frsrdg · H304RS6 · 2016-06-14 00:00:00 — I förarbetena anges inledningsvis att de som fått förtroendeuppdraget att vara riksdagsledamot öppet bör kunna redovisa uppdrag och inkomst- och förmögenhetsförhållanden som kan tänkas skapa lojalitetskonflikter och påverka det politiska uppdraget (skr. 1995/96:RFK 2 s. 6), och vidare anges att syftet med en registrering är att öppet redovisa de olika bindningar och intressen som kan tänkas påverka det politiska uppdraget (s. 7). Vid urvalet av de uppgifter som ska omfattas av registreringen har man beaktat att det inte ska uppkomma otillbörliga intrång i enskilda ledamöters personliga integritet (bet. 1995/96:KU13 s. 1). Lagen har därefter utvärderats och ändrats. Lagändringarna, som bl.a. innebar att registreringen gjordes obligatorisk för alla ledamöter, trädde i kraft (framst. 2006/07:RS3, bet. 2007/08:KU2, rskr. 2007/08:101–102). Riksdagsledamöters skulder registreras inte i registret. I den framställning som låg till grund för den senaste lagändringen gjordes bedömningen att skulder inte skulle registreras. Enligt riksdagsstyrelsen kunde det emellertid inte uteslutas att förnyade överväganden skulle kunna medföra en förändrad bedömning (framst. 2006/07:RS3 s. 8). remitterade riksdagsstyrelsens lagförslag till Lagrådet. Lagrådet ansåg bl.a. att registret även borde innehålla uppgifter om riksdagsledamöters skulder för att fylla sitt syfte att ge samlad information om riksdagsledamöternas åtaganden och ekonomiska intressen (bet. 2007/08:KU2 s. 15 f.). I samma betänkande behandlades en motion med ett yrkande om att riksdagsstyrelsens förslag skulle kompletteras så att även riksdagsledamöters skulder skulle redovisas (mot. 2007/08:K412). Motionären anförde att riksdagsstyrelsens förslag inte i tillräcklig utsträckning tog hänsyn till att människors förmåga att vara självständiga påverkas mer av skulder än av tillgångar i den privata ekonomin. konstaterade att registret även utan uppgifter om ledamöternas skulder fyller syftet att ge nödvändig – om än inte fullständig – information om ledamöternas åtaganden och ekonomiska intressen. Genom att informationen finns samlad i ett register är den lättillgänglig. Utskottet avstyrkte med detta den nämnda motionen (bet. 2007/08:KU2 s. 10). Sedan den nuvarande regleringen trätt i kraft har frågan om redovisning av skulder förts fram vid ytterligare ett tillfälle (mot. 2009/10:K258). Vid utskottsbehandlingen vidhöll sitt tidigare ställningstagande och avstyrkte motionen (bet. 2009/10:KU11 s. 9). I gäller en ny uppförandekod för ledamöter. I artikel 4 finns bestämmelser om ledamöternas upplysningsplikt. Av bestämmelsen framgår att ledamöterna av öppenhetsskäl och med personligt ansvar ska lämna in en förklaring om ekonomiska intressen till talmannen. Förklaringen ska bl.a. innehålla följande uppgifter: Ledamotens yrkesmässiga verksamhet som föregick tillträdet som ledamot av och hans eller hennes medverkan i en företagsstyrelse eller företagsledning. Alla arvoden som ledamoten tar emot för att inneha ett mandat i ett annat parlament. Varje ordinarie avlönad verksamhet som ledamoten bedriver parallellt med sitt uppdrag, vare sig det sker i egenskap av arbetstagare eller egenföretagare. Ledamotens medverkan i en företagsstyrelse eller företagsledning, icke-statlig organisation eller förening, oavsett om det utgår ersättning för detta eller inte. Varje avlönad tillfällig extern verksamhet, t.ex. som skribent, om den totala ersättningen överstiger per kalenderår. Medverkan i ett företag eller i ett partnerskap om den allmänna politiken kan påverkas eller om denna medverkan ger ledamoten ett väsentligt inflytande över det berörda bolagets ärenden. Alla ekonomiska bidrag, i form av personal eller materiel, som erhålls utöver de medel som tillhandahålls av parlamentet och som ledamoten får av tredje man inom ramen för sin politiska verksamhet, då givarens identitet ska anges. Alla andra ekonomiska intressen som skulle kunna inverka på ledamotens utövande av sitt uppdrag. 