frsrdg · H404JO1 · 2016-11-09 00:00:00 — Detta för att säkerställa att flickan fritt får uttrycka sina känslor, sin historia och sina tankar utan att bli belagd med munkavle. 141106 (torsdag) hölls barnsamtalet med två barnsekreterare närva- rande. En barnsekreterare hade varit på förskolan för att etablera en relation med barnet med lek och pyssel. Den andra barn- sekreteraren hade redan träffat barnet tidigare vid hembesök. Barnet hade således kännedom om barnutredarna och såg samtalet som en lek. På sön- dagen hade flickan berättat för fadern att utredarna hade varit på förskolan och samtalat. Detta föranledde ett ilske utbrott från hela flickans släkt samt denna anmälan. Barnsamtalet skedde i ett rum som förskolan tillhandahöll. Rummet var barnorienterat inrett och flickan fick ritblock och kritor vid samtalet. Samtalet fördes med hjälp av så kallade . Samtalet varade i cirka 15 minu- ter, sedan uppmärksammade utredarna att flickan blev rastlös och ville lämna rummet, vilket man gjorde. Det var flickans kontaktperson på förskolan som frågade om flickan ville prata med barnsekreterarna enskilt, vilket hon accepterade, då de tidigare lekt med henne. Enligt l kap. 2 § socialtjänstlagen skall, när åtgärder rör barn, särskilt beak- tas vad hänsynen till barnets bästa kräver och enligt 3 kap. 5 § andra stycket socialtjänstlagen ska, när en åtgärd rör ett barn, barnets inställning så långt det 2016/17:JO1 S O C I A L T J Ä N S T är möjligt klarläggas. Hänsyn ska tas till barnets vilja med beaktande av dess ålder och mognad. När socialförvaltningen bedömer att ett samtal med barnet bör äga rum i en utredning och barnet har uppnått den ålder och mognad som krävs för att själv bestämma om sin medverkan, är det barnet som råder över om nå- got samtal ska hållas. Barnets medgivande är då både en nödvändig och tillräck- lig förutsättning. Det innebär i sin tur att vårdnadshavarens samtycke till sam- talet inte behöver inhämtas och att samtalet kan äga rum mot vårdnadshavarens vilja. Även i de fall där barnet inte har uppnått den ålder och mognad som krävs för att själv bestämma har socialförvaltningen, med stöd av 11 kap. 10 § tredje stycket Socialtjänstlagen, en möjlighet att vid vissa utredningar höra barnet utan vårdnadshavarens samtycke. Omsorgsfulla överväganden från soci- alförvaltningens sida angående behovet av att samtal sker krävs i varje enskilt fall. Undertecknad gör bedömningen att socialförvaltningen/barn- och ung- domsenheten handlagt beslutet kring samtal med flickan i enlighet med gällande lagstiftning och med barnets bästa i fokus. I ett beslut anförde JO följande. Verksamheten inom ska bygga på respekt för enskildas självbe- stämmanderätt och integritet, och insatser ska genomföras i samverkan med den enskilde som är berörd (1 kap. 1 § jämfört med 3 kap. 5 § socialtjänstlagen [2001:453], SoL). ska utan dröjsmål inleda utredning av vad som genom an- sökan, anmälan eller på annat sätt har kommit till nämndens kännedom och som kan ge skäl till någon åtgärd av nämnden (11 kap. 1 § första stycket SoL). Vid en utredning av om socialnämnden behöver ingripa till ett barns skydd och stöd får nämnden, för bedömningen av behovet av insatser, konsultera sak- kunniga samt i övrigt ta de kontakter som behövs. Utredningen ska bedrivas så att inte någon onödigt utsätts för skada eller olägenhet. Utredningen ska inte göras mer omfattande än vad som är motiverat av omständigheterna i ärendet (11 kap. 2 § första stycket SoL). När en åtgärd rör ett barn ska barnet få relevant information. Ett barn ska också få möjlighet att framföra sina åsikter i frågor som rör barnet (11 kap. 10 § första stycket SoL). Vid en sådan utredning som avses i 11 kap. 2 § SoL om ett barns behov av skydd eller stöd, får barnet höras utan vårdnadshavarens sam- tycke och utan att vårdnadshavaren är närvarande (11 kap. 10 § tredje stycket SoL). Samtalet med N. utan vårdnadshavarnas samtycke Ett barn som har uppnått den ålder och mognad som krävs för att själv