frsrdg · H304RR5 · 2016-05-26 00:00:00 — Då utbetalningarna skett i strid med gällande lag kan styrelseledamot eller verkställande direktören genom förfarandet även ha förorsakat stiftelsen ekonomisk skada. årliga revision har lämnat upplysningar i revisionsberättelserna för följande myndigheter och organisationer. Föregående år redovisades ramanslag som ansvarsförbindelse, och har eventuella kvarstående investeringsåtaganden i fonder redovisats som ansvarsförbindelse. redovisas dessa inte längre som ansvarsförbindelser utan upplyses om i not. redovisar i årsredovisningen ett väsentligt underskott i den avgiftsfinansierade verksamheten inom djurskyddsområdet. Som fram-går av myndighetens beskrivning har myndigheten, på grund av otydligheterna i den ekonomiska styrningen inte getts möjlighet att efterleva det ekonomiska målet. redovisar i årsredovisningen ett väsentligt underskott i den avgiftsfinansierade verksamheten inom djurskyddsområdet. Som framgår av myndighetens beskrivning har myndigheten, på grund av otydligheterna i den ekonomiska styrningen inte getts möjlighet att efterleva det ekonomiska målet. Det pågår en granskning av . Granskningen ska undersöka om präglas av god hushållning och om Jubileumsfonden fyller sin roll i det svenska forskningslandskapet väl. Utgiftsområde 2 Samhällsekonomi och finansförvaltning Målen för utgiftsområdet är bland annat en innovativ och samverkande statsförvaltning som är rättssäker och effektiv, ett stabilt finansiellt system som präglas av högt förtroende med väl fungerande marknader och en effektiv statlig finansförvaltning. Utgiftsområdet omfattar den statliga förvaltningspolitiken, det finanspolitiska ramverket, finansmarknaden och upphandling. Myndigheter på området är bland annat , , , , Riksgälden och Statens servicecenter. Viktiga utmaningar för det statliga åtagandet: Förvaltningspolitiken är i politiskt fokus, och den lednings- och styrningsfilosofi, , som dominerat under har kommit att ifrågasättas alltmer. Oavsett hur regeringen formar sin styrning är det en viktig utmaning att fortsätta att effektivisera den statliga verksamheten genom att bland annat utveckla administrationen och attrahera och behålla rätt kompetens. En viktig del av förvaltningen handlar också om styrningen av de statliga bolagen, där centrala komponenter är tydliga ägardirektiv och dialog med bolagsstyrelsen. ekonomiska kris har en rad reformer genomförts i för att stärka hållbarheten i de offentliga finanserna. Det finanspolitiska ramverket och hur staten hanterar sina tillgångar och skulder är väsentliga delar i detta. En viktig fråga är hur regeringen redovisar och följer upp viktiga finansiella storheter, såsom överskottsmålet i statsbudgeten och finansiella tillgångar i statens balansräkning. Transparens och hög kvalitet i regeringens redovisning är grundläggande förutsättningar för möjligheter till välgrundade finanspolitiska avvägningar och att hushålla med statens resurser. Sedan den förra årliga rapporten har sju granskningar publicerats inom området. Granskningarna behandlar överskuldsättning, statens finansiella tillgångar, regeringens hantering av risker i statliga bolag, transparensen i budgetpropositionen , nationella samordnare som statligt styrmedel, årsredovisningen för staten 2015 samt skyddet för pensionssparare och pensionsbolagens investeringar i säkerställda obligationer. Pågående granskningar handlar om digitaliseringen av den offentliga förvaltningen, digitala infrastruktur, om Statens servicecenter har gjort statsförvaltningens administration effektivare, nyttan med myndigheternas internrevision, tillgängligheten till SCB:s statistik, SCB:s hantering av forskningsdatabasen , nyttan av myndigheternas delårsrapporter, statens bolagsinnehav, hur väl statliga bolag uppfyller verksamhetskraven samt en granskning av samverkan om finansiell systemstabilitet. planerar också att granska förvaltningen av EU-medel, transparensen i budgetpropositionen och makrotillsyn samt