frsrdg · H404JO1 · 2016-11-09 00:00:00 — I de flesta fall får det antas att både handläggaren i ärendet och den försäkringsmedicinske rådgivare som tillfrågas kan bedöma om en konsultation är lämplig. Utredningen i ärendet har slutligen visat att har brustit i sin handläggning genom att skicka beslutet direkt till L.E. trots att han hade ombud. Sammantaget leder det som har framkommit om handläggningen av L.E:s ärende om aktivitetsersättning till allvarlig kritik från min sida. Fråga om socialnämndens skyldighet att utreda gifta ensamkommande barns behov av skydd eller stöd (Dnr 394-2016, 476-2016, 692-2016) Beslutet i korthet: kom 25 ensamkom- mande barn till kommun som var i åldern 15–och som uppgav att de var gifta med en vuxen person. Efter en skyddsbedömning placerades ett av barnen i ett hem för vård eller boende. Resterande barn följde med sina makar. Frågan är om i kommun har brustit i sitt ansvar att utreda de gifta barnens behov av skydd eller stöd. När det gäller barn som kan vara i behov av skydd eller stöd har social- nämnden ett långtgående utredningsansvar. När ett ensamkommande barn anländer till och det kommer fram uppgifter om att barnet har ingått äktenskap med en vuxen person bör socialnämnden enligt JO därför som regel inleda en utredning enligt 11 kap. 1 § socialtjänstlagen. I utredningen behöver bl.a. barnets inställning och möjlighet att göra ett eget val så långt som möjligt klarläggas. För att säkerställa att ett barns rättigheter inte kränks måste det ställas krav på att socialnämndens utredningar är omsorgsfulla. Ett eller två samtal vid ankomsten till kan enligt JO:s mening i de flesta fall inte anses tillräckligt. Barnet måste få anpassad och relevant in- formation om sina rättigheter och möjligheter till skydd i . Först efter en noggrann och omsorgsfull utredning kan socialnämnden enligt JO ha ett tillräckligt gott beslutsunderlag för att avgöra om barnet har en reell möjlig- het att ge uttryck för en önskan om att få bo med sin make eller maka och om barnet är i behov av skydd eller stöd. Sociala resursförvaltningen har uppgett att en individuell skyddsbedöm- ning har gjorts i fråga om samtliga aktuella barn men att en utredning inte alltid har inletts. Förvaltningen är medveten om att det har funnits brister i handläggningen av ärendena i form av att man inte har inlett utredningar. Mot den bakgrunden och med hänsyn till de åtgärder som förvaltningen re- dan har vidtagit genom bl.a. orosanmälningar till barnens anvisningskom- muner finner JO inte skäl att rikta någon kritik mot läggningen av de aktuella ärendena. Enligt JO:s mening är det angeläget att frågan om ensamkommande gifta barn följs upp av närmast ansvariga myndigheter. En kopia av beslutet skickas därför till . I anmälningar till JO klagade , och . på kommun när det gällde handläggningen av ärenden om ensamkommande barn som vid ankomsten till uppgav att de var gifta. S O C I A L T J Ä N S T 2016/17:JO1 Klagomålen gällde att kommun, i strid med gällande lagstiftning, tillät att ensamkommande barn som uppgav att de var gifta fick följa med sina re- spektive makar till Migrationsverkets anläggningsboenden. JO begärde att förvaltningsdirektören vid sociala resursför- valtningen i kommun skulle lämna skriftliga upplysningar över det som . (dnr 394-2016) hade uppgett i sin anmälan. I ett yttrande som hade upprättats av stadsjuristen an- förde resursförvaltningen bl.a. följande (omnämnda bilagor har utelämnats): Sociala resursförvaltningens i upplysningar Det socialrättsliga spåret: far ett barn illa? Socialnämndernas uppgift enligt socialtjänstlagen (2001:453), SoL, är bland annat att garantera barn skydd och att se till att inte något barn far illa samt verka för att barn och unga växer upp under trygga och goda förhål- landen (5 kap. 1 § SoL med flera bestämmelser). När gör en bedömning av ett ensamkommande barn (ett barn, det vill säga en människa under , som har anlänt i utan en vårdnadshavare) och var det ska