be- stämma om sin medverkan råder över om något samtal ska hållas. Barnets med- givande är då en både nödvändig och tillräcklig förutsättning. Det innebär i sin S O C I A L T J Ä N S T 2016/17:JO1 tur att vårdnadshavarens samtycke till samtalet inte behöver inhämtas och att samtalet kan äga rum mot vårdnadshavarens vilja (prop. 2009/10:192 s. 32 f.). När socialnämnden vill höra ett barn som inte har uppnått den ålder och mognad som krävs för att själv bestämma om samtalet har nämnden en möjlig- het att höra barnet utan vårdnadshavarens samtycke (11 kap. 10 § tredje stycket SoL). Omsorgsfulla överväganden från socialnämndens sida om behovet av att samtal sker krävs i varje enskilt fall. Någon regel om att vårdnadshavarens in- ställning ska kontrolleras före samtalet finns inte. Rent allmänt gäller dock att en utredning som rör barn ska bedrivas i samråd med barnets vårdnadshavare. Utgångspunkten är alltså att vårdnadshavarens inställning till att samtal hålls med barnet ska efterfrågas och i största möjliga mån beaktas. Frivillig medver- kan och bästa möjliga samarbete med barnets vårdnadshavare är alltid att före- dra och bör eftersträvas så långt det är möjligt (se t.ex. JO:s ämbetsberättelse 2012/13 s. 288). Den möjlighet som socialnämnden har att höra barnet utan vårdnadshava- rens samtycke med stöd av 11 kap. 10 § tredje stycket SoL motiveras av att vårdnadshavarna inte ska kunna hindra att samtal genomförs med barnet när det är sakligt motiverat. Det kan exempelvis vara nödvändigt att samtal hålls med barnet för att ska få ett tillräckligt underlag för att kunna ta ställning till om nämnden behöver ingripa samt hur behovet av insatser för bar- net ser ut (prop. 2009/10:192 s. 16). har i sitt yttrande redogjort för de överväganden som låg till grund för beslutet att höra N. utan vårdnadshavarnas vetskap. Med utgångs- punkt från det som nämnden har anfört finns det inte skäl för mig att kritisera socialnämnden i den delen. Samtalet med N. genomfördes i förskolan. Jag har i ett annat beslut från behandlat frågan om förutsättningar för socialnämnden att söka upp ett barn i skolan för att samtala med barnet i en utredning. Jag uttalar i det beslutet att när överväger att höra ett barn i barnets skola måste intresset av att få tala med barnet ställas mot barnets behov av skydd för sin integritet. Det är därför viktigt att i varje enskilt fall gör en be- dömning av om behov av att höra barnet i utredningen övervä- ger risken för att barnet skadas av den uppmärksamhet som be- sök i skolan kan medföra (JO:s ärende dnr 4225-2014). Eftersom barn i förskolan är mycket unga kan ett besök av socialnämndens handläggare i förskolan antas väcka mindre uppmärksamhet än ett motsvarande besök i ett barns skola. Om besöket planeras och genomförs i samråd med för- skolan kan det ordnas så att inte något annat barn lägger märke till besöket. Risken för ett onödigt intrång i barnets integritet är därför avsevärt mindre när det gäller kontakten med ett barn i förskolan än när det gäller barn som är äldre. Såvitt jag kan se genomfördes samtalet med N. på ett sådant sätt att det inte finns skäl för mig att kritisera samtalet genomfördes i förskolan. 2016/17:JO1 S O C I A L T J Ä N S T Besöket i förskolan för att observera N. besökte handläggaren tillsammans med en familjebe- handlare förskolan och talade med N. Handläggaren besökte även förskolan . Syftet med det besöket, som varade i drygt , var enligt en journalanteckning ”att skapa kontakt med N. och för att se hur hon är med andra barn”. Handläggaren iakttog N. när hon lekte med de andra barnen och barnen åt mellanmål. Handläggaren deltog även i en del av aktiviteterna och lyssnade på det som N. berättade. De observationer som socialnämndens handläggare gjorde vid tillfället dokumenterades i jour- nalanteckningarna. Observationen av N. hade inte föregåtts av någon diskus- sion med eller information till N:s föräldrar. Vid en s.k. barnavårdsutredning får socialnämnden vidta ett antal olika