frsrdg · H404JO1 · 2016-11-09 00:00:00 — Vid samtalet upplyste kommunen om att de kunde ordna med umgängesstöd i betydligt större omfattning än vad som hade kommit fram under huvudförhandlingen. Rättens ordförande får kritik för att hon inte kompletterade utredningen i målet med den nya upp- giften. Dessutom kritiseras ordföranden för handläggningen av en fråga om komplettering av domslutet enligt 17 kap. 15 § andra stycket rättegångsbal- ken. . framförde klagomål mot rådmannen vid och uppgav bl.a. följande: Hon var ombud för käranden i ett familjemål vid (mål T 14448-12). Under handläggningen av målet hade tingsrätten begärt in ett ytt- rande från i fråga om möjligheten att tillhandahålla s.k. um- gängesstöd. I yttrandet angav kommunen att de kunde ställa upp med um- gängesstöd . Den uppgiften bekräftades också muntligen till tingsrätten . Under huvudförhandlingen fanns det inget som tydde på att ordföranden, rådmannen , hade för avsikt att be- gära in ett kompletterande yttrande från kommunen om dess medverkan till umgängesstöd. . blev därför förvånad när hon tog del av tingsrät- tens dom, som meddelades . Av domskälen framgick det att kommunen hade uppgett att man nu kunde ställa upp med umgängesstöd och per gång. Av en dagboks- anteckning framgick det att efter att huvudförhand- lingen avslutades hade varit i kontakt med kommunen och fått denna infor- mation. kommunicerade inte informationen med parterna innan domen meddelades. I ett samtal med påtalade . också att domslutet var otydligt i fråga om när umgänget skulle påbörjas. Trots att parterna var oense om hur frågan borde regleras fattade ett beslut om komplettering av domslutet med stöd av 17 kap. 15 § andra stycket rättegångs- balken, RB, på följande sätt: Umgänget enligt p 2 a) ska påbörjas så snart inskolning skett av barnen hos umgängesstödet. 2016/17:JO1 D O M S T O L A R Tillsammans med sin anmälan lämnade . in kopior av anteckning- arna från huvudförhandlingen, domen med beslutet om rättelse/komplettering och en utskrift av dagboksbladet i målet. JO begärde in en ny utskrift av dag- boksbladet och därutöver en kopia av en mejlkonversation som hade ägt rum mellan bl.a. . och den 4–(tings- rättens aktbilaga 130). Därefter uppmanade JO tingsrätten att lämna upplysningar om och yttra sig över det som . hade uppgett i sin anmälan. Tingsrätten (lagmannen ) lämnade in ett yttrande tillsam- mans med underyttranden från chefsrådmannen och rådman- nen . uppgav bl.a. följande [bilagor här utelämnade, JO:s anm.]: Vad först gäller yttrandet så har något kompletterande yttrande om umgänges- stöd inte inhämtats efter huvudförhandlingens avslutande. Följande har hänt. Målet handlades på enhet 23 på avdelning 2. Jag tjänstgör på enhet 22 och har inte varit ansvarig domare för målet enligt 15 § tingsrättsinstruk- tionen under målets beredning. Jag blev indelad som ordförande på en muntlig förberedelse i målet . beslutade jag interimistiskt om visst umgänge mellan barnen och deras far samt beslutade om medling mellan parterna. Huvudförhandling var inbokad till . Efter den muntliga förberedelsen hade jag viss kontakt med medlaren och fick då informationen att umgänget med umgängesstöd snart skulle komma igång genom kommuns försorg. Därefter återgick bered- ningen av målet inför huvudförhandlingen till enhet 23. Jag var indelad som ordförande även på huvudförhandlingen. Ett par da- gar före huvudförhandlingen fick jag klart för mig att det inte hade blivit något umgänge i enlighet med det interimistiska beslutet . Vårdnadsmål är som bekant indispositiva och domstolen har ett ansvar för att målet blir utrett och kompletterat i den utsträckning som behövs med hänsyn till barnets bästa. Jag bedömde att det vore värdefullt att veta varför det inte hade blivit något umgänge, om det fanns något hinder för att verk- ställa beslutet om umgänge med umgängesstöd med hänsyn till barnens bästa eller om det fanns någon annan förklaring. Jag sökte därför någon ansvarig på och blev hänvisad