frsrdg · H404JO1 · 2016-11-09 00:00:00 — I de fall där det inte är möjligt eller lämpligt att lämna över sådana handlingar till patienten utan dröjsmål bör också det övervägande som gjorts med anledning av detta dokumenteras i journalen. Eftersom det inte finns någon uttrycklig bestämmelse om skyldighet för vårdgivaren att dokumentera dessa uppgifter kritiserar JO inte sjukhuset för avsaknad av dokumentation i detta avseende. Från ett rättssäkerhetsperspektiv kan det finnas anledning att överväga om det inte bör införas en bestämmelse om dokumentationsskyldighet vad gäller uppgifter om när patienten har fått del av domstolshandlingar. JO har därför funnit skäl att skicka en kopia av beslutet till för kännedom. I en anmälan till JO klagade . på Psykiatri Affektiva (av- delning 366) vid inom Västra Götalands- regionen. Av anmälan framkom bl.a. följande: C.S:s dotter , som vid den aktuella tidpunkten vårdades på avdelningen med stöd av lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård, LPT, hade vid vissa angivna tillfällen inte fått ta del av handlingar som förvaltningsrätten hade faxat till avdelningen. Det kunde dröja innan personalen på avdel- ningen vidarebefordrade kallelser till domstolsförhandlingar till S. Detta med- förde att S. inte hann läsa igenom och tillgodogöra sig innehållet i handlingarna innan förhandlingarna ägde rum. Tillsammans med kallelserna skickas sjukhu- sets ansökan om tvångsvård alternativt ansökan om förlängning av tvångsvår- den. Även domar som förvaltningsrätten hade meddelat kunde bli liggande länge innan S. fick ta del av dem. H Ä L S O - O C H S J U K V Å R D JO begärde att vederbörande nämnd inom skulle yttra sig över det som C.S. hade framfört i sin anmälan. Yttrandet skulle bl.a. innehålla en redogörelse för sjukhusets rutiner och avdelningens handläggning samt nämndens bedömning av handläggningen. Styrelsen för yttrade sig och anförde i huvudsak följande: Modern till en patient har vänt sig till JO med anledning av att hon uppfattar att dottern i samband med vård på avdelning 366 på Sahlgrenska Universi- tetssjukhuset inte fått tillgång till handlingar från förvaltningsrätten i sam- band med prövning av vård enligt . Informa- tion har, förutom inkommen skrivelse, inhämtats från patientens journal, samt intervjuer med vårdenhetschef, vårdenhetsöverläkare och kontaktper- son på avdelning 366. Av journal och ovan nämnda intervjuer framkommer varken informa- tion som tydligt bekräftar eller som inte bekräftar det händelseförlopp som beskrivs av patientens mor. Det finns dock i sig inga skäl att betvivla den beskrivning som ges av modern i inkommen skrivelse. Sedvanlig praxis inom SU-psykiatrin vid hantering av denna typ av ärenden är att inkomna handlingar skyndsamt överlämnas till berörd patient så snart de inkommit till vårdinrättningen. Vid ansökan om psykiatrisk tvångsvård ska patienten, enligt gällande rutin för hantering av psykiatrisk tvångsvård, underteckna att hen tagit del av inskickad handling och densamma ska in- föras i journal. Dock regleras i rutinen i fråga inte hur inkommen kallelse till förhandling i förvaltningsrätten ska hanteras. Vid tidpunkterna i fråga skedde all informationsöverföring mellan vård- inrättningar och Förvaltningsrätten per fax och detta har vid enstaka till- fällen sannolikt inneburit att handlingar ej inkommit till vårdinrättningen. Om så varit fallet i aktuellt ärende går utifrån angivna informationskällor ovan inte att avgöra. används en elektronisk funktionsbrevlåda för överföring av information från Förvaltningsrätten till vårdinrättning för att säkerställa att detta sker på ett säkert sätt. För att ytterligare säkerställa att informationsöverföring från Förvaltningsrätten till berörd patient sker ome- delbart planeras även en revision av aktuell rutin avseende dessa moment i hanteringen av psykiatrisk tvångsvård, vilket även inbegriper hur genom- förda aktiviteter avseende informationsöverföring ska dokumenteras i jour- nal. Verksamheten