frsrdg · H404JO1 · 2016-11-09 00:00:00 — Av utredningen framgår att frivårdens orosanmälan till kommun gäl- lande N.N:s son gjordes muntligt och att det antecknades i att anmälan gjorts. Av anteckningen framgår när anmälan gjordes, vilket barn den avsåg och vem som tog emot anmälan. Det framgår dock inte vilka uppgifter anmälan grundade sig på eller vilka uppgifter som lämnades till . När en orosanmälan görs muntligt måste Kriminalvården, enligt min me- ning, också anteckna huvuddragen i skälen till att anmälan görs. Det måste framgå vad som gör att Kriminalvården känner till att ett barn far illa eller vad som gör att Kriminalvården misstänker att barnet far illa. Det ska också framgå vilka uppgifter som förmedlats till . Att detta antecknas är nöd- vändigt för att man i ett senare skede ska kunna ta ställning till om en ny oros- anmälan ska göras. Om Kriminalvården efter det att en orosanmälan gjorts får kännedom om förhållanden som gör att det finns misstanke om att barnet far illa måste Kriminalvården kunna avgöra om det är nya uppgifter som inte tidi- gare anmälts till . I annat fall kan Kriminalvården inte veta om den redan har fullgjort sin anmälningsskyldighet enligt socialtjänstlagen eller om en anmälan ska göras. Min slutsats blir alltså att daganteckningen i inte uppfyller kraven på vad som ska dokumenteras när en orosanmälan görs muntligt. Jag är kritisk till frivårdens bristfälliga dokumentation. Det som N.N. anfört i övrigt föranleder inte någon kommentar. K R I M I N A L V Å R D 2016/17:JO1 Kritik mot en i dokumentation av frågor kring s.k. ankomstsamtal, bristande information om besök och otillräcklig möjlighet för intagna att genomföra bevakade besök (Dnr 6877-2014) Beslutet i korthet: Enligt 3 § fängelseförordningen (2010:2010) har en in- tagen rätt att i anslutning till att han eller hon tas in i anstalt få tillfälle att underrätta närstående om var han eller hon befinner sig, om inte särskilda skäl talar emot det. Detsamma gäller när den intagne har flyttats från en anstalt till en annan. En sådan underrättelse kallas ofta för ankomstsamtal. Anmälaren hävdar att hennes sambo inte fick underrätta henne när han kom till anstalten Norra. Av JO:s utredning framgår att det inte finns någon dokumentation om att anmälarens sambo har tillfrågats om han vill genomföra ett s.k. ankomstsamtal. Det finns inte heller någon anteckning om att ett sådant samtal har genomförts eller om anstalten bedömt att sär- skilda skäl talat emot det. I beslutet uttalar JO att en anstalt bör anteckna att den intagne har tillfrågats om han eller hon vill underrätta en närstående och om ett sådant samtal har genomförts. Anstalten bör också dokumentera sitt ställningstagande i de fall en intagen vill underrätta en närstående men an- stalten bedömer att det finns särskilda skäl som talar emot det. JO kritiserar den inte har dokumenterat om och hur frågan om s.k. an- komstsamtal har hanterats i det aktuella fallet. I en anmälan som kom in till JO klagade . bl.a. på hur anstalten hade handlagt ärenden om besöks- och telefontillstånd som hennes sambo . Hon anförde i huvudsak följande: kom till anstalten Norra men hon fick inte något samtal som bekräftade att han kommit dit. ansökte om besöks- och telefontillstånd till E.P. blev hon uppringd av som arbetar i anstaltens brottsoffersluss (). Under telefonsamtalet sa ett stort antal gånger att E.P. har varit och är ett framtida brottsoffer för S.B. sa emot svarade att E.P. inte blivit utsatt . upplevde att hon inte blev lyssnad på bokade hon in ett telefonmöte med då en annan person skulle bistå E.P. Hon ringde på den avta- lade tiden men möttes av en telefonsvarare. Hon talade in ett meddelande på telefonsvararen och bad att skulle ringa upp henne. för anmälan hade fortfarande inte ringt tillbaka. fick tillstånd att ringa bevakade samtal till E.P. 30 mi- nuter . Första samtalet ägde rum vilket alltså innebär att det tog mer än för anstalten att fatta beslut om besöks- och telefontillstånd. 