till som emellertid inte fanns på plats när jag ringde. Jag mai- lade då och bad henne kontakta mig och betonade vikten av att få ett besked före huvudförhandlingens avslutande för att kunna meddela parterna resul- tatet, se bifogade mail. Jag hade också ett par telefonkontakter med recep- tionen på socialförvaltningen och betonade vikten av en återkoppling innan huvudförhandlingen hade avslutats. Ingen hörde emellertid av sig. Huvudförhandlingen hölls den 25 och . Den avslu- tades med besked till parterna att dom skulle meddelas . Efter huvudförhandlingens slut hölls enskild överlägg- ning varvid dom beslutades. Modern tillerkändes ensam vårdnad om barnen och barnen fick rätt till umgänge med fadern i stort sett i enlighet med sitt yrkande. D O M S T O L A R 2016/17:JO1 blev jag uppringd av vid socialförvalt- ningen i . Jag förklarade att huvudförhandlingen var avslutad och dom beslutad och att hon ringde . Eftersom hon ville förklara varför något umgänge inte hade skett i enlighet med tingsrättens beslut avbröt jag inte samtalet utan lyssnade på vad hon hade att säga. Jag ställde inga frågor om i vilken omfattning kommunen kunde ställa upp med umgängesstöd men yttrade sig också om detta. Jag bedömde att det var mest korrekt att göra en tjänsteanteckning om samtalet i , vilket jag också gjorde. Jag övervägde därefter att skicka ett utdrag av dagboksbladet med tjänsteanteckningen till ombuden för känne- dom men eftersom uppgifterna från samtalet inte hade någon påverkan på må- lets utgång valde jag att informera parterna genom att ta in uppgifterna som en upplysning i domen. Detta var, har jag insett , mindre lämpligt eftersom det har uppfattats som om att jag har tagit in ny utredning. Så har emellertid inte varit fallet. som domen gavs blev jag uppringd av . som, förutom synpunkter på ovanstående handläggning, ansåg att domen var otydlig ef- tersom det inte framgick när umgänget skulle börja. Jag förklarade för henne dels handläggningen enligt vad som anförts ovan, dels att domen gällde i enlighet med p 3 i domslutet och att det inte gick att ange ett datum för när umgänget skulle börja eftersom barnen måste skolas in hos um- gängesstödet vilket är socialnämndens ansvar och ligger utanför domstolens kontroll. Detta känner . naturligtvis till och det angavs också i det interimistiska beslutet . . krävde trots detta en rättelse av domen och angav också vad som enligt hennes mening skulle stå i den. Jag kommunicerade hennes synpunkter med motpartsombudet som inte tyckte att det behövdes någon rät- telse men som kunde tänka sig ett förtydligande av innebörd att inskolning skulle ske innan umgänget började, se mailväxling aktbilaga 130. Jag gjorde därefter ett förtydligande i enlighet med parternas önskemål även om det var min uppfattning – och är – att det inte behövdes. Det är naturligtvis bättre – inte minst ur verkställighetssynpunkt – om man kan ange ett datum när umgänget ska börja. Så gör man också när något um- gängesstöd inte ska vara med vid umgänget. Det är dock inte möjligt när so- cialnämnden ska rekrytera umgängesstöd, inskolning ska ske osv. Jag beklagar det inträffade. Det hade varit mest korrekt att skicka tjänste- anteckningen för kännedom separat till ombuden än att lägga till den som en upplysning i domen. När det gäller den information som lämnades från socialnämnden i efter huvudförhandlingen så delar jag uppfattning att det skulle ha varit lämpligt att informera parterna om detta redan när social- nämnden hörde av sig. Att informationen lämnades i domen bäddade up- penbarligen för missförstånd. noterar jag att informationen inte haft någon inverkan på domen som var beslutad vid tillfället. I sammanhanget bör vidare noteras att dom- stol över huvud taget inte är bunden av nämndens besked om vilka förut- sättningar som finns att tillgodose behovet av umgängesstöd (se prop. 2009/10:192 s. 30 ff.). Vad gäller frågan om rättelse har jag ingen annan uppfattning än den som redogjort för. 2016/17:JO1 D O M