frsrdg · H404JO1 · 2016-11-09 00:00:00 — När utredningen inleddes genomförde socialsekreterare ett samtal med barnen efter att föräldrarna informerats om att så skulle ske. När anmälan inkom gjordes bedömningen att samtal med bar- nen behövde genomföras utan att föräldrarna informerades i förväg. Av 11 kap. 10 § 3 st SoL framgår att samtal med barn inom ramen för en ut- redning får genomföras utan att samtycke finns från föräldrarna. Av l kap. l § och 3 kap. 5 § SoL följer att vårdnadshavaren bör informeras om sam- talet. Anledningen till att föräldrarna inte informerades om samtalet i förväg var allvaret i anmälan, att liknande anmälan inkommit ett 2016/17:JO1 S O C I A L T J Ä N S T halvår tidigare där oro uttryckts för att fadern har slagit B., samt risken att föräldrarna skulle påverka barnen före samtalet. Samtal med barnen . och S. genomfördes . Vid detta till- fälle var utredningen som inletts fortfarande öppen. Samtalet genomfördes i skolan med båda barnen tillsammans. Två socialsekreterare, och , var närvarande och samtalade med barnen. Barnen berättar under samtalet att en äldre bror brukar slå dem hemma. De berättar även att fadern slagit dem tidigare, men att han slutat med det. De uttrycker rädsla för att det skulle kunna hända igen i vissa si- tuationer. Samtalet genomfördes utan att något av barnen pressas på upp- gifter. Frågorna som ställs är öppna. Socialsekreterarna uppfattar inte nå- gon oro hos barnen under pågående samtal, däremot uppfattas en oro för hur fadern ska reagera när han får kännedom om samtalet. Om det som fadern säger stämmer, att S. varit mycket oro- lig, inte kunnat sova och sagt att hon blivit pressad är detta ytterst olyckligt. Det är sannolikt att hon var orolig efter samtalet, där en oro uttrycks för hemsituationen i flera avseenden. Osäkerhet om var sådana uppgifter landar hos föräldrarna är något ofta möter hos barn. , , träffar socialsekreterarna barnens mor och vårdnadshavare och berättar om anmälan samt om samtalet med barnen. träffar socialsekreterarna barnens far och berättar om anmä- lan och samtalet med barnen. Han uttrycker att det är förnedrande att skolan anmäler att han skulle slå sina barn. fick tillfälle att kommentera socialnämndens yttrande. JO begärde att skulle yttra sig över den principiella frågan om huruvida ett samtal med barn som äger rum utan vårdnadshavarens sam- tycke bör genomföras i barnets skola. anförde i ett remissvar i huvudsak följande: bedömning är att ett samtal med barn som genomförs utan en vårdnadshavares samtycke, beroende på förhållandena i det enskilda fal- let, kan hållas i barnets skola. Om ett samtal i skolan är lämpligt eller inte beror till stor del på hur utifrån ett professionellt och etiskt perspektiv, i samverkan med skolan, planerar, ordnar och genomför samta- let. Den fråga remissen avser kan alltså besvaras så att det inte finns något principiellt hinder mot att ett sådant samtal som remissen avser hålls på en skola. När det sedan gäller frågan om ett sådant samtal bör hållas på en skola är det inte möjligt att ge något generellt svar, eftersom svaret i mycket hög grad är beroende av omständigheterna i det enskilda fallet. Enligt 1 kap. l § tredje stycket socialtjänstlagen (2001:453), SoL, ska verk- samheten bygga på respekt för människornas självbestämmanderätt och in- tegritet. I 1 kap. 2 § SoL anges att barnets bästa särskilt ska beaktas vid åtgärder som rör barn. Vid beslut eller andra åtgärder som rör vård- eller behand- lingsinsatser för barn ska vad som är bäst för barnet vara avgörande. Med barn avses varje människa under . När socialnämnden inlett en utredning av om den behöver ingripa till ett barns skydd eller stöd anges i 11 kap. 2 § första stycket SoL att socialnämn- den får konsultera sakkunniga samt i övrigt ta de kontakter som behövs för S O C I A L T J Ä N S T 2016/17:JO1 bedömningen av behovet av insatser. Utredningen ska bedrivas så att inte någon onödigt utsätts för skada eller olägenhet. Utredningen