frsrdg · H404JO1 · 2016-11-09 00:00:00 — P O L I S , Å K L A G A R E O C H T U L L Budskapet som jag ville få fram med statusuppdateringen är att högljudda rasister bidrar till otrygghet bland invandrare genom att framföra sina åsik- ter under paraplyet ”vanliga svenskar” när i verkligheten vanliga svenskar är toleranta mot och stödjer invandrare. Inlägget handlar även om hur in- vandrare som kallar folk ”rasister” utan att ha blivit utsatta för rasism, på- verkar mångas syn på invandrare på ett negativt sätt. Dessa människor tar kraften ifrån ordet ”rasism” och därmed kraften ifrån människor som har blivit utsatta för riktig rasism. Statusuppdateringen var ett inlägg ”för” invandrare som utsätts för ras- ism och inte tvärtom. Detta reflekteras i sista stycket i inlägget där jag skrev, ”Mellan er som är fula rasister och er som är ”offerkofta-invandrare” finns vi – miljontals vanliga svenskar och invandrare – som vill leva ihop till- sammans i ett land utan hat.” Hur en individ tolkar ett inlägg är i högsta grad subjektivt, beroende på [individens] egen utgångspunkt. I detta fall har P.O. tolkat statusuppdate- ringen från sitt eget, subjektiva, perspektiv som tyvärr inte stämmer överens med budskapet i statusuppdateringen. Statusuppdateringen handlar lika mycket om rasister som uttalar sig som ”vanliga svenskar” men P.O. foku- serar endast på delen av inlägget som handlar om invandrare. Det har aldrig varit mitt mål att kränka eller nedvärdera individer eller grupper. P.O. har inte specificerat någon individ eller grupp som inlägget skulle nedvärdera. anförde att han valde begrepp som fula rasister och offerkofta- invandrare för att anpassa uttryckssättet till den målgrupp som följer polisen på Facebook. Det var inte skrivet med avsikt att nedvärdera någon. Han angav också att tryggheten kan öka om polisen dels kan påverka rasister att inte uttala sig rasistiskt, dels förhindra att människor använder ordet rasist utan belägg. Han upplyste också att inlägget hade fått nästan 14 000 gillamarkeringar och nått över 525 000 personer, och att det därmed var en av sidans mest lästa. Med tanke på att de personer som följer polisen på Facebook representerar hela sam- hället, med ett brett åsiktsspektrum, kan man enligt dra slutsatsen att budskapet var mycket uppskattat av de flesta. lämnade följande bedömning. Såvitt avser det nu granskade inlägget bedömer inled- ningsvis att ingen enskild hanterats eller bemötts på ett osakligt eller par- tiskt sätt genom inlägget. Inte heller kan se att myndig- heten genom inlägget agerat utanför sitt uppdrag. Det aktuella inlägget be- skriver en upplevelse av intryck och belyser ett problem som polisen möter i det vardagliga polisarbetet. Inlägget har relevans för ändamålet med poli- sens närvaro i sociala medier och för polisens övergripande uppdrag att öka tryggheten […]. […] Av [] yttrande framgår att syftet med inlägget var att belysa att det mellan två extrema åsikter finns många svenskar och in- vandrare som vill leva i ett samhälle utan hat. Det anges att om man kan påverka rasister att inte uttala sig rasistiskt och förhindra invandrare från att använda ordet ”rasist” utan belägg kan det i förlängningen leda till ökad trygghet. Genom att beskriva polisens vardag på ett sätt som var anpassat efter målgruppen var syftet att peka på en problematik och inte att kränka eller nedvärdera individer eller grupper. anser inte heller att inlägget är av den karaktären att en enskild person eller grupp av individer kränks eller hånas eller att inläg- get är felaktigt, nedlåtande eller liknande. I det aktuella inlägget kan dock P O L I S , Å K L A G A R E O C H T U L L innehållet anses gå utöver vad som är nödvändigt för att beskriva den pro- blematik som polisen ställs inför i sitt arbete. Detta beror sannolikt på att man vill förstärka budskapet att öka tryggheten. bedö- mer dock inte att denna omständighet innebär att innehållet avviker från kravet […] på saklighet och opartiskhet. Inte heller i