placeras, görs i ett allra första steg en skyddsbedömning (11 kap. 1 a § första stycket SoL). Kommer handläggaren i det enskilda fallet fram till att barnet behöver skydd vidtas akuta åtgärder: till exempel att barnet placeras på ett säkert sätt, självfallet inte tillsammans med en person som utgör själva risken för barnets välmående. Denna situation föreligger per automa- tik när det handlar om barn som är ”gifta” eftersom dessa barn är utsatta för brott såvida äktenskapet ”fullbordats”. Denna situation föreligger inte per automatik vad gäller barn från och med femton till och med eftersom frivilliga sexuella handlingar då är tillåtna. Här lig- ger fokus på att röna ut om barnen far illa. Detta får utredas noggrant med stor omsorg och en god observans. Det görs en barnavårdsutredning enligt 11 kap. l § socialtjänstlagen med stöd i 11 kap. 2 § SoL. Barnen har en rätt att komma till tals och deras vilja ska beaktas med hänsyn till ålder och mognad, precis som när det gäller barna- vårdsärenden som gäller svenska barn eller i bosatta barn (11 kap. 10 § SoL). Framkommer det att det förelegat ett äktenskaps- tvång, att ungdomen inte vill vara med ”maken” – eller ”makan” för den delen (det får inte glömmas bort att även pojkar kan tvingas gifta sig mot sin vilja, vilket även framhålls i förarbetena till lagstiftningen om krimina- lisering av tvångsäktenskap, prop. 2013/14:208 s. 21) –, att ungdomen på olika sätt far illa, ska ungdomen placeras på ett tryggt och säkert sätt. Vill inte ungdomen skiljas från sin ”make” eller ”maka” och framkommer en fara för ungdomen som härrör från ett beteende som måste kunna definieras som ett socialt nedbrytande beteende enligt lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU) kan ett tvångsomhändertagande bli aktuellt. Denna fråga bedömer i slutändan alltid en förvaltningsdomstol. Bara förhållandet att en t.ex. sjuttonåring önskar få vara tillsammans med en person som den är gift med i ett äktenskap som inte erkänns i eller som inte skulle ha kunnat ingås i räcker förstås inte för ett tvångsomhändertagande, utan det måste finnas grava omständigheter i ung- domens beteende – som avviker från samhällets grundläggande normer – i det enskilda fallet som grund (3 § LVU). Särskilt knepigt blir situationen då en ungdom, till exempel en sjutton- åring, har ett gemensamt barn med sin ”make” eller ”maka”. 2016/17:JO1 S O C I A L T J Ä N S T har enligt svensk rätt en rätt till båda sina föräldrar. Se 6 kap. 2 a § : ”Barnets bästa skall vara avgörande för alla beslut om vårdnad, boende och umgänge. Vid bedömningen av vad som är bäst för barnet skall det fästas avseende särskilt vid (...) – barnets behov av en nära och god kontakt med båda föräldrarna.” Att – när ett gemensamt barn är med i bilden vad gäller ett barnäktenskap – placera det lilla barnet per automatik med mamman, vilket Barnombuds- mannen uttalat i , det vill säga att frånta barnet sin ena vårdnadshavare eller förälder, fadern, skulle i vart fall, när båda föräldrarna är vårdnadshavare till barnet, vara ett direkt lagstridigt förfarande, såvida det inte föregåtts av ett tvångsomhändertagande enligt LVU. Då måste det göras sannolikt att fadern brustit i omsorgen om barnet på ett sådant sätt att barnets hälsa och utveckling riskerar att skadas påtagligt (2 § LVU). Kontentan blir: måste göra skyddsbedömningar och ut- redningar i varje enskilt fall och se till varje enskilt barns bästa. När inga påtagliga risker för ungdomens () hälsa eller ut- veckling framkommer och ungdomens trygghet finns hos den person som ungdomen i på ett civilrättsligt giltigt eller ogiltigt sätt är gift med, samt ungdomen inte önskar något annat än att vara kvar med den ifrågava- rande personen kan det i fråga om dessa ungdomar som är innebära att de, utifrån principen om barnets bästa, bör placeras tillsammans med den person som de i är gifta eller sambor (civilrättsligt giltigt eller ogiltigt gifta) med. Som vanligt måste alla beslut vara välmotiverade och underbyggas av en gedigen utredning. Hur arbetar Sociala resursförvaltningen i ? i har gjort skyddsbedömningar Inledningsvis några siffror kring mottagandet av ensamkommande barn som en bakgrund i ärendet: Hur många ensam kommande barn tog kommun emot i ? 