påbörja en bred analys av några centrala myndigheters förtroendeskapande arbete. Därutöver har inlett ett samarbete med ett antal revisionsmyndigheter inom EU för att granska underliggande risker för hållbarheten i de offentliga finanserna. Granskningen tar sin utgångspunkt i risker som uppmärksammats av , och inom ramen för dessa organisationers landrapporter samt tillhörande rekommendationer. De gemensamma slutsatserna planeras att presenteras i en granskningsrapport . Överskuldsättning – hur fungerar samhällets stöd och insatser? (RiR 2015:14) Överskuldsättning orsakar stort personligt lidande och betydande samhällskostnader. Skuldsättningen fortsätter att öka i , vilket medför ökad risk för överskuldsättning. har granskat effektiviteten i skuldsaneringssystemet. Systemet omfattar skuldsaneringsverksamhet, den kommunala budget- och skuldrådgivningen samt stöd till den kommunala rådgivningsverksamheten. slutsatser: Granskningen visar att de ändringar som gjorts inom skuldsaneringssystemet har lett till förbättringar. kvarstår flera av de tidigare kända bristerna inom systemet. Det saknas underlag och statistik för att kunna göra bra beräkningar av överskuldsättningsproblemets omfattning. Antalet svårt skuldsatta ökar. skuldsaneringsverksamhet har byggts ut, men trots detta har väntetiderna och antalet gamla ärenden ökat . Det finns allvarliga brister i den statliga regleringen av den kommunala budget- och skuldrådgivningen gällande tillsyn och tydliga krav och mål för verksamheten. Detta bidrar sannolikt till att verksamheten på många håll är lågt prioriterad. rekommenderar bland annat ett förtydligande när det gäller regelverket kring den statliga tillsynen över den kommunala budget- och skuldrådgivningen. rekommenderar också åtgärder för att säkerställa att har kapacitet att hantera det ökade antalet skuldsaneringsansökningar. Efter granskningen: Regeringen gör i likhet med bedömningen att skuldsaneringssystemets effektivitet behöver förbättras. Regeringen har tagit hänsyn till iakttagelser och rekommendationer i sin strategi mot överskuldsättning, där regeringen presenterat ett flertal åtgärder som tar sikte på att dels motverka att enskilda får ekonomiska problem, dels hjälpa dem som fått problem med skulder att ta sig ur en sådan situation. 2015/16:66) Regeringens hantering av risker i statliga bolag (RiR 2015:15) Regeringen har uppdrag att förvalta statens ägande i bolagen så att bästa möjliga långsiktiga värdeutveckling uppnås. I uppdraget ingår att säkerställa en väl fungerande riskhantering. De statliga bolagen hanterar en betydande del av statens tillgångar. uppskattades värdet på statens bolagsportfölj till . har granskat om regeringen har säkerställt att riskhanteringen i de statliga bolagen är ändamålsenlig för staten. Granskningen har inte avsett hur väl enskilda statliga bolag sköter sin riskhantering. slutsatser: Regeringen har inte säkerställt en för staten ändamålsenlig riskhantering i de statliga bolagen. Det saknas tydliga och juridiskt bindande riktlinjer till bolagens styrelser, som uttryckligen anger att styrelserna ansvarar för att bolagen har god riskhantering. Regeringen sammanställer inte löpande information om väsentliga risker i enskilda bolag och inte heller information om de samlade riskerna i den statliga bolagsportföljen. Det är inte säkerställt att regeringens och strategiska ställningstaganden baseras på ett fullständigt underlag. rekommenderar regeringen att ta en mer aktiv roll i styrningen av de statliga bolagen när det gäller risker och riskhantering. Regeringen bör utveckla de styrverktyg som finns för att följa upp riskhanteringen. Vidare bör regeringen regelbundet sammanställa information om risker och konsekvenser från de statliga bolagen för att få en samlad bild av riskerna. Denna samlade bild av riskerna bör även redovisas för . Efter granskningen: Regeringen säger i sin skrivelse att man kommer att utveckla befintliga styrverktyg i syfte att ge bättre information om