frsrdg · H304RS5 · 2016-06-14 00:00:00 — ansvarar inför för verksamheten och ska se till att den bedrivs effektivt och enligt gällande rätt, att den redovisas på ett tillförlitligt och rättvisande sätt samt att ombudsmän hushållar väl med statens medel. ska, efter samråd med övriga ombudsmän, i arbetsordning meddela bestämmelser om organisationen av verksamheten och om ansvarsområden för var och en av ombudsmännen, besluta om verksamhetsplan för myndigheten samt besluta om årsredovisning och förslag till anslag på statsbudgeten för ombudsmän. ska, efter samråd med övriga ombudsmän, i arbetsordning meddela bestämmelser om organisationen av verksamheten och om ansvarsområden för var och en av ombudsmännen, besluta om verksamhetsplan för myndigheten samt besluta om årsredovisning och förslag till anslag på statens budget för ombudsmän. Bestämmelser om internrevision finns i lagen (2006:999) med ekonomiadministrativa bestämmelser m.m. för , ombudsmän och . Bestämmelser om internrevision och intern styrning och kontroll finns i lagen (2016:0000) om budget och ekonomiadministration för myndigheter. Denna lag träder i kraft . 2.4 Förslag till lag om ändring i lagen (2002:1023) med instruktion för Härigenom föreskrivs att 4 a, 5, 12 och 18 §§ lagen (2002:1023) om ska ha följande lydelse. Riksrevisorn med administrativt ansvar beslutar om förslag till anslag för på statsbudgeten. Riksrevisorn med administrativt ansvar beslutar även om årsredovisningen för . Riksrevisorn med administrativt ansvar beslutar om förslag till anslag för på statens budget. Riksrevisorn med administrativt ansvar beslutar även om årsredovisningen för . Riksrevisorn med administrativt ansvar beslutar om arbetsordning och verksamhetsplan samt de ekonomi- och personaladministrativa föreskrifter som ska gälla för den egna verksamheten och som inte ska beslutas av enligt 7 § 1 och 2 lagen (2011:745) med instruktion för eller av riksdagsstyrelsen enligt 46 § lagen (2006:999) med ekonomiadministrativa bestämmelser m.m. för , ombudsmän och . Riksrevisorn med administrativt ansvar beslutar om arbetsordning och verksamhetsplan samt de ekonomi- och personaladministrativa föreskrifter som ska gälla för den egna verksamheten och som inte ska meddelas av enligt 7 § 1 lagen (2011:745) med instruktion för eller 10 kap. 1 § lagen (2016:000) om budget och ekonomiadministration för myndigheter. Enligt de förutsättningar som anges i 6 § första stycket 2 och 3 lagen (1994:260) om offentlig anställning får riksrevisorn med administrativt ansvar i särskilda fall besluta att endast svenska medborgare får vara anställda inom . Riksrevisorerna ska för parlamentariska råd redovisa arbetet i de viktigaste granskningarna och hur granskningsplanen följs. Innan ett beslut enligt 4 a § om förslag till anslag på statsbudgeten för fattas ska riksrevisorn med administrativt ansvar redogöra för förslaget för parlamentariska råd. Innan ett beslut enligt 4 a § om förslag till anslag på statens budget för fattas ska riksrevisorn med administrativt ansvar redogöra för förslaget för parlamentariska råd. Bestämmelser om internrevision finns i lagen (2006:999) med ekonomiadministrativa bestämmelser m.m. för , ombudsmän och . Bestämmelser om internrevision och intern styrning och kontroll finns i lagen (2016:0000) om budget och ekonomiadministration för myndigheter. Denna lag träder i kraft . 2.5 Förslag till lag om ändring i lagen (2011:745) med instruktion för Härigenom föreskrivs att 4, 7, 10 och 11 §§ lagen (2011:745) med instruktion för ska ha följande lydelse. 1. inom myndighetens fastigheter upplåta lägenheter och lokaler, 2. inom sitt verksamhetsområde tillhandahålla varor och tjänster för vilka avgifter får tas ut. bestämmer avgifternas storlek. får inom myndighetens fastigheter upplåta lägenheter och lokaler. För sådana upplåtelser får avgifter tas ut. Avgifterna ska beräknas på marknadsmässiga grunder. får även inom sitt verksamhetsområde tillhandahålla varor och tjänster för vilka avgifter får tas ut. bestämmer avgifternas storlek. 