frsrdg · H304RS6 · 2016-06-14 00:00:00 — Sådana gåvor ska därför anmälas till departementets ekonomiansvarige, som kontaktar RK Ekonomi för vidare information. Vidare ska konstverk anmälas till den konstansvarige på förvaltningsavdelningen, som ansvarar för att föra in dem i konstregister. Departementet ansvarar för att gåvor tas om hand och förvaras på lämpligt sätt. har meddelat att dessa riktlinjer anses tillämpliga på alla som är verksamma inom , vare sig de är politiskt tillsatta personer eller tjänstemän. Det finns också etiska riktlinjer med ett avsnitt 7 om gåvor och förmåner. Dessa etiska riktlinjer gäller alla som arbetar inom –ingskansliet. Där redogörs översiktligt för bestämmelserna om mutbrott, och det ges vägledning om vilka gåvor som normalt kan accepteras. riksdagsbehandling av ärenden kopplade till gåvor överlämnade förvaltningsstyrelsen (nuvarande riksdagsstyrelsen) ett förslag till från en särskild parlamentarisk arbetsgrupp. Arbetsgruppens förslag (skr. 1995/96:RFK2) innebar att det inom skulle finnas ett system för frivillig registrering av riksdagsledamöternas ekonomiska intressen. Registreringen skulle enligt arbetsgruppen även omfatta de gåvor som en riksdagsledamot mottagit, som har anknytning till ledamotsuppdraget och vars värde överstiger . Vid sådana gåvor föreslog arbetsgruppen att givarens namn och gåvans art skulle registreras. Under sin behandling av arbetsgruppens förslag uttalade att registreringen av gåvor kunde innebära felaktiga signaler om möjligheterna att ta emot gåvor med anledning av ledamotsuppdraget (bet. 1995/96:KU13 s. 10 och 14). Utskottet bedömde att gåvor inte borde tas med i registret, vilket motiverades av att registerinnehållet inte skulle ha någon direkt koppling till reglerna om bestickning och mutor. beslutade i enlighet med utskottets förslag, och trädde lagen (1996:810) om registrering av riksdagsledamöters åtaganden och ekonomiska intressen i kraft. I gäller en ny uppförandekod för ledamöter. Av bestämmelserna i artikel 5 i uppförandekoden (som har lagts som bilaga till arbetsordning) följer att ledamöterna, när de utövar sina uppdrag, ska avstå från att ta emot några gåvor eller liknande förmåner, utom artighetsgåvor vars ungefärliga värde är lägre än (ca ) eller artighetsgåvor som skänks när ledamoten officiellt företräder . Alla gåvor eller förmåner som skänks till ledamöter när de officiellt före–träder ska lämnas till parlamentets talman och hanteras genom särskilda genomförandeåtgärder som presidium fastställer i enlighet med artikel 9 i uppförandekoden. Ersättning för direkta kostnader kommer inte att anses vara en gåva, om evenemanget som bevistats har föregåtts av en officiell inbjudan. Slutligen framgår av uppförandekoden att om koden överträds, och efter beslut av talmannen efter samråd med en rådgivande kommitté, kan en ledamot straffas med en anmärkning, ett förverkande av dagpenning från två , tillfällig avstängning från parlamentets verksamhet (vilket inte inbegriper rätten att rösta) i , eller att uppdrag som föredragande eller andra utvalda uppdrag i dras in (för de två sistnämnda sanktionerna krävs ett bekräftande beslut av talmannen i förväg). Alla sådana sanktioner publiceras på parlamentets webbplats. fastställde presidium genomförandeåtgärder. Dessa innebär bl.a. följande när det gäller mottagande av gåvor. Det definieras vad som avses med gåva samt när det anses att ledamoten officiellt företräder . En ledamot som officiellt företräder ska anmäla till talmannen att han mottagit en gåva den i nästföljande månad efter mottagandet. Anmälan ska innehålla givarens namn, datum för gåvan, uppgifter om i vilken roll som gåvomottagaren mottog gåvan samt en beskrivning av gåvan och en indikation på värdet av gåvan. Ledamoten ska få information om var han eller hon ska överlämna gåvan. I undantagsfall kan ledamoten permanent få behålla gåvan under förutsättning att värdet på denna understiger och att den inte har något påtagligt värde för