övrigt kan Polismyn- digheten se att innehållet i inlägget strider mot någon författning. Polismyn- digheten anser emellertid att den sista delen i inlägget som innefattar be- greppet ”offerkofta-invandrare”, är olyckligt formulerad då den skulle kunna missuppfattas som nedvärderande. Detta har dock inte varit avsikten med inlägget. vill framhålla att det är viktigt att myndigheten alltid vinnlägger sig om att behandla alla lika och inte göra skillnad på individer och grupper. Detta gäller särskilt i ett sammanhang som tar sin utgångs- punkt från rasism mellan ”invandrare” och ”svenskar”. Rasism förekom- mer på många håll i och globalt och är ett livligt debatterat ämne, så även inom polisen. Man bör därför som företrädare för polisen i sociala medier vara särskilt vaksam på att de inlägg som görs är vederhäftigt un- derbyggda och inte kan ifrågasättas. ansåg sammanfattningsvis att innehållet i inlägget inte var av det slaget att det avviker från regeringsformens krav på saklighet och opar- tiskhet. I ett beslut anförde JO Renfors följande: Av 1 kap. 9 § regeringsformen följer att myndigheter i sin verksamhet ska be- akta allas likhet inför lagen samt iaktta saklighet och opartiskhet. Reglerna om saklighet och opartiskhet överlappar i viss mån varandra. Kravet på saklighet innefattar dock annat och mer än vad kraven på likabehandling och opartiskhet medför, t.ex. vad gäller bemötande, formuleringar och förmåga att hålla sig till den sakfråga som myndigheten vanligen har att avgöra i förhållande till den enskilde. (Se och , Regeringsformen – en kommentar, tredje upp- lagan s. 53 f.) JO har tidigare uttalat att den information som en myndighet tillhandahåller allmänheten, exempelvis på en webbplats, omfattas av regeringsformens krav på saklighet och opartiskhet. Detta innebär bl.a. att uppgifter som lämnas ska vara korrekta till såväl innehåll som form, att de ska baseras på un- derlag och att det ska vara sakligt motiverat för myndigheten att ge spridning åt uppgifterna. Kravet på opartiskhet innebär bl.a. att informationen ska vara allsidig och objektiv. (Se JO 2010/11 s. 616, dnr 4935-2009.) Jag har tidigare behandlat frågan om polisens medverkan i sociala medier och uttalade då bl.a. att det inte finns skäl att ifrågasätta polisens närvaro i so- ciala medier i sig. En självklar utgångspunkt är dock att den ska ske i enlighet med de författningar som finns. Det får t.ex. inte förekomma att sekretessbe- lagda uppgifter lämnas ut och inte heller i övrigt att personer som varit föremål för ingripanden kan identifieras. Polisen måste naturligtvis också leva upp till regeringsformens krav på saklighet och opartiskhet. I det avseendet ska särskilt beaktas att bestämmelsen inte bara omfattar hur en sak rent faktiskt handläggs P O L I S , Å K L A G A R E O C H T U L L eller vilka verkliga skäl som ligger bakom ett handlande från myndigheten, utan även hur agerandet uppfattas är av betydelse. Redan risken för att andra kan uppfatta att saklighet och opartiskhet inte iakttas är tillräckligt för att hand- landet kan anses strida mot grundlagens krav. Även polisförordningens all- männa krav på hur anställda inom polisen bör uppträda bör beaktas vid delta- gandet i sociala medier. (Se JO 2014/15 s. 137 och 146, dnr 5875-2012 respek- tive 6153-2012.) Som angett i sitt yttrande har man en handledning för sitt deltagande i sociala medier. Denna har till syfte att säker- ställa att polisen uppfattas som en enhetlig och tydlig avsändare i sociala me- dier och att juridiska krav följs. Av handledningen framgår att utgångspunkten för polisens deltagande i sociala medier ska vara polisens övergripande upp- drag att minska brottsligheten och öka tryggheten. De övergripande syftena är enligt handledningen att bidra till en ökad dialog, att dela brottsförebyggande information, att berätta om polisens arbete för att öka tryggheten och att nå ut med information om att polisen vill ha tips och vittnesuppgifter för att lösa brott. (Se Handledning