1. meddela ekonomiadministrativa föreskrifter enligt 46 § lagen (2006:999) med ekonomiadministrativa bestämmelser m.m. för , ombudsmän och för myndigheter utom och , 2. meddela de föreskrifter som behövs för tillämpningen av centrala kollektivavtal som ingått, 3. meddela personaladministrativa föreskrifter i övrigt för myndigheter utom , 4. meddela föreskrifter om att endast den som är svensk medborgare får ha en viss anställning vid , och 5. inom sitt verksamhetsområde meddela föreskrifter utöver vad som följer av punkterna 1–4. 1. meddela de föreskrifter som behövs för tillämpningen av centrala kollektivavtal som ingått, 2. meddela personaladministrativa föreskrifter i övrigt för myndigheter utom , 3. meddela föreskrifter om att endast den som är svensk medborgare får ha en viss anställning vid , och 4. inom sitt verksamhetsområde meddela föreskrifter utöver vad som följer av punkterna 1–3. 1. framställningar och redogörelser till , årsredovisning och förslag till budget för och , 3. åtgärder med anledning av rapporter över verksamhet och den redovisning som styrelsen ska lämna till enligt 44 § lagen (2006:999) med ekonomiadministrativa bestämmelser m.m. för , ombudsmän och , arbetsordning och verksamhetsplan, 5. föreskrifter som enligt denna lag eller andra författningar får meddelas av och som inte enligt 21 § får meddelas av riksdagsdirektören, 6. slutande av kollektivavtal med arbetstagarnas huvudorganisationer, avbrytande av andra förhandlingar än förhandlingar i tvister om avtal, lockouter eller andra stridsåtgärder samt andra förhandlingsfrågor som är av principiell natur eller har större ekonomisk betydelse eller är gemensamma för myndigheter, 7. anställning av en biträdande riksdagsdirektör, avdelningschefer, chefer för utskottskanslier och en chef för , 8. lön och andra anställningsförmåner för riksdagsdirektören, och 9. sådana frågor som är av större vikt eller principiell betydelse eller som riksdagsdirektören hänskjuter till styrelsen. 1. framställningar och redogörelser till , årsredovisning och förslag till budget för och , 3. åtgärder med anledning av rapporter över verksamhet och den redovisning som styrelsen ska lämna till enligt 9 kap. 6 § lagen (2016:0000) om budget och ekonomiadministration för myndigheter, arbetsordning och verksamhetsplan, 5. föreskrifter som enligt denna lag eller andra författningar får meddelas av och som inte enligt 21 § får meddelas av riksdagsdirektören, 6. slutande av kollektivavtal med arbetstagarnas huvudorganisationer, avbrytande av andra förhandlingar än förhandlingar i tvister om avtal, lockouter eller andra stridsåtgärder samt andra förhandlingsfrågor som är av principiell natur eller har större ekonomisk betydelse eller är gemensamma för myndigheter, 7. anställning av en biträdande riksdagsdirektör, avdelningschefer, chefer för utskottskanslier och en chef för , 8. lön och andra anställningsförmåner för riksdagsdirektören, och 9. sådana frågor som är av större vikt eller principiell betydelse eller som riksdagsdirektören hänskjuter till styrelsen. Bestämmelser om styrelsens ansvar för internrevision finns i lagen (2006:999) med ekonomiadministrativa bestämmelser m.m. för , ombudsmän och . Bestämmelser om styrelsens ansvar för internrevision och intern styrning och kontroll finns i lagen (2016:0000) om budget och ekonomiadministration för myndigheter. Denna lag träder i kraft . 2.6 Förslag till lag om ändring i lagen (2012:880) med instruktion för Härigenom föreskrivs att 13 § lagen (2012:880) med instruktion för ska ha följande lydelse. Nämnden ska till lämna en redogörelse för sin verksamhet under det senaste kalenderåret. Nämnden ska till lämna en redogörelse för sin verksamhet under det senaste kalenderåret. I redogörelsen ska nämnden också redovisa verksamhetens kostnader. Denna lag träder i kraft . Lagen ska tillämpas första gången i fråga om nämndens redogörelse för . 