ska inte göras mer omfattande än vad som är motiverat av omständigheterna i ärendet. I 11 kap. 10 § SoL anges bl.a. följande. När en åtgärd rör ett barn ska barnet få relevant information. Ett barn ska ges möjlighet att framföra sina åsikter i frågor som rör barnet. Om barnet inte framför sina åsikter, ska hans eller hennes inställning så långt det är möjligt klarläggas på annat sätt. Bar- nets åsikter och inställning ska tillmätas betydelse i förhållande till hans eller hennes ålder och mognad. Ett barn som har fyllt har rätt att föra sin egen talan i mål och ärenden enligt denna lag. Ett barn som är yngre får höras i domstol, om barnet inte kan antas ta skada av det. Vid en sådan utredning som avses i 2 § om behov av ingripande till ett barns skydd eller stöd får barnet höras utan vårdnadshavarens samtycke och utan att vård- nadshavaren är närvarande. 2012/13:10 Stärkt stöd och skydd för barn och unga anges bl. a. följande (s. 135). har [– – –] ett stort ansvar när det gäller att ge barn möj- ligheter att komma till tals. Det är viktigt att barnet får möjlighet att framföra sina åsikter i en miljö som känns trygg för barnet och att me- toder och arbetssätt är väl anpassade till barnets förutsättningar. Barnets förmåga att förstå det som han eller hon ska uttrycka sin åsikt om måste bedömas i varje enskilt ärende och situationen och informationen an- passas utifrån det. [– – –] Behovet av att klarlägga barnets inställning är särskilt stort i de fall då barnet är i behov av skydd. 2009/10:192 Umgängesstöd och förutsättningar att tala med barn anges bl.a. följande (s. 16, 32 och 33) Om barnet uppnått en sådan mognad att han eller hon förstår vad saken gäller och kan ta ställning till vad det innebär, avgör barnet självt om han eller hon vill delta i ett samtal, [– – –] Det innebär i sin tur att vårdnads- havarens samtycke till samtalet inte behöver inhämtas och att samtalet t.o.m. kan äga rum mot vårdnadshavarens vilja, [– – –] Om barnet inte uppnått den mognaden, är det som huvudregel upp till barnets vårdnads- havare att avgöra om något samtal med barnet ska komma till stånd. [– – –]Syftet är att göra det möjligt att genomföra ett samtal med ett barn när det med hänsyn till andra bestämmelser är motiverat att barnet hörs [– – – ]. [– – –] Bestämmelserna innehåller inte några regler kring hur ett samtal med barn praktiskt ska genomföras i ett fall när vårdnads- havaren motsätter sig samtalet. Hur bör agera för att få ett samtal till stånd får avgöras utifrån förutsättningarna i varje enskilt fall. Att ta kontakt med barnet utan vårdnadshavarens vetskap, t.ex. på väg hem från skolan, kan inte anses godtagbart. JO:s beslut dnr 2066-2012, JO:s ämbetsberättelser 2006/07 s. 212, 1996/97 s. 258 och 1992/93 s. 409. har generellt sett ett stort ansvar att ge barn möjligheter att komma till tals. Det gäller inte minst i utredningar av om barnet är i behov av skydd. Vilka förutsättningar har att genomföra ett samtal med ett barn beror bland annat på vårdnadshavarnas och barnets inställning. 2016/17:JO1 S O C I A L T J Ä N S T Sedan den l får , enligt 11 kap. 10 § tredje stycket SoL, höra barnet även utan vårdnadshavarens samtycke vid en bar- navårdsutredning. I förarbetena framgår att syftet är att göra det möjligt att genomföra ett samtal med ett barn när det med hänsyn till andra bestäm- melser är motiverat att barnet hörs. kan alltså konstatera att det förutsätts att det ska vara möjligt att samtala med barn utan deras vårdnadshavares samtycke. anser att frågan var ett samtal med ett barn genomförs måste besvaras utifrån förhållandena i det enskilda fallet med hänsyn till vad som är en trygg plats för barnet. Beroende på barnets ålder kan det vara en fråga som barnet själv kan ha åsikter om. Äldre barn kan ofta själva välja om de vill träffa på skolan eller inte. Men även praktiska aspekter kan behöva vägas in. Vid åtgärder som rör barn måste socialtjäns- ten särskilt beakta vad som är bäst för barnet. JO