6508 ensamkommande barn togs emot må- nad. 5000 barn mottogs , 1508 barn mottogs . Hur många placeradespåankomst/transit-HVB,hurmånga placeradespå Migrationsverkets anläggnings- och asylboenden (ÅBO), hur många placerades i egna boenden (EBO, som innebär att en asylsökande kan välja att ordna boendet på egen hand, till exempel hos släkt eller vänner)? ii.ÅBO skyddsbedömningar: 145 iii.EBO skyddsbedömningar: 25 ii.ÅBO skyddsbedömningar: 71 iii.EBO skyddsbedömningar: 16 S O C I A L T J Ä N S T 2016/17:JO1 c)Totalt: ii.ÅBO skyddsbedömningar: 216 iii.EBO skyddsbedömningar: 41 Hur många av de barn enligt ovan (c) var barn som angav att de var ”gifta”? 25 barn sammanlagt . Hur många av dem placerades på HVB, hur många följde med partnern? 1 barn placerades på HVB, 24 barn följde med sin vuxna partner. Hur gamla var de barn som följde med partnern? De ensamkommande barn som kommer själva och inte i konstellation med en vuxen möter i normalfallet som första myndighetskon- takt. som avses var dock så belastat att den första myndighetskontakten oftast var . De ensamkom- mande barn som kommer i konstellation med en vuxen träffar i regel som första myndighet då de söker asyl. När det gäller de flickor som anmälaren i det här aktuella ärendet är be- kymrad över uppstår således den första kännedom som kommunens social- tjänst får om dem genom att sänder över en orosanmälan enligt 14 kap. 1 § Socialtjänstlagen, SoL. Dessa orosanmälningar faxas till Sociala jouren i kommun som lyder under Sociala resursförvalt- ningen. efter inkommen orosanmälan åker socialsekreterare från Sociala jouren till för att göra en skyddsbedömning enligt 11 kap. 1 a § SoL. som avses har dock belastningen varit så hög på att det kan ha dröjt innan haft möjlighet att komma till . Bedömningen bör göras som anmälan kommer in men kan ha dröjt 2–under den grans- kade perioden. Socialsekreterarna träffar både barnet och den vuxne som barnet har följt med. Båda intervjuas var för sig. Det finns en lista med frågor som ställs vid dessa samtal, se bilaga 1. Frågemallen är en utgångspunkt avseende alla barn som anländer till- sammans med en vuxen som inte är förälder eller vårdnadshavare, det vill säga även en släkting som inte anges vara make eller maka till barnet, ex- empelvis syskonskaror där några syskon är vuxna och några minderåriga. Bland annat informeras de berörda om sekretesslagstiftningen, social- tjänstens ansvar i förhållande till ansvar, om socialtjäns- tens ansvar att se till ett barns bästa, att ett barn har rätt att bo på ett HVB- hem, rätt till att få en god man, rätt till flykting hälsa samt om svensk rätt i fråga om äktenskaps giltighet samt att sexuellt umgänge med barn är olagligt. Barnet intervjuas om skolgång och läskunnighet, för- äldrar och syskon, om flykten, svåra minnen, måendet och hälsan. Det ställs tämligen ingående frågor kring den vuxne som följt med barnet, även t.ex. om barnet har förtroende för den vuxne, om det finns respekt och öppenhet mellan dem med flera frågor. Utifrån dessa grundläggande frågor och de 2016/17:JO1 S O C I A L T J Ä N S T svar som ges utvecklas självfallet följdfrågor. Efter intervjun gör socialsek- reterarna sin bedömning om barnet har ett skyddsbehov och var barnet bör placeras. Se även Sociala jourens i processbeskrivning i fråga om skyddsbedömningarna, bilaga 2. Alla barn under femton som anger att de är gifta med den vuxne som de anlänt tillsammans med placeras på ett HVB-hem. Mannen och flickan in- formeras om att det är förbjudet att ha en sexuell relation med barn i , och att det inte är aktuellt att låta dem bo tillsammans. Barnet placeras som ett ensamkommande barn. Mannen har ingen juridisk koppling till barnet. De beslut som därefter