5.1.4 Reglering i av ledamöternas bindningar Sedan den valperiod som började har riksdag bett riksdagsledamöterna lämna information om sina åtaganden och ekonomiska intressen. I går de under namnet bindningar. Bakgrunden till detta förfarande var att man ansåg att även enskilda ledamöters ekonomiska bindningar borde vara offentliga. Grunden för den frivilliga registreringen av ledamöternas bindningar var t.o.m. ett beslut från talmanskonferensen som förnyades inför varje valperiod. ändrades riksdags arbetsordning, och det infördes då en skyldighet för riksdagsledamöterna att lämna information om sina bindningar. Syftet med ändringen är ökad öppenhet och insyn i ledamöternas eventuella bindningar. Informationen ska lämnas på en särskild blankett, och ledamöterna ansvarar själva för att uppgifterna är riktiga. I 76 a § i arbetsordning anges följande. från det att en ledamots fullmakt har granskats ska han eller hon ge en redogörelse över sådana till ledamotsuppdraget icke hörande uppdrag, sådan näringsverksamhet, sådant ägande i företag och sådan annan betydande förmögenhet som kan ha betydelse vid bedömningen av personens verksamhet som riksdagsledamot. Om det sker väsentliga förändringar i bindningarna ska detta anmälas från förändringen. En ledamot ska också ge en redogörelse för inkomsterna från sådana till ledamotsuppdraget icke hörande uppdrag och sådan näringsverksamhet som kan ha betydelse vid bedömningen av personens verksamhet som riksdagsledamot. Inkomsterna ska anmälas för kalenderåret före utgången av juni det år som följer på inkomståret. Redogörelsen ska lämnas till . Om en ledamot trots uppmaning underlåter att lämna en redogörelse ska talmannen meddela detta i plenum. har med stöd av 6 § 1 mom. 11 a i arbetsordning utfärdat närmare anvisningar om anmälan av ledamöternas bindningar enligt 76 a § i arbetsordning och en uppförandekod med anknytning till ledamöternas ställning. När det gäller bindningar som ska anmälas anges följande: uppdrag som inte hör till ledamotsuppdraget och inkomster från sådana uppdrag, om de överskrider per kalenderår näringsverksamhet och inkomster från den, om de överskrider per kalenderår betydande innehav som förvärvats i affärs- eller investeringssyfte och andra betydande innehav betydande skulder i affärs- eller investeringssyfte och betydande borgen eller andra åtaganden för samma syfte. När det gäller punkt 4 omfattar anmälningsskyldigheten skulder om de sammanlagt är större än , samt borgensförbindelser och andra åtaganden, om de är större än . 5.2 Riksdagsstyrelsens överväganden och förslag 5.2.1 Vissa skulder m.m. ska registreras Riksdagsstyrelsens förslag: En ledamots skulder, borgensåtaganden och andra åtaganden som hänför sig till verksamhet eller ekonomiska intressen i företag och föreningar, fastighetsinnehav i form av näringsfastighet (enligt 2 kap. 14 § inkomstskattelagen [1999:1229]) och inkomstbringande självständig verksamhet ska registreras. Anmälan behöver endast göras för en skuld eller ett åtagande som vid anmälningstillfället överstiger två prisbasbelopp enligt 2 kap. 6 och 7 §§ socialförsäkringsbalken. I registret ska följande registreras: arten av skuld eller åtagande, vilken verksamhet eller vilket intresse som skulden eller åtagandet hänför sig till samt borgenärens namn. I sin rapport konstaterar att ledamöterna inte behöver registrera några skulder eller åtaganden över huvud taget. Det är klart att registret skulle vara mer användbart om det gav en så fullständig bild som möjligt av en individuell riksdagsledamots intressen. Skulder och åtaganden, åtminstone betydande sådana, är enligt Greco en viktig del av dessa intressen. Arbetsgruppens överväganden och förslag Arbetsgruppen menar att det är motiverat att vissa skulder införs som registreringspliktiga i lagen (1996:810) om registrering av riksdagsledamöters åtaganden och ekonomiska intressen (ekonomiska registerlagen). De skulder arbetsgruppen föreslår ska bli registreringspliktiga