2.7 Förslag till lag om ändring i lagen (2012:881) med instruktion för Härigenom föreskrivs att 12 § lagen (2012:881) med instruktion för ska ha följande lydelse. Nämnden ska till lämna en redogörelse för sin verksamhet under det senaste kalenderåret. Nämnden ska till lämna en redogörelse för sin verksamhet under det senaste kalenderåret. I redogörelsen ska nämnden också redovisa verksamhetens kostnader. Denna lag träder i kraft . Lagen ska tillämpas första gången i fråga om nämndens redogörelse för . 2.8 Förslag till lag om ändring i lagen (2012:882) med instruktion för till ombudsmän och riksrevisorerna Härigenom föreskrivs att 12 § lagen (2012:882) med instruktion för till ombudsmän och riksrevisorerna ska ha följande lydelse. Nämnden ska till lämna en redogörelse för sin verksamhet under det senaste kalenderåret. Nämnden ska till lämna en redogörelse för sin verksamhet under det senaste kalenderåret. I redogörelsen ska nämnden också redovisa verksamhetens kostnader. Denna lag träder i kraft . Lagen ska tillämpas första gången i fråga om nämndens redogörelse för . 2.9 Förslag till lag om ändring i lagen (2012:883) med instruktion för Härigenom föreskrivs att 12 § lagen (2012:883) med instruktion för ska ha följande lydelse. Nämnden ska till lämna en redogörelse för sin verksamhet under det senaste kalenderåret. Nämnden ska till lämna en redogörelse för sin verksamhet under det senaste kalenderåret. I redogörelsen ska nämnden också redovisa verksamhetens kostnader. Denna lag träder i kraft . Lagen ska tillämpas första gången i fråga om nämndens redogörelse för . 2.10 Förslag till lag om ändring i lagen (2012:884) med instruktion för Härigenom föreskrivs att 12 § lagen (2012:884) med instruktion för ska ha följande lydelse. Nämnden ska till lämna en redogörelse för sin verksamhet under det senaste kalenderåret. Nämnden ska till lämna en redogörelse för sin verksamhet under det senaste kalenderåret. I redogörelsen ska nämnden också redovisa verksamhetens kostnader. Denna lag träder i kraft . Lagen ska tillämpas första gången i fråga om nämndens redogörelse för . 2.11 Förslag till lag om ändring i lagen (2013:353) med instruktion för Härigenom föreskrivs att 13 § lagen (2013:353) med instruktion för ska ha följande lydelse. Nämnden ska till lämna en redogörelse för sin verksamhet under det senaste kalenderåret. Nämnden ska till lämna en redogörelse för sin verksamhet under det senaste kalenderåret. I redogörelsen ska nämnden också redovisa verksamhetens kostnader. Denna lag träder i kraft . Lagen ska tillämpas första gången i fråga om nämndens redogörelse för . 3 Ärendet och dess beredning Riksdagsstyrelsen beslutade att ge en kommitté i uppdrag att göra en översyn av lagen (2006:999) med ekonomiadministrativa bestämmelser m.m. för , ombudsmän och , förkortad REA-lagen, och till lagen hörande föreskrifter. Kommittén antog namnet (dnr 1511-2013/14). Översynen skulle enligt direktiven syfta till att förtydliga regelverket, se över regelstrukturen och föreslå en anpassning av regelverket till den nu gällande budgetlagen (2011:203). Det skulle även enligt direktiven övervägas var och på vilken nivå olika frågor borde regleras. I kommitténs direktiv angavs ett antal frågor som kommittén särskilt skulle uppmärksamma i sitt arbete. Frågorna rörde bl.a. ansvarsförhållandet mellan och nämndmyndigheter, regelverket om avgiftsuttag, investeringsplaner samt regler om internrevision och intern styrning och kontroll. I kommittén har utöver företrädare för även ingått företrädare för övriga myndigheter under – , ombudsmän, och nämndmyndigheterna – samt för och . Riksdagsstyrelsen beslutade om tilläggsdirektiv enligt vilka kommittén även fick i uppdrag att föreslå hur regelverket om redovisning och ansvar för chefspensioner kan förtydligas. presenterade kommittén sina förslag i betänkandet En översyn av det ekonomiadministrativa regelverket för myndigheter (2015/16:URF1). Förslagen i betänkandet har remissbehandlats. Remissinstanser har varit , till ombudsmän och