risker och konsekvenser i den statliga bolagsportföljen. Regeringen avser också ge en samlad bild av riskerna. Regeringen håller inte med om att man behöver utforma tydliga riktlinjer om riskhantering till styrelserna i de statliga bolagen. Regeringen anser att uppföljningen av styrelsernas arbete med riskhantering kan ske inom ramen för bolagsförvaltningens befintliga verktyg och processer. (Skr 2015/16:60). Statens finansiella tillgångar – något att räkna med? (RiR 2015:16) Hög kvalitet och relevans i sammanställningar av statens finansiella tillgångar och skulder utgör ett nödvändigt beslutsunderlag för finanspolitiska avvägningar och god hushållning med statens resurser. har granskat hur regeringen och () redovisar statens finansiella tillgångar och skulder. Granskningen har undersökt om redovisningen uppfyller rimliga krav på transparens och om värderingen är relevant samt håller god kvalitet. slutsatser: Granskningen visar att det saknas en lättillgänglig och överblickbar bild av statens finansiella ställning. I de redovisningar som görs varierar storleken på statens balansräkning kraftigt. Regeringen och SCB definierar inte staten på samma sätt, och beräkningarna baseras på olika värderingsprinciper. De ekonomiska propositionerna ger inte en rättvisande bild av den statliga och offentliga sektorns förväntade förmögenhetsutveckling. De statliga onoterade bolagen värderas till för låga värden. De verkliga värdena är ofta väsentligt högre. Det saknas en sammanhållen riskanalys för statens tillgångar. rekommenderar regeringen att i något sammanhang ge en lättillgänglig bild över statens ekonomiska ställning samt att beskriva de samlade riskerna i balansräkningen och hur de kan komma att påverka statens framtida inkomster och utgifter. Rekommendationen till är att marknadsvärdera åtminstone de större statliga bolagen i finansräkenskaperna. Efter granskningen: Regeringen instämmer delvis i de bedömningar som gjort om behovet av en samlad redovisning av statens förmögenhet. Regeringen menar att den vidtagit flera åtgärder i syfte att öka tydligheten i redovisningen av statens och den offentliga sektorns nettoförmögenhet. Regeringen avser att fortsätta arbetet med att förtydliga redovisningen i de ekonomiska propositionerna samt fördjupa redovisningen av förändringen i statens och den offentliga sektorns finansiella och reala tillgångar och skulder. 2015/16:61) Transparensen i budgetpropositionen – Tillämpningen av det finanspolitiska ramverket (RiR 2016:1) granskar återkommande regeringens redovisning av finanspolitiken i budgetpropositionerna. De utgör ett viktigt beslutsunderlag för , vilket ställer krav på tydlighet och transparens. har granskat budgetpropositionen med fokus på fem frågeställningar: uppföljningen av överskottsmålet, vilka antaganden som ligger bakom den redovisade budgetförstärkningen , avvägningen av finanspolitiken i ett längre perspektiv, vilka effekter den ökade migrationen får för beräkningarna av potentiell BNP samt tydligheten i redovisningen av budgeteffekter. Den praktiska tillämpningen av det finanspolitiska ramverket säkerställer inte att överskottsmålet nås. En sammanställning av den föreslagna finanspolitiken visar att regeringarna i praktiken tar större stabiliseringspolitisk hänsyn än vad som beskrivs i ramverket. Regeringen antar i sina beräkningar av potentiell BNP att nyanlända har samma utbildningsnivå och når samma sysselsättningsgrad som de som invandrade från samma regioner –2013. En stor andel av de nyanlända kan antas ha en relativt låg utbildningsnivå. Personer med låg utbildningsnivå har en svårare situation på den svenska arbetsmarknaden, och växer denna grupp snabbt. Regeringens antagande riskerar att leda till en överskattning av sysselsättningen och potentiell BNP. Det innebär i sin tur en ökad risk för att inte nå överskottsmålet. rekommenderar regeringen att följa upp överskottsmålet bakåtblickande och att finanspolitiken bör utformas på ett sätt som tar hänsyn