har, t.ex. i beslutet av , ansett att nämnden så långt det är möjligt bör undvika att kontakta barn i skolan. I det beslutet hade JO att ta ställning till en situation där kontakterna hade tagits på ett sådant sätt som gav JO anledning att framföra kritik. Denna avsåg bl.a. hän- syn till både sekretess och barns integritet. Enligt vad JO uttalade kan en sådan kontakt nämligen som regel inte ske utan att en större krets av män- niskor får information som går utöver vad sekretesslagstiftningen medger och är därför allmänt integritetskränkande för de berörda barnen. Det för- tjänar här särskilt framhållas att JO i det nämnda beslutet inte fann att besök i skolan inte alls kunde genomföras men betonade att det dock inte är ac- ceptabelt att ett besök i skolan sker oanmält eller att barnen hämtas från pågående lektion. JO ansåg att om det bedömdes som nödvändigt att ge- nomföra samtalen på skolan borde detta åtminstone ha förankrats med sko- lans ledning. Mot den nu angivna bakgrunden kan konstatera att lag- stiftningen ger utrymme för att samtal med barn genomförs utan vårdnads- havares samtycke och i t.ex. barnens skola. Såvitt kan finna och som också stöds av JO-uttalandena i ärendet kan det från en generell utgångspunkt knappast finnas några invändningar mot att samtal med barn genomförs på deras skola. bedömning är således att ett samtal med barn som genomförs utan en vårdnadshavares samtycke, beroende på förhållandena i det enskilda fallet, kan hållas i barnets skola. När genomför ett samtal med ett barn utan att ha samtycke från vårdnadshavare kan det vara den enda praktiska möjligheten för barnet att komma till tals att ha samtalet i skolan. Var samtalet genomförs har alltså egentligen en underordnad betydelse i sammanhanget. De allmänna hänsyn som ska tas till barn och barnens bästa leder till bedömningen att den primära frågan en socialnämnd har att besvara innan samtal övervägs gäller hur detta samtal ska genomföras. Som framgått av vad ovan redogjort för är det utomordentligt känsligt att i en så pass offentlig miljö som en skola utgör ta kontakt med en eller flera av skolans elever för ett samtal. Övergripande hänsyn till bar- net förutsätter, som framgått, att ett sådant samtal kan hållas med respekt för det berörda barnet och familjens integritet och får inte leda till att obe- höriga får del av sekretesskyddad information. Om ett samtal i skolan är lämpligt eller inte beror därför till stor del på hur utifrån ett professionellt och etiskt perspektiv, i samverkan med skolan, planerar, ord- nar och genomför samtalet. JO begärde därefter att , utifrån skolans perspektiv, skulle yttra sig över den principiella frågan om lämpligheten i att socialnämnden samtalar med ett barn i skolan och hur ett eventuellt sådant samtal ska förberedas och genom- föras. S O C I A L T J Ä N S T 2016/17:JO1 anförde i sitt remissvar bl.a. följande: Inledningsvis vill framhålla att en skola inte utgör en allmän plats där var och en har rätt att vistas efter eget gottfinnande. Det ligger således i rektorns hand att avgöra vad som ska gälla för tillträdet till skolans lokaler (jfr JO:s beslut , dnr 601-1986). Av skollagen framgår vidare att rektorn beslutar om sin enhets inre organi- sation. instämmer i yttrande av att det inte finns något principiellt hinder mot att socialnämnden samtalar med ett barn på en skola. har i sitt yttrande re- dogjort för relevanta lagrum och förarbeten. Dessa ger stöd för att ett samtal med barn som genomförs utan en vårdnadshavares samtycke kan hållas i barnets skola. Huruvida det är lämpligt att utföra dessa sam- tal i skolans lokaler beror på förhållandena i det enskilda fallet vilket måste bli en bedömning för socialnämnden i samråd med skolans ledning. Principen om barnets bästa måste beaktas. Barnets åsikter och inställ- ning ska tillmätas betydelse i förhållande till hans eller hennes ålder och mognad. Det är vidare, utifrån skolans perspektiv, av stor vikt att sam- verkan sker med skolan