beklagar att, om så är fallet, ovan nämnda patient inte fått tillgång till information på det sätt som borde ha skett. Detta bedöms som allvarligt med tanke på att vård i enlighet med vård ställer särskilda krav på vårdgivaren avseende medbestämmande, in- formation och möjligheter att överklaga vården. kommenterade remissvaret och framförde även nya klagomål. I ett beslut anförde JO följande: Patienter som är föremål för psykiatrisk tvångsvård befinner sig i en utsatt si- tuation och måste ges goda möjligheter att ta till vara sina rättigheter . Mål enligt LPT ska handläggas skyndsamt av domstolarna, och tids- fristerna är korta. Huvudregeln är att sådana mål ska tas upp till avgörande H Ä L S O - O C H S J U K V Å R D från den dag då ansökan eller överklagandet kom in till förvalt- ningsrätten (35 § LPT). Det är givetvis av stor vikt att kallelser jämte ansökningshandlingar lämnas över utan dröjsmål till en patient som tvångsvårdas. Som har redovisats är dom- stolens tidsfrister korta, och patienten måste få möjlighet att förbereda sig inför Det är på samma vis viktigt att patienten snabbt får domen när den har kommit in till sjukhuset, så att han eller hon på bästa sätt kan ta till vara sina rättigheter att överklaga. Av remissvaret framgår att myndigheten har läst S:s journal och intervjuat flera tjänstemän, men att detta inte har lett till någon klarhet när det gäller frå- gan hur de aktuella handlingarna har hanterats. att man i och för sig inte har funnit skäl att betvivla C.S:s beskrivning av att det har kunnat dröja innan personalen vidarebefordrat kallelser till dom- stolsförhandlingar och domar till S. Jag har mot denna bakgrund lagt C.S:s uppgifter om när domstolshandlingarna överlämnats till S. till grund för mitt Sjukhuset kan därmed inte undgå kritik för dröjsmålet med att lämna över kallelser och domar från förvaltningsrätten till S. vid de aktuella tillfällena. Enligt min mening bör det dokumenteras i patientjournalen när handlingar av aktuellt slag lämnas till en patient. I de fall där det inte är möjligt eller lämp- ligt att lämna över sådana handlingar till patienten utan dröjsmål bör också det övervägande som gjorts med anledning av detta dokumenteras i journalen. tersom det inte finns någon uttrycklig bestämmelse om skyldighet för vårdgi- varen att dokumentera dessa uppgifter kritiserar jag inte sjukhuset för avsaknad av dokumentation i detta avseende. Sjukhusstyrelsen har i remissvaret uppgett att man, för att säkerställa att in- formation från förvaltningsrätten till den patient som är berörd överförs ome- delbart, planerar en revision av den befintliga rutinen och att översynen även omfattar frågan hur informationsöverföringen ska dokumenteras i patientjour- Jag förutsätter att rutinen nu har setts över. Jag anser att det, från ett rättssäkerhetsperspektiv, finns anledning att över- väga om det inte bör införas en bestämmelse om dokumentationsskyldighet vad gäller uppgifter om när patienten har fått del av domstolshandlingar. lämpligen göras genom ett tillägg i 2 § förordningen (1991:1472) om psykia- trisk tvångsvård och rättspsykiatrisk vård. Jag finner därför skäl att skicka en kopia av beslutet till för kännedom. Det som C.S. har anfört i övrigt ger inte anledning till något uttalande eller någon ytterligare åtgärd från min sida. Brister i Kriminalvårdens brottsofferslussar (Dnr 1420-2014) Beslutet i korthet: arbetar Kriminalvården med s.k. brottsofferslussar vars uppgift är att ”skydda brottsoffer inom kriminal- vården”. Brottsofferslussarnas arbete består bl.a. i att genom kontakter med anhöriga till intagna utreda förutsättningarna för intagnas ansökningar om besöks- och telefontillstånd och om det finns några risker för den anhöriga förknippade med beviljandet av sådana tillstånd. Verksamheten innebär att kriminalvårdspersonal har regelbunden kontakt med intagnas anhöriga. Enligt chefsJO måste det kunna ställas höga krav på brottsofferslussarnas verksamhet och på att den är rättssäker, detta eftersom