Polisen i sociala medier, version 2.3, , av- snitt 1 och 4.) I besluten som nämns ovan konstaterade jag att det regelverk som finns för polisens deltagande i sociala medier – om det följs – normalt är tillräckligt för att det inte ska förekomma publiceringar som riskerar att även- tyra tilltron till polisens saklighet och opartiskhet eller i övrigt är olämpliga. Relevans för polisens verksamhet m.m. En naturlig förutsättning för polisens medverkan i sociala medier är att de in- lägg som görs är relevanta för polisens verksamhet. En sådan hållning ligger i linje med regeringsformens krav på saklighet som bl.a. innebär att det ska vara sakligt motiverat för polisen att ge spridning åt de uppgifter man lämnar. I handledningen för polisen i sociala medier anges att de inlägg som görs bör vara kopplade dels till syftet med närvaron i sociala medier, dels till det över- gripande uppdraget att öka tryggheten och minska brottsligheten. Där anges också att kommunikationen på sociala medier ska förmedla fakta och inte åsik- ter (avsnitt 8.4). inlägg handlar varken om någon särskild händelse eller nå- got specifikt ingripande. Han redovisar i stället sina synpunkter på att han och andra poliser ofta blir kallade rasister. Jag har svårt att se att inlägget har rele- vans för ändamålet med polisens närvaro i sociala medier – att minska brotts- ligheten och öka tryggheten. Det har inte något brottsförebyggande budskap och ger inte någon direkt information om polisens arbete. Ett inlägg som på det sättet saknar direkt koppling till polisens verksamhet och syftet med närvaron i sociala medier innebär en risk för att polisen inte uppfattas som saklig. Jag noterar att även anser att innehållet i inlägget går utöver vad som är nödvändigt för att beskriva den problematik som polisen ställs inför i sitt arbete. P O L I S , Å K L A G A R E O C H T U L L Mot bakgrund av att i inlägget ger uttryck för sina personliga åsikter och reflektioner vill jag framhålla att den som skriver för polisens räk- ning i sociala medier representerar myndigheten och att det inte är lämpligt att enskilda poliser redovisar sina personliga uppfattningar i det sammanhanget. Detta följer av polisens egen handledning och jag har tidigare betonat att det riskerar att äventyra tilltron till polisens saklighet och opartiskhet. 2014/15 s. 146, dnr 6153-2012.) Utöver att ett inlägg ska vara relevant i sak är det också väsentligt att det har en ton som är lämplig för en företrädare för polisen. Jag har i och för sig inte någon invändning mot att uttryckssättet i de sociala medierna har en annan och mindre formell karaktär än annan myndighetsinformation, dvs. är mer lättsam än vid mer traditionell kommunikation. Det kan t.ex. föra med sig att budskapet når ut till en större del av befolkningen. Detta får dock inte leda till att polisen gör inlägg som kan uppfattas som raljerande eller nedvär- Även denna aspekt behandlas i polisens handledning, där det bl.a. anges att man ska använda en respektfull ton och aldrig uttrycka sig nedlåtande eller ha en attityd som kan uppfattas som stötande eller överlägsen. också att man ska tänka på att undvika värdeladdade ord. (Se avsnitt 8.3 och Med den utgångspunkten anser jag att det finns anledning att ha synpunkter på det sätt på vilket formulerat sig i inlägget. på uttrycken rasistkort och offerkofta-invandrare, som gör att inlägget får en Att använda sig av ett begrepp som offerkofta-invandrare kan dessutom uppfattas som nedvärderande, vilket även konsta- terat i sitt yttrande. Som jag tidigare uttalat innebär nedlåtande uttryck och en raljerande ton i inläggen på polisens sociala medier en risk för att polisens sak- lighet sätts i fråga. (Se JO 2014/15 s. 137, dnr 5875-2012.) Jag anser alltså att det finns anledning att ifrågasätta lämpligheten av Mina invändningar gäller främst hans ton och uttryckssätt, och att han som företrädare för polisen gett uttryck för sina personliga åsikter har bl.a. fört fram att inlägget var skrivet till