2016/17:JO1 K R I M I N A L V Å R D har besökt S.B. Det första besöket ägde rum och övervakades av två vårdare. Det andra besöket ägde rum den 26 no- vember 2014. När hon gick igenom säkerhetskontrollen vid det besöket fick hon veta att hon inte skulle få ha fysisk kontakt med S.B. och att det skulle vara en glasruta mellan dem. Hon fick ingen förklaring till detta. fick hon en ursäkt och besked om att det var fel att besöket hade genom- förts på detta sätt. Anstalten tar endast emot bevakade besök på onsdagseftermiddagarna. kunde på grund av olika omständigheter inte besöka S.B. den 3, 10 och . På de återstående – och nyårsafton – tog anstalten inte emot bevakade besök. Trots att två av fem möjliga besöksdagar alltså utgick erbjöd anstalten inte besök vid något annat tillfälle. JO begärde att Kriminalvården skulle yttra sig över det som E.P. I sitt remissvar anförde Kriminalvårdens huvudkontor, genom stf. sektionsche- fen Per , följande: Uppgifter om sakförhållandena har hämtats in från anstalten Norra. Information har vidare inhämtats från Kriminalvårdens klientadmi- nistrativa system och . Genom utredningen har sammanfatt- ningsvis följande kommit fram. Handläggning av besöks- och telefontillstånd samt möjligheten till s.k. ankomstsamtal skrevs in i anstalten Norra och är dömd för bl.a. ofredande och överträdelse av kontaktförbud. Målsägande är S.B:s före detta sambo, tillika mamma till hans dotter. är alltså inte brottsof- fer i den dom S.B. På grund av typen av brottslighet S.B. är dömd för handlades S.B:s ansökan om besöks- och telefonitillstånd till E.P. av anstaltens brottsoffersluss. Såvitt går att utläsa ur /KVR fick brottsofferslussen ärendena för handläggning . Beslut fatta- des av anstalten . Ärendena rörande de aktuella tillstånden hade således en handläggningstid . togs ett flertal kontakter med bl.a. S.B., E.P., målsäganden i den aktuella domen (mamma till S.B:s dotter) samt med so- cialtjänsten. Yttrandet från tog att få, och S.B. underrättades om yttrandet . Det gjordes vidare en SARA-utredning (Spousal Assault Risk Assessment) som var klar och un- derrättades S.B. Risken för psykiskt våld mot framtida partner samt risken för psykiskt våld mot familjemedlemmar bedömdes som hög i utredningen. Dessa utredningsåtgärder och kontakter bedömdes nödvändiga bl.a. för att S.B. även hade ansökt om telefontillstånd till sin dotter. Anstalten behövde utreda om ett telefontillstånd till E.P. skulle kunna innebära att S.B. också kunde samtala fritt med sin dotter samt ta ställning till huruvida en sådan kontakt kunde vara till skada för henne. K R I M I N A L V Å R D 2016/17:JO1 Anstalten Norra beslutade att S.B:s besök av, respektive tele- fonsamtal med, E.P. skulle ske med kontroll. begärde omprövning av beslutet avseende såväl besökstillstånd som telefontillstånd. Båda besluten fastställdes efter omprövning av Kriminalvården, region . har inte överklagat besluten till förvaltningsdomstol. Det finns ingen dokumentation om att S.B. tillfrågats om han vill ge- nomföra ett s.k. ankomstsamtal för att underrätta närstående om var han befinner sig, om ett sådant samtal genomförts, eller om anstalten Norra bedömt att särskilda skäl talar emot det. Kontakten mellan E.P. Anstalten Norra har anfört att begrepp som ”framtida brottsoffer” och ”presumtivt brottsoffer” har slutat användas med anledning av uttalan- den från JO (jfr JO:s beslut , dnr 343-2011). Kriminalvår- dare har vidare uppgett att hon aldrig har använt dessa begrepp, men att E.P. själv uttalat ”ska jag tänka på mig själv som ett nytt brottsoffer, det kan jag inte göra” och att hon därefter frågat . hur denna tänker kring det hon sagt. Enligt var något telefonmöte aldrig inbokat. hade ett önskemål om att ha ett sådant (med sitt ombud) då hon kände sig kränkt och missförstådd av , och de diskuterade möjligheten att ha ett . Frågan togs upp på ett s.k. och man kom fram till att det inte fanns anledning