frsrdg · H304RS7 · 2016-06-14 00:00:00 — Av tydlighetsskäl bör vidare den nuvarande erinran i lagtexten om att ledamotens bostad utgör dennes tjänsteställe behållas, även om detta också framgår av inkomstskattelagen. Ersättning för resor före tillträdet av uppdraget Riksdagsstyrelsens förslag: Innan en nyvald riksdagsledamot tillträtt sitt uppdrag i har han eller hon rätt till ersättning för resor för att delta i möten som ledamotens partigrupp i kallar till, resor för att delta i introduktion till uppdraget, och en resa till för att tillträda uppdraget som ledamot. Ersättningen avser kostnaden för resa och eventuell övernattning. Ledamoten får själv besluta om resor före tillträdet. En ersättare föreslås ha motsvarande rätt till ersättning för sina resekostnader före tillträdet. Rätten till ersättning för tjänsteresor enligt ersättningslag gäller från och med den dag då ledamoten tillträder sitt uppdrag i . Den som börjar sitt uppdrag som riksdagsledamot i samband med ett riksdagsval tillträder uppdraget när den nyvalda samlas för att inleda ett nytt enligt 3 kap. 2 § riksdagsordningen. Den som utsetts till ledamot genom ett så kallat efterträdarval tillträder sitt uppdrag den dag som anges i beslut. En ersättare för en ledamot som beviljats ledighet eller för talmannen, ett statsråd eller en statssekreterare har rätt till ersättning för tjänsteresor på samma sätt som en ledamot för den tid som ersättaren enligt bevis från ska fullgöra uppdrag som riksdagsledamot. Skälen för riksdagsstyrelsens förslag Partiernas riksdagsgrupper sammanträder regelbundet . I samband med ett riksdagsval är det inte ovanligt att partigrupperna samlar alla omvalda och nyvalda riksdagsledamöter inför den kommande valperioden. Det kan också förekomma att en partigrupp kallar en efterträdare för en avgången ledamot till ett möte innan han eller hon tillträder uppdraget som ledamot. Som reglerna är utformade kan en nyvald ledamot inte få ersättning för resor till sådana möten, eftersom han eller hon ännu inte har tillträtt sitt riksdagsuppdrag. En omvald ledamot kan däremot få ersättning för resekostnaden. Riksdagsstyrelsen anser att partigruppsmöten får anses ha ett sådant samband med det kommande riksdagsuppdraget för den nyvalda ledamoten att även denne bör kunna ersättas för resekostnader och eventuella övernattningskostnader på motsvarande sätt som för en omvald ledamot. Ett sådant förslag läggs således fram. genomför en introduktion till uppdraget för den som har valts till riksdagsledamot. Introduktionen innehåller information om de ekonomiska villkor som gäller för uppdraget och en genomgång av de praktiska moment som hänger samman med arbetet i kammaren. Om en sådan introduktion ges efter det att en nyvald ledamot börjat sitt uppdrag i har han eller hon rätt till ersättning för sina resekostnader för att delta i introduktionen. kan emellertid en nyvald ledamot ha önskemål om att få introduktionen innan han eller hon tillträder som ledamot. Det kan vara praktiskt att ha fått en introduktion i villkoren och formerna för arbetet i innan ledamoten börjar sitt uppdrag. En nyvald ledamot bör därför enligt riksdagsstyrelsens uppfattning kunna få ersättning för resekostnader och eventuella övernattningskostnader för att delta i introduktion innan han eller hon tillträder uppdraget. Enligt riksdagsstyrelsen bör en nyvald ledamot även ha rätt till ersättning för en resa till för att tillträda sitt riksdagsuppdrag. När det gäller nyvalda ledamöter som börjar sitt uppdrag i efter ett riksdagsval innebär detta att ledamöterna föreslås få ersättning för en resa för att inställa sig när den nya samlas. I fråga om den som efterträder en avgången ledamot och som börjar sitt uppdrag som riksdagsledamot under pågående valperiod, innebär förslaget att ledamoten får ersättning för en resa i samband med att han eller hon inställer sig i för att börja sitt uppdrag. Rätten till ersättning bör avse de faktiska kostnaderna för resa och eventuell övernattning