till historiska avvikelser från målet. Vid beräkningen av potentiell BNP bör regeringen närmare undersöka rimligheten i antagandet att det stora antalet nyanlända med låg utbildning kommer att bli sysselsatta i samma utsträckning som tidigare anländande. Efter granskningen: Regeringen ska lämna en skrivelse senast efter att granskningen publicerats. Nationella samordnare (2016:5) Det har blivit allt vanligare att regeringen tillsätter nationella samordnare för att hantera aktuella frågor och samhällsproblem. De nationella samordnarna ingår inte i de ordinarie förvaltningsmyndigheterna. Deras uppdrag är tidsbegränsade och bygger på frivillighet för de aktörer som är mottagare av den statliga styrningen. Kunskapen om när styrmedlet fungerar är begränsad. har granskat vilka resultat som nationella samordnare uppnår och om det är ett ändamålsenligt styrmedel. slutsatser: Granskningen visar att nationella samordnare kan vara ett ändamålsenligt styrmedel men att resultatet beror på hur samordnarna används och vilka förutsättningar de ges. Nationella samordnare får som regel ett brett och flexibelt mandat vilket ger goda möjligheter till situationsanpassning samt skapar utrymme för att utveckla och pröva nya idéer, arbetsformer och tillvägagångssätt. Det breda och flexibla mandatet gör att regeringen har begränsad kontroll över utfallet och att det skapas otydliga ansvarsförhållanden med begränsade möjligheter till insyn. Utöver det flexibla mandatet har identifierat fyra faktorer som är av stor betydelse för att styrningen ska bli framgångsrik: samordnarnas kompetens och legitimitet, etablerandet av en ömsesidig dialog, prioritering av målgrupper samt frågornas karaktär. Att tillsätta en nationell samordnare är ofta ett sätt för regeringen att få ny kunskap om förhållanden i en sakfråga eller om opinionen hos landets kommuner och andra relevanta aktörer. Det finns emellertid inte alltid intresse eller kapacitet att förvalta den information som samordnare inhämtar och omsätta den i det fortsatta arbetet. För att nationella samordnare ska vara ett effektivt verktyg för innovation krävs att samordnarnas arbete och erfarenheter tas till vara av regeringen och . Efter granskningen: Regeringen ska lämna en skrivelse senast efter att granskningen publicerats. Årsredovisning för staten 2015 (RiR 2016:6) ska granska Årsredovisning för staten. Granskningen utgår från bestämmelserna i budgetlagen. Årsredovisningen ska innehålla bland annat en uppföljning av de budgetpolitiska målen, utfallen på samtliga anslag och inkomsttitlar samt en balans- och resultaträkning. En central utgångspunkt för iakttagelserna är tidigare granskningar av tillämpningen av det finanspolitiska ramverket i de ekonomiska propositionerna. slutsatser: anser att regeringen i årsredovisningen väl enkelt förklarar underskridandet av överskottsmålet med att hänvisa till konjunkturutvecklingen och den förra regeringens ekonomiska politik. En viktig orsak till att det finansiella sparandet inte når upp till överskottsmålet är att de offentliga utgifterna har ökat snabbare än vad som antogs . Utgiftstakets roll som understödjare av överskottsmålet har allvarligt försvagats. Årsredovisningen ger inte en rättvisande beskrivning av kopplingen mellan de budgetpolitiska målen . Beslutet om tidigareläggning av utgifter är i praktiken en ändring av utgiftstaket. Förändringen av det finansiella sparandet bör redovisas tydligare. rekommenderar att regeringen i sin skrivelse till förklarar om och hur utgiftstaket fortfarande kan ses som en stöttepelare till överskottsmålet. Regeringen bör på ett mer utförligt sätt förklara de bakomliggande faktorerna till att det finansiella sparandet utvecklats annorlunda än i den beslutade budgeten. Regeringen bör dessutom beskriva vilka inkomster och utgifter av engångskaraktär som har frånräknats i kalkylen av det strukturella sparandet. Efter granskningen: Regeringen ska lämna en skrivelse senast efter att granskningen publicerats. Skyddet