är de som överstiger två prisbasbelopp och som härrör från närings- eller investeringsverksamhet. Det är främst denna typ av skulder som enligt arbetsgruppen skulle kunna påverkas av besluten i . Arbetsgruppen har också gjort gränsdragningen utifrån en diskussion om vilka skulder som skulle kunna innebära att en ledamot hamnar i en beroendeställning till den som har lånat ut pengar. Enligt arbetsgruppen är det mycket svårt att se att bolåneskulder och studieskulder skulle kunna leda till en beroendeställning som påverkar uppdraget. Arbetsgruppen menar därför att dessa skulder inte ska behöva redovisas eftersom de endast mycket indirekt kan påverka den enskilda ledamoten. Promemorians överväganden och förslag Greco har rekommenderat att anta regler med innebörden att ledamöterna även ska registrera skulder i lagen (1996:810) om registrering av riksdagsledamöters åtaganden och ekonomiska intressen, åtminstone skulder som är betydande. Arbetsgruppen har också kommit fram till att vissa skulder bör registreras. Mot denna bakgrund och för att skapa en ökad öppenhet och insyn i ledamöternas ekonomiska intressen föreslås det i promemorian att registreringsplikten också ska omfatta vissa skulder. När det gäller vilka skulder som ska registreras har Greco inte angett några särskilda rekommendationer. Arbetsgruppen har dock gjort bedömningen att skulder som i någon utsträckning mer direkt skulle kunna påverkas av besluten i är sådana som härrör från närings- eller investeringsverksamhet och att registreringsplikten bör begränsas till dem. I ekonomiska registerlagen anges i 8 § andra stycket, 1, 2 och 6 olika åtaganden som ska registreras och som generellt kan förknippas med någon typ av näringsverksamhet. I 8 § andra stycket 1 anges att innehav av aktier i ett aktiebolag, andel i ett handelsbolag eller en ekonomisk förening utom bostadsrättsförening samt andel i motsvarande utländsk juridisk person ska registreras, om värdet av aktierna eller andelen i varje bolag eller förening eller motsvarande juridiska person vid anmälningstillfället överstiger två prisbasbelopp enligt 2 kap. 6 och 7 §§ socialförsäkringsbalken. Med aktier jämställs sådana finansiella instrument som berättigar till förvärv av aktie. I 8 § andra stycket 2 framgår att ägande, helt eller delvis, av näringsfastighet enligt 2 kap. 14 § inkomstskattelagen (1999:1229) ska registreras. Alla fastigheter som inte uppfyller kraven på privatbostadsfastigheter är näringsfastigheter. Det kan t.ex. vara en jordbruksfastighet, industrifastighet eller hyresfastighet. I 8 § andra stycket 6 anges att åtaganden i form av inkomstbringande självständig verksamhet som bedrivs vid sidan av uppdraget som riksdagsledamot ska registreras. I förarbetena (bet. 1995/96:KU13 s. 12) anges att det dels gäller den som har avlönad anställning vid sidan av ledamotsuppdraget, dels den som bedriver självständig inkomstbringande verksamhet vid sidan av ledamotsuppdraget, såsom lantbrukare, läkare, advokat eller journalist. I promemorian anges att det är lämpligt att en ledamots skulder som hänför sig till verksamheter enligt de ovannämnda punkterna registreras. Som exempel på skulder i anslutning till punkt 1 nämns skulder som uppstått vid investeringar i form av köp av aktier eller andelar eller optioner och andra finansiella instrument. Skulder enligt punkt 2 kan t.ex. vara olika lån som ledamoten tar och som kan hänföras till en näringsfastighet. När det gäller punkt 6 nämner promemorian t.ex. att om en riksdagsledamot bedriver läkarverksamhet i handelsbolagsform och i eget namn tar ett lån för den verksamheten, är det en skuld som bör registreras. Enligt promemorian kan någon uttömmande beskrivning av vilka skulder som omfattas inte lämnas, utan det är ledamöterna själva som måste bedöma vilka skulder som bör omfattas. Enligt promemorian kan Grecos rekommendationer tolkas som att även andra betydande åtaganden än de ovannämnda exemplen bör anmälas och registreras. En näraliggande situation, som