verksamheten berör personer som befinner sig utanför kriminalvårdsanstalter och dessutom i vissa fall tangerar gränsen för Kriminalvårdens uppdrag. En sammanställ- ning som JO har gjort visar att det råder stora skillnader i hur landets brottsofferslussar utför sina uppdrag. Ett av skälen till detta är att det inte finns någon central styrning av brottsofferslussarna. De stora skillnader som finns mellan landets brottsofferslussar och de erfarenheter som JO har gjort vid tidigare granskningar av dessa verk- samheter visar enligt chefsJO att likartade fall inte hanteras på ett likartat sätt inom myndigheten. Avsaknaden av en gemensam struktur har gett upp- hov till svårigheter för ansvariga tjänstemän att avgöra var gränserna går för myndighetens uppdrag. Bristen på struktur gör det även svårt för intagna att förstå verksamheten. Genom att låta varje anstalt var för sig ansvara för ut- vecklingen av respektive brottsoffersluss kan det enligt chefsJO ifrågasättas om Kriminalvården har agerat på ett sätt som är förenligt med de ambitioner som låg bakom sammanslagningen av de lokala kriminalvårdsmyndigheter- na till en myndighet. Den nuvarande ordningen är enligt chefsJO otillfredsställande, och det är nödvändigt att myndigheten formulerar –vilket uppdrag brottsofferslussarna ska ha –hur brottsofferslussarna ska arbeta med detta uppdrag. Enligt chefsJO borde Kriminalvården ha formulerat en central uppdragsbe- skrivning redan i samband med att försöksverksamheten med brottsoffer- slussarna inleddes. Brottsofferslussarna hanterar mycket känsliga frågor som även berör tredje man. Detta förhållande i förening med vad som i öv- rigt har framkommit gör enligt chefsJO att Kriminalvården förtjänar allvar- lig kritik för att ha låtit verksamheten utvecklas och fortgå utan central styr- ning. I ett beslut anförde chefsJO Fura bl.a. följande: 2016/17:JO1 K R I M I N A L V Å R D Kriminalvårdens arbete med s.k. brottsofferslussar påbörjades i an- stalterna och Johannesberg. Inledningsvis finansierade Brottsoffer- myndigheten projektet, som hade som syfte att fokusera på den brottsförebyg- gande effekten som kan ske i mötet mellan brottsoffer och gärningsmän.21 Un- der 2008 beslutade Kriminalvårdens generaldirektör att tilldela brottsofferslus- sarna särskilda resurser, och fler anstalter fick i uppdrag att utveckla sådana verksamheter. Enligt uppgift från Kriminalvården finns brottsoffersluss- verksamheter i anstalterna Johannesberg, , , , , , och Norra. fanns även en brottsoffersluss i anstalten Saltvik. Enligt uppgift från anstalten har den verk- samheten avvecklats, även om anstalten fortfarande har ett ”brottsofferperspek- tiv” vid handläggningen av exempelvis besökstillstånd m.m. Utvecklingen av brottsofferslussarnas verksamhet har av Kriminalvården beskrivits på följande sätt: Arbetet var till en början inriktat på att utreda förutsättningarna för besöks- och telefontillstånd utifrån lagrekvisitet skada för annan, något som gjordes tidigt i verkställigheten. Efter hand utvidgades arbetet till att omfatta per- missionsärenden, förflyttning till öppen anstalt och utslussningsåtgärder. Ambitionen med brottsofferslussprojektet var att öka medvetenheten om brottsoffers utsatta ställning i förhållande till målgruppen dömda för sex- ual- och relationsbrott. Begreppet brottsoffersluss kom snart att bli syno- nymt med alla frågor kopplade till brottsoffers skydd inom kriminalvården. Efter hand som brottsofferslussarna vuxit fram har det blivit allt tydligare att brottsofferperspektivet inte kan bäras endast av denna lilla personal- grupp.22 beslutade jag att inom ramen för ett initiativärende granska Kriminalvårdens handläggning av ärenden om besöks- och telefontillstånd samt permissioner för intagna i anstalt som är dömda för våld i nära relationer eller sexualbrott. Granskningen inleddes genom att JO begärde in kopior från anstalterna Johan- nesberg och av samtliga beslut om besöks- och telefontillstånd och permissioner meddelade 16 och 40 2013, den utredning som legat till grund för dessa beslut samt anstalternas eventuella rutiner m.m. för brottsofferslussen. Vidare begärde JO in rutinbeskrivningar för brottsofferslussverksamheten från övriga anstalter. Ett antal anstalter uppgav att de saknar särskilda rutiner för denna verksamhet. Samtliga anstalter lämnade emellertid in material som beskriver den verksamhet som brottsofferslussarna bedriver.23 21Se Harnesk m.fl., Vägledning i arbetet med sex- och relationsbrottsproblematik – brottsoffer i fokus, Kriminalvården, 2013, s. 10. 