riksrevisorerna, , , , , , ombudsmän, , , , och . En remissammanställning finns tillgänglig hos (dnr 19-2015/16). REA-lagen och de föreskrifter som hör till denna reglerar främst frågor om budget och ekonomiadministration inom riksdagsområdet. I lagen finns bestämmelser om effektivitet och resultat, budgetering och redovisning på statens budget, ekonomiska förpliktelser, finansiering av investeringar, avgifter, överlåtelse av statens egendom samt redovisning och revision. Därtill finns det bestämmelser om förvärv av egendom, donationer och kompensation för ingående mervärdesskatt. Lagen innehåller också bestämmelser om intern styrning och kontroll samt internrevision. Med stöd av ett bemyndigande i REA-lagen har riksdagsstyrelsen utfärdat föreskrifter om tillämpningen av lagen. Dessa tillämpningsföreskrifter kompletterar REA-lagens bestämmelser i frågor av mer detaljerad karaktär och på områden där lagformen inte bedömts vara nödvändig eller lämplig. REA-lagen gäller för sådan verksamhet som , ombudsmän och ansvarar för. Lagen gäller däremot inte för . Ekonomiadministrativa bestämmelser för finns i lagen (1988:1385) om riksbank, i det följande riksbankslagen. REA-lagen är inte heller tillämplig för nämndmyndigheter – , , , till ombudsmän och riksrevisorerna, , och . REA-lagen trädde i kraft . Syftet med lagen var att skapa en ökad klarhet om vilka skyldigheter och befogenheter myndigheter hade på finansmaktens område. Den skulle också förenkla styrning av myndigheterna och förtydliga befogenhetsfördelningen mellan och dess myndigheter. Bestämmelserna utformades med utgångspunkten att det sakliga innehållet i den numera upphävda lagen (1996:1059) om statsbudgeten också skulle gälla för myndigheter om inte särskilda skäl talade emot detta. Också flera av de förordningar som anslöt till lagen om statsbudgeten fick tjäna som förebilder för innehållet i och utformningen av REA-lagen och dess tillämpningsföreskrifter. För del konstaterades att det var lämpligare att komplettera riksbankslagen inom de områden som var aktuella än att låta generellt omfattas av REA-lagen. Skälen för detta var bankens oberoende ställning som centralbank, med självständig förmögenhetsförvaltning och eget fastställande av budgeten. De områden där riksbankslagen behövde kompletteras var överlåtelse av egendom, redovisning och revision, rätten till kompensation för ingående mervärdesskatt och rätten att ta ut vissa avgifter (se framst. 2005/06:RS5 s. 23 f.). Sedan REA-lagen trädde i kraft har den ändrats . övergick myndigheterna under regeringen från utgiftsmässig till kostnadsmässig redovisning av förvaltningsutgifter mot anslag. Det innebär att myndigheterna numera ska redovisa sina förvaltningsutgifter mot anslag det budgetår till vilket kostnaderna hänför sig i stället för som tidigare det budgetår till vilket utgifterna hänför sig. Med hänvisning till att samma redovisningsprinciper bör gälla för anslag som disponeras av myndigheter som gäller för övriga anslag på statens budget ändrades också bestämmelserna om anslagsredovisning i REA-lagen (bet. 2008/09:FiU15 och rskr. 2008/09:30). Regler om internrevision och intern styrning och kontroll infördes i såväl REA-lagen som riksbankslagen. Syftet var att i allt väsentligt ställa samma krav på internrevision och intern styrning och kontroll för myndigheter som för myndigheterna under regeringen (framst. 2009/10:RS6, bet. 2010/11:KU9 och rskr. 2010/11:51). ändrades REA-lagen i syfte att klarlägga ansvarsfördelningen mellan och nämndmyndigheter (framst. 2012/13:RS1, bet. 2012/13:KU9, rskr. 2012/13:65 och framst. 2012/13:RS3, bet. 2012/13:KU24, rskr. 2012/13:219). Innan REA-lagen trädde i kraft gavs förutsättningarna för styrningen av myndigheter i särskilda riksdagsbeslut, uttalanden från och framför allt i praxis. I avsaknad av reglering fanns det risk för att styrningen skulle bli svåröverskådlig. En författningsreglering inom riksdagsområdet som byggde på relevanta delar av lagen om statsbudgeten skulle enligt förarbetena till REA-lagen skapa klarhet. Vidare skulle styrning förenklas och befogenhetsfördelningen mellan och myndigheterna förtydligas (se framst. 