ut- redningsåtgärder. Utgångspunkten är att utredningen ska bedrivas i samråd med de berörda personerna. Utredningen ska bedrivas så att inte någon i onö- dan utsätts för skada eller olägenhet och ska inte heller göras mer omfattande än vad som är motiverat av omständigheterna i ärendet. I socialtjänstlagen finns det inte några bestämmelser som anger i detalj hur en utredning ska genomfö- ras. berör frågan om observationer i sina allmänna råd Hand- läggning av ärenden som gäller barn och unga (SOSFS 2014:6 [S]). Socialsty- relsen anför i den delen bl.a. följande (s. 5): Hur utredningen bör genomföras Uppgifter till utredningen bör hämtas in på ett strukturerat sätt med ut- gångspunkt i vetenskap och beprövad erfarenhet. bör träffa barnet såväl med som utan vårdnadshavaren för att genom samtal och observationer bilda sig en uppfattning om barnets situation. Barnet bör ges möjlighet att uttrycka sin åsikt både genom att svara på frågor och berätta fritt. I dokumentation inom socialtjäns- ten lyfts det fram att observationer vid hembesök eller i annan miljö där den enskilde vistas kan ge värdefull information. Att iaktta samspelet mellan famil- jemedlemmarna uppges från sida också vara en viktig infor- mationskälla till utredningen (barn och unga s. 90). Det ligger i sakens natur att när en utredare träffar föräldrarna och barnet vid exempelvis ett hembesök kan utredaren göra vissa iakttagelser om bl.a. för- äldrarnas omsorg om barnet och barnets beteende. Vad han eller hon då iakttar kan vara sådant som ska beaktas i utredningen. När det finns skäl att göra en mer ingående observation av t.ex. samspelet mellan föräldrar och barn eller barnets beteende i vissa sammanhang kan det finnas anledning för socialnämn- den att anlita särskild expertis, och det kan t.o.m. förekomma att barnet placeras för att man ska kunna iaktta honom eller henne. Jag vill inte utesluta att det i vissa fall kan finnas skäl för socialnämndens utredare att an- ordna egna observationer av barnet. En utredningsåtgärd i form av en särskilt anordnad ”observation” framstår dock som en känslig åtgärd. Det finns en risk för att allmänhetens förtroende för skadas om nämnden upplevs ”spionera” på enskilda personer. En sådan utredningsåtgärd ryms inte heller S O C I A L T J Ä N S T 2016/17:JO1 inom bestämmelsen i 11 kap. 2 § SoL om socialnämndens rätt att hämta in uppgifter eller den i 11 kap. 10 § tredje stycket SoL om socialnämndens rätt att höra barn utan vårdnadshavarens samtycke. Om det barn som ska observeras inte är omhändertaget med stöd av lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga krävs det enligt min mening samtycke av vårdnadshavaren för att en anordnad observation ska kunna genomföras. Handläggarens observation av N., som också fördes in i journalanteckning- arna, var inte spontana iakttagelser som gjordes i samband med ett hembesök eller liknande. Det var i stället fråga om ett planerat besök i flickans förskola med det uttalade syftet att iaktta henne. Vårdnadshavarna hade inte lämnat sitt samtycke till åtgärden. ska kritiseras för att observationen ge- nomfördes på det sätt som skedde. Vad som i övrigt har framkommit om handläggningen ger mig inte skäl att göra något uttalande. Jag finner skäl att skicka en kopia av beslutet till för känne- dom. Ärendet avslutas med den kritik som har uttalats. Fråga om socialnämndens rätt att samtala med barn utan vårdnadshavarnas samtycke under en s.k. förhandsbedömning (Dnr 3891-2014) Beslutet i korthet: Med anledning av en anmälan om oro för två barn gjorde barn- och utbildningsnämnden en s.k. förhandsbedömning för att avgöra om nämnden skulle inleda en utredning enligt 11 kap. 1 § socialtjänstlagen, SoL. Under förhandsbedömningen samtalade nämndens handläggare med barnen utan vårdnadshavarnas samtycke. har med stöd av 11 kap. 10 § tredje stycket SoL i vissa fall rätt att höra barnet utan vårdnadshavarnas samtycke. Bestämmelsen är dock begränsad till de situationer då nämnden har inlett en utredning om