också i någon utsträckning och mer direkt skulle kunna påverkas av besluten i , är borgensåtaganden som en ledamot ingår för ett aktiebolag. Även andra typer av åtaganden såsom tredjemanspant kan nämnas. Med tredjemanspant förstås en sådan pant där egendomen som pantsätts för skulden tillhör någon annan än gäldenären. Tredjemanspant fyller en viktig funktion på kreditmarknaden och förekommer som säkerhet för såväl privatpersoners krediter som rörelsekrediter. Vid rörelse–krediter kan tredjemanspanter förekomma, t.ex. som pant för fåmansbolags krediter ställda av ägarna (, Borgensliknande säkerhetsrätter, 2000, upplaga 1:1). I likhet med den reglering som finns i , och för att ge en bild av en ledamots intressen och åtaganden som är så fullständig som möjligt, föreslås i promemorian att även borgensåtaganden och andra åtaganden som hänför sig till verksamhet enligt andra stycket 1, 2 och 6 ska anmälas. Tröskeln för att innehav i enlighet med 8 § andra stycket 1 ska vara registreringspliktiga är två prisbasbelopp. Med hänsyn till detta föreslås därför i promemorian vidare att anmälan av skulder, borgensåtaganden och andra åtaganden endast behöver göras om en skuld eller ett åtagande vid anmälningstillfället överstiger två prisbasbelopp enligt 2 kap. 6 och 7 §§ socialförsäkringsbalken. Enligt promemorian ska ledamöterna för att uppfylla sin anmälningsplikt ange arten av skulden eller åtagandet och vilken verksamhet eller vilket intresse enligt de angivna punkterna som skulden eller åtagandet hänför sig till samt borgenärens namn. Majoriteten av remissinstanserna är positiva till de lämnade förslagen. , , och tillstyrker respektive är positiv till förslagen. framför att ett utökat krav på registrering av riksdagsledamöternas åtaganden och ekonomiska intressen är en åtgärd som minskar risken för oegentligheter. Insynen som den föreslagna regleringen ger kan också vara gynnsam vad gäller upprätthållandet av allmänhetens förtroende för och dess ledamöter. vill framhålla att det är förtjänstfullt att nya regler införs som vidgar registreringsskyldigheten för vissa skulder, borgensåtaganden och andra åtaganden som hänför sig till verksamhet eller ekonomiska intressen i företag eller föreningar m.m. Detta minskar risken för att beroendeförhållanden skapas. Datainspektionen, , ombudsmän och riksdagsgrupp har inget att invända mot förslagen. Justitiekanslern, , , och har inga synpunkter att redovisa. Den moderata riksdagsgruppen har anfört att eftersom näringsfastigheter inkluderar lantbruksenheter på vilka småhus är uppförda kan en ledamot som bor i ett småhus på en lantbruksfastighet som ledamoten äger trots arbetsgruppens avvägningar komma att behöva registrera skulder relaterade till det egna boendet. En ordning där exempelvis amorteringar på skulder enligt ovan löpande ska rapporteras som förändringar av registrerade förhållanden skulle innebära en inte obetydlig administration, trots att skulden i sig inte har sådan karaktär som arbetsgruppen har förordat att registreringsskyldigheten ska ta sikte på. Problematiken bör beaktas i den fortsatta beredningen. Skälen för riksdagsstyrelsens förslag I likhet med vad flertalet remissinstanser framfört anser riksdagsstyrelsen att förslagen i promemorian är väl avvägda och bör genomföras. När det gäller de synpunkter som den moderata riksdagsgruppen framfört kan följande förtydligande lämnas. Fastigheter är antingen privatbostadsfastigheter eller näringsfastigheter (se 2 kap. 13 och 14 §§ inkomstskattelagen [1999:1229], förkortad IL.) I 2 kap. 14 § IL anges att alla fastigheter som inte uppfyller kraven på privatbostadsfastigheter är näringsfastigheter. För att avgöra om en bebyggd fastighet är en privatbostadsfastighet enligt 13 § första stycket IL måste man först avgöra om det finns ett småhus på den och om småhuset är en privatbostad enligt bestämmelserna i 2 kap. 8–12 §§ IL. I 2 kap. 2 § fastighetstaxeringslagen (1979:1152) anges vad som avses med småhus. I 2 kap. 8–12 §§ IL