parlamentet. I sådana fall blir gåvan ledamotens egendom. Om värdet på gåvan överstiger ska den förvaras i parlamentets fastigheter. Gåvor av artistiskt eller kulturellt värde kan efter beslut av talmannen placeras på lämplig plats i parlamentets fastigheter. Efter begäran av den ledamot som mottagit gåvan kan talmannen besluta att gåvan får förvaras i ledamotens tjänsterum i parlamentet som ledamoten fortsätter att officiellt företräda parlamentet. Kvestorerna inom parlamentet (de ledamöter i parlamentet som arbetar med administrativa frågor som direkt berör ledamöterna själva) kan instruera den enhet som administrerar gåvorna i användningen av de gåvor som är parlamentets egendom. Ledamöterna har rätt att lägga anbud vid offentliga försäljningar som anordnas för försäljning av så–dana gåvor. Den enhet som administrerar gåvorna ska föra ett register över dessa, och registret ska förutom den information som ledamoten anger i anmälan innehålla ett fotografi av gåvan och där det är relevant ange var gåvan förvaras, och registret ska hållas uppdaterat om ändringar görs. Registret ska publiceras på webbplats på ett lättillgängligt sätt. Om en ledamot har mottagit en gåva i god tro och blir medveten om att värdet överstiger ska ledamoten möjligt göra en anmälan och deponera gåvan hos enheten som administrerar gåvorna, om ledamoten av artighetsskäl inte kan lämna tillbaka gåvan till givaren. Regler för parlamentsledamöter i andra länder I gäller att gåvor som har ett värde som uppenbart överstiger (ca ) och som lämnas inom ramen för ledamotsuppdraget ska medföra att gåvans art, givarens namn och tidpunkten för gåvan registreras. I har talmanskonferensen utfärdat närmare anvisningar om ledamöternas bindningar med stöd av arbetsordning. För mottagande av gåvor gäller följande. Föremål värda (ca ) som riksdagsledamöter tar emot i egenskap av officiella företrädare för är egendom. De ska anmälas till registret i och lämnas över till samlingar, om det inte har avtalats med intendenten med ansvar för konst-, inrednings- och museifrågor att de förvaras exempelvis i ett utskottsrum eller i ledamotens arbetsrum. Ledamöterna kan anhålla hos kanslikommissionen om att få lösa in gåvan. beslutar om anhållan ska godkännas och lägger fast inlösningspriset. En ledamot är officiell företrädare för bl.a. när han eller hon deltar i möten och utskottsresor utomlands eller tar emot utländska delegationer på besök i . Anmälan ska i dessa fall göras på en särskild blankett till , som för ett register över uppgifterna. Gåvans art, vem som gett gåvan och tidpunkten för gåvan ska uppges. Anmälan ska göras före utgången av månaden efter den månad när ledamoten tog emot gåvan. Ledamöterna kan låta gåvokommittén, som utnämns av kanslikommissionen, göra en värdering om det är oklart vad gåvan är värd. Kommittén sammanträder när det behövs. Även gåvor värda får anmälas till registret. Registret är offentligt. Uppgifterna publiceras på ett allmänt tillgängligt datanät. I måste ledamöter i nationalförsamlingen redovisa till en övervakningsansvarig bl.a. samtliga resor som tredje part har inbjudit till samt gåvor eller andra förmåner vars värde överstiger (ca ). har som bilaga till sin motsvarighet till riksdagsordningen fogat en kod för intressekonflikter. Av koden följer bl.a. att en ledamot inte ska ta emot en gåva eller någon annan förmån som kan anses ha getts med syfte att påverka ledamoten under ledamotsuppdragets utövande. En ledamot får dock ta emot gåvor som är normala uttryck för artighet eller protokoll, eller inom ramen för vad som kan anses brukligt för ledamotsuppdraget. Om sådana gåvors värde överstiger (ca ) och givare ska ledamoten efter mottagandet till en särskilt utsedd kommissionär redovisa gåvans art, givarens namn och omständigheterna som ledde till gåvan. I ska gåvor som ledamöter mottar i egenskap av representant för lämnas till om inte värdet uppgår till ett mycket lågt belopp. Om mottagaren är osäker på om han eller hon kan behålla