S T O L A R tillade slutligen följande: Jag ser det i och för sig som befogat att tingsrätten på sätt som skett sökt förnyad kontakt med i kommun i samband med hu- vudförhandlingen i målet, dvs. inför ett slutligt avgörande av umgängesfrå- gan, för att närmare kontrollera varför det umgänge med umgängesstöd som tingsrätten tidigare förordnat interimistiskt om inte kommit till stånd (se prop. 2009/10:192 s. 30). Det är dock naturligtvis olyckligt att tingsrät- ten trots flera försök inte lyckats etablera sådan kontakt med socialnämnden förrän efter huvudförhandlingen i målet. I den situation som därigenom uppkommit, dvs. där socialnämnden efter huvudförhandlingen men innan tingsrätten formellt avgjort målet lämnat delvis ny information som tings- rätten därefter dokumenterat i en tjänsteanteckning, delar jag och uppfattning att tjänsteanteckningen borde ha kommunicerats till parterna innan målet avgjordes. En sådan kommunice- ring kan enligt min mening inte anses ha varit uppenbart obehövlig. Vad sedan gäller kompletteringen av den aktuella domen så framgår det av yttrande att hon själv anser att någon komplettering av domen egentligen inte behövdes utan att avsikten med kompletteringen endast varit att göra ett förtydligande i enlighet med parternas önskemål. Även om syftet med ett sådant förtydligande varit vällovligt kan det enligt min mening ifrågasättas om förtydligandet ryms inom ramen för 17 kap. 15 § andra stycket , RB, vilket är den bestämmelse som enligt vad som anges i domen utgjort den legala grunden för komplette- ringen. Anmälaren synes dock i den remitterade anmälan till JO vända sig mot att kompletteringen skett trots att parterna ”har varit oense beträffande denna fråga”. För kompletteringar enligt 17 kap. 15 § andra stycket RB som sker efter det att ett avgörande meddelats, vilket varit fallet i det nu aktuella målet, krävs emellertid inte någon enighet mellan parterna för att en komplettering ska få ske. Eftersom ett beslut att komplettera en dom är ett slutligt beslut (prop. 1989/90:71 sid. 83) och då det gick att överklaga beslutet (52 kap. l § RB) skulle tingsrätten i beslutet dock ha angett hur den som ville överklaga skulle gå till väga (30 kap. 10 § andra stycket RB). . kommenterade tingsrättens remissvar. I ett beslut anförde JO följande: Tingsrätten borde ha kompletterat utredningen i målet enligt 43 kap. 14 § RB När en domstol beslutar om umgänge mellan ett barn och en förälder som bar- net inte bor tillsammans med får domstolen, om barnet har ett behov av det, besluta att en person som socialnämnden utser ska medverka vid umgänget, s.k. umgängesstöd (6 kap. 15 c § , FB). Innan ett beslut om um- gängesstöd meddelas ska rätten begära in ett yttrande från socialnämnden. Av förarbetena till bestämmelsen om umgängesstöd framgår det att social- nämnden i sitt yttrande till domstolen inte ska ange om nämnden anser att det är lämpligt med umgängesstöd utan snarare om och i vilken omfattning det tänkta umgänget är genomförbart. Domstolen är inte bunden av nämndens be- D O M S T O L A R 2016/17:JO1 sked om vilka förutsättningar som finns för att tillgodose behovet av um- gängesstöd, men nämndens ställningstagande får normalt ändå stort inflytande på domstolens bedömning (se prop. 2009/10:192 s. 13 och 30). När en huvudförhandling har hållits i ett mål ska domen grundas på vad som förekommit vid förhandlingen (17 kap. 2 § första stycket RB). Man brukar kalla det material som domen grundas på för processmaterial. Om rätten sedan hu- vudförhandlingen har avslutats finner att det är nödvändigt att komplettera ut- redningen innan målet avgörs får en fortsatt eller ny huvudförhandling hållas (43 kap. 14 § RB). Om kompletteringen är av enkel beskaffenhet får rätten, efter samråd med parterna, i stället besluta att utredningen ska hämtas in på något annat lämpligt sätt. Om kompletteringen sker på det sättet blir även det som har hämtats in efter huvudförhandlingen processmaterial (17 kap. 2 § första stycket