i . Samma skäl som talar för att en nyvald ledamot ska ha rätt till ersättning för vissa resor innan han eller hon tillträder uppdraget gör sig också gällande i fråga om en ersättare och ersättarens riksdagsgrupp. Det är således rimligt att även en ersättare ska kunna få ersättning för sina resekostnader för att delta i partigruppsmöten innan han eller hon tillträder sitt riksdagsuppdrag, för att delta i introduktion och för att tillträda sitt uppdrag. I likhet med vad som föreslås om nyvalda ledamöters rätt till ersättning för vissa resor bör rätten till ersättning avse de faktiska kostnaderna för resa och eventuell övernattning i . De föreslagna ersättningarna bedöms skatterättsligt motsvara ersättning för tjänsteresa. Beslut om den här typen av resor före tillträdet bör kunna fattas av den nyvalda ledamoten och ersättaren själv. Ersättning för resa vid en extraordinär händelse eller av annan orsak som inte har kunnat förutses Riksdagsstyrelsens förslag: En ledamot ska även fortsättningsvis ha rätt till ersättning för sina kostnader för att resa till vid en extraordinär händelse eller av någon annan orsak som inte kunnat förutses, även om resan inte påbörjas vid tjänstestället eller under en pågående tjänsteresa. Det bör krävas att ledamoten inte kan utnyttja sin biljett för återresan för att ersättning ska kunna lämnas. eller den som förvaltningen bestämmer får besluta att ersättningen ska omfatta resekostnader även för en medföljande person som av särskilda skäl måste resa tillsammans med ledamoten. Riksdagsstyrelsens bedömning: Talmannen bör besluta om ersättning för kostnader för resa för en medföljande person som av särskilda skäl måste resa tillsammans med ledamoten. Som redovisats i det föregående (avsnitt 5.3.1) krävs det att en resa börjar på ledamotens tjänsteställe eller under en pågående tjänsteresa för att resan ska betraktas som en tjänsteresa som kan berättiga till ersättning. Under vissa förutsättningar ersätts dock en resa till som en ledamot är tvungen att göra på grund av ett akut tjänsteärende. Regler om det finns i punkt 6 i tillämpningsföreskrifterna till 4 kap. 2 och 2 a § ersättningslag. Där föreskrivs det att en ledamot som inte befinner sig i bostaden, det vill säga tjänstestället, eller på en tjänsteresa när ska samlas på grund av en extraordinär händelse eller av någon annan oplanerad orsak har rätt till ersättning för resan till , om ledamoten inte kan boka om eller använda sin biljett för återresan. En sådan resa ska enligt tillämpningsföreskriften betraktas som en tjänsteresa i lagens mening. Ersättningen motsvarar den faktiska kostnaden eller, i fråga om färd med eget fordon, ett belopp som fastställer. Talmannen kan medge att ersättningen även omfattar resekostnader för medföljande som av särskilda skäl måste resa tillsammans med ledamoten. Beslut om den här typen av resa fattas av ledamoten själv om det är fråga om en inrikes resa. Påbörjas resan till utomlands beslutar eller den som förvaltningen utsett om resan. Utredningen föreslår att en ledamot som gör en resa till på grund av en extraordinär händelse eller någon annan orsak som inte har kunnat förutses även fortsättningsvis ska kunna få ersättning för resan, under förutsättning att ledamoten inte kan använda sin biljett för återresan. Ersättningen ska, på samma sätt som när det gäller tjänsteresor i övrigt, svara mot den faktiska kostnaden för resan såvida resan inte sker med eget fordon, som ersätts enligt schablon. Utredningen föreslår också att det i lagen anges att eller den som bestämmer får besluta att ersättningen ska omfatta resekostnader även för en medföljande person som av särskilda skäl måste resa tillsammans med ledamoten. För att kunna betala ut ersättningen till ledamöterna behöver få in ett underlag för resan. Enligt utredningens bedömning bör därför en ledamot ge in ett underlag till som visar vilken händelse som har lett till hemresan och att ledamoten inte har kunnat boka av hemresan eller kan använda