för pensionssparare och pensionsbolagens investeringar i säkerställda obligationer (RiR 2016:7) Särskilda regler för finansiella företag som pensionsbolag och banker ska skydda förmånsrätten för pensionssparare och investerare i säkerställda obligationer så att löften hålls. Pensionsbolag ska kunna betala garanterade pensioner, och utgivande banker ska kunna återbetala obligationslån som förfaller. har granskat om regeringen och () i sitt agerande har svarat mot mål om ett högt skydd för konsumenter, då staten agerade för att skydda den finansiella stabiliteten. slutsatser: FI behövde ändra sina föreskrifter för pensionsbolagen. var FI mindre aktiv i regleringen av de utgivande bankerna. Regleringen gav i vissa situationer oförutsedda effekter och förstärkte obalanser mellan utbud och efterfrågan på obligationsmarknaden. FI:s metod för värdering av pensionsskulderna fungerade inte som tänkt under krisen när behovet var som störst. FI har lagt mer resurser på analyser av hushållens skuldsättning och bolånemarknaden än på att analysera bankernas säkerhetsmassa. FI:s särskilda tillsyn över säkerställda obligationer har inte stått i relation till behovet att skydda investerarna, marknaden för säkerställda obligationer och det finansiella systemets stabilitet. rekommenderar att regeringen låter utvärdera vilka effekter som reglering och andra åtgärder från staten har haft för pensionsbolagen i deras roll som motparter vid statens och bankernas utgivning av obligationer. Regeringen bör se över lagen (2003:1223) om utgivning av säkerställda obligationer för att stärka skyddet av investerarnas förmånsrätt. FI bör lägga vikt vid bedömningar av tillgångarnas kvalitet och utveckla strategier för fördjupad tillsyn när det inte är tillräckligt med den tillsyn som bygger på inrapporterade uppgifter. FI behöver bedöma pensionsbolagens ekonomiska förutsättningar att klara av låga räntor. FI behöver klargöra hur oberoende granskare ska integreras i FI:s särskilda tillsyn av säkerställda obligationer och hur den ska samordnas med övrig banktillsyn. Efter granskningen: Regeringen ska lämna en skrivelse senast efter att granskningen publicerats. Utgiftsområde 3 Skatt, tull och exekution Målet för utgiftsområdet är att säkerställa finansieringen av den offentliga sektorn och bidra till ett väl fungerande samhälle för medborgare och näringsliv samt motverka brottslighet. Utgiftsområdet omfattar uppbörd av skatt, tull och avgifter, folkbokföring samt fastighetsregister. Myndigheter inom området är , och . Viktiga utmaningar för det statliga åtagandet: Den offentliga sektorn finansieras huvudsakligen av skatter. Skattesystemet måste därför präglas av effektivitet, legitimitet och ett högt förtroende hos medborgarna och företagen. Detsamma gäller de myndigheter som verkar inom området. Brister i dessa avseenden riskerar annars att påverka viljan att betala skatt negativt. granskar effektiviteten i de delar av förebyggande arbete som syftar till att förenkla och minska komplexiteten i skattesystemet. Det pågår också en granskning av regeringens deltagande i arbetet mot internationell skatteplanering. planerar bland annat att övergripande analysera olika aspekter av skattesystemet och hur regeringen hanterar och redovisar så kallade skatteutgifter. Målet för rättsväsendet är den enskildes rättssäkerhet och rättstrygghet. Merparten av resurserna inom utgiftsområdet avser kriminalpolitiskt inriktad verksamhet, och polisens anslag upptar drygt hälften av utgiftsområdet. Rättsväsendets verksamhet inkluderar också att avgöra rättsliga tvister. Utgiftsområdet innefattar bland annat myndigheter inom polisen och åklagarväsendet, Domstolar och Kriminalvården. Viktiga utmaningar för det statliga åtagandet: har flera av rättsväsendets myndigheter genomgått stora organisationsförändringar. En central utgångspunkt för förändringarna har varit centralisering och sammanslagning för att bland annat uppnå större enhetlighet och likabehandling vid