inför ett sådant samtal eftersom skolledningen avgör om och på vilka villkor en person ska få tillträde till dess lokaler för något visst ändamål. När det gäller frågan om hur ett eventuellt sådant samtal ska förberedas och genomföras är det upp till socialnämnden att avgöra. fick ta del av och yttranden. I ett beslut anförde JO följande. ska verka för att barn och unga växer upp under trygga och goda förhållanden. Nämnden ska i nära samarbete med hemmen sörja för att barn och unga som riskerar att utvecklas ogynnsamt får det skydd och stöd som de behöver (5 kap. 1 § socialtjänstlagen [2001:453], SoL). ska utan dröjsmål inleda utredning av vad som genom an- sökan, anmälan eller på annat sätt har kommit till nämndens kännedom och som kan ge skäl till någon åtgärd av nämnden (11 kap. 1 § första stycket SoL). Vid en utredning av om socialnämnden behöver ingripa till ett barns skydd eller stöd får nämnden, för bedömningen av behovet av insatser, konsultera sakkunniga samt i övrigt ta de kontakter som behövs. Utredningen ska bedrivas så att inte någon onödigt utsätts för skada eller olägenhet. Utredningen ska inte göras mer omfattande än vad som är motiverat av omständigheterna i ärendet (11 kap. 2 § första stycket SoL). När en åtgärd rör ett barn ska barnet få relevant information. Ett barn ska också få möjlighet att framföra sina åsikter i frågor som rör barnet (11 kap. 10 § första stycket SoL). Vid en sådan utredning som avses i 11 kap. 2 § SoL om ett barns behov av skydd eller stöd får barnet höras utan vårdnadshavarens sam- tycke och utan att vårdnadshavaren är närvarande (11 kap. 10 § tredje stycket SoL). 2016/17:JO1 S O C I A L T J Ä N S T har framfört klagomål mot socialnämndens handläggning i flera avse- enden. Jag har valt att inrikta min granskning på frågan om samtalet med barn borde ha genomförts i skolan. Samtalet med S. och B. genomfördes utan att vårdnadshavarna informerades om samtalet i förväg. Det är naturligtvis möjligt att ha olika åsikter om huruvida det var nödvändigt att höra barnen utan att först samråda med vårdnadshavarna. Det ställningstagandet blir i detta fall ytterst beroende av sådana bedömningar som JO normalt är försiktig med att uttala sig om. Jag finner inte skäl att frångå den principen och går därför inte in på den frågan här. I de fall som socialnämnden i samråd med vårdnadshavarna har kommit överens om att barnet ska höras i utredningen är det som regel inte något pro- blem för nämnden att genomföra samtalet. handläggare kan då vanligen komma överens med vårdnadshavarna om när och var samtalet ska äga rum. Saken är inte lika enkel om samtalet ska genomföras utan att någon av vårdnadshavarna har informerats om att nämnden vill höra barnet. I social- tjänstlagen ges inte några närmare anvisningar om hur nämnden i ett sådant fall ska komma i kontakt med barnet eller genomföra samtalet. I förarbetena till 11 kap. 10 § tredje stycket SoL anförde regeringen emellertid att om en social- nämnd har ansett att det finns behov av att tala med barnet, bör nämnden också kunna råda över de omständigheter under vilka samtalet äger rum (prop. 2009/10:192 s. 19). Om man utgår från det uttalandet skulle det kunna hävdas att nämnden har mycket långtgående befogenheter att bestämma om hur ett barnsamtal ska genomföras. Det är dock viktigt att betona att den grundläg- gande principen för verksamhet i 1 kap. 1 § sista stycket SoL, om respekten för människornas integritet, gäller även när socialnämnden ska höra ett barn. I propositionen anfördes att det inte är godtagbart att utan vård- nadshavarens vetskap ta kontakt med barnet t.ex. på väg hem från skolan (prop. 2009/10:192 s. 33). Det enklaste och också vanligaste sättet för socialnämndens handläggare att få kontakt med barnet är att söka upp barnet i skolan. har i sitt remissvar lyft fram att när handläggarna önskar genomföra ett samtal med ett barn utan att ha samtycke från vårdnadshavare kan en kontakt i skolan vara den enda praktiska