värdet av resan . Beslut om inrikes resor vid extraordinära händelse eller av någon annan orsak som inte kunnat förutses ska även i fortsättningen fattas av ledamoten själv. För att möjliggöra en snabb inställelse till föreslår utredningen att ledamoten ska få besluta även om resa från utlandet, oavsett från vilket land resan sker. I likhet med vad som gäller bör talmannen enligt förslaget kunna medge att ersättning även ska lämnas för en medföljandes resa om denne av särskilda skäl måste resa tillsammans med ledamoten. Remissinstanserna tillstyrker eller har inga synpunkter på förslaget. anser att det finns skäl att avskaffa talmansprövningen vid utrikes resa vid extraordinära händelser eller av annan orsak som inte har kunnat förutses. Partigruppen menar att en dialog mellan partiets gruppledning och ledamoten skulle kunna uppfylla syftet med talmansprövningen. Ett krav på en sådan dialog skulle kunna tas in i riktlinjer eller föreskrift. Skälen för riksdagsstyrelsens förslag Riksdagsstyrelsen anser i likhet med utredningen att en ledamot även fortsättningsvis ska kunna få ersättning för resa på grund av en extraordinär händelse eller av någon orsak som inte kunnat förutses. Den nuvarande ordningen bör således behållas i den nya lagen. Lagrådet har riktat en del invändningar mot den föreslagna utformningen av bestämmelsen. Invändningarna har till viss del sin grund i Lagrådets synpunkter på definitionen av begreppet tjänsteresa. Dessa synpunkter har beaktats och föranlett ett förtydligande av lagtexten (se avsnitt 5.3.1). Lagrådet anser vidare att den föreslagna bevisregeln är sträng och föreslår en omformulering. Dessutom menar att den föreslagna regeln innebär en påtaglig utvidgning av förutsättningarna för att ersättning ska kunna utgå. Riksdagsstyrelsen ser för sin del inte tillräckliga skäl att frångå utredningens förslag till reglering av ersättningsrätten i lagtexten vid den nu aktuella typen av situationer. Ersättning ska följaktligen kunna utgå vid en resa som ledamoten måste göra för att inställa sig i antingen på grund av en extraordinär händelse eller någon annan orsak som inte kunnat förutses, i båda fall under förutsättning att ledamoten inte kan använda sin biljett för resan till . Med anledning av Lagrådets synpunkter kan framhållas att den föreslagna regeln endast är tillämplig för det fall att ledamoten inte befinner sig vid sitt tjänsteställe, det vill säga bostaden, eller under pågående tjänsteresa då han eller hon måste inställa sig i . I annat fall omfattas resan av huvudregeln om ledamotens rätt till ersättning för tjänsteresor i 4 kap. 1 §. Ett förtydligande av detta har gjorts i lagtexten. Som utredningen föreslagit bör ledamoten i den aktuella situationen själv få besluta om inte bara inrikes resor utan även resor från utlandet. Det samrådsförfarande som den moderata riksdagsgruppen förordat finns det anledning att återkomma till i samband med att tillämpningsföreskrifter till lagen tas fram. Riksdagsstyrelsen ansluter sig även till förslaget att talmannen, i likhet med vad som gäller , ska kunna besluta att ersättning även ska lämnas för en medföljandes resa om denne av särskilda skäl måste resa tillsammans med ledamoten. Den närmare innebörden av bestämmelsen berörs i författningskommentaren. Ledamöternas enskilda utrikes tjänsteresor Riksdagsstyrelsens förslag: Nuvarande regler om att riksdagsstyrelsen för varje valperiod ska bestämma ett belopp som en ledamot får använda för enskilda utrikes tjänsteresor tas in i den nya lagen. Ledamoten får, till skillnad från vad som gäller , själv besluta om enskilda utländska tjänsteresor till länder inom EES och till länder som ansökt om medlemskap i (kandidatländer) och så kallade potentiella kandidatländer. Beslut om enskilda utrikes tjänsteresor till andra länder fattas av eller av den som förvaltningen bestämmer. Närmare bestämmelser om ledamöternas enskilda utrikes tjänsteresor finns i 4 kap. 3 a § ersättningslag och tillämpningsföreskriften