sista meningen RB). kontaktade inför huvudförhandlingen för att komplettera utredningen i umgängesfrågan. Hon lyckades dock inte komma i kontakt med någon som kunde ge henne de uppgifter som hon efterfrågade. Först efter avslutad huvudförhandling och överläggning – – blev uppringd av en tjänsteman vid kommu- nen. har uppgett att hon då förklarade för tjänstemannen att huvudförhandlingen redan var avslutad och att domen i målet var beslutad. Un- der samtalet lämnade tjänstemannen nya uppgifter som gällde bl.a. i vilken om- fattning som kommunen kunde ställa upp med umgängesstöd. Det skedde en- ligt utan att hon efterfrågade dessa uppgifter. antecknade de nya uppgifterna i verksamhetsstödet och informerade parterna om uppgifterna genom att ta in en upplysning om dem i domen. Enligt hade de uppgifter som tjänstemannen lämnade emellertid inte någon påverkan på utgången i målet. Det mål som handlade var indispositivt. Det betyder bl.a. att rätten hade ett eget, av parterna oberoende, ansvar för att domslutet blir i enlighet med barnens bästa. Det besked som fick den 28 au- gusti 2014 var att det gick att ordna umgängesstöd per gång . Den uppgift som hade redovisats under huvudförhandlingen var att det bara gick att ordna umgängesstöd en gång . Som jag ser det var den nya uppgiften därmed av stor betydelse för bedöm- ningen av yrkandena i umgängesdelen. Enligt min uppfattning borde rätten där- för ha kompletterat utredningen i målet med den nya uppgiften. Huvudregeln i 43 kap. 14 § första meningen RB innebär att rätten skulle ha kompletterat utredningen vid en fortsatt huvudförhandling. Enligt 17 kap. 2 § RB skulle då både det som lades fram vid huvudförhandlingen och det som förekommit vid den fortsatta huvudförhandlingen, alltså uppgiften om de förbättrade möjligheterna att ordna med umgängesstöd, ha varit processmaterial. Om den nya uppgiften om möjligheten att ordna um- gängesstöd kunde bedömas vara en komplettering av enkel beskaffenhet, hade 2016/17:JO1 D O M S T O L A R det enligt 43 kap. 14 § andra meningen RB inte varit nödvändigt att hålla någon fortsatt huvudförhandling. Rätten skulle då ha kunnat inhämta utredningen på annat lämpligt sätt. Även i den situationen skulle socialnämndens nya uppgift om möjligheten till umgängesstöd ha varit processmaterial. I tingsrättens dom redovisades den nya uppgiften om att kommunen kunde erbjuda umgängesstöd i utökad omfattning. Rätten förordnade också om um- gänge som stämde överens med det nya beskedet från kommunen. . har i sin sista skrift till JO skrivit att det synes märkligt att tingsrätten i sitt domslut kom fram till umgänge vartannat veckoslut per gång, precis det som socialnämnden hade angett att man kunde bistå med. Jag håller med om det. Läsaren av domen kan onekligen få den uppfattningen att domen grundar sig på detta besked från kommunen. I så fall skulle tingsrätten ha grundat domen på en uppgift som inte var processmaterial och som parterna inte hade fått del av, vilket skulle ha varit ett allvarligt fel. har emellertid i sitt yttrande till JO uppgett att kommunens nya besked inte inverkade på målets utgång utan att domen var beslutad före hennes telefon- samtal med kommunen. Jag anser mig inte kunna ifrågasätta hennes uppgift, och hon ska därför inte kritiseras för att ha grundat domen på en uppgift som inte varit processmaterial. Men som framgått anser jag att hon borde ha kom- pletterat utredningen enligt 43 kap. 14 § RB och på så sätt åstadkommit att uppgiften om de utökade möjligheterna att ordna med umgängesstöd hade bli- vit processmaterial. Hon ska ha kritik för att hon inte gjorde det. Det saknades rättsligt stöd för tingsrättens beslut om komplettering av domslutet Enligt 17 kap. 15 § första stycket RB får rätten besluta om rättelse av en dom om rätten finner att domen innehåller någon uppenbar oriktighet till följd av rättens eller någon annans skrivfel, räknefel eller liknande förbiseende. En rät- telse av ett avgörande får alltså bara göras om avgörandet