stöd för invand- rare som utsätts för rasism och att han valde begrepp som fula rasister och of- ferkofta-invandrare för att anpassa uttryckssättet till den målgrupp som följer polisen på Facebook. Hans avsikt var inte att nedvärdera någon. Jag har i och för sig inte anledning att tro något annat än att hade goda av- sikter med sitt inlägg och att han ville ta upp en angelägen fråga. lertid betona att avsikten hos den som har gjort ett inlägg inte är avgörande, utan hur det uppfattas av andra. Det är därför viktigt att den som gör ett inlägg noga överväger innehållet, särskilt när det inte är helt allmänt hållet. naturligt att polisen vill göra inlägg som kan väcka människors intresse och engagemang – det är ett av syftena med närvaron i sociala medier. P O L I S , Å K L A G A R E O C H T U L L att få genomslag får dock inte medföra att polisen åsidosätter kraven på saklig- het och opartiskhet, eller publicerar inlägg vars lämplighet av andra skäl kan ifrågasättas. Med hänsyn till att de invändningar som jag har mot inlägg också behandlas i polisens handledning för sociala medier vill jag understryka vikten av att riktlinjerna i handledningen följs, och att polisen regelbundet re- flekterar över vad som publiceras på polisens sidor i sociala medier och syftet med publiceringarna. Med dessa synpunkter avslutas ärendet. Kritik mot en närpolischef för att han lämnat sekretessbelagda uppgifter om att en person var misstänkt för brott till en utbildningsförvaltning och en skola (Dnr 6290-2014) Beslutet i korthet: En närpolischef lämnade ut sekretessbelagda uppgifter till bl.a. en skola om att en person som var anställd där var misstänkt för narkotikabrott. Uppgifterna lämnades ut efter en intresseavvägning enligt den s.k. generalklausulen i 10 kap. 27 § offentlighets- och sekretesslagen. En förutsättning för att uppgifterna skulle kunna lämnas ut var att det hos mottagaren fanns ett behov av uppgifterna och att intresset av att de lämna- des ut uppenbart hade företräde framför det intresse sekretessen skulle skydda. En utgångspunkt vid intresseavvägningen måste enligt JO vara att de skäl som bär upp den sekretess som gäller till skydd för den som är miss- tänkt för brott väger tungt. I det aktuella fallet fanns ingenting som tydde på att brottsligheten be- rörde eleverna på skolan eller andra barn och ungdomar. Det fanns inte hel- ler någonting som tydde på att den misstänkte hade begått brott på skolans område eller att den brottslighet han misstänktes för innebar någon konkret risk för att eleverna på skolan skulle kunna fara illa. Vid dessa förhållanden saknades förutsättningar att lämna ut uppgifter om brottsmisstankarna. Närpolischefen får kritik för att han lämnade ut uppgifterna. I en anmälan till JO förde E.J. fram kritik mot närpolischefen vid dåvarande i , Västerorts polismästardistrikt, och menade att han brutit mot tystnadsplikten genom att lämna uppgifter om brottsmisstankar mot E.J. till ledningen för den grundskola där E.J. anförde också att lämnat felaktiga upp- gifter till skolan om att E.J. skulle ha varit häktad. I ett beslut lämnade jag över ärendet till Åklagarmyndig- heten, dåvarande Riksenheten för polismål, i enlighet med 18 § lagen med in- struktion för ombudsmän. Chefsåklagaren in- ledde en förundersökning om brott mot tystnadsplikten, men beslutade den P O L I S , Å K L A G A R E O C H T U L L att lägga ned den. Motiveringen var att det saknades anledning att anta att brott som hör under allmänt åtal hade förövats. Av förundersök- ningsprotokollet framgick att lämnat ut uppgifterna efter en in- tresseavvägning med tillämpning av den s.k. generalklausulen i 10 kap. 27 § offentlighets- och sekretesslagen (OSL). Av den bestämmelsen följer att en sekretessbelagd uppgift i vissa fall får lämnas till en myndighet, om det är up- penbart att intresset av att uppgiften lämnas har företräde framför det intresse som sekretessen ska skydda. inledde jag ett initiativärende om polisens möjlighet att lämna uppgifter