till den paragrafen. Av punkt 7 i tillämpningsföreskriften framgår att resan måste vara av värde för fullgörandet av uppdraget som riksdagsledamot. Riksdagsstyrelsen fastställer för varje valperiod ett rambelopp för ledamöternas enskilda utrikes tjänsteresor. För valperioden –2018 uppgår beloppet till per ledamot. Under vissa förutsättningar får medlen användas även av den som är ersättare för ledamoten. Medel som inte använts ska återföras till . Beslut om enskild utrikes tjänsteresa fattas av eller den som förvaltningen bestämt. Av riksdagsstyrelsens tillämpningsföreskrift till 4 kap. 3 a § framgår att beslut fattas av den eller de vice talmän som utsetts av styrelsen att pröva frågor om enskilda utrikes tjänsteresor. En ledamot som inte har beviljats en enskild utrikes tjänsteresa får begära att riksdagsstyrelsen prövar beslutet. Närmare bestämmelser om ansökan om medgivande av enskild utrikes tjänsteresa finns i tillämpningsföreskriften. Den vice talman som beslutar om resorna ska regelbundet lämna en redogörelse för sina beslut till riksdagsstyrelsen. Talmannen beslutar själv om sina egna utrikes tjänsteresor. Utredningen föreslår att nuvarande regler ersättningslag om enskilda utrikes tjänsteresor behålls och tas in i den nya lagen med vissa språkliga och redaktionella ändringar. Mot bakgrund av den ökande internationaliseringen och samarbetet med EU:s institutioner, andra medlems- och EES-länder samt länder som ansökt om medlemskap i anser utredningen att det bör bli enklare för ledamöterna att besöka EU:s institutioner, andra organ inom EU och att resa till andra länder inom EES-området, kandidatländer, potentiella kandidatländer och anslutningsländer. Utredningen föreslår därför att en ledamot själv ska få besluta om sådana enskilda utrikes tjänsteresor. Något beslut av eller den som förvaltningen bestämt ska följaktligen inte längre krävas. För att möjliggöra en uppföljning av om syftet med resorna har nåtts och en bedömning av om medlen har använts på ett kostnadseffektivt sätt ska ledamoten enligt lagförslaget, utöver sedvanlig reseräkning, lämna en kortfattad skriftlig redogörelse för resan till . Remissinstanser tillstyrker eller har inga synpunkter på utredningens förslag. Socialdemokraterna anser att de medel som varje riksdagsledamot disponerar för enskilda utrikes resor också ska kunna utnyttjas för annan kompetensutveckling som är av värde för uppdraget som riksdagsledamot. Liknande synpunkter framförs av , som menar att frågan skulle kunna övervägas vidare. ser det som positivt med en större flexibilitet vad gäller användningen av anslaget för utrikes resor och ser gärna att frågan utreds i något annat sammanhang. Skälen för riksdagsstyrelsens förslag Riksdagsstyrelsen delar utredningens uppfattning att nuvarande regler om ledamotens rätt till enskilda utrikes tjänsteresor behålls och tas in i den nya lagen med vissa språkliga och redaktionella ändringar. Som utredningen utvecklat (se 2013/14:URF1 s. 203 f.) finns det goda skäl att låta en ledamot själv besluta om sina tjänsteresor till länder inom EES-området samt till anslutningsländer, kandidatländer och så kallade potentiella kandidatländer. Ett sådant lagförslag läggs därför fram. I utredningens lagförslag har sistnämnda tre typer av länder benämnts med uttrycket ”länder som ansökt om medlemskap i ”. Uttrycket innefattar kandidatländer och anslutningsländer. Däremot är det inte givet att ett potentiellt kandidatland har ansökt om medlemskap i . I enlighet med Lagrådets påpekande bör lagtexten förtydligas så att det framgår att en ledamot har rätt att besluta om resor även till potentiella kandidatländer. Riksdagsstyrelsen anser i likhet med Lagrådet att det inte är nödvändigt att skyldigheten att ge in en redogörelse för en enskild utrikes tjänsteresa tas in i den nya ersättningslagen. Det räcker att den skyldigheten framgår av tillämpningsföreskrift. Däremot bör det nuvarande kravet på att ge in en reseräkning, som gäller alla typer av