bl.a. barnets behov av skydd eller stöd. När det gäller socialnämndens samtal med barn under en förhandsbe- dömning kan samtal med barn som inte har sådan ålder eller mognad att de själva kan bestämma om sin medverkan således inte hållas utan vårdnads- havarens samtycke. I det aktuella fallet var barnen respektive drygt . Mot bakgrund av barnens ålder är det rimligt att utgå från att de själva kunde bestämma om de skulle tala med utredarna eller inte. Vårdnadshavarnas samtycke har därmed inte utgjort en förutsättning för att nämnden skulle få höra barnen under förhandsbedömningen. Det finns därför inte anledning för JO att kritisera barn- och utbildningsnämnden. 2016/17:JO1 S O C I A L T J Ä N S T I en anmälan till JO klagade på i kommun. Han anförde bl.a. att med anledning av en s.k. orosanmälan hade hört hans två söner A. (född ) och V. (född ) utan vårdnadshavarnas samtycke. JO lånade in journalanteckningar om söner A. och V. för tiden januari–från barn-, familje- och utbildningsförvalt- ningen. Efter genomgång av journalanteckningarna begärde JO att Barn- och utbild- ningsnämnden i kommun skulle yttra sig över det som hade anfört i sin anmälan om att hans söner hade hörts av utan vård- nadshavarnas samtycke. Barn- och utbildningsnämndens särskilda utskott anförde i sitt yttrande bl.a. följande: Redogörelse för handläggning och myndighetens bedömning: Det finns ett barn som berättat att hen blivit slagen i kontaktfamiljen. Hen har sagt det vid flera olika tillfällen till olika personer. Händelsen polisanmäldes men ledde inte till åtal. be- dömde hens berättelser som trovärdiga. inkom en anmälan om att de biologiska barnen i kontaktfamiljen kan ha bevittnat våld eller själva blivit utsatta för våld. Bedömning som gjordes på var att ha klargörandesamtal med A. och V. utan vårdnadshavares samtycke eller kännedom. Detta uti- från att det kunde behöva vidtas åtgärder från sida innan föräldrarna underrättades. Syftet var att klarlägga deras situation och be- hov. Vidare kunna informera om hur en eventuell utredning går till samt vilka insatser kan erbjuda och vilket skydd som vid behov kan ges. Detta då anmälan handlade om misstänkt våld i hemmet. Det fanns en risk att berätta för föräldrarna innan samtalen. En risk är alltid att barn kan bli tystade eller negativt påverkade av sina föräldrar inför samtal med . Ett skäl som även vägdes in i bedömningen var att det pågick polisiär förundersökning. Anmälan som föranledde polisanmälan var allvarlig och bedömdes trovärdig varför enheten i samråd med Barnahus fattade beslut om att samtala med barnen utan samtycke och information till vårdnads- havare. Efter samtal med barnen gjordes bedömningen att det inte behövdes nå- gon utredning eller åtgärd från . Direkt efter samtalen och försökte handläggare nå vårdnads- havare för att undvika onödigt dröjsmål. Vid en intressekonflikt och tolkning av lagstiftningen gällande klar- görande samtal måste barnets intresse och barnperspektivet ha företräde framför den vuxnes. I ett beslut anförde JO följande. S O C I A L T J Ä N S T 2016/17:JO1 har klagat på socialnämndens handläggning i flera avseenden. Jag har begränsat min granskning till frågan om nämndens handläggare under för- handsbedömningen hade rätt att tala med barnen utan vårdnadshavarnas sam- tycke. ska utan dröjsmål inleda en utredning av vad som genom en ansökan, anmälan eller på annat sätt har kommit till nämndens kännedom och som kan ge skäl till någon åtgärd av nämnden (11 kap. 1 § första stycket soci- altjänstlagen [2001:453], SoL). Frågan om nämnden ska inleda en utredning eller inte med anledning av en anmälan om oro för barn avgörs från fall till fall genom en s.k. förhandsbedöm- ning. En förhandsbedömning är inte en mindre utredning utan just en bedöm- ning av om en utredning ska inledas eller inte. Mot den bakgrunden ska nämn- den inte vidta några utredningsåtgärder. Inom ramen för förhandsbedömningen ska handläggaren vid nämndens förvaltning t.ex. inte hämta in uppgifter