om brott till en skola i vissa fall. , polisregion (tf. chefen för rättsenheten ), hämtade in upplysningar från dåvarande Västerorts polismästardi- strikt och anförde med hänvisning till polismästardistriktets redogörelse i hu- vudsak följande om händelsen och dess bakgrund. gjorde länsnarkotikarotelns personal en iakttagelse av ett misstänkt narkotikabrott i närheten av E.J:s bostad. Länsnarkotikarotelns ungdomssektion grep E.J. misstänkt för brott mot narkotika- strafflagen och genomförde en husrannsakan hemma hos E.J. Vid husrannsa- kan påträffades bl.a. cannabis, blixtlåspåsar och digitalvågar. Dagen därpå an- hölls E.J. och förhör hölls med honom i polisens lokaler. Under förhöret fram- kom att E.J. arbetade på en grundskola. Vid förhöret erkände han narkotikabrott genom överlåtelse. kontaktade chefen för och utbild- ningsförvaltningen i och informerade honom om att E.J. gripits misstänkt för narkotikabrott genom överlåtelse och eget innehav av narkotika samt drograttfylleri. blev uppringd av rek- torn för skolan. Vid samtalet bekräftade uppgifterna om E.J. redovisade följande synpunkter från Västerorts polis- mästardistrikt. Uppgifterna om att E.J. var misstänkt för drograttfylleri, narkotikabrott ge- nom förvärv i överlåtelsesyfte och ringa narkotikabrott genom överlåtelse var sekretessbelagda hos polismyndigheten enligt 18 kap. 1 § samt 35 kap. 1 § första stycket OSL. Sekretessen gällde som utgångspunkt även i förhål- lande till andra myndigheter. Den sekretessbrytande bestämmelsen i 10 kap. 27 § OSL (generalklau- sulen) innebär dock att uppgifter som omfattas av sekretess i vissa fall, efter prövning i varje enskilt fall, kan lämnas till en myndighet om det är uppen- bart att intresset av att uppgiften lämnas har företräde framför det intresse som sekretessen ska skydda. Generalklausulen i 10 kap. 27 § OSL är av avgörande betydelse för att myndigheter ska kunna samverka för att bekämpa brott samt försvåra för människor att försörja sig genom brottslig verksamhet. Myndigheternas samverkan i detta hänseende är vidare av mycket stor betydelse för att nå framgång i den brottsbekämpande och brottsförebyggande verksamheten. Att stoppa barns och ungdomars kontakt med narkotika är av stor vikt, inte minst ur ett brottsförebyggande perspektiv. Det är en aspekt som måste beaktas i en sådan intresseavvägning som ska göras enligt 10 kap. 27 § P O L I S , Å K L A G A R E O C H T U L L Västerorts polismästardistrikt anser beträffande det nu aktuella ären- det att en intresseavvägning enligt 10 kap. 27 § OSL mycket väl kan leda till bedömningen att uppgifter om E.J:s personliga och ekonomiska förhål- landen kan lämnas ut till i . Västerorts polismästardistrikt anser att det är viktigt att ta hänsyn till att dessa bedömningar ofta är svåra att göra och görs utifrån en helhetsbedöm- ning av situationen i det enskilda fallet. När lämnade ut uppgifterna om brottsmisstankarna mot E.J. till i måste det, trots att förundersökningen pågick fortfarande, ha stått klart att E.J. var miss- tänkt för brott som gjorde att det fanns grund för misstanke om att barnen på den skola där E.J. arbetade riskerade att fara illa. Därmed ansåg att uppgifterna kunde lämnas ut till chefen för och utbild- ningsförvaltningen enligt 10 kap. 27 § OSL då det enligt bedömning var uppenbart att intresset av att uppgifterna lämnades ut vägde tyngre än det intresse som sekretessen för uppgifterna var avsedd att skydda. anser att har tagit lagen i egna händer och låtit moral gå före sin professionalitet genom att bryta mot förundersökningssekretes- sen genom att kontakta E.J:s arbetsgivare och informera denne om de brott som E.J. Genom det samverkansavtal som finns inom Po- lismyndigheten i mellan skolor och kontaktpolisverksam- heten är en kontaktpolis uppdrag bland annat att lämna upplysningar och svara på frågor och funderingar som rör brott i och kring skolan samt att hålla sig välinformerad med brottsutvecklingen i och kring skolan. är, i egenskap av