innehåller en uppen- bar oriktighet. Man brukar säga att det bl.a. innebär ett krav på att felet ska vara objektivt konstaterbart. tar sig oriktigheten uttryck i en diskrepans mel- lan domskäl och domslut, men även fel som framgår vid en enklare jämförelse mellan avgörandet och handlingarna i målet bör kunna anses uppenbara (se NJA 2014 s. 29). Om rätten av förbiseende har underlåtit att fatta ett beslut som skulle ha meddelats i samband med en dom eller ett slutligt beslut, får rätten komplettera sitt avgörande från det att avgörandet vann laga kraft (17 kap. 15 § andra stycket RB). En komplettering senare än efter det att avgörandet meddelades får dock endast göras om en part begär det och motparten inte motsätter sig kompletteringen. Innan ett beslut om rättelse eller komplettering fattas ska parterna ha fått tillfälle att yttra sig om det inte är uppenbart obehövligt. Vidare ska beslutet om möjligt antecknas på varje exemplar av det avgörande som rättas eller kom- pletteras. D O M S T O L A R 2016/17:JO1 Ett beslut att rätta eller komplettera en dom är att anse som ett slutligt beslut (se bl.a. prop. 1989/90:71 s. 82). Beslutet ska avfattas skriftligen och expedie- ras till parterna (2 § förordningen [2003:234] om tiden för tillhan- dahållande av domar och beslut, m.m.). Eftersom beslutet går att överklaga (49 kap. 3 § RB) ska det också framgå hur den som vill överklaga beslutet ska gå till väga (17 kap. 12 § andra stycket RB). Efter viss korrespondens med parternas ombud lade till en mening i den punkt av domslutet som reglerade umgänget mellan pappan och parternas barn. I beslutet skrev att det var fråga om en kom- plettering med stöd av 17 kap. 15 § andra stycket RB. Eftersom beslutet fatta- des från det att domen meddelades fanns inget krav på att par- terna skulle vara överens om kompletteringen. Kompletteringar med stöd av den angivna bestämmelsen får dock endast gälla frågor som inte hör till själva saken i ett mål (se prop. 1989:90:71 s. 51 f.). Om rätten har glömt bort att pröva eller att ta ställning till ett moment i en prövad sak kan komplettering inte ske. Frågan om regleringen av umgänget var en del av saken i målet. Därmed saknades det förutsättningar för att med stöd av 17 kap. 15 § andra stycket RB komplettera domslutet på det sätt som gjorde. Den ändring som gjorde av domslutet var inte heller av det slaget att den kan betraktas som en rättelse av en uppenbar oriktighet som tillkommit till följd av ett skrivfel, ett räknefel eller ett liknande förbiseende. Ändringen kunde således inte heller göras med stöd av bestämmelserna i 17 kap. 15 § första stycket RB. kan inte undgå kritik för att hon utan rättsligt stöd fattade beslut om att komplettera förordnandet om umgänge i domslutet. Slutligen vill jag tillägga att det, som tingsrätten uppgett, ska framgå av ett beslut om rättelse eller komplettering hur den som vill överklaga beslutet ska gå till väga. Någon sådan information framgick inte av be- slut om komplettering. Med dessa uttalanden avslutas ärendet. 2016/17:JO1 D O M S T O L A R Långsam handläggning av ett mål om vårdnad om barn m.m. och bristfällig utformning av ett beslut om vilandeförklaring (Dnr 6730-2014) Beslutet i korthet: Ett mål om vårdnad om barn m.m. har pågått vid Blek- inge tingsrätt och och är ännu inte avgjort. I JO:s beslut uttalas att det är en orimligt för ett mål som gäller vårdnaden om barn. De huvudsakliga orsakerna till att det har tagit så är avsakna- den av en tidsplan samt den bristfälliga kontrollen av hur en utsedd medlare skötte sitt uppdrag. Tingsrätten får kritik för sin handläggning av målet. I beslutet får även en rådman kritik för att ha utformat ett beslut om vilande- förklaring av målet så bristfälligt att dess innebörd kunnat missförstås. Anmälan och JO:s begäran om handlingar I en anmälan framförde klagomål mot Blek- inge tingsrätt för handläggningen av ett mål om vårdnad om barn m.m. I sin anmälan lämnade en utförlig redogörelse för den enligt henne