gåvan ska riksdagsdirektören konsulteras. Om värdet av gåvan överstiger (ca ) måste gåvan, givarens namn och tidpunkten för gåvan registreras. I kräver uppförandekoden att ledamöterna registrerar gåvor (t.ex. kläder, smycken, glasskålar) eller andra förmåner (t.ex. biljetter till sport- och kulturevenemang eller tillhandahållande av tjänster) där värdet överstiger (ca ) samt där gåvan på något sätt är kopplad till ledamotsuppdraget eller ledamotens politiska verksamhet. Gåvor och förmåner är alltså undantagna från registrering om de inte avser ledamotsuppdraget eller ledamotens politiska verksamhet. Överhuset har liknande regler även om vissa skillnader finns: Gränsvärdet för gåvan är satt till (ca ). Vidare behöver man inte registrera gåvor som överlämnats vidare till välgörenhet inom registreringstiden (en månad). Därtill anges i överhusets kod att gåvor till talmannen mottagna inom ramen för officiella uppdrag registreras separat (av talmansstaben) och oberoende av värde. I kräver uppförandekoden att ledamöter i förbundsdagen redovisar till talmannen bl.a. inbjudningar till resor utomlands värda (ca ) samt gåvor vars värde överstiger (ca ). Gåvor vars värde överstiger gränsvärdet ska överlämnas till talmannen. Ledamoten kan ansöka om att få behålla gåvan genom att betala det ekonomiska värdet med ett avdrag på . 6.2 Riksdagsstyrelsens överväganden och förslag 6.2.1 En ny lag om registrering och hantering av gåvor mottagna av riksdagsledamöter Riksdagsstyrelsens förslag: En ny lag om registrering och hantering av gåvor mottagna av ledamöter huvudsakligen på grund av utövandet av sitt ledamotsuppdrag ska införas. får med hjälp av automatiserad behandling föra ett register med uppgifter om riksdagsledamöters mottagna gåvor. Greco har sammanfattningsvis framfört att det bör förtydligas vilka gåvor och förmåner som en ledamot kan ta emot. Rutiner om vad en riksdagsledamot ska göra om han eller hon erbjuds gåvor rekommenderas. När det gäller uppförandekoden har arbetsgruppen uttalat följande. En självklar och viktig del av rollen som ledamot är att ha kontakter med externa intressenter av olika slag. Det kan handla om representanter för näringslivet, organisationer eller andra parlament. Som ledamot är det i dessa kontakter värt att komma ihåg att det kan finnas en vilja att påverka i en eller annan riktning. Riksdagsledamöter erbjuds också förhållandevis ofta olika typer av förmåner och gåvor. Detta är artighet och kutym, men kan också leda till gränsdragningsproblem för en riksdagsledamot. Eftersom det ingår i ledamotens vardag att göra dylika avvägningar menar arbetsgruppen att det är viktigt att dessa frågor finns med i uppförandekoden och vägledningen. De svenska lagreglerna om mutbrott är mycket allmänt formulerade och ger inte några tydliga anvisningar om hur bestämmelserna ska tillämpas i praktiken. Arbetsgruppen har när det gäller mutor valt att i uppförandekoden hänvisa till den aktuella lagstiftningen och att i vägledningen ge så konkreta riktlinjer som möjligt. Gruppen har dock framhållit att den inte bör göra alltför långtgående och förenklade tolkningar av lagen. Det går alltså inte att komma ifrån att ett personligt ansvarstagande och den egna förmågan att göra etiska val måste bli avgörande. Arbetsgruppens förhoppning är dock att skrivningarna i vägledningen underlättar det personliga ansvarstagandet. Det ska även påpekas att frågor av denna typ med fördel kan diskuteras i den egna partigruppen. När det gäller gåvor föreslår arbetsgruppen att alla gåvor som en ledamot tar emot i egenskap av representant för ska registreras i ett särskilt gåvoregister. Gåvor som saknar eller endast har ett obetydligt ekonomiskt värde behöver dock inte registreras. Några hanteringsregler för detta finns inte, och frågan behöver alltså beredas vidare. Arbetsgruppen nämner också att riksdagsdirektören antog en föreskrift om registrering och hantering av mottagna gåvor (RFS 2013:8). Föreskriften gåvor som en anställd