från någon utomstående (se bl.a. JO 1995/96 s. 312, dnr 4218-1994). En förhands- bedömning ska i första hand grundas på innehållet i anmälan och nämndens tidigare kännedom om barnet eller familjen, t.ex. uppgifter i en personakt eller tidigare anmälningar (se bl.a. prop. 2012/13:10 s. 57 f. och JO 2012/13 s. 274, dnr 1909-2010). Under förhandsbedömningen får nämnden ta kontakt med det barn och de vårdnadshavare som anmälan rör (se bl.a. prop. 2012/13:10 s. 58 och JO 2010/11 s. 353, dnr 2008-1964). JO har även uttalat att nämnden inom ramen för en förhandsbedömning under vissa förhållanden inte bara får utan bör kon- takta vårdnadshavaren, upplysa om innehållet i anmälan och ge vårdnadshava- ren tillfälle att bemöta uppgifterna (se bl.a. JO 1999/2000 s. 238, dnr 3561- 1997). Liksom vid all verksamhet inom ska nämnden när den genom- för en förhandsbedömning beakta bestämmelsen i 1 kap. 1 § tredje stycket SoL om att verksamheten ska bygga på respekt för människors integritet. I detta ligger bl.a. att nämnden måste väga de intrång i den personliga integriteten som en åtgärd från nämndens sida medför mot de intressen som nämnden har att tillgodose. möjlighet att tala med barn aktualiseras först och främst i utredningar om behovet av att ingripa till ett barns skydd eller stöd. När soci- alnämnden bedömer att ett samtal med barnet bör äga rum i en utredning och barnet har uppnått den ålder och mognad som krävs för att själv bestämma om sin medverkan, är det barnet som råder över om något samtal ska hållas. Bar- nets medgivande är då en både nödvändig och tillräcklig förutsättning för sam- talet. Det innebär i sin tur att vårdnadshavarens samtycke till samtalet inte be- höver hämtas in (prop. 2009/10:192 s. 16). gällde att om barnet inte hade uppnått den ålder och mognad som krävdes för att själv bestämma om sin medverkan i utredningen, kunde vård- nadshavarna förhindra att ett samtal hölls med barnet. 2016/17:JO1 S O C I A L T J Ä N S T den kunde tala med barnet föll nämligen inom vårdnadshavarnas bestämman- derätt enligt bestämmelserna i (se JO:s beslut i dnr 1059-2003 och 4857-2003). trädde en ny bestämmelse i kraft som ger socialnämnden rätt att tala med ett barn utan att först fråga vårdnadshavaren om lov och t.o.m. mot vårdnadshavarens uttryckliga vilja (11 kap. 10 § tredje stycket SoL). So- cialnämndens rätt att höra barnet utan vårdnadshavarens samtycke med stöd av bestämmelsen är begränsad till de situationer då nämnden har inlett en utred- ning om bl.a. barnets behov av skydd eller stöd (prop. 2009/10:192 s. 17 f. och s. 33). kan således inte åberopa bestämmelsen för att kunna höra ett barn under en förhandsbedömning. När det gäller socialnämndens samtal med barn under en förhandsbedöm- ning kan samtal med barn som inte har en sådan ålder eller mognad att de själva kan bestämma om sin medverkan således inte hållas utan vårdnadshavarens samtycke. Om barnet däremot på grund av sin ålder eller mognad själv kan avgöra om han eller hon vill tala med socialnämndens handläggare behövs dock enligt min mening inte vårdnadshavarens godkännande för att samtalet ska få äga rum. I det nu aktuella ärendet genomförde socialnämndens handläggare samtal med A. och V. utan att samråda med deras vårdnadshavare under en förhandsbedömning. Nämnden har i sitt remissvar inte angett vilka övervä- ganden som låg till grund för att nämndens handläggare ansåg sig ha rätt att tala med barnen utan vårdnadshavarens samtycke. Detta leder i och för sig till vissa frågetecken när det gäller handläggningen. A. och V. var vid tillfället för samtalen respektive drygt . Mot bakgrund av pojkarnas ålder är det rimligt att utgå från att de själva kunde bestämma om de skulle tala med utredarna eller inte. Vårdnadshavarnas samtycke har därmed inte utgjort en förutsättning för att socialnämnden skulle få höra barnen under förhandsbe- dömningen. Det finns därför inte anledning för mig att kritisera barn- och ut- bildningsnämnden. Samtalen genomfördes i barnens skola. Jag