mycket bristfälliga och långsamma handläggningen av målet, inklusive den ut- sedda medlarens utdragna och fruktlösa försök att åstadkomma samförstånds- lösningar mellan och hennes förra make. JO begärde in handlingar i tingsrättens mål T 2157-13. Av handlingarna framgick bl.a. följande: lämnade in en ansökan om stämning till tingsrätten den 10 sep- tember 2013. beslutade rådmannen på parternas begäran att utse till medlare. Enligt beslutet skulle lämna in ett yttrande till tingsrätten . ringde till och upp- gav att hon önskade biträde av . för att nå framgång i sitt uppdrag. gav henne beskedet att hon kunde anlita . I en skrivelse till tingsrätten lämnade en redogörelse för de åtgärder som hon dittills hade vidtagit. Eftersom hon an- såg det nödvändigt med ytterligare samtal med föräldrarna och ett av barnen begärde hon anstånd med att redovisa uppdraget till . Tings- rätten medgav det begärda anståndet. ringde till tingsrätten och uppgav att det behövdes en muntlig förberedelse för att klargöra positionerna tillsammans med parterna och ombuden. Ett sammanträde för muntlig förberedelse hölls . Den till- förordnade rådmannen var ordförande vid sammanträdet. Par- terna och deras ombud samt och . var närvarande. och . redogjorde för vidtagna åtgärder, bl.a. samtal med barnen, och drog slutsatsen att det krävdes en avancerad familjebehandling, samt presente- rade ett sådant förslag. Det antecknades att parterna var överens om att ge- nomgå den föreslagna behandlingen. D O M S T O L A R 2016/17:JO1 1.att ta kontakt med för att undersöka möjligheterna för finansiering av den föreslagna familjebehandlingen 2.att, om inte hade möjlighet att finansiera den före- slagna familjebehandlingen, låta socialnämnden i yttra sig över förslag till lämplig lösning 3.att medlingsuppdraget för . och skulle fortgå tills tings- rätten förordnade eller beslutade om något annat. meddelade socialnämnden i att den inte kunde finansiera den föreslagna familjebehandlingen. I en skrift till tingsrätten yrkade att domstolen skulle besluta att barnen skulle bo hos henne. Hon begärde också att domstolen skulle förordna om en s.k. vårdnads-, boende- och umgängesutredning. Hon uppgav att medlingsuppdraget hade strandat och begärde att målet omgående skulle sättas ut till ett nytt sammanträde för muntlig förberedelse. och . förelades att yttra sig. Efter att de hade beviljats anstånd lämnade och . in en skrivelse till tingsrätten . De angav att det inte fanns någon anledning att ändra uppfattning om vad som behövde göras eller vilka insatser som familjen behövde. Deras avsikt var att hålla fortsatta samtal med barnen och parternas ombud och där- efter lämna in ett nytt yttrande ”kring läget”. Alternativt skulle målet enligt och . sättas ut till ett nytt sammanträde för muntlig förbere- delse. Skrivelsen ledde inte till något beslut från tingsrättens sida. meddelade att parterna hade bevil- jats en insats i form av den föreslagna familjebehandlingen. Efter att ha skickat över kommunens meddelande till parternas ombud och beslutade rådmannen att målet skulle vilandeförklaras och ”återupptas på begäran av part”. I en skrivelse till tingsrätten meddelade att familjebehandlingen inte hade varit framgångsrik, varför den hade avslutats. Hon framställde ett interimistiskt yrkande om barnens boende och begärde att handläggningen av målet skulle återupptas. I en svarsskrift till tingsrätten motsatte sig motparten interimistiska yrkande och att ytterligare utredning skulle inhämtas, samt begärde att målet skulle sättas ut till huvudförhandling. Efter viss ytterli- gare skriftväxling mellan parterna avslog rådmannen i ett beslut interimistiska yrkande om boende och begäran om vårdnads-, boende- och umgängesutredning. JO:s remiss och domstolens remissvar JO remitterade ärendet till tingsrätten . Tingsrätten uppma- nades att lämna upplysningar om och yttra sig över följande frågeställningar: 1.Handläggningens förenlighet med bestämmelsen i 42 kap. 6 § tredje stycket , RB.