tar emot för räkning ska anmälas i ett gåvoregister. Beslutet föregicks av en översyn av gåvomottagningen inom (dnr 233-2459-2011/12). Vad är korruption? Som framgår av myndigheters skydd mot korruption (RIR 2013:2 s. 15 f.) finns det ingen enhetlig definition av korrup–tionsbegreppet. används korruption som ett samlingsbegrepp för olika oegentligheter som begås av personer i maktpositioner. I den nämnda rapporten nämns bl.a. följande. FN och använder en vanlig definition av korruption, nämligen att korruption är att använda en offentlig ställning för otillbörlig . Enligt är korruption att utnyttja sin ställning för att uppnå otillbörlig fördel för egens eller annans . Den tidigare ordföranden i , , definierar korruption som oegentligheter som kan påverka beslutsfattande. Korruption handlar dock inte bara om pengar. En offentligt anställd kan vara partisk i myndighetsutövandet utan att få betalt. Det kan t.ex. ske genom att en tjänsteman tipsar en bekant om ett kommande tillslag som ska göra eller att en handläggare på en myndighet handlägger ett ärende till en vän eller familjemedlem på ett partiskt sätt. Detta kallas ofta vänskapskorrup–tion. De centrala korruptionsbrotten, dvs. de straffrättsliga reglerna, regleras i mutbrottslagstiftningen i . Promemorians överväganden och förslag Ett bärande skäl till att lagen (1986:810) om registrering av riksdagsledamöternas åtaganden och ekonomiska intressen (ekonomiska registerlagen) infördes var att öppet redovisa de olika bindningar och intressen som kan tänkas påverka det politiska uppdraget. Korruption är ett vitt begrepp som saknar enhetlig definition men omfattar många olika handlingar. De nya bestämmelserna om mutbrott är en åtgärd för att skärpa kampen mot korruption. För att ytterligare öka förtroendet för ledamöterna finns det enligt promemorians mening ett tydligt behov av att vidta ytterligare åtgärder i syfte att öka transparensen kring ledamöternas uppdrag. Det är också i enlighet med Grecos rekommendationer och arbetsgruppens förslag. Krav på öppenhet och tydlighet gör sig också alltmer gällande i den offentliga debatten. Såväl som parlamenten i många länder har ställt upp regler för vad som gäller när man tar emot en gåva. Registrering av gåvor i ett offentligt register förutsätts genomgående. Detsamma gäller även de svenska statsråden. Ett obligatoriskt krav på registrering av gåvor mottagna huvudsakligen på grund av uppdraget som riksdagsledamot bidrar också till ordning och reda. Det krävs också regler för hur gåvorna ska hanteras. Mot bakgrund av detta föreslås det i promemorian att en ny lag om registrering och hantering av gåvor mottagna av riksdagsledamöter ska införas. Enligt promemorian är det ytterst också en del i arbetet mot korruption. Att upprätthålla och föra ett register över riksdagsledamöternas mottagna gåvor kräver insamling, registrering, organisering, lagring och bearbetning av personuppgifter. Detta innebär således behandling av personuppgifter. Det är troligt att , i likhet med vad som gäller enligt ekonomiska registerlagen, kommer att behöva använda sig av automatiserad behandling för att föra registret. I promemorian föreslås det därför att med hjälp av automatiserad behandling ska få föra ett register med uppgifter om riksdagsledamöters mottagna gåvor. Varför ska regleringen anges i lag? I 8 kap. 2 § regeringsformen finns bestämmelser som avser det primära lag–området, dvs. de ämnen i vilka det är som beslutar om föreskrifter. Enligt 8 kap. 2 § andra stycket 2 ska föreskrifter meddelas genom lag om de avser förhållandet mellan enskilda och det allmänna under förutsättning att föreskrifterna gäller skyldigheter för enskilda eller i övrigt avser ingrepp i enskildas personliga eller ekonomiska förhållanden. I punkt 2 slås således fast att betungande föreskrifter ska beslutas genom lag. I enlighet med legalitetsprincipen ligger bestämmandet över enskildas frihet och egendom hos . Med ”ingrepp” åsyftas sådana åtgärder från normgivarens