definieras privatbostäder. I 2 kap. 8 § finns huvudregeln om vad som är en privatbostad. I 2 kap. 8 § första stycket regleras i vilka fall småhus räknas som privatbostäder. I 2 kap. 8 § första meningen anges att med privatbostad avses ett småhus som till övervägande del används eller är avsett att användas av ägaren eller någon närstående till honom för permanent boende eller som fritidsbostad. I samma bestämmelse i andra meningen anges att ett småhus som är inrättat till bostad åt två familjer räknas som privatbostad om det till väsentlig del används eller är avsett att användas av ägaren eller någon närstående till honom för permanent boende eller som fritidsbostad. I 2 kap. 9 § finns några undantag från huvudregeln i 8 § om vilka bostäder som räknas som privatbostäder. Enligt en kommentar till inkomstskattelagen (. M. m.fl., Inkomstskattelagen, En kommentar, , Zeteo) avser undantagen småhus i utlandet, s.k. statarlängor och vissa kulturhistoriskt intressanta mangårdsbyggnader. Vad som är en privatbostadsfastighet anges i 2 kap. 13 IL. Med privatbostadsfastighet avses, under förutsättning att småhuset eller ägarlägenheten är en privatbostad, t.ex. småhus med tillhörande tomtmark på lantbruksenhet. Om småhuset betraktas som en privatbostad och som en privatbostadsfastighet omfattas inte en skuld som hänför sig till småhuset av anmälningsskyldigheten enligt den föreslagna lagen. Endast i de få undantagsfall som anges i 2 kap. 9 § och småhuset inte betraktas som en privatbostad omfattas en skuld som hänför sig till privatbostaden av anmälningsskyldigheten. Det är vidare endast förekomsten av en skuld som hänför sig till näringsfastigheten som ska anges under förutsättning att skulden överstiger två prisbasbelopp. Vad skulden uppgår till för belopp behöver inte anges. Några amorteringar ska därför inte löpande rapporteras. Först när skulden inte längre uppgår till två prisbasbelopp ska förändringen anmälas. Att några amorteringar inte ska anges framgår av den föreslagna lydelsen i 8 § där det anges att det endast är arten av skuld eller åtagande och vilken verksamhet eller vilket intresse som skulden hänför sig till samt borgenärens namn som ska registreras. Som exempel i författningskommentararen har också angetts att en ledamot kan uppfylla sin anmälningsplikt genom att ange ”lån i xx-banken med anledning av näringsfastigheten zz.”. Riksdagsstyrelsen anser därför att promemorians förslag bör genomföras. Riksdagsstyrelsens förslag: Det tydliggörs att lagen även omfattar talmannen. Särregleringen för ersättare för talman och statsråd utgår. Promemorians överväganden och förslag Nuvarande 2 § i lagen (1996:810) om registrering av riksdagsledamöters åtaganden och ekonomiska intressen (ekonomiska registerlagen) har följande lydelse. Vad som sägs i lagen om ledamot gäller även beträffande ersättare för talman eller för statsråd samt annan ersättare som utövar uppdrag som ledamot och som beräknas tjänstgöra i följd. Bestämmelsen har inte ändrats sedan den infördes. I förarbetena (bet. 1995/96:KU13 s. 11) uttalades följande om vilka som omfattas av registreringen. Registreringen bör, förutom de ordinarie ledamöterna, omfatta ledamöter som tjänstgör som ersättare för statsråd och talman. Arbetsgruppen har föreslagit att registreringen ska omfatta även övriga ersättare som ska tjänstgöra i följd. Med hänsyn till att det finns anledning att räkna med att det kan gå en nytillträdd ersättare hinner göra en anmälan om registrering, och eftersom själva registreringsförfarandet tar i anspråk, är det knappast meningsfullt att i registret ta in ledamöter som kan förväntas tjänstgöra under endast . För att en ersättare för en annan ledamot ska ingå i registret bör det därför enligt utskottets mening kunna beräknas att ledamoten kommer att tjänstgöra i följd. I samband med att lagen ändrades så att registreringen gjordes obligatorisk (framst. 