22Se Harnesk m.fl., Vägledning i arbetet med sex- och relationsbrottsproblematik – brottsoffer i fokus, Kriminalvården, 2013, s. 10. 23Se bilaga 1 för en fullständig förteckning över det material som legat till grund för gransk- ningen. K R I M I N A L V Å R D 2016/17:JO1 En av mina medarbetare gjorde en sammanställning av det material som hämtats in, och den beskrivs närmare under rubrikerna 2.1–2.5. 2.1 Brottsofferslussarnas inledande arbete Fyra anstalter använder en s.k. brottsofferkarta som utgångspunkt för arbetet i brottsofferslussen.24 I anstalten Salbergas rutiner beskrivs brottsofferkartan på följande sätt: En brottsofferkarta upprättas för varje klient. Kontaktmannen ansvarar för detta, och gör kartläggningen i samverkan med klienthandläggaren på brottsofferslussen. Brottsofferkartan används som ett stöd inför utredningar som rör den intagnes kontakter. Den används för att synliggöra klientens problematik med fokus på risker samt för att identifiera brottsoffer och andra särskilt utsatt personer. I det granskade materialet är det enbart anstalten som närmare har beskrivit hur arbetet med att ta fram brottsofferkartan går till. För ändamålet använder sig anstalten av en mall med ett antal rubriker som utredaren fyller i. Bland annat efterfrågas uppgifter om brottsoffer, kontaktförbud, vårdnad om barn, den intagnes risk- och behovsbedömning och den intagnes inställning till domstolsavgörandet och brottsoffer. Anstalten genomför en utred- ning som liknar den brottsofferkarta som används i övriga anstalter. I den ru- tinbeskrivning som lämnats in framgår att ”[v]id ankomst till anstalten går specifikt utsedd ’Bos-utredare’ igenom klientens handlingar för att identifiera målsägande och brottsoffer”. I fråga om anstalterna , och Norra har det inte framkommit några uppgifter om det görs en särskild utredning om de in- tagna. Av de handlingar som hämtades in från anstalten framgår att den handläggare som upprättar en intagens verkställighetsplan ska ”beakta brottsofferfokus” och stämma av ett antal punkter. Av det granskade materialet framgår att anstalterna har olika rutiner för om och hur brottsofferslussarnas inledande utredningar dokumenteras. I anstalten rutinbeskrivning anges att en brottsofferkarta ”upprättas” för alla sexual- och relationsbrottsdömda klienter och sparas som ”arbetsmaterial” un- der tiden som klienten befinner sig i anstalten. Enligt uppgift från anstalten Jo- hannesberg upprättas och sparas inget särskilt utredningsmaterial inför beslu- ten. Det material som används följer klienten och finns i hans akt. Det är dom- stolsavgöranden, personutredningar, verkställighetsplaner, olika typer av risk- bedömningar m.m. I fråga om anstalten arbete med verkställighetsplanen anges bl.a. följande: För att dokumentera ovanstående uppgifter [s.k. brottsofferfokus, JO:s anm.] ska dokument kallat ”BROTTSOFFERPERSPEKTIV” fyllas i. Do- kumentet förvaras i den intagnes akt, grön aktmapp, vänster sida. Eftersom inventeringen kan komma att innehålla uppgifter/anteckningar om brotts- offer som inte ska kommuniceras till den intagne ska ”BROTTSOFFERPERSPEKTIV” inte registreras i VSP, dock ska själv- klart relevanta uppgifter kommuniceras i VSP. 24 Brottsofferkarta används av anstalterna Johannesberg, , och . 2016/17:JO1 K R I M I N A L V Å R D När det gäller övriga anstalter saknas uppgifter i det granskade materialet om och i så fall hur den inledande utredningen dokumenteras. 