att ha ett trepartssamtal eftersom E.P. hade lämnat de uppgifter Kriminalvården be- hövde för att gå vidare i handläggningen av besöks- och telefontillstånden. försökte komma i kontakt med E.P. för att meddela detta, dock utan framgång. Av anstaltens beslut framgår att besök av E.P. ska vara bevakade och ske i närvaro av personal. Vid E.P:s besök hade anstalten Norra inte tillräckliga personalresurser för att genomföra ett be- sök i närvaro av personal. För att inte behöva ställa in besöket, och då det vid det aktuella tillfället ansågs vara tillräckligt ur säkerhetssynpunkt, valde anstalten att genomföra besöket i ett s.k. glasruterum. Huruvida detta inver- kade på möjligheten till fysisk kontakt är svårt att uttala sig om, då frågan huruvida kroppskontakt vid kontrollerade besök avgörs i det enskilda fallet efter en avvägning bl.a. mellan skälen till att besöket ska kontrolleras och risken med kroppskontakt. Gällande besökstider har anstalten Norra uppgett att kontrol- lerade besök normalt genomförs på vardagar, och att bemanningen i nor- malfallet då är anpassad till detta. erbjuds istället okontrolle- rade besök, som är mindre resurskrävande. Infaller på exempel- vis genomförs därför inga kontrollerade besök . och nyårsafton används helgbemanning, vilket innebär att vissa ak- tiviteter som normalt erbjuds på vardagar inte genomförs. Enligt 7 § förvaltningslagen (1986:223), FL, ska varje ärende där någon enskild är part handläggas så enkelt, snabbt och billigt som möjligt utan att säkerheten eftersätts. Av 3 § fängelseförordningen (2010:2010), FäF, framgår följande. En inta- gen ska i anslutning till att han eller hon tas in i anstalt få tillfälle att under- rätta närstående om var han eller hon befinner sig, om inte särskilda skäl 2016/17:JO1 K R I M I N A L V Å R D talar emot det. Detsamma gäller när den intagne har flyttats från en anstalt till en annan. Av 7 kap. 1 § fängelselagen (2010:610), FäL, framgår följande. En inta- gen får ta emot besök i den utsträckning det lämpligen kan ske. Ett besök får dock vägras om det 1.kan äventyra säkerheten på ett sätt som inte kan avhjälpas genom kon- troll enligt 2 eller 3 §, 2.kan motverka den intagnes anpassning i samhället, eller 3.på annat sätt kan vara till skada för den intagne eller någon annan. Av första och andra stycket i allmänna råd till 7 kap. 1 § FäL i Kriminal- vårdens föreskrifter och allmänna råd om fängelse, (KVFS 2011:1), FARK Fängelse, framgår följande. Med uttrycket lämpligen kan ske avses prak- tiska förutsättningar för besök, t.ex. vad som är möjligt med hänsyn till an- staltens rutiner samt tillgången till personal och besöksrum. Besök av en person som avtjänar ett fängelsestraff eller är föremål för kriminalvård i frihet bör normalt inte beviljas. Detsamma gäller besök av en person som är misstänkt för brott, missbrukar narkotika eller är medlem i eller har annan koppling till ett kriminellt nätverk eller grov organiserad brottslighet. Om personen är närstående till den intagne kan dock kontrol- lerade besök medges, om riskerna kan hanteras genom kontrollen. Av 7 kap. 2 § FäL framgår följande. Ett besök får, om det är nödvändigt av säkerhetsskäl, kontrolleras genom att 1.personal övervakar besöket, eller 2.besöket äger rum i ett besöksrum som är så utformat att det omöjliggör att föremål överlämnas. Ett besök av en advokat som biträder den intagne i en rättslig angelägenhet får kontrolleras endast om advokaten eller den intagne begär det. Av 7 kap. 4 § FäL framgår följande. En intagen får stå i förbindelse med en annan person genom elektronisk kommunikation i den utsträckning det lämpligen kan ske. Sådan kommunikation får dock vägras om den 1.kan äventyra säkerheten på ett sätt som inte kan avhjälpas genom av- lyssning enligt 5 §, 2.kan motverka den intagnes anpassning i samhället, eller 3.på annat sätt kan vara till skada för den intagne eller någon annan. Av allmänna råd till 7 kap. 4 § FäL i FARK Fängelse framgår