möjligheten att höra barnet. Lämpligheten i att genomföra sam- talet i skolan kan dock diskuteras. När socialnämndens handläggare kontaktar ett barn i skolan är det nämligen oundvikligt att även andra personer än det berörda barnet får vetskap om det inträffade. Det rör sig i första hand om sko- lans personal, men även andra elever kan lägga märke till händelsen. Barnets egen reaktion på samtalet kan även den vara svår att dölja, vilket i sin tur ris- kerar att leda till ytterligare uppmärksamhet från omgivningen. Information om barnets kontakter med , uppgifter som typiskt sett är skyddade av sekretess, riskerar att bli kända utanför kretsen av de närmast berörda. Tillsam- mans med omgivningens reaktioner och det obehag detta kan orsaka barnet ris- kerar alltså kontakten i skolan att kränka barnets integritet (se bl.a. JO 2006/07 s. 212, dnr 1059-2003 och 4857-2003). Detta är en aspekt som inte behandlades S O C I A L T J Ä N S T 2016/17:JO1 vid tillkomsten av bestämmelsen om att höra ett barn utan vårdnadshavarens samtycke. Det är inte bara i de situationer då socialnämndens handläggare besöker ett barn i skolan som barnets integritet riskerar att kränkas. Som en jämförelse kan nämnas att problemet även kan uppkomma om polisen besöker en skola för att tala med ett barn som har varit utsatt för ett brott eller som misstänks för att ha varit inblandad i ett brott. Polisens möjlighet att genomföra ett samtal med ett barn i en sådan situation behandlades i samband med en ändring i lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare, LUL. I pro- positionen anfördes då att det är av särskild vikt att förhör med barn inte hålls i skolan annat än när det finns mycket speciella skäl (prop. 1983/84:187 s. 22). I denna del kan jag även hänvisa till JO 2007/08 s. 149, dnr 3493-2005. Ändringen i LUL och de förarbetsuttalanden om polisens sam- tal med barn i skolan som gjordes i samband med denna är gamla. Som framgår ovan gjordes i förarbetena till bestämmelsen i 11 kap. 10 § tredje stycket SoL inte några särskilda uttalanden om samtal med barn i skolan. De mer allmänna uttalanden som gjordes i propositionen ger dock vid handen att socialnämnden skulle få bestämma om hur ett samtal skulle genomföras. Utifrån uppgifter som har framkommit i de ärenden som rör barnsamtal och som har aktualiserats hos JO förefaller det vara vanligt att ge- nomför samtal med barn i barnets skola. Jag får intrycket av att samtalen ibland genomförs även när det inte finns särskilda omständigheter som motiverar att man söker upp barnet i skolan. Att så är fallet stöds även av det yttrande som har lämnat. har i sitt remissvar anfört bl.a. att när genomför ett samtal med barn utan vårdnadshavarens sam- tycke kan barnets enda praktiska möjligheten att komma till tals vara att sam- talet hålls i skolan. När överväger att höra ett barn i barnets skola måste intresset av att få tala med barnet ställas mot barnets behov av skydd för sin integritet. Det är därför viktigt att i varje enskilt fall gör en bedömning av om behov av att höra barnet i utredningen överväger risken för att barnet skadas av den uppmärksamhet som besök i skolan kan medföra. Jag ser med viss oro på att det eventuellt har utvecklats en praxis där samtal med barn som äger rum utan vårdnadshavarens samtycke mer eller mindre slentrianmässigt och enbart utifrån praktiska aspekter genom- förs i skolan. barn var för samtalet , respektive och . Det fanns ett betydande intresse för socialnämndens handläggare att tala med barnen. Mot bakgrund av det som har kommit fram finns det inte skäl för mig att rikta någon kritik mot sam- talet genomfördes i skolan. Ett barn ska givetvis ha rätt att komma till tals under en utredning som rör honom eller henne. Frågan om hur barnets rätt till respekt för sin integritet ska kunna tillgodoses och hur sekretess mot bl.a. skolan ska kunna upprätthållas om ett barn hörs i skolan är dock problematisk. Inom Socialde- partementet pågår det ett arbete med