2005/06:RS5 s. 22). En samlad lag med ekonomiadministrativa bestämmelser som gäller för de flesta av myndigheterna under har skapat en större tydlighet i styrningen av dessa myndigheter och i utövande av finansmakten. Detta kan i sin tur bidra till att säkerställa ett fortsatt högt förtroende för den verksamhet som staten genom dessa myndigheter bedriver. Att strävan varit att med beaktande av riksdagsmyndigheternas särart skapa en så likformig reglering som möjligt för alla myndigheter i staten har också inneburit en större tydlighet i synen på styrningen av staten som helhet. 5 Riksdagsstyrelsens överväganden och förslag 5.1 Behov av en ändrad reglering 5.1.1 Ett nytt regelverk Riksdagsstyrelsens förslag: Lagen (2006:999) med ekonomiadministrativa bestämmelser m.m. för , ombudsmän och upphävs och ersätts med en ny lag. Den nya lagen ska heta lag om budget och ekonomiadministration för myndigheter. Kommitténs överväganden och förslag Kommittén hade i uppdrag att se över lagen (2006:999) med ekonomiadministrativa bestämmelser m.m. för , ombudsmän och (REA-lagen), och därtill hörande föreskrifter. föreslå anpassning av regelverket till budgetlagens (2011:203) bestämmelser och begrepp tydliggöra ansvarsförhållandet mellan och nämndmyndigheter när det gäller ekonomiadministrativa frågor och särskilt utreda nämndmyndigheternas redovisningsskyldighet särskilt analysera det regelverk som styr uttag av avgifter utreda behovet av investeringsplaner samt klarare definiera investeringar av anläggningstillgångar som används i verksamheten respektive investeringar som görs för bevarande av riksbyggnaderna överväga i vilken författning regleringen av intern styrning och kontroll respektive internrevision lämpligast bör finnas analysera i vilken omfattning bestämmelserna i i övrigt bör anpassas för att återspegla den utveckling som har skett i den praktiska tillämpningen föreslå förtydliganden och förenklingar av reglerna inklusive redaktionella och språkliga förbättringar och se över regelstrukturen. Det stod kommittén fritt att även i övrigt föreslå vilka åtgärder som kunde behöva vidtas för att anpassa lagstiftningen om ekonomiadministrativa bestämmelser för myndigheter till den utveckling som har skett sedan REA-lagens tillkomst 2007. I tilläggsdirektiv fick kommittén även i uppdrag att föreslå hur regelverket om redovisning och ansvar för chefspensioner skulle kunna förtydligas. Anpassning till en ändrad regeringsform och en ny budgetlag Vid utformningen av REA-lagen stod den dåvarande budgetlagen, lagen (1996:1059) om statsbudgeten, som förebild. Ett uttalat mål var att det sakliga innehållet i lagen om statsbudgeten också skulle gälla för myndigheter om det inte fanns särskilda skäl emot detta (framst. 2005/06:RS5 s. 24). Grunden för befogenhetsfördelningen inom finansmaktens område finns i 9 kap. regeringsformen. beslutade som ett led i en övergripande översyn av regeringsformen om vissa ändringar i 9 kap. regeringsformen (prop. 2009/10:80, bet. 2009/10:KU19, rskr. 2009/10:304 och bet. 2010/11:KU4, rskr. 2010/11:21). Ändringarna trädde i kraft . Genom ändringarna har bestämmelserna i 9 kap. regeringsformen fått en delvis annan ordningsföljd, och flera av bestämmelserna har också omarbetats. Vidare har vissa begrepp tagits bort eller ersatts med andra. Bland annat har begreppet ”statsbudget” ersatts med ”statens budget”, och begreppet ”ekonomisk förpliktelse” har ersatts med ”ekonomiskt åtagande”. I samband med detta gjordes också en översyn av lagen om statsbudgeten. trädde den nya budgetlagen (2011:203) i kraft (prop. 2010/10:40, bet. 2010/11:KU14 och rskr. 2010/11:177). Den nya budgetlagen innebar bl.a. att alla anslagstyper utom ramanslag avskaffades, att grunderna för redovisning mot inkomsttitlar och anslag i vissa avseenden ändrades, att kraven på redovisningen av