frsrdg · H404JO1 · 2016-11-09 00:00:00 — Det gör det möj- ligt för parterna och andra att kontrollera hur domstolen har resonerat och un- derlättar för domaren att själv kontrollera riktigheten av sina tankegångar. 2016/17:JO1 D O M S T O L A R utförlig motivering underlättar också för den förlorande parten att bedöma om det lönar sig att överklaga och för den högre instansen att bedöma domens rik- tighet. I det nu aktuella målet ogillade tingsrätten bl.a. ett åtal för rån och männi- skorov. I domen redovisade tingsrätten de tilltalades inställning till åtalet och vilken bevisning som hade åberopats av parterna. Tingsrätten redovisade dock inte något om vad förhörspersonerna hade uppgett vid huvudförhandlingen och inte heller vad som hade kommit fram genom den skriftliga bevisningen. Tings- rätten skrev bara att målsägandens uppgifter framstod som mycket osäkra och att utredningen i övrigt inte var sådan att åtalen i dessa delar trots detta var styrkta. När det gäller påståendena om rån framgår det alltså inte om utred- ningen visade att de tilltalade befunnit sig i målsägandens lägenhet och i så fall vad som inträffade där. När det gäller påståendena om människorov framgår det inte om de tilltalade enligt vad utredningen visade hade färdats med måls- äganden i bil till eller vad som visats beträffande händelseförloppet under resan. Det går enligt min mening inte att utifrån den skrivna domen bedöma om tingsrättens domslut i den här delen är riktigt. Domskälen uppfyller helt enkelt inte kraven i 30 kap. 5 § första stycket 5 RB. var ordförande vid huvudförhandlingen, och han är ansva- rig för utformningen av domen. Han ska därför kritiseras för den bristfälliga utformningen av domskälen. Bristfällig utformning av domskälen i en brottmålsdom (Dnr 381-2015) Beslutet i korthet: Tingsrätten har formulerat sina domskäl så knapphän- digt att det inte går att bedöma om domslutet är riktigt. Tingsrättens ordfö- rande får kritik. JO genomförde den 11–en inspektion vid och uppmärksammade då domen i mål B 2260-13. Fråga uppkom om domskä- len hade utformats i överensstämmelse med bestämmelsen i 30 kap. 5 § första stycket 5 , RB. JO beslutade att utreda frågan om tingsrättens motivering av domen i ett särskilt ärende. Ett dagboksblad och domen i tingsrättens mål begärdes in och granskades. Av handlingarna framgick bl.a. följande: I målet var den tilltalade L.M. åtalad för misshandel. Åklagaren påstod att hon hade tagit ett stryptag runt målsägandens hals och att målsäganden fick D O M S T O L A R 2016/17:JO1 blåmärken, rivsår och svårigheter att andas. kom inte till huvudförhand- lingen, men hennes offentliga försvarare var närvarande. Målet avgjordes trots att L.M. inte var närvarande. Av domen framgick att försvararen ifrågasatte lämpligheten av detta. Det antecknades vidare att L.M. under förundersök- ningen hade bekräftat att hon hade träffat målsäganden den aktuella kvällen men att hon till följd av berusning inte hade något minne av att det som påstods hade hänt. Åklagaren åberopade viss skriftlig bevisning, och förhör hölls med målsäganden och hennes make. Tingsrätten dömde L.M. för misshandel och skrev följande domskäl: Genom den åberopade bevisningen finner tingsrätten klarlagt att L.M. utö- vat sådant våld mot [målsäganden] som åklagaren påstått. ska därför dömas för misshandel, som inte är att bedöma som ringa. I en remiss uppmanade JO tingsrätten att lämna upplysningar om och yttra sig över frågan om domskälens utformning. Tingsrätten (lagmannen ) lämnade in ett yttrande tillsammans med upplysningar från rådmannen . upplyste om bl.a. följande: Tingsrätten beslutade att avgöra målet i den tilltalades utevaro. Förhand- lingstiden uppgick och tingsrätten avkunnade dom efter överläggning. Den tilltalade dömdes i enlighet med åklagarens gärningspå- stående för misshandel, och påföljden bestämdes till skyddstillsyn med sär- skild föreskrift. Den tilltalade förpliktades att utge ersättning