fattas har mannen ingen möj- lighet att påverka. Vad gäller barn som anger att de är gifta med vuxna som de anlänt tillsammans med görs en bedömning utifrån omständigheterna i varje enskilt fall och utifrån barnets bästa, i enskilt samtal som hålls med den minderåriga informeras hen om sina rättigheter och möjligheter till al- ternativt boende. Ungdomen erbjuds alltid att följa med till ett HVB-hem. Socialsekreterarna är utifrån sin profession lyhörda för barnets mående. Bar- nets vilja ska beaktas med hänsyn till ålder och mognad. Det blir en hel- hetsbedömning av alla relevanta omständigheter utifrån den information som fås under samtalen. De bedömningar som görs under ett kort möte stäl- ler höga krav på handläggarna. För att kunna hantera de beslut som ska tas kring att separera en minderårig från någon som den har en relation med och inte vill separeras från, har diskussioner förts med kommuns juri- diska enhet vid ett flertal tillfällen. Frågan som socialsekreteraren ska kunna ge svar på efter samtalet är om det aktuella barnet är i behov av skydd. Det kommer även minderåriga som anger att de är gifta med medföl- jande som har gemensamma barn. är även till exempel barnets far minderårig, dvs. Är alla minderåriga placeras alla på ett HVB- hem i form av ankomst/transitboende. I de fall mannen är och den minderåriga flickan görs en bedömning om ifall det är till ungdomens och det lilla barnets bästa att familjen inte splittras. Vid alla beslut där en minderårig kommer att bo tillsammans med en vuxen informeras alltid och den socialnämnd i den kommun där barnet kommer att bo (EBO). I de fall där boendet är på (ÅBO) så informerar den kommun dit an- visning sker. Det är anvisningskommunen som har ansvaret att utreda den minderåriga flickans behov vidare. Skyddsbedömningen dokumenteras i enlighet med socialtjänstlagens och krav på dokumentation (5 kap. 4 § SOSFS 2015:5). Om barnet behöver skydd inleds utredning enligt 11 kap. 1 § med stöd i 11 kap. 2 § SoL, akuta åtgärder vidtas för att skydda barnet a)antingen på frivillig väg med den unges samtycke när den unge har fyllt , b)eller genom ett omhändertagande enligt 6 § LVU när frivil- lighet inte är möjlig och de juridiska förutsättningarna i övrigt förelig- ger. Om barnet inte behöver skydd, till exempel för att barnet ut- trycker en genuin vilja att få vara med den vuxna som barnet har en ömsesi- dig relation med, och det inte framkommer att barnet på något sätt far illa med anledning av den ifrågavarande personen eller på annat sätt, kan social- sekreteraren komma fram till att det är till barnets bästa att placeras tillsam- mans med den person som barnet uppger är hens trygghet. Paret har kanske flytt tillsammans, paret kan vara . Det finns alla möjliga varianter, och varje fall får bedömas var för sig. S O C I A L T J Ä N S T 2016/17:JO1 måste även iakttas att en separation innebär påfrestningar och bör göras först då stödmöjligheter finns för krisbearbetning. På ett ankomst/transitboende är tanken att barnen endast ska stanna en mycket begränsad tid. Att påbörja kris- bearbetning kan då vara svårt men självfallet inget hinder för att separera paret när det är för barnets bästa. De juridiska förutsättningarna enligt tvångslagstiftningen måste självfallet vara uppfyllda för att kunna separera ett par som inte vill separeras eller – när paret har ett gemensamt barn – för att omhänderta det lilla barnet från en av sina vårdnadshavare. Här följer ett exempel där gjorde bedömningen att det var bäst för barnet (en sjuttonårig flicka) att följa med sin ”make” till Migra- tionsverkets anläggningsboende: Konstellation: Flicka, , och hennes , , har tillsam- mans med flickans make, , kommit till från . Barnen uppger att de mår bra efter omständigheterna. Deras familj finns kvar i Sy- rien men planerar att åka till i ett senare skede. Barnen berättar att resan har varit lång och ansträngande men att de är glada över att ha varandra. Flickan berättar i enskilt samtal