närpolischef för , en kontaktpolis som fungerar som en direkt länk mellan Polisen och skolledningen. De upp- gifter som polismyndigheten lämnar till skolledningen måste självklart vara korrekta. E.J:s påståenden om att lämnat felaktiga uppgifter om att E.J. varit häktad efter en häktningsförhandling är inget som är styrkt genom förhör som gjordes i den interna utredningen. Feltolkningen av be- greppen gripen, anhållen och häktad är något som kan ha uppstått i infor- mationskedjan på vägen. Av promemoria framgår det vilka uppgifter som har vidarebefordrats till i och senare bekräftats till skolan. Det framgår uttryckligen av promemoria, daterad , att en enskild intresseavvägning som krävs vid tillämpningen av bestämmelsen i 10 kap. 27 § OSL gjordes innan utlämningen skedde samt att ansåg att det var uppenbart att intresset av att lämna ut uppgifterna hade företräde framför intresset av att skydda uppgifterna om enskilds personliga och ekonomiska förhållanden. Västerorts polismästardistrikt anser att inget finns att erinra gentemot beslut att lämna ut de aktuella uppgifterna, efter den intres- seavvägning som gjordes, till i Sund- med stöd av generalklausulen i 10 kap. 27 § OSL. gjorde följande bedömning. Polismästardistriktet har bl.a. uppgett att när befattningshavaren lämnade ut uppgifterna om brottsmisstanke måste det, trots pågående förundersök- ning, ha stått klart att brottsmisstanken gjorde att det fanns grund för miss- tanke om att barnen på den skola där den misstänkte arbetade riskerade att fara illa. Enligt polismästardistriktet ansåg befattningshavaren därmed att uppgifterna kunde lämnas ut då denne bedömde att det var uppenbart att [intresset av att] uppgifterna lämnades ut vägde tyngre än det intresse som sekretessen avsåg att skydda. Polismästardistriktet har härutöver samman- fattningsvis uppgett att det inte har visats att befattningshavaren lämnat fel- aktiga uppgifter om att anmälaren skulle varit häktad efter häktningsför- handlingen. P O L I S , Å K L A G A R E O C H T U L L konstaterar att de ifrågavarande uppgifterna var sek- retessbelagda hos polismyndigheten enligt 18 kap. 1 § första stycket och 35 kap. 1 § första stycket OSL. Frågan är om uppgifterna ändå kunde läm- nas ut till skolan efter en intresseavvägning enligt generalklausulen i 10 kap. 27 § OSL. Generalklausulen innebär att en myndighet på eget initiativ eller på begäran får, med vissa angivna undantag, lämna ut en sekretessbe- lagd uppgift till en annan myndighet, om det efter en intresseavvägning framstår som uppenbart att intresset av att uppgiften lämnas har företräde framför det intresse som sekretessen ska skydda. Enligt praxis är utgångs- punkten vid nämnda intresseavvägning att den mottagande myndigheten har ett behov av uppgifterna. Ytterligare omständigheter som är av bety- delse vid intresseavvägningen är uppgifternas art och i vilket syfte de ska användas (se t.ex. domar meddelade av Kammarrätten i , mål nr 414-13 samt , mål nr 5348-14). Hänsyn tas vidare till vilket sekretesskydd uppgifterna får hos den motta- gande myndigheten. Möjligheten att utväxla uppgifter mellan myndigheter får utnyttjas mer sparsamt och med större försiktighet om uppgifterna inte är sekretesskyddade hos den mottagande myndigheten. Detta gäller särskilt i fråga om uppgifter som är hemliga med hänsyn till enskilds intressen (prop. 1979/80:2, del A, s. 77). Beträffande uppgifternas sekretesskydd hos skolan konstaterar polis- myndigheten att uppgifterna inte skyddades av sekretess hos skolan enligt 35 kap. 1 § första stycket OSL. finner emellertid att sek- retessen enligt 18 kap. 1 § första stycket OSL följde med uppgifterna när de lämnades vidare till skolan. Uppgifterna var således också hos skolan skyddade av sekretess enligt 18 kap. 1 § första stycket OSL. Bestämmelsen föreskriver ett s.k. rakt skaderekvisit. Detta innebär att frågan huruvida sek- retess gäller eller inte i första hand inte behöver knytas till en skadebedöm- ning i det enskilda fallet.