beställningsbemyndiganden skärptes och att vissa grundläggande bestämmelser om årsredovisningen för staten infördes. Ytterligare en förändring i budgetlagen var att bestämmelserna i den formulerades så att de så långt som möjligt riktar sig till regeringen och inte till . Bakgrunden till detta var de synpunkter som bl.a. och finansutskottet framfört sedan lagen om statsbudgeten infördes. Vidare innebar den nya budgetlagen en språklig anpassning till ändringarna i regeringsformen. Flera av förändringarna i budgetlagen är i förhållande till innehållet i REA-lagen inte några nyheter. Det gäller t.ex. bestämmelserna om kostnadsmässig redovisning av förvaltningsutgifter. Budgetlagen har emellertid en helt ny struktur med kapitelindelning och många av bestämmelserna har omarbetats jämfört med motsvarande bestämmelser i lagen om statsbudgeten. Utgångspunkter för en ändrad reglering Reglerna för myndigheter ska till både innehåll och språk i möjligaste mån överensstämma med budgetlagen och de regler som gäller för regeringens myndigheter. Avvikelser ska kunna motiveras. En reglering måste dock beakta de aktuella myndigheternas särart. Det är vidare så att myndigheterna under svarar direkt mot för sin verksamhet. Myndigheterna under regeringen däremot svarar mot regeringen, som i sin tur är ansvarig inför för den verksamhet som myndigheterna bedriver. Också detta förhållande kan inom vissa områden motivera att regelverket ser något annorlunda ut för myndigheterna under än det som gäller för regeringens myndigheter. En annan väsentlig skillnad mellan regleringen av myndigheterna under regeringen respektive är att regeringen i förhållande till sina myndigheter har möjlighet att meddela föreskrifter i förordningsform. kan endast styra sina myndigheter genom lag. kan dock genom ett bemyndigande ge en myndighet under rätt att meddela föreskrifter som avser förhållandet inom myndigheter (se 8 kap. 13 § regeringsformen). Bestämmelserna om budget och ekonomiadministration har en direkt koppling till finansmakt och styrning av annars i mycket hög grad självständiga myndigheter. Det talar för att de grundläggande reglerna om detta, i likhet med vad som är fallet , bör framgå av lag. Bestämmelser av mer detaljerad karaktär och som behandlar det praktiska genomförandet av lagens bestämmelser bör däremot lämpligen regleras på lägre nivå. Härigenom tillgodoses både kravet på överensstämmelse mellan regelsystemen och behovet av en ändamålsenlig reglering med tillräcklig grad av flexibilitet. Ändringar i REA-lagen eller en ny lag Om principen om mesta möjliga överensstämmelse mellan reglerna för regeringens respektive myndigheter ska upprätthållas måste REA-lagen anpassas efter ändringarna i regeringsformen och den nya budgetlagen till både innehåll, struktur och språk. En sådan anpassning kräver genomgripande ändringar i REA-lagen, främst strukturellt och språkligt men också innehållsmässigt i vissa delar. För att öka överblickbarheten bör lagen i likhet med budgetlagen vara indelad i kapitel. Den bör också tydligare än rikta sig till myndigheterna. Det innebär bl.a. att de bestämmelser som är formulerade som en möjlighet för att besluta om något som avviker från vad som sägs i lagen i stället formuleras som en upplysning till myndigheten om att vad som sägs i lagen i en viss fråga gäller, om inte har beslutat något annat. Vidare bör terminologin i lagen överensstämma med terminologin i regeringsformen och budgetlagen. Utformningen av de enskilda bestämmelserna i lagen bör som huvudregel också inte bara innehållsmässigt utan även språkligt överensstämma med motsvarande bestämmelser i budgetlagen. Förändringarna i sak torde däremot vara mindre genomgripande. Sammanfattningsvis är de ändringar som bör göras i REA-lagen av den omfattningen att de inte bör genomföras i den befintliga lagen. Mot denna bakgrund anser kommittén att lagen (2006:999) med ekonomiadministrativa bestämmelser m.m. för , ombudsmän och ska upphävas och ersättas av en ny lag.