2.2 Brottsofferslussarnas delaktighet vid utfärdandet av tillstånd Av det granskade materialet framgår att en av brottsofferslussarnas centrala uppgifter är att bistå anstalternas tillståndsenheter med underlag vid pröv- ningen av besöks- och telefontillstånd. Rutinerna för brottsofferslussarnas ar- bete i denna del skiljer sig åt mellan de olika anstalterna. Det konstaterades att brottsofferslussarna i vissa fall fungerar som vad som i det närmaste kan upp- fattas som ett beslutsfattande organ, medan brottsofferslussarnas arbete i andra fall begränsas till att ta fram beslutsunderlag till tillståndsenheten genom ex- empelvis kontakt med anhöriga. 2.2.1 i vissa anstalter Ett antal anstalter använder sig av s.k. där mer komplicerade ärenden om besöks- och telefontillstånd föredras.25 Vid föredragningen närva- rar bl.a. anstaltens ledningsgrupp. I anstalten rutinbeskrivning anges bl.a. följande: Om ett ärende bedöms som klart för beslut (beviljande el. avslag) skall i yttrande framkomma datum för ärendeföredragning/riskbedömning/ytt- rande från soc/etc. Informera handläggare säk. om att yttrande nu har regi- strerats i KLAS26 för beslut – ärendehandläggningen klar. I anstalten Salbergas rutinbeskrivning anges följande: Brottsofferslusshandläggaren redovisar vad som framkommit i ärendet. Be- slut om huruvida kontakt ska beviljas eller inte fattas i samband med detta seminarium. Brottsofferslusshandläggaren vidarebefordrar underlaget för beslut till tillståndsenheten som formulerar beslutet. Klienten delges beslu- tet av avdelningspersonalen och delgivningen dokumenteras i klientens journal. I anstalten rutiner anges följande: BOS-utredare och kontaktmän presenterar klient, klientfaktorer samt före- drar ärendet. Beslut fattas om fortsatt utredning, åtgärder, insatser, ställ- ningstagande och beslut. Klienthandläggare dokumenterar i daganteck- ningar i samt informerar övrig berörd personal. Utredare delges kli- enten motivering till beslut tillsammans med klienthandläggare och utre- dare kontinuerlig kontakt med klienten under utredningstid samt delges eventuell SOL-anmälan i de fall då klienterna är vårdnadshavare för barnet. I JO:s sammanställning konstaterades bl.a. följande: Kollegierna verkar ha lite olika funktion. I anstalten verkar det som om kollegiet har en rådgivande funktion och lämnar ett yttrande som tillståndsenheten sedan lägger till grund för sitt beslut. I fråga om anstal- terna Salberga och framstår det som om kollegierna har en be- 25Anstalterna , och . Även anstalten Johannesberg använder sig av kollegium men enbart i fråga om ”komplicerade” ärenden om utsluss och villkorlig frigiv- ning. 26Kriminalvårdens klientadministrativa system, JO:s anm. K R I M I N A L V Å R D 2016/17:JO1 slutsfattande funktion och att beslut i dessa ärenden därmed fattas kollegi- alt. I anstalten Salbergas rutin är det i och för sig formulerat som om kolle- giet sammanställer ett underlag som ligger till grund för tillståndsenhetens beslut. Emellertid framgår det att beslut fattas i samband med kollegiet. Av anstalten rutiner framgår att kollegiet fattar beslut. Såväl anstalten som har en rutin som innebär att kollegier- nas yttrande registreras i . Av anstalten Salbergas rutin framgår inte om kollegiets beslut dokumenteras. I fråga om övriga anstalter27 är brottsofferslussens roll i samband med ansök- ningar om telefon- och besökstillstånd något annorlunda beskriven. Av anstal- ten Norras rutiner framgår at BOS-handläggaren utreder möjligheten till tillstånd till kontakt via telefon eller besök enligt gällande författningsbe- stämmelser och att kriminalvårdsinspektören för brottsofferslussen fattar beslut utifrån den genomförda utredningen. Anstalterna Johannesberg och har liknande rutiner som innebär att en s.k. BOS-utredare yttrar sig över tele- fon- och besökstillstånd till den som fattar beslut i sådana ärenden. I de handlingar som anstalten har lämnat in är brottsofferslus- sens arbete något annorlunda uttryckt. Där anges att det i anstaltens arbete ingår att ”utreda, handlägga och dokumentera, där bl.a. Brottsofferslussens utredning kan utgöra underlag för olika beslut under verkställighet”. Av de handlingar som anstalten har lämnat in framgår att brotts- offerfokus beaktas t.ex. i samband med beslut om besöks- och telefontillstånd. Det har inte närmare angetts på vilket sätt detta sker. Av de handlingar de ovannämnda anstalterna lämnat in framgår inte om eller hur utredningarna dokumenteras. 