följande. Med uttrycket lämpligen kan ske avses praktiska förutsättningar för elektronisk kommunikation, t.ex. vad som är möjligt med hänsyn till an- staltens rutiner samt tillgången till personal och utrustning för sådan kom- munikation. Tillstånd till elektronisk kommunikation med en person som avtjänar ett fängelsestraff eller är föremål för kriminalvård i frihet bör normalt inte be- viljas. Detsamma gäller elektronisk kommunikation med en person som är misstänkt för brott, missbrukar narkotika eller är medlem i eller har annan koppling till ett kriminellt nätverk eller grov organiserad brottslighet. Om personen är närstående till den intagne kan dock tillstånd till avlyssnad kommunikation medges, om riskerna kan hanteras genom avlyssningen. Av 7 kap. 5 § FäL framgår följande. Elektronisk kommunikation mellan en intagen och en annan person får avlyssnas om det är nödvändigt av sä- kerhetsskäl. De som ska kommunicera med varandra ska i förväg informe- ras om kontrollen. Elektronisk kommunikation mellan en intagen och en advokat som biträder den intagne i en rättslig angelägenhet får inte avlyssnas. Av 7 kap. 13 § FARK Fängelse framgår följande. En intagen får beviljas tillstånd att ringa telefonsamtal utanför INTIK-systemet endast om K R I M I N A L V Å R D 2016/17:JO1 1.tillstånd till samtalet av säkerhetsskäl inte kan beviljas inom det syste- met och 2.den intagne har starka skäl för att få ringa samtalet. Tillstånd till ett telefonsamtal som Kriminalvården ska bekosta genom bi- drag till den intagne får medges utanför INTIK-systemet, även om tillstånd inom det systemet kan beviljas. Av allmänna råd till bestämmelsen framgår följande. Starka skäl att få ringa telefonsamtal utanför INTIK-systemet kan finnas t.ex. för samtal till en närstående, om behovet av kontakt inte kan tillgodoses på annat sätt, eller för samtal till en advokat. Av 7 kap. 14 § FARK Fängelse framgår följande. Om tillstånd till tele- fonsamtal inom INTIK-systemet inte kan beviljas på grund av säkerhets- skäl och samtal i stället genomförs utanför det systemet enligt 13 § ska samtalet avlyssnas, om det inte är uppenbart obehövligt. Av 7 kap. 25 § FARK Fängelse framgår att vid prövningen av om besök eller elektronisk kommunikation kan medföra skada för annan ska särskilt beaktas om den som kontakten ska äga rum med är brottsoffer till den in- tagne eller annars har en sådan relation till den intagne att en kontakt skulle medföra skada för den personen eller för ett brottsoffer. Handläggning av besöks- och telefontillstånd samt möjligheten till s.k. ankomstsamtal Ärendena rörande de aktuella tillstånden hade en handläggningstid , vilket i och för sig får sägas vara en lång handläggningstid. Vid prövning av intagnas ansökningar om besöks- eller telefontillstånd har dock Kriminalvården en skyldighet att ta ställning till bl.a. om besöket eller kommunikationen kan vara till skada för den intagne eller någon annan. har anstalten Norra arbetat aktivt med ärendena och ett flertal kontakter och utredningsåtgärder har bedömts nöd- vändiga att ta respektive genomföra. Mot bakgrund av att exempelvis soci- altjänsten behövde ca för att yttra sig kan inte handlägg- ningstiden, utifrån vad Kriminalvården har kunnat påverka, anses orimligt lång. är inte att anse som part i ärendena avseende besöks- och telefon- tillstånd. Det kan konstateras att båda besluten fastställdes efter ompröv- ning av Kriminalvården, region , och att S.B. inte har överklagat beslu- ten till förvaltningsdomstol. har gjort gällande att S.B. inte fick ringa ett s.k. ankomstsamtal för att underrätta henne, i egenskap av närstående, om var han befinner sig. Det kan konstateras att det inte finns någon dokumentation avseende vare sig att S.B. ska ha velat genomföra ett s.k. ankomstsamtal men att anstalten bedömt att särskilda skäl talar emot det eller avseende att ett sådant samtal genomförts. Det kan därför hållas för troligt att ett s.k. ankomstsamtal inte har genomförts. Om så är fallet trots att S.B. velat genomföra ett samtal är det givetvis inte acceptabelt. Kontakten mellan E.P. Berörd kriminalvårdspersonal och E.P. synes ha olika uppfattning om vad som sagts vid kontakter mellan E.P. och anstalten Norra samt hur dessa kontakter har gått till. Att missförstånd tycks ha uppkommit är givet- vis beklagligt men vad som framkommit i utredningen ger enligt Kriminal- vårdens uppfattning inte anledning att ifrågasätta eller anmärka på de upp- gifter som lämnats av anstalten och berörd kriminalvårdspersonal. 