2006/07:RS3, bet. 2007/08:KU2, rskr. 2007/08:101–102) uttalade vid sin behandling att skyldigheten att lämna uppgifter ska omfatta även ersättare, utom sådana som beräknas tjänstgöra endast . I lagen föreskrivs inte något undantag för talmannen, för ledamöter som tillhör regeringen eller för tjänstlediga ledamöter. Det är dock enligt utskottets uppfattning naturligt att statsråd, som omfattas av särskilda regler för bisysslor och biintressen, inte ska behöva lämna uppgifter enligt den nu aktuella lagen statsrådsuppdraget varar. Detta stämmer överens med hur lagen tillämpats, och utskottet har ansett att någon bestämmelse om detta inte behöver tas in i lagen (bet. 2007/08:KU2 s. 10). uttalande kan enligt promemorian tolkas som att lagen även omfattar talmannen. Det är också på så sätt som lagen har tillämpats. Enligt 4 kap. 2 § regeringsformen (RF) väljer inom sig för varje valperiod en talman. Av 4 kap. 13 § RF framgår att som en riksdagsledamot är talman eller tillhör regeringen utövas hans eller hennes uppdrag som riksdagsledamot av en ersättare. Talmannen deltar varken i utskottsarbetet eller i debatter och omröstningar i kammaren. Det är visserligen på det sättet att den som väljs till talman är en ordinarie ledamot fram till dess han eller hon väljs, men inte efter valet. Lagen (1994:1065) om ekonomiska villkor för ledamöter innehåller bestämmelser om vilka förmåner en riksdagsledamot är berättigad till. I lagens 2 kap. finns bestämmelser om ekonomiska villkor för talmannen. I 2 kap. 7 § anges att övriga bestämmelser i lagen även gäller för talmannen om inte annat framgår av vissa uppräknade paragrafer eller av sammanhanget. Det tydliggörs således att vissa bestämmelser även gäller för talmannen. Enligt promemorian bör det på samma sätt i ekonomiska registerlagen förtydligas att lagen även omfattar talmannen. Enligt ordalydelsen i 2 § är en statsrådsersättare eller talmansersättare skyldig att lämna uppgifter till registret även om han eller hon beräknas tjänstgöra än . När lagen infördes var det naturligt att särskilt ange att statsrådsersättare och talmansersättare hade samma skyldigheter som de ordinarie ledamöterna. Utgångspunkten var då inte att en sådan ersättare kunde antas tjänstgöra än . Detta framgår motsatsvis av förarbetena, där uttalandena endast avser den situationen att andra ersättare än talmansersättare och statsrådsersättare tjänstgör (se bet. 1995/96:KU13 s. 11). Den nuvarande lydelsen av 2 § ska således ses mot bakgrund av att talmansersättare och statsrådsersättare alltid har tillsvidareförordnanden och att de i det avseendet mer är att jämställa med de ordinarie ledamöterna än med andra ersättare. förekommer det emellertid i högre utsträckning än när lagen infördes att en talmansersättare eller statsrådsersättare är tjänstledig, t.ex. för att ta ut föräldraledighet. I en sådan situation ersätts den tjänstlediga ersättaren av en ”tillfällig” talmansersättare eller statsrådsersättare som alltså får ett tidsbegränsat förordnande. Det är uppenbart att avsikten vid lagens tillkomst inte var att en sådan ”tillfällig” talmansersättare eller statsrådsersättare som beräknas tjänstgöra än ska vara skyldig att lämna uppgifter till registret. I promemorian föreslås att bestämmelsen i 2 § bör ändras på så sätt att samtliga ersättare omfattas av lagen under förutsättning att de utövar uppdrag som ledamot och beräknas tjänstgöra . Ingen remissinstans har lämnat några särskilda synpunkter på detta förslag. Skälen för riksdagsstyrelsens förslag Riksdagsstyrelsen har ingen annan uppfattning än vad som anges i promemorian och anser därför att förslaget bör genomföras. 5.2.3 Underrättelse till borgenärer Riksdagsstyrelsens förslag: De borgenärer som ska anges i registret ska ges tillfälle att yttra sig över uppgifter som berör dem innan anmälda uppgifter får registreras. Enligt 10 § i lagen ska i förekommande fall enskilda och juridiska personer samt offentliga organ som avses i 8 § andra stycket 3–5, 7, 8 eller 10 ges tillfälle att yttra sig över uppgifter som berör dem innan anmälda uppgifter får registreras.