sida som allmänt anses innebära inskränkningar i enskildas dittillsvarande handlingsfrihet, möjligheter att förfoga över egendom etc. (se prop. 1973:90 s. 210) Som framgår av avsnitt 6.2.6 föreslås det i promemorian att gåvor som en riksdagsledamot tar emot huvudsakligen på grund av utövandet av sitt ledamotsuppdrag ska registreras. Den föreslagna regleringen ska därför enligt promemorian göras i lag. Enligt promemorian finns det också fler skäl till att regleringen bör göras i lag. Enligt riksdagsordningens 5 kap. 2 § gäller att en ledamot har rätt till arvode för sitt uppdrag av allmänna medel. Närmare bestämmelser om arvode och ekonomiska villkor finns i lag. Det regelverk som huvudsakligen reglerar ledamöternas ekonomiska villkor finns i lagen (1994:1065) om ekonomiska villkor (ersättningslagen) som bl.a. innehåller bestämmelser om arvode, resekostnadsersättningar, traktamenten och pensioner. I betänkandet Vissa frågor om riksdagsledamöternas ersättningar (2013/14:URF1 s. 128) konstateras att även förmåner som ges med anledning av uppdraget och som innebär inbesparade utgifter eller fördelaktiga ekonomiska konsekvenser för ledamöterna kan omfattas av begreppet ersättningar. Den omständigheten att ekonomiska villkor och förmåner ska anges i lag är således enligt promemorian ytterligare en omständighet som talar för att även ledamöternas skyldigheter som hänför sig till ledamotsuppdraget ska anges i lag eller meddelas efter bemyndigande i lag. I promemorian uttalas också att även den omständigheten att bestämmelserna om ledamöternas ekonomiska åtaganden och ekonomiska intressen finns i lag talar för att också bestämmelser om registrering och hantering av gåvor som ledamöter tar emot för räkning bör anges i lag. Ytterligare en omständighet som talar för att bestämmelserna anges i lag är att de då blir kända av allmänheten. Behandling av personuppgifter kräver också särskilda överväganden. Som anförts i avsnitt 6.1.1 får personuppgifter bara behandlas under vissa förutsättningar. I och med att ett obligatoriskt krav på registrering föreslås bör förutsättningarna för personuppgiftsbehandlingen och hanteringen av gåvorna regleras i lag. I promemorian lämnas närmare överväganden i de frågor som bör regleras i lagen för att uppnå en ändamålsenlig personuppgiftsbehandling med beaktande av den avvägning som måste göras mellan behov av att få tillgång till och behandla information och skyddet av den personliga integriteten. Flera remissinstanser, däribland , , och är positiva och tillstyrker i allt väsentligt förslagen. framför att genom att riksdagsledamöter blir skyldiga att redovisa gåvor som de har mottagit med anledning av utövande av sitt ledamotsuppdrag skapas en ökad insyn och kontroll av gåvor som ges till ledamöterna, vilket är gynnsamt för att motverka försök till otillbörlig påverkan av riksdagsledamöter. Den föreslagna regleringen kan också vara gynnsam när det gäller upprätthållandet av allmänhetens förtroende för och dess ledamöter. anser att förslaget är väl genomarbetat och bör genomföras och har inte något att invända mot de föreslagna reglerna. tillstyrker att regelverket för riksdagsmän utvidgas på det sätt som föreslås. De anför att det för dem är grundläggande att den föreslagna regleringen ger en fullgod insyn i och offentlig överblick över de gåvor, förmåner m.m. som riksdagsledamöter får. Registreringen skapar möjligheter för uppföljning och ansvarsutkrävande. anser också att det vore värdefullt om initierar att en samlad nationell antikorruptionspolicy tas fram. , ombudsmän och arbetsgrupp har inget att invända mot förslagen i promemorian. Justitiekanslern, , , och har inga synpunkter att redovisa när det gäller den remitterade promemorian. Datainspektionen bedömer att de föreslagna bestämmelserna innebär en begränsad behandling av personuppgifter som inte är av särskild integritetskänslig karaktär. Det förutsätter emellertid att det inte är frågan om uppgifter som kan utvisa ett straffbart