2016/17:JO1 K R I M I N A L V Å R D En intagen får ta emot besök i den utsträckning det lämpligen kan ske. Med uttrycket lämpligen kan ske avses praktiska förutsättningar för besök, t.ex. vad som är möjligt med hänsyn till anstaltens rutiner samt tillgången till personal och besöksrum. Om ett besök ska kontrolleras ska proportiona- litetsprincipen beaktas på så vis att den minst ingripande kontrollåtgärden, som uppfyller ändamålet med kontrollen, ska väljas. Vid E.P:s besök hade anstalten Norra inte praktiska förutsätt- ningar att genomföra ett övervakat besök. För att inte behöva ställa in be- söket, och då det vid det aktuella tillfället ansågs vara tillräckligt ur säker- hetssynpunkt, valde anstalten att genomföra besöket i ett s.k. glasruterum. Förändringar avseende genomförandet av bokade besök kan behöva göras eftersom förhållanden kan komma att ändras även om man har försökt pla- nera på ett visst sätt exempelvis kring bemanning. Detta är enligt Kriminal- vårdens uppfattning inget anmärkningsvärt så länge ändamålet med kon- trollen uppfylls. Anstalten har uppgett att en sådan bedömning gjordes i det aktuella fallet. Anstalten borde dock ha informerat E.P. om att formen av kontroll skulle ändras vid det aktuella besökstillfället. Att anstalten Norra endast har erbjudit övervakade besök () är inte tillfredsställande. JO har uttalat att det inte är tillräckligt att erbjuda sådana under endast (JO-beslut , dnr 2009-1941 och 2009-1985). Även bortsett från detta borde anstalten i det nu aktuella fallet varit mer flexibel så att E.P. kunde ha kommit på övervakat besök till S.B. någon annan dag när nu två ”ordi- narie besöksdagar” föll bort . Denna synpunkt har anstal- ten underrättats om. Anstalten Norra har uppgett att man ska se över möjligheten för att utöka besökstiderna för övervakade besök. Anmälarens kommentarer över yttrandet kommenterade remissvaret och anförde bl.a. följande: S.B. bad att få ringa ett s.k. ankomstsamtal till henne men nekades med motiveringen att samtal skulle ske genom , dvs. ytt- rande om kontakten mellan S.B. och hans dotter har inget med E.P. kan omöjligen ha försökt komma i kontakt med E.P. men inte lyck- ats. har ingen notering om missade samtal från något nummer som skulle kunna vara anstaltens, varken på mobiltelefonen el- ler på den fasta telefonen. Om hon vid besöket hade informerats om att anstalten antingen kunde ställa in besöket eller genomföra det i ett rum med glasruta hade hon haft viss förståelse för det. Hon fick dock aldrig någon förklaring, varken vid besöket eller vid samtalet med . I ett beslut uttalade chefsJO Fura följande: Kriminalvården har i sitt remissvar redogjort för bestämmelser som har bety- delse i ärendet. För egen del finner jag anledning att redogöra för bestämmel- serna om journalföring. Grundläggande bestämmelser om journalföring finns i 5 § fängelseförord- ningen (2010:2010). Enligt 5 § ska Kriminalvården föra en journal som doku- menterar varje intagens verkställighet. Närmare bestämmelser om journal finns i 14 kap. 1–4 §§ Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd för fängelse, K R I M I N A L V Å R D 2016/17:JO1 KVFS 2011:1, (fängelseföreskrifterna). Enligt 14 kap. 1 § fängelseföreskrif- terna ska Kriminalvården i journalen dokumentera alla beslut som har fattats, viktiga händelser under verkställigheten och väsentliga uppgifter om vidtagna eller planerade åtgärder som