med socialsekreterare att hon är gift med mannen . De har känt varandra och har en god relation. Flickan uppger att hon upplever mannen som en trygghet och att han även är snäll mot hennes . Lillebrodern berättar i enskilt samtal att han gärna vill bo tillsammans med sin syster och hennes man. Pojken uppger att han inte känner någon annan i och att syskonen inte heller har någon släkt här. Den akuta bedömningen är att den vuxne mannen i konstellationen kan tillgodose barnens behov av trygghet, säkerhet och omvårdnad som de befinner sig i . En ny bedömning kommer att göras när konstellationen placeras i annan kommun. Båda barnen har uppgivit i en- skilt samtal med socialsekreterare att de vill bo med mannen. Konstella- tionen godkänns. Barnen bedöms inte vara i behov av skydd. Det är viktigt att framhålla att en placering av en ungdom med sin partner i dessa fall inte sker för att paret, enligt sitt hemlands lagar är gifta, utan för att den vuxne ofta är den minderårigas enda anhörig i Sve- rige. Den vuxne brukar även vara den person ungdomen känner sig tryggast med. Känns deras samspel på något sätt otryggt eller om ser tecken på att något är oroväckande i deras relation godkänns inte ett ABO/EBO-placering och skyddsbedömningen ger upphov till akuta åtgär- der. i har öppnat barnavårdsutredningar enligt 11 kap. 1 § med stöd i 11 kap. 2 § socialtjänstlagen i de fall en skyddsbedömning lett till ett konstaterande att barnet är i behov av skydd. När en kommun får kännedom om att ett ensamkommande barn vistas i kom- munen är socialnämnden skyldig att inleda en utredning enligt 11 kap. l § med stöd i 11 kap. 2 § SoL. De ensamkommande barnens inledande vistelsekommun (ankomstkom- munen) ska således ordna ”tak över huvud” – ett boende – till barnen och tillgodose oundgängliga behov som barnen har fram till dess att Migra- tionsverket registrerar en ansökan och sedan anvisar barnet till en kommun. Den kommunen är därefter att anse som barnets vistelsekommun, oavsett om barnet faktiskt vistas där eller inte (se 3 § andra stycket lagen [1994:137] om mottagande av asylsökande m.fl., LMA). är enligt 11 kap. 4 § SoL egentligen skyldig att slutföra sin utredning fastän barnet har flyttat vidare till sin anvisningskommun och därmed fått en ny vistelsekommun, i praktiken avslutar emellertid ankomst- kommunens socialnämnd sin utredning, och anvisningskommunen inleder 2016/17:JO1 S O C I A L T J Ä N S T en ny utredning enligt 11 kap. 1 § SoL (Se vägledning ”So- cialtjänstens arbete med ensamkommande barn och ungdomar”, s. 40). Det bör påpekas att det finns en inbyggd problematik i kravet att efter skydds- bedömning inleda utredning, t.ex. i de fall då barnen bara stannar för att resa vidare till sin anvisningskommun. Barnavårdsutredningar har i kommun alltid inletts när skyddsbedömningarna utmynnat i konstaterandet av ett skyddsbehov. Barnavårdsutredningar har inte alltid hunnit inledas i de fallen då inget skyddsbehov uppdagats. Anledning till det har varit den extraordinära situationen under, framför allt, den gångna hösten, med ett mycket stort antal ensamt ankommande barn som behövde tas om hand, och som snabbt flyttade vidare. Fokus har legat på skyddsbe- dömningarna. Anvisningskommunernas socialtjänst har i sin tur tagit ett förnyat ansvar för dessa barn när de anlänt till anvisningskommunen. An- visningskommunen utser god man till alla barn . Sociala resursförvaltningen är medveten om denna brist i form av inte inledda barnavårdsutredningar och har återigen aktualiserat alla barn i den aktuella målgruppen , se nedan. kommun har även lex-Sara anmält sig själv på grund av att inte alla handläggningsrutiner kunde följas exakt enligt föreskrifterna under de extraordinära förhållanden som rådde . Vad gör kommun för att höja kvaliteten på handläggningen av dessa ärenden? kommun har aktualiserat alla de ifrågavarande barnen (då skyddsbedömning gjordes månad 2015) igen och även andra barn som angivit att de var gifta (avseende