fattade beslut i ett annat ärende som rör förutsättningarna för att samtala med barn i skolan (JO:s ärende dnr 4225-2014). Jag går inte in på den frågan i detta ärende utan nöjer mig med att rent allmänt hänvisa till de uttalanden som jag har gjort i det beslutet. Jag finner skäl att skicka en kopia av detta beslut till och Inspektionen för vård och omsorg för kännedom. Ärendet avslutas med de uttalanden som jag har gjort. S O C I A L T J Ä N S T 2016/17:JO1 Inom ramen för en vårdnadsutredning skulle barnet höras. Fråga om handläggaren kunde neka barnet att göra en ljudinspelning av samtalet (Dnr 2595-2015) Beslutet i korthet: I en utredning om vårdnad m.m. skulle hålla ett barnsamtal utan att det då åttaåriga barnets föräldrar närvarade. So- cialtjänstens handläggare nekade barnet att göra en ljudinspelning av sam- talet. Utgångspunkten är enligt JO att en enskild har rätt att göra en ljudinspel- ning av ett samtal med en tjänsteman. Den principen gäller även när social- tjänsten talar med ett barn. Samtal med barn hos måste dock genomföras på ett sådant sätt att risken för att barnet utsätts för påtryck- ningar eller på något annat sätt känner sig pressad minimeras. Barnets rätt att spela in ett samtal kan därför få stå tillbaka om det i det enskilda fallet finns risk för negativa konsekvenser av sådant slag. måste i varje enskilt fall, med utgångspunkt i den aktuella situationen och kännedom om barnet och dess nätverk, göra en bedömning av om risken för att inspelningen är till men för barnet är så stor att det finns skäl att inskränka barnets rätt att spela in samtalet. Bedöm- ningen ska göras med beaktande av barnets ålder och mognad. Ju äldre och mognare barnet är, desto mindre är utrymmet för att meddela ett förbud. I det nu aktuella fallet fanns det enligt JO en risk för att barnet kunde känna sig pressad av möjligheten att någon av föräldrarna senare skulle lyssna på inspelningen. Det fanns därför en påtaglig risk för att pojken inte skulle uttrycka sig fritt och otvunget vid samtalet om det spelades in. Med hänsyn till detta och till att pojken endast var vid tillfället fanns det skäl för att neka honom att spela in samtalet. I en anmälan till JO klagade . Han anförde bl.a. följande: B.K:s son A., som då var , hade kallats till för ett enskilt samtal i en vårdnadsutredning. Eftersom A. visste att B.K. brukade spela in sina samtal med ville A. också göra det. Han följde med A. in i rummet och upplyste handläggaren som skulle hålla i sam- talet att A. avsåg att spela in detta. Hon svarade att ”här spelar vi inte in några samtal” och gick till sin chef för rådgivning. När hon kom tillbaka meddelade hon att samtalet med A. avbröts på grund av att A. ville spela in samtalet. har felaktigt hindrat A. från att spela in samtal mellan honom och en handläggare. JO begärde att i skulle yttra sig. Nämnden beslutade att lämna in följande yttrande. 2016/17:JO1 S O C I A L T J Ä N S T Familjerättsbyrån har på uppdrag av ge- nomfört en vårdnadsutredning där B.K. var en av parterna. Tillsammans med E.K. har de en son, A., som vid tillfället för utredningen var . Hand- läggaren och var ansvariga för utred- ningen. I samband med en utredning är det vanligt att barnet far komma till tals. A. erbjöds för detta och kom tillsammans med sin pappa . Nedan kommer en redogörelse över hur handläggningen av barnsamtalet gick till. Det är med bakgrund av detta som B.K. anser att Familjerätten fattat ett felaktigt beslut där rätten att spela in barnsamtal nekas. Utdrag ur redogörelsen: Besök av A. Han kommer med sin pappa till Familjerättsbyrån. Mamman har innan besöket meddelat sitt godkännande till att samtalet får äga rum. Då handläggaren vare sig träffat A. eller B.K. tidigare går vi tillsam- mans in i barnsamtalsrummet och pratar lite grann om skolan och om B.K. berättat för A. varför de kom till Familjerättsbyrån . ut för att vänta i väntrummet under barnsamtalet. Samtalet får avbrytas nästan direkt då B.K. lämnat sin telefon i rum- met.