att utforma direktiv till en utredning om en ny socialtjänstlag. Enligt min mening finns det behov av att överväga olika 2016/17:JO1 S O C I A L T J Ä N S T frågor om socialnämndens utredningsverksamhet när det gäller barn, inte minst de som rör barnsamtal. Jag skickar därför en kopia av detta beslut till Social- departementet. Fråga bl.a. om socialnämndens handläggare inom ramen för en s.k. barnavårdsutredning har haft rätt att besöka barnets förskola för att observera barnet utan vårdnadshavarnas samtycke (Dnr 6547-2014) Beslutet i korthet: Under en s.k. barnavårdsutredning enligt 11 kap. 1 § socialtjänstlagen, SoL, besökte socialnämndens handläggare ett barn i bar- nets förskola för att observera barnet. handläggare genom- förde även ett samtal med barnet i förskolan. Obser- vationen och samtalet genomfördes utan vårdnadshavarnas samtycke. JO konstaterar att eftersom barn i förskolan är mycket unga kan ett besök av socialnämndens handläggare i förskolan antas väcka mindre uppmärk- samhet än ett motsvarande besök i ett barns skola. Risken för ett onödigt intrång i barnets integritet är därför avsevärt mindre när det gäller kontakten med ett barn i förskolan än när det gäller barn som är äldre. Samtalet med barnet genomfördes på ett sådant sätt att det inte finns skäl för JO att kritisera samtalet genomfördes i förskolan. När socialnämndens handläggare träffar föräldrarna och barnet vid ex- empelvis ett hembesök kan handläggaren göra vissa iakttagelser om bl.a. föräldrarnas omsorg om barnet och barnets beteende. Iakttagelserna kan vara sådana som ska beaktas i utredningen. I vissa fall kan det även finnas skäl för socialnämndens handläggare att anordna egna observationer av bar- net. En utredningsåtgärd i form av en särskilt anordnad ”observation” fram- står dock enligt JO som en känslig åtgärd. Det finns en risk för att allmän- hetens förtroende för skadas om nämnden upplevs ”spionera” på enskilda personer. En sådan utredningsåtgärd ryms inte heller inom de regler i SoL som ger socialnämnden rätt att hämta in uppgifter eller att höra barn utan vårdnadshavarens samtycke. Om det barn som ska observeras inte är omhändertaget med stöd av lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga krävs det enligt JO:s mening samtycke av vårdnadshavaren för att en anordnad observation ska kunna genomföras. JO kritiserar observationen av barnet genomfördes på det sätt som skedde. I en anmälan till JO klagade på i kommuns handläggning av ett ärende som rörde hennes barnbarn N. (född ). Hon anförde bl.a. att socialnämndens handläggare hade samtalat med N. i flickans S O C I A L T J Ä N S T 2016/17:JO1 förskola utan att vårdnadshavarna hade informerats om samtalet innan det ägde rum. JO lånade in socialförvaltningens journalanteckningar om N. för tiden oktober–. Av anteckningarna framgick det bl.a. att handläg- garna hade besökt förskolan och ”observerat” N. JO begärde att i skulle yttra sig över det som hade framfört i sin anmälan i fråga om att handläggaren samtalade med N. utan vårdnadshavarnas samtycke. I remissen angavs att socialnämnden dessutom skulle yttra sig om lämpligheten i att handläggaren hade besökt för att observera henne. arbetsutskott anförde i sitt yttrande bl.a. följande: Utredningen har haft fokus på hur barnet har det hos fadern, vilket försvå- rats av de många återbud och uteblivanden som skett under utredningspe- rioden. Barnsamtalet har föregåtts av planering enligt nedan. (av jour- nalanteckning). Med anledning av gällande relationer med föräldrarna befarar utredarna att de kan obstruera kontakten med flickan så att hon inte kan prata öppet och fritt. Därför kommer samtalet hållas enligt 11 kap. 10 § Socialtjänstlagen, tredje stycket, gällande barnavårdsutredningar som är till skydd och stöd för barnet. BBIC-utredning har barnet i fokus. Gällande familjekonflikt visavi delar av socialförvaltningen, försvårar att ha flickan i fokus varvid samtal med henne kommer ske under ovan nämnda paragraf.