hela det ). Ärendena ska gås genom igen. Om det vid genomgången uppmärk- sammas att ett orostecken inte skulle ha följts upp kommer en orosanmälan att göras till den kommun som är barnets anvisningskommun. kommun kommer att se över sina rutiner i syfte att garantera att en barnavårdsutredning alltid inleds efter en skyddsbedömning. Detta kan dock inte ske på Sociala jouren under Sociala resursförvaltningen utan får ske i socialnämnderna (fem stadsområdesnämnder) alternativt inom ensam- kommandebarn myndigheten på Sociala . Den utred- ningen är tänkt att hållas öppen fram till dess att ärendet på ett formellt korrekt sätt enligt 2 a kap. 10 och 11 §§ SoL överflyttas till anvisningskom- munen. Rutinerna ska även kunna hålla i så extraordinära situationer som har förelegat . I rutinen ska även framgå att dessa ärenden har högsta prioritet och en skyddsbedömning ska göras omgående av soci- aljour. kommun avser även att kompetensutveckla sin personal i syfte att kunna upptäcka tecken hos den aktuella målgruppen av att de far illa i en relation. Det långsiktiga arbetet med barn som befinner sig i arrangerade rela- tioner enligt sed i det land som de flytt ifrån får ske i anvisningskommunen och i samverkan mellan socialtjänst, god man, skola, hälso- och sjukvård med flera samhällsorgan. Det är komplexa frågor som kräver hög kompe- tens. En attitydförändring i ett barns synsätt på sin relation är svår att ge- nomföra med tvång efter en ungdoms ankomst i efter en ofta traumatisk flykt från ett hemland i krig. JO hämtade därefter in vissa journalhandlingar från sociala resursförvaltningen som gällde de ensamkommande barn som för ankomsten till var och uppgav att de var gifta. fick tillfälle att kommentera remissvaret. I ett beslut anförde JO följande. S O C I A L T J Ä N S T 2016/17:JO1 När ett ensamkommande barn anländer till har den myndighet som barnet ger sig till känna hos en skyldighet att anmäla till socialnämnden att det i kommunen (ankomstkommunen) befinner sig ett barn som saknar vårdnads- havare. Ofta är det som först får kännedom om att ett ensam- kommande barn har anlänt till och som därmed gör en anmälan till socialnämnden i ankomstkommunen. ansvarar för att regi- strera barnets ansökan om asyl och att anvisa en kommun (anvisningskommun) som ska ansvara för omhändertagandet av barnet. När har anvisat en kommun anser man att barnet vistas i den kommunen i den mening som avses i 2 a kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453), SoL, (3 § lagen [1994:137] om mottagande av asylsökande m.fl., LMA). Av detta följer att i den kommunen ansvarar för utredning och åtgärder som rör barnet. Vid handläggningen av ärenden hos som rör ensamkommande barn är socialtjänstlagen tillämplig. I förarbetena an- fördes som skäl för detta den s.k. normaliseringsprincipen som innebär att samma regler och sociala omvårdnadssystem bör gälla för alla barn som vistas i (prop. 2005/06:46 s. 41). Enligt uttalanden i förarbetena till LMA kräver principen om barnets bästa att barnet blir anvisad till en kommun i ome- delbar anslutning till barnets asylansökan (prop. 2012/13:162 s. 19). Ett barn, dvs. den som är , företräds som regel av en vårdnads- havare som i de flesta fall också är barnets förälder. För ensamkommande barn ska det som regel utses en god man (2 § lagen [2005:429] om god man för ensamkommande barn). Det ska ske . Den gode mannen likställs med en vårdnadshavare och har samma befogenheter som en sådan (prop. 2004/05:136 s. 29 f.). Därmed är det den gode mannen som har det av- görande inflytandet över frågan om bl.a. barnets boende. ansvar för ensamkommande barn ska verka för att barn och ungdomar växer upp under trygga och goda förhållanden (5 kap. 1 § SoL). verksamhet ska bygga på respekt för människors självbestämmande och integritet (1 kap. 1 § SoL). ska sörja för att den som behöver vårdas eller bo i ett annat hem än det egna tas emot i ett familjehem, ett hem för vård eller boende (HVB) eller stödboende.