rör den intagne. Uppgifter om omständigheter i övrigt som är av betydelse för verkställigheten ska också antecknas. Doku- mentationen ska ske . Vad JO inte uttalar sig om JO granskar främst att myndigheterna har handlagt ärenden på ett korrekt sätt. JO kan inte ändra myndigheters beslut och brukar inte ta ställning till om beslut är riktiga. Det gör att jag inte kommer att uttala mig om det var riktigt av an- stalten att besluta att S.B:s kontakt med E.P. skulle ske med kontroll. Anstalten kritiseras för brist på dokumentation av ankomstsamtal Av utredningen framgår att det inte finns någon dokumentation om att S.B. har tillfrågats om han vill genomföra ett s.k. ankomstsamtal för att underrätta när- stående om var han befinner sig. Det finns inte heller någon anteckning om ett sådant samtal har genomförts eller om anstalten har bedömt att det finns sär- skilda skäl som talat emot det. Enligt är det troligt att något ankomstsamtal inte har genomförts. Vad orsaken till det i så fall var går det inte att få klarhet i. hade velat underrätta en närstående och anstalten be- dömt att särskilda skäl talat mot det borde anstalten, enligt min mening, ha do- kumenterat sitt ställningstagande i frågan. Enligt min mening bör en anstalt även anteckna att den intagne har tillfrågats om han eller hon vill underrätta en närstående och om ett sådant samtal har genomförts. Eftersom en intagen enligt huvudregeln i 3 § fängelseförordningen har rätt att underrätta en närstående om var han eller hon befinner sig måste åtgärder om detta rimligtvis omfattas av det som ska dokumenteras enligt 14 kap. 1 § fängelseföreskrifterna. Jag är kri- tisk till att anstalten inte har dokumenterat om och hur frågan om s.k. ankomst- samtal har hanterats i S.B:s fall. Handläggning av besöks- och telefontillstånd Av utredningen framgår att det dröjde från det att S.B. an- sökte om besöks- och telefontillstånd för E.P. till att anstalten fattade beslut. För de som berörs av ett beslut är det klart att är . Av Kriminalvårdens yttrande framgår dock att anstalten arbetat aktivt med ärendet och att ett flertal kontakter och utredningsåtgärder har bedömts nödvändiga. Jag finner inte något skäl att ifrågasätta anstaltens bedömning att det var nöd- vändigt att invänta yttrande. Jag konstaterar att det som har kommit fram i utredningen inte ger mig någon anledning att kritisera . 2016/17:JO1 K R I M I N A L V Å R D Kontakten mellan E.P. och Kriminalvården har lämnat olika beskrivningar av vad som sagts i samtalen mellan E.P. Det är inte meningsfullt att försöka utreda frågan ytterligare. Jag konstaterar att det som kommit fram i utredningen inte ger stöd för någon kritik. Jag har förståelse för att det i vissa situationer kan bli nödvändigt för Kriminal- vården att ändra formerna för bokade besök på grund av exempelvis otillräck- liga personalresurser. För den intagne och besökaren kan det förstås upplevas som mycket ingripande att formen av kontroll ändras. Som Kriminalvården an- fört borde anstalten ha informerat E.P. om att formen av kontroll skulle ändras vid det aktuella besökstillfället. Anstalten borde också ha infor- merat om orsaken till ändringen. Anstalten kan inte undgå kritik för bristen på information. Av utredningen framgår att anstalten endast har erbjudit övervakade besök (). Som Kriminalvården redogjort för har JO tidigare uttalat att det inte är tillräckligt att erbjuda bevakade besök under endast (JO:s beslut , dnr 1941-2009 och 1985-2009). Jag är kritisk till att anstalten inte har erbjudit övervakade besök i större omfattning. Det är vidare otillfredsställande att anstalten inte gav E.P. tillfälle att besöka S.B. någon annan dag när två ordinarie besöksdagar föll bort må- nad. Jag noterar att anstalten har uppgett att möjligheten att utöka besökstiderna för övervakade besök ska ses över. Uttalanden om möjligheten för intagna i häkte och anstalt att betrakta sin omgivning genom fönstren i bostadsrummen (Dnr 7173-2014)