2.3 Brottsofferslussarnas delaktighet vid beslut om permission Kriminalvården har i sin vägledning i arbetet med sex- och relationsproblema- tik beskrivit att verksamheten inom brottsofferslussarna har utvecklats från att bara handla om utredningar om besöks- och telefontillstånd till att även omfatta bl.a. permissionsärenden. Med utgångspunkt i de uppgifter som kommit in från de aktuella anstalterna konstateras att det verkar som om ett antal anstalter inte har tagit detta steg i utvecklingen och därmed att fokus för brottsofferslussarna är be- söks- och telefontillstånd. När det gäller anstalterna , , Sal- berga, och Norra saknas det uppgifter om ifall brottsoffer- slussarnas arbete även omfattar utredning av förutsättningarna för permissions- ansökningar. Av det granskade materialet framgår att brottsofferslussarna i anstalterna Johannesberg och lämnar yttranden och bedömningar i samband med permissionsansökningar. I anstalten rutinbeskrivning anges att 27 Anstalterna Johannesberg, , , och Norra. 2016/17:JO1 K R I M I N A L V Å R D brottsofferfokus beaktas i samband med permissioner. Det har inte närmare an- getts vilka eventuella utredningar som ligger till grund för brottsofferslussens yttranden i denna typ av ärenden. I anstalten Salbergas rutiner beskrivs brottsofferslussens utredningsåtgärder, i de fall där brottsofferkartan inte utgör ett tillräckligt underlag, enligt följande: Om det behövs mer information går vi vidare med ärendet och inhämtar den information som krävs. Klienthandläggaren i brottsofferslussen tar kontakt med avdelningspersonal som informerar klienten om att en utförli- gare utredning ska göras kring kontakten med den anhörige. Klienten om- beds skriftligen häva sekretessen gentemot personen som besöks- eller te- lefontillståndet gäller, han får ange vilken information som får lämnas och . Han informeras om att syftet med hävandet är att under- lätta utredning inför beslut om besöks- och telefontillstånd. Handläggaren i brottsofferslussen kontaktar därefter den anhöriga via telefon och ställer utredande frågor i syfte att få en uppfattning om frivilligheten och förmågan att samtycka till kontakt. I detta sammanhang upplyser vi även om Krimi- nalvårdens uppdrag och generella arbetssätt vad gäller klientkontakter. Ori- enterande samtal genomförs med den anhörige och information som fram- kommit dokumenteras i klientens journal. […] När det gäller kontakt med barn ombeds klienten att skriftligen häva sekretessen gentemot barnets vårdnadshavare, och vid behov även gentemot , för att under- lätta utredningen inför beslut om besöks- och telefontillstånd. I kontakten med barnets anhöriga informerar vi om att de uppgifter som tillförs ärendet kommuniceras, som huvudregel, till den intagne för att denne skall kunna tillvarata sin rätt vid ärendets hantering. Ett undantag från detta är dock när Kriminalvården bedömer att det är av synnerligen vikt att uppgifterna inte röjs. […] yttrande inkommer till Kriminalvården och bifo- gas beslutet om besöks- och telefontillstånd. I vissa fall är yttrandet sekre- tessbelagt, och då meddelas klienten även detta. Anstalten rutinbeskrivning är något mer kortfattat formulerad, men av den framgår att brottsofferslussens utredning innefattar kontakt med brotts- offer, socialtjänst och andra myndigheter där brottsoffret varit eller är aktuellt. Information om utredningar dokumenteras löpande i . Av rutinen fram- går inte hur anstalten hanterar frågor om sekretess och hur uppgifter som be- gärts in dokumenteras.