resor, behållas i lagtexten. Detsamma gäller den nuvarande sexmånadersfrist, inom vilken reseräkningen ska ges in till . Som Lagrådet framhållit går visserligen en ledamot inte miste om sin rätt till ersättning bara för att han eller hon inte gett in någon reseräkning eller att det har skett efter utgången av sexmånadersfristen. Reseräkningen, där bland annat syftet med resan ska anges, är dock av avgörande betydelse för bedömningen om ledamoten har rätt till begärd ersättning och vem som ska svara för kostnaden. Särskilda åtgärder har också vidtagits från sida för att icke ingivna reseräkningar ska ges in. Riksdagsstyrelsen är mot den bakgrunden inte beredd att ställa sig bakom Lagrådets förslag att reglera skyldigheten att ge in en reseräkning i tillämpningsföreskrift och att avskaffa sexmånadersfristen. Bestämmelsen bör följaktligen behållas och tas in i den nya lagen. Lagrådet har även ifrågasatt om det inte, med tanke på ledamöternas utvidgade beslutanderätt när det gäller resor, borde finnas regler i lagen som möjliggör en överprövning av resebeslut. Riksdagsstyrelsen ser för sin del inte något behov av det. En sådan ordning bör således inte införas. Frågan om huruvida de medel som anslås för ledamöternas enskilda utrikes tjänsteresor även ska kunna användas för andra former av kompetensutveckling har inte ingått i utredningens uppdrag. Frågan kräver ytterligare utredningsåtgärder och överväganden, något som inte kan ske inom ramen för detta lagstiftningsärende. Riksdagsstyrelsen avser att återkomma i frågan. Ersättning för resor från och till en annan bostad Riksdagsstyrelsens bedömning: Det bör inte införas en rätt till ersättning för resekostnader vid resor från och till en annan bostad än bostaden på hemorten och en ort där ledamoten utövar sitt uppdrag som riksdagsledamot. Nuvarande rätt till ersättning för en tjänsteresa förutsätter bland annat att ledamoten påbörjar resan vid sitt tjänsteställe, det vill säga sin bostad, eller under en pågående tjänsteresa eller en förrättningsort. Resor som utgår från en annan bostad än bostaden på hemorten är således att betrakta som en privat resa mellan en bostad och arbetsplatsen och inte en tjänsteresa. Fram till innehöll tillämpningsföreskriften till ersättningslag regler som innebar att även den typen av resa ersattes som en tjänsteresa. I utredningens uppdrag låg att lämna förslag på hur ersättning kan lämnas för resor till och från en annan bostad än bostaden på hemorten när har ordinarie sammanträden under den del av året som är plenifri. Utredningen skulle även föreslå när ersättning kan lämnas för andra resor som görs inom ramen för riksdagsuppdraget och som påbörjas eller avslutas från en annan bostad än den på hemorten. Utredningen har som utgångspunkt haft att riksdagsledamöterna ska kunna utföra sitt uppdrag under rimliga villkor mot bakgrund av de uppgifter som ligger i uppdraget och de förväntningar på anträffbarhet som uppdraget ger upphov till. Utredningen anser att de motiv som ligger bakom valet av en annan bostad än den på hemorten, exempelvis en fritidsbostad, vid ett längre uppehåll i kammarens arbete inte bör vara avgörande för om en resa ska ge rätt till ersättning. Utformningen av ersättningsreglerna bör också, framhåller utredningen, vara neutral i den meningen att reglerna inte ska försvåra ledamöternas resor då många bor och verkar på en annan ort än hemorten. Utredningen föreslår följaktligen att en ledamot ska ha rätt till ersättning för kostnader för resor inom uppdraget från och till en annan bostad i än bostaden på hemorten. Rätten förutsätter att resan går till en ort där ledamoten ska utöva sitt riksdagsuppdrag och att resan görs under ett mer än långt uppehåll i kammarens arbete. Den andra bostaden ska inte bra användas tillfälligt av ledamoten och bostaden ska innehas av ledamoten själv eller av någon närstående till denne. De nya reglerna ska till följd av medlemskap i omfatta en annan bostad också när den ligger utanför men