handläggning samt ett effektivare resursutnyttjande. Polisen är den senaste myndigheten som genomgått en enmyndighetsreform. En utmaning för de brottsbekämpande myndigheterna är att öka andelen uppklarade brott. Den ökade migrationen är också en utmaning för framför allt polisen, åtminstone i ett kortare perspektiv, men längre fram även för migrationsdomstolarna. Terrorhot är en annan aktuell fråga som ställer krav på myndigheter inom rättsväsendet, men även på myndigheter inom andra utgiftsområden. Revisionsberättelse med reservation har lämnats för Kriminalvården. Ledningens intygande om att årsredovisningen ger en rättvisande bild av verksamhetens resultat och av kostnader, intäkter och myndighetens ekonomiska ställning i enlighet med 2 kap. 8 § förordningen om årsredovisning och budgetunderlag saknas. Revisionsberättelse med upplysning har lämnats avseende . redovisar i sin årsredovisning stora underskott i vissa offentligrättsliga verksamheter. På grund av att det råder osäkerhet kring vilka ekonomiska mål som gäller för verksamheterna har inte getts möjlighet att efterleva det övergripande målet om full kostnadstäckning i avgiftsbelagd verksamhet. har publicerat två granskningar inom området sedan den förra årliga rapporten: En granskning av rättsväsendets förmåga att handlägga och utreda it-relaterade brott och en granskning av . Det pågår en granskning av polisens hantering av tillfälliga inre gränskontroller och en granskning av effektivitet och produktivitet hos svenska tingsrätter. planerar att påbörja granskningar som berör delar av polisens och övriga rättsväsendets förmåga att klara upp brott. It-relaterad brottslighet (RiR 2015:21) It-relaterad brottslighet är ett växande problem, och flera typer av it-relaterade brott upp i mindre omfattning än andra brott. Det är viktigt att och andra delar av rättsväsendet håller jämna steg med utvecklingen för att det brottsutredande arbetet inte ska försämras. har granskat om och har beredskap för att ändamålsenligt och effektivt handlägga och utreda it-relaterade brott. slutsatser: Granskningen visar att polis och åklagare inte har beredskap och förmåga att handlägga och utreda it-relaterade brott effektivt och ändamålsenligt. Det finns brister avseende vedertagna metodstöd, utvecklade arbetssätt, tillräcklig kompetens och specialisering inom området. Bristerna riskerar leda till att it-relaterade brott inte hanteras likvärdigt och enhetligt, och att det i högre grad blir personberoende hur ett ärende utreds. Vissa typer av dataintrång och bedrägerier som sker via internet utreds i stort sett inte alls. Det finns en risk att förtroendet för rättsväsendet påverkas negativt när ärenden skrivs av i stället för att utredas. Myndigheterna har relativt sent börjat vidta åtgärder inom området. bedömning är att det kommer att krävas ett långsiktigt och uthålligt arbete för att nå resultat. rekommenderar bland annat och att identifiera nationella utvecklingsbehov och utveckla den strategiska kompetensförsörjningen för att kunna säkerställa verksamhetens behov. Myndigheterna bör också planera, uppmuntra och skapa utrymme för kompetenshöjande åtgärder inom it-området. Efter granskningen: Regeringen anser att iakttagelser är relevanta och delar uppfattningen att det finns åtgärder för myndigheterna att vidta för att polis och åklagare ska ha beredskap och förmåga att utreda och handlägga it-relaterade brott på ett mer effektivt och ändamålsenligt sätt. De rekommendationer som riktar till och är enligt regeringens mening adekvata. 2015/16:164) Tillsyn över brottsbekämpande myndigheter (RiR 2016:2) är en fristående myndighet med uppgift att värna rättssäkerheten och skyddet för den personliga integriteten inom brottsbekämpande verksamhet. har granskat om bedriver sin verksamhet på ett ändamålsenligt och effektivt sätt. Nämnden bedriver tillsyn över de brottsbekämpande myndigheterna , , , och . Myndigheternas verksamhet omfattas till stor del av sekretess och begränsad insyn.