förfarande, vare sig det gäller riksdagsledamoten eller gåvogivaren. Om det inte går att utesluta att uppgifter i gåvoregistret kan komma att röra uppgifter som kan utvisa mutbrott, måste det enligt Datainspektionens mening ställas högre krav på hur dessa personuppgifter ska behandlas i registret. Skälen för riksdagsstyrelsens förslag Riksdagsstyrelsen anser i likhet med vad som föreslagits i promemorian och i enlighet med vad flera remissinstanser framfört att en ny lag om registrering och hantering av gåvor mottagna av riksdagsledamöter bör införas. Riksdagsstyrelsen noterar dock vad Datainspektionen framfört och är medveten om att bl.a. personuppgiftslagens bestämmelse i 31 § PUL om säkerhetsåtgärder måste beaktas inom vid hanteringen av gåvoregistret. Detta görs genom myndighetens informationssäkerhetsarbete. 6.2.2 Lagens syfte och tillämpningsområde Riksdagsstyrelsens förslag: I den nya lagen införs en bestämmelse som anger vilket syfte lagen har. Syftet ska vara att göra det möjligt för att behandla personuppgifter för att på ett ändamålsenligt sätt kunna föra ett register med information om riksdagsledamöters mottagna gåvor och att skydda den enskildes personliga integritet i sådan verksamhet. Lagen ska gälla vid behandling av personuppgifter för att föra ett register med information om riksdagsledamöters mottagna gåvor. Lagen ska vara tillämplig vid behandling av personuppgifter som är helt eller delvis automatiserad eller om personuppgifterna ingår i eller är avsedda att ingå i en strukturerad samling av personuppgifter som är tillgängliga för sökning eller sammanställning enligt särskilda kriterier. Bestämmelserna i lagen ska förutom att gälla för riksdagsledamöterna även gälla för talmannen i hans eller hennes uppdrag och samtliga ersättare som utövar uppdrag som ledamot. Promemorians överväganden och förslag Behövs en syftesbestämmelse? I betänkandet Myndighetsdatalag (SOU 2015:39 s. 97) har utredningen valt att sortera de författningar som de bedömt ska betraktas som registerförfattningar, som endera a) renodlade registerförfattningar, b) informationshanteringsförfattningar och c) annan reglering med inslag av dataskyddsbestämmelser. Renodlade registerförfattningar handlar ofta om register som enligt statsmakterna ska föras och som ska ha ett visst obligatoriskt innehåll. Genom en sådan registerförfattning åläggs en myndighet att föra ett visst register; registerföringen blir alltså genom författningsregleringen en del i myndighetens uppdrag. Den verksamhetsreglering som registerförfattningen därigenom kan sägas avse kringgärdas emellertid ofta av dataskyddsreglering som syftar till att garantera enskilda registrerade ett skydd för deras personliga integritet i hanteringen av personuppgifter i samband med registerföringen. Det finns dock exempel på författningar i denna kategori där anslaget är ett annat genom att det regleras att register får, inte ska, föras eller vad de får innehålla. Det hör dock till bilden att det i praktiken oftast tycks vara underförstått att sådana register som det talas om att myndigheter får föra, faktiskt också ska föras. I registerförfattningar förekommer ibland bestämmelser som anger lagens övergripande syfte. I renodlade registerförfattningar finns bestämmelser som anger författningens syfte eller ett visst registers syfte (se t.ex. lagen [2013:794] om vissa register för forskning om vad arv och miljö betyder för människors hälsa). I betänkandet Myndighetsdatalag (SOU 2015:39 s. 220) anges att bestämmelser om lagars syfte normalt saknar egentligt materiellt innehåll och snarare framstår som ett slags deklaration av de bakomliggande och övergripande målen med de efterföljande lagbestämmelserna med mer konkret reglering. Det kan således ifrågasättas om det behövs en syftesbestämmelse i den nya lagen. En syftesbestämmelse har dock en informativ och pedagogisk betydelse. En bestämmelse där lagens syfte fastslås har emellertid inte endast en symbolisk eller informativ betydelse.