inom EES. Om bostaden ligger i ett annat EES-land än , ska ett beslut om resan fattas av eller den som förvaltningen bestämmer. anser att en rätt till ersättning vid resor även från boenden utomlands inte är lätt att försvara, framför allt inte från kostnadssynpunkt och vid en jämförelse med vad som i övrigt gäller på den statliga delen av arbetsmarknaden. De juridiska resonemang som framförs i utredningen beskriver dock övertygande de hinder som finns för att undanta resor inom EES, något som varit önskvärt enligt den moderata partigruppen. har uppfattningen att det inte bör införas någon möjlighet att få ersättning för resor till andra bostäder inom EES-området. Skälen för riksdagsstyrelsens bedömning Det är viktigt att riksdagsledamöternas ekonomiska villkor är sådana att de skapar förutsättningar för att utöva riksdagsuppdraget på bästa sätt. Villkoren bör så långt som det är möjligt vara desamma som för arbetsmarknaden i övrigt. Villkor som avviker måste kunna motiveras sakligt och kunna hänföras till innehållet i riksdagsuppdraget (jfr avsnitt 5.1.1). Riksdagsstyrelsen har inga invändningar mot utredningens rättsliga överväganden. Däremot anser styrelsen att konsekvenserna av förslaget inte blir rimliga, särskilt mot bakgrund av att resorna ska kunna göras från boenden utomlands inom EES. Utredningens förslag bör därför inte genomföras. Riksdagsstyrelsens förslag: Nuvarande bestämmelser om traktamente tas in i den nya ersättningslagen med vissa språkliga och redaktionella ändringar. Bestämmelser om traktamente, det vill säga ersättning för att täcka en ledamots ökade levnadsomkostnader under en tjänsteresa, finns i 5 kap. ersättningslag. En ledamot har rätt till traktamente enligt dessa bestämmelser om förutsättningarna för avdrag för ökade levnadskostnader är uppfyllda enligt 12 kap. 6 och 6 a §§ inkomstskattelagen (1999:1229). Traktamente utgår i form av dagtraktamente vid flerdygnsförrättning på annan ort i än , exempelvis ett tvådagars studiebesök vid en myndighet i en annan ort än . Vidare lämnas ett så kallat Stockholmstraktamente vid flerdygnsförrättning i . Stockholmstraktamentet avser att täcka de merkostnader som uppkommer för de ledamöter som i och med att de vistas i inte befinner sig på sin hemort under en stor del av den tid som är samlad. Nattraktamente, det vill säga ersättning för logikostnad i , betalas med ett belopp som motsvarar visad kostnad upp till ett belopp som bestämmer. Det kan exempelvis vara fråga om boende i samband med ett studiebesök på annan ort än . Det utgår dock inget sådant traktamente om tillhandhåller ledamoten logi utan kostnad. Vid flerdygnsförrättning betalas ersättning för ökade levnadsomkostnader enligt de villkor och med de belopp som gäller för tjänstemän inom . I 5 kap. ersättningslag finns dessutom bestämmelser om ersättning för logikostnad om en ledamot inte har kunnat få bostad i bostadsbestånd, ersättning för logi vid ledighet och ersättning för bostad på folkbokföringsorten i vissa fall. Bestämmelserna om traktamente fick sin nuvarande lydelse i huvudsak genom lagändringar som trädde i kraft (2005/06:RS4, bet. 2005/06:KU33). Utredningen föreslår att nuvarande bestämmelser om traktamente tas in i den nya ersättningslagen med vissa språkliga och redaktionella ändringar. Remissinstanserna tillstyrker eller har inga synpunkter på förslaget. Skälen för riksdagsstyrelsens förslag. Riksdagsstyrelsen har ingen annan uppfattning än utredningen och anser att förslaget bör genomföras. Lagrådets synpunkter på lagtexten behandlas i författningskommentaren. Ersättning för uppdrag i svenska delegation Riksdagsstyrelsens förslag: En riksdagsledamot som fullgör uppdrag i svenska delegation och som lämnar i samband med ett val ska ha rätt till sammanträdesarvode, resekostnadsersättning och traktamente under den återstående delen av delegationens mandatperiod. En sådan ledamot ska även ha rätt till den tekniska och elektroniska utrustning som tillhandahållit honom eller henne.