för kränkning. Domen överklagades inte av någon part. Under rubriken ”YRKANDEN M.M.” redovisades den tilltalades in- ställning till den åtalade gärningen på så sätt att hon bekräftat att hon träffat målsäganden den aktuella kvällen, men att hon till följd av sin berusning inte har något minne av händelsen som sådan. Den tilltalade motsatte sig att betala skadestånd men godtog beloppet som skäligt samt sättet att be- räkna räntan. Under rubriken ”UTREDNINGEN” redovisades i domen den upptagna bevisningen, vilken således utgjordes av rättsintyg och fotografier samt för- hör med målsägande och vittne. Berörda parter berättade om händelsen, men deras berättelser återgavs inte i domen. Under rubriken ”DOMSKÄL” angav tingsrätten helt kort att tingsrätten genom den åberopade bevisningen fann klarlagt att den tilltalade utövat så- dant våld mot målsäganden som åklagaren gjort gällande. Till följd av detta dömdes den tilltalade för misshandel, vilken inte var att bedöma som ringa. i ljuset av den fråga som JO nu ställt kan undertecknad hålla med om att domskälen är kortfattade, men att frågan om vad som är bevisat i målet likväl redovisats på ett sådant sätt att inte någon av parterna synes ha svävat i tvivelsmål om detta eller i övrigt ifrågasatt domens innehåll. Det förefaller troligt att ordrikedomen vid avkunnandet varit mer omfattande än vad som kommit på pränt i domen. För det fall JO anser att jag brustit i något avseende är jag naturligtvis beredd att ta till mig kritik för detta. En pressad arbetssituation, med under- bemannad domarkår, kan möjligen ursäkta det inträffade. Beträffande redovisning av handläggningsåtgärder och domens utformning hänvisas till rådmannen yttrande. 2016/17:JO1 D O M S T O L A R När en tilltalad döms mot sitt nekande eller, som i detta fall, när den tilltalade inte har någon minnesbild av den åtalade händelsen, måste dom- skälen vara utformade så att det är möjligt att förstå hur tingsrätten har reso- nerat och vad tingsrätten grundar sina slutsatser på. Av domskälen ska framgå hur domstolen värderat bevismaterialet så att det klart framgår vilka bevis som enskilt eller tillsammans lagts till grund för avgörandet och var- för så har skett. Detta gäller i synnerhet när den tilltalade har dömts för brott trots att han eller hon inte har varit närvarande under huvudförhandlingen. Jag delar den uppfattning som rådmannen har gett uttryck för att domskälen är kortfattade. Jag anser att de är så summariska att det inte klart framgår hur tingsrätten har resonerat. I ett beslut anförde JO följande: Att domstolarna noggrant redovisar skälen för sina domslut är viktigt ur bl.a. rättssäkerhetssynpunkt och för förtroendet för rättskipningen. Att domstolarna ska motivera sina avgöranden följer också av krav på en rättvis rättegång (se SOU 2001:103, s. 275 f. och de hänvisningar till praxis som görs där). I 30 kap. 5 § första stycket RB finns bestämmelser om vad en brottmålsdom ska innehålla. Enligt bestämmelsens femte punkt ska domskälen med uppgift om vad som är bevisat i målet anges i domen. Med domskälen avses de skäl som bestämt utgången i målet såväl i bevisfrågan som i rättsfrågan. Rätten måste alltså redovisa hur den har värderat den bevisning som parterna åberopat och upplysa parterna om varför man ansett att en viss omständighet är styrkt eller inte. Vad parter och vittnen har uppgett behöver normalt inte redovisas ordagrant eftersom en alltför utförlig redogörelse för vad som kommit fram under bevisupptagningen riskerar att onödigt tynga domen. Inte heller behöver den skriftliga bevisningen normalt redovisas i detalj. Däremot måste domskälen självfallet vara utformade så att det är möjligt att förstå vad tings- rätten grundar sina slutsatser på. I domskälen bör rätten under alla förhållanden redovisa hur den har bearbetat bevismaterialet. Detta innebär att det ska framgå av domskälen vilka bevis som enskilt eller tillsammans har styrkt en viss ifrå- gasatt händelse. Hur utförlig en domsmotivering bör vara beror naturligtvis på omständig- heterna i det enskilda målet (jämför 30 kap. 6 § RB om möjligheten att i vissa fall utfärda dom i förenklad form). Det är särskilt viktigt att rätten utförligt re- dovisar sin bevisvärdering i brottmål när åtalet ogillats eller den tilltalade fällts mot sitt nekande (se t.ex. JO 1999/2000 s. 55, dnr 305-1999). Det gör det möj- ligt för parterna och andra att kontrollera hur domstolen har resonerat och un- derlättar för domaren att själv kontrollera riktigheten av sina tankegångar. En utförlig motivering underlättar också för den förlorande parten att bedöma om det lönar sig att överklaga och för den högre instansen att bedöma domens rik- tighet. I det nu aktuella målet höll tingsrätten huvudförhandling trots att L.M. inte var närvarande och dömde henne för misshandel. I domen redovisade tingsrät- ten vad L.M. hade uppgett under förundersökningen om sina minnesbilder av den aktuella händelsen och vilken bevisning som åberopades i målet. D O M S T O L A R 2016/17:JO1 dock ingenting i domen om vad de personer som hördes vid huvudförhand- lingen berättade om händelsen och ingenting om vad som kom fram genom den skriftliga bevisningen. I redovisningen av skälen för att döma L.M. för miss- handel anges endast att det genom den åberopade bevisningen är klarlagt att den tilltalade utövat sådant våld mot målsäganden som åklagaren påstått. Det framgår alltså inte hur rättens analys av bevisningen kunde leda fram till att rätten ansåg att det var bevisat att L.M. tagit ett stryptag trots att hon själv inte erkände det. När det gäller skadorna framgår det visserligen av domen att måls- äganden visat upp ärr, men i övrigt framgår det inte hur rätten kommit fram till att ett strypgrepp orsakat blåmärken, rivsår och svårigheter att andas. Enligt min mening går det alltså inte att utifrån den skrivna domen bedöma om tingsrättens domslut är riktigt. Domskälen uppfyller därför inte kraven i 30 kap. 5 § första stycket 5 RB. var ordförande vid huvudförhandlingen i målet, och han är ansvarig för utformningen av domen. Han ska därför kritiseras för den brist- fälliga utformningen av domskälen. Utformningen av en brottmålsdom (Dnr 3005-2015) Beslutet i korthet: I en brottmålsdom redovisade målsägan- dens skadeståndsyrkanden genom hänvisning till en 20-sidig bilaga. JO kon- staterar att bilagan innehåller så mycket onödig information att det är svårt att läsa ut vad som är föremål för domstolens prövning och att domen alltså är utformad på ett sätt som strider mot regleringen i 30 kap. 5 § rättegångs- balken. Dessutom finns det i den onödiga informationen integritetskänsliga uppgifter om målsäganden som på detta sätt helt i onödan spritts till dem som tagit del av domen. Den ansvariga domaren får kritik. I samband med av den 21–upp- märksammades utformningen av en brottmålsdom (B 1273-14). Genom domen dömde tingsrätten den tilltalade för ett rån i en butik och förpliktade honom att betala skadestånd till en anställd i butiken för kränkning, sveda och värk samt kostnader. Till domen hade fogats fakturor, diverse intyg, kvitton, läkarintyg, utdrag ur medicinska journaler samt kurvor över EKG-mätningar. JO beslutade att ta upp utformningen av domen i skadeståndsde- len till utredning i ett särskilt ärende. uppmanades att lämna upplysningar om och yttra sig över rele- vansen av de bilagda handlingarna till domen i mål B 1273-14. Domstolen skulle vidare redovisa sin bedömning av det som kommit fram. 2016/17:JO1 D O M S T O L A R Tingsrätten (lagmannen ) gav in ett yttrande till vilket synpunkter från rådmannen fogades. Jag kan konstatera att det helt klart var olämpligt att till domen bifoga bila- gorna till skadeståndsanspråket. Misstaget har sin grund i tekniken. När handlingen inkom skannades den in i sin helhet och när man sedan bifogade skadeståndsyrkandet i som bilaga kom samtliga handlingar med. Självfallet borde domen och dess bilagor ha granskats med bättre eftertanke vid undertecknande och expediering. Tingsrätten har sett över sina ruti- ner vid inskanning och att det görs med bättre omdöme och urskillning. För det första är jag lika frågande som justitieombudsmannen varför bila- gorna finns med i domen. Under alla förhållanden har jag inte medvetet sanktionerat detta. Jag har aldrig sett bilagorna. Jag har aldrig innan den aktuella domen, eller efter den aktuella domen, sanktionerat något dylikt i något mål. Det normala förfarande är att domen, inklusive bilagor, genomgår granskning och om det är lämpligt att bilägga dokument eller inte. Själv- klart är det inte lämpligt att bilägga de av JO omnämnda dokumenten. Var- för de är bilagda har jag faktiskt inte något kunskapssvar på. Det är närmast obegripligt hur de hamnat där och jag kan endast, med mer eller mindre välgrundade, spekulationer lämna upplysningar i saken. Vad som upptäckts visar emellertid vikten av väl utarbetade rutiner mel- lan befattningshavare, notarien (eller motsvarande) och kansliet för undvi- kande av dylika misstag. Sådana upparbetade rutiner finns enligt min upp- fattning vid domstolen men kan av naturliga, inte desto mindre tråkiga, skäl och av mer eller mindre medvetna eller omedvetna orsaker frångås vid till- fälliga arbetsanhopningar eller, som i detta fall, att en sommarnotarie tjänst- gjort som protokollförare. Självklart är det jag som befattningshavare som ensam har ansvaret för att de ifrågasatta bilagorna inte biläggs domen. För egen del kan jag tillstå att JO:s upptäckt tveklöst inneburit en tanke- ställare och jag har för vana att aldrig underteckna en dom innan den är färdig för expediering och att den således inte går från notarie (eller mot- svarande) för expediering utan att jag ser domen i sitt slutgiltiga skick först. I ett beslut anförde JO följande: I en brottmålsdom ska bl.a. parternas yrkanden samt de omständigheter som dessa grundas på anges (30 kap. 5 § första stycket 4 , RB). Det är ganska vanligt att tingsrätterna redovisar yrkanden och åberopanden genom att hänvisa till bilagor som fogas till domen. En förutsättning för att en sådan metod ska uppfylla lagens krav är förstås att bilagorna verkligen innehåller en begriplig redogörelse för yrkandena och åberopandena (se JO 2015/16 s. 79). Kravet på begriplighet innebär inte bara att yrkandena och åberopandena ska kunna utläsas av de bilagor som fogas till domen. Det krävs också att bilagorna inte innehåller onödig information som gör domen oöverskådlig och svårläst. För mycket information kan göra det svårt för läsaren att uppfatta den redogö- relse för yrkanden och åberopanden som obligatoriskt ska framgå av domen. D O M S T O L A R 2016/17:JO1 I det brottmål som avgjordes genom tingsrättens dom hade målsäganden lämnat in en skrift med sitt skadeståndsyrkande till domstolen. Hon yrkade ska- destånd för kränkning samt sveda och värk och diverse kostnader som bl.a. avsåg resor till sjukhus. Till skriften var fogat två fakturor från , ett intyg om inkomstbortfall från , två parke- ringskvitton, ett kvitto för en resa med kollektivtrafik, ett intyg från en kurator, ett läkarintyg, journalhandlingar från sjukvården, fem sidor diagram (sannolikt efter EKG-mätningar) och en sammanställning av resultatet (hjärtfrekvens m.m.) efter arbetsprover. Sammanlagt omfattade skriften och bilagorna 20 si- dor. Dessa 20 sidor är fogade som en bilaga till tingsrättens dom och i den skrivna domen hänvisas till denna bilaga. Enligt min mening innehåller bilagan så mycket onödig information att det är svårt för läsaren att läsa ut vad som är föremål för domstolens prövning. Domen är alltså utformad på ett sätt som stri- der mot regleringen i 30 kap. 5 § RB. Härtill kommer att det i den onödiga informationen finns integritetskänslig information om målsäganden som på detta sätt helt i onödan spritts till dem som tagit del av domen. var ansvarig för domen och förtjänar kritik. Tingsrätternas fördelning av ungdomsbrottmål (Dnr 6615-2015 och 282-2016) Beslutet i korthet: Enligt 25 § lagen (1964:167) med särskilda bestämmel- ser om unga lagöverträdare ska mål mot den som inte har fyllt hand- läggas av juristdomare och nämndemän som särskilt har utsetts av domsto- len. JO har i anslutning till inspektioner granskat fördelningen av ungdoms- brottmål vid åtta tingsrätter. JO konstaterar att reglerna om koncentration av ungdomsbrottmål aldrig har fått något riktigt genomslag. Skälen för en koncentration har ifrågasatts, och de reformer som har ägt rum av tingsrätternas yttre och inre organisation gör att det enligt JO:s mening nu finns skäl att avskaffa regeln om koncent- ration av ungdomsmålen. JO överlämnar därför ett exemplar av sitt beslut till . Än så länge gäller emellertid regeln om koncentration av ungdomsmål, och det ingår i JO:s uppdrag att se till att domstolarna tillämpar den. JO:s granskning har visat att två av de inspekterade tingsrätterna, tings- rätt och , trots påpekanden vid inspektionerna fortfa- rande inte fördelar ungdomsmålen på det sätt som föreskrivs. Enligt JO:s mening har lagmännen vid dessa tingsrätter därför åsidosatt sina skyldig- heter i anställningen på ett sätt som utgör sådana tjänsteförseelser som bör leda till en disciplinpåföljd. JO överlämnar därför ärendet till Statens an- av frågan om disciplinansvar för dessa båda lag- män. fördelar inte heller ungdomsmålen på det sätt som föreskrivs i lagen. Tingsrätten har inte tidigare fått något påpekande från JO 2016/17:JO1 D O M S T O L A R JO kritiserar nu tingsrätten för att den inte fördelar ungdomsmålen enligt lag och förutsätter att tingsrätten vidtar de åtgärder som be- hövs för att rätta till det. beslöt att inte vidta någon åtgärd mot nå- gon av de anmälda lagmännen. JO fann därefter inte tillräcklig anledning att söka ändring av nämndens beslut och JO:s ärenden avslutades. 1 JO:s inspektioner av , , , , , och tingsrätter 1.1 Inspektionerna och uppföljningen Vid inspektioner 2012–2015 av , , , , , och tingsrätter konstaterade JO att tingsrätterna inte fördelade ungdomsbrottmålen på det sätt som föreskrivs i 25 § första stycket lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lag- överträdare, LUL. JO förutsatte att tingsrätterna skulle vidta de åtgärder som behövdes för att rätta till det (dnr 4372-2012, 2597-2013, 5451-2013, 967-2014, 2538-2014, 6003-2014 och 1830-2015). Som uppföljning av inspektionerna uppmanade JO de nämnda tingsrätterna att lämna in sina aktuella arbetsordningar och yttra sig över arbetsordningens förenlighet med 25 § LUL. 1.2 Tingsrätternas svar till JO har åtta ordinarie domare. I arbetsordningen, som fastställ- des , sägs under punkt 10.1 att tingsrätten har domare som särskilt utbildats för ungdomsmål. Lagmannen anförde i anled- ning av JO:s begäran om yttrande följande: En av våra domare har fått utbildning i handläggning av ungdomsmål av Domarakademien, två andra har genom humanjuristnätverk kontinuerligt uppe frågor som berör ungdomsmålen. En av de två sist nämnda ingår också i en regional referensgrupp med fokus på ungdomsmål. Vad gäller lydelsen av bestämmelsen i arbetsordningen kan jag inte se an- nat än att den är förenlig med 25 § LUL, även om det möjligen hade varit bättre med en skrivning där det anges att domarna är ”särskilt utsedda” ef- tersom inte alla har särskild utbildning. Beträffande tillämpningen så är det inte enkelt för en domstol med rela- tivt få ordinarie domare att strikt upprätthålla kravet på att endast vissa do- mare handlägger ungdomsmålen. Utan att ha fört statistik ska jag ärligt säga att det inte är ovanligt att någon annan domare – pga. semestrar, andra le- digheter, rättegångar i stora mål, uppdrag som lärare för DV eller sjukdo- mar – får gå in. Kravet på snabb handläggning har naturligtvis betydelse och bidrar till att alternativen ibland begränsas kraftigt. Vi kommer , med anledning av att det varit ett nytt val av nämndemän, att gå ut med en förfrågan till de ny- och omvalda om de är intresserade av ungdomsmål för att fånga in dem som ska kunna utses. Vi har gjort detta tidigare och då noterat att de nämndemän som anmält intresse oftast är så- dana personer som ägnat sig åt arbete med ungdomar i våra kommuner, vilket kan ställa till det ur jävssynpunkt. Detta sagt som en allmän reflexion. D O M S T O L A R 2016/17:JO1 har tre ordinarie domare. I arbetsordningen, som fastställdes , sägs i punkt 4.5 att samtliga domare (inklusive nämndemän) uppfyller kraven i 25 § LUL om att handlägga och avgöra s.k. ungdomsmål. Lagmannen yttrade följande: Enligt min uppfattning är tingsrättens arbetsordning i detta avseende fören- lig med vad som föreskrivs i 25 § första stycket LUL. Tilläggas kan följande. Bestämmelsen i 25 § första stycket LUL anger inte annat än att en ”ungdomsdomare” ska vara ”särskilt utsedd”. Arbets- ordningens generella angivelse om att samtliga domare vid tingsrätten ”uppfyller kraven” är måhända inte det mest glasklara sättet att uttrycka att de är ”särskilt utsedda”. Men avsikten är glasklar; samtliga domare är sär- skilt utsedda att delta i avgörandet av ”ungdomsmål”. I sak skulle en annan ordning vara ohanterbar eller i vart fall vålla tingsrätten allvarliga bekym- mer – vilket skulle medföra att rättssäkerheten blev lidande. JO inhämtade därefter uppgifter från som förklarade att tings- rätten inte hade någon fast fiskalsplats men att tingsrätten ibland tog emot fi- skaler och att fiskalerna som togs emot inte utsågs särskilt att handlägga ung- domsmål. har tio ordinarie domare. Av arbetsordningen, som fastställdes och reviderades , framgår att fem av de tio ordinarie domarna handlägger ungdomsmål. Vidare framgår att det finns särskilt utsedda nämndemän för ungdomsmål. Lagmannen skrev i sitt yttrande till JO att tingsrätten ansåg att nöd- vändiga åtgärder vidtagits och att arbetsordningen med bilagor var förenlig med 25 § LUL. hade vid tiden för åtta ordinarie domare och två tingsfiskaler. Tingsrättens arbetsordning fastställdes . Arbetsordningens 27 § har följande lydelse: Lagmannen förordnar genom särskilt beslut vilka ordinarie domare vid tingsrätten som ska handlägga ungdomsmål som omfattas av bestämmelsen i 25 § första stycket lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare. Lagmannen kan genom särskilt beslut förordna att även en annan do- mare som tjänstgör vid tingsrätten får handlägga visst eller vissa ung- domsmål. Lagmannen kan också förordna att en erfaren tingsnotarie får handlägga ungdomsmål med tilltalad som fyllt som rör brott på vilka endast böter kan följa och målet kan avgöras utan huvudförhandling. Lagmannen beslutar bland de nämndemän som erhållit tillräcklig erfarenhet vilka som får anlitas för tjänstgöring i ungdomsmål. Lagmannen anförde i sitt yttrande till JO följande: Med tillämpning av arbetsordningen har lagmannen i särskilt beslut förord- nat numera samtliga ordinarie domare vid tingsrätten att handlägga ung- domsmål. Tingsfiskaler som nått tillräcklig erfarenhet – vanligen tjänstgö- ring under – förordnas särskilt att handlägga visst ungdomsmål [– – –]. Tingsnotarie som av lagmannen erhållit behörighet enligt 16–18 §§ tingsrättsinstruktionen kan i förekommande fall med tillämpning av 27 § andra stycket arbetsordningen förordnas särskilt att handlägga visst ung- domsmål. Med tillämpning av 27 § tredje stycket förordnar lagmannen i ett särskilt beslut de nämndemän som får anlitas för tjänstgöring i ung- domsmål. För att komma i fråga för sådan tjänstgöring ska nämndemannen 2016/17:JO1 D O M S T O L A R ha erhållit tillräcklig erfarenhet. Arbetsordningen kommer i denna del san- nolikt att förtydligas genom att tillämpade krav för förordnandet skrivs in, nämligen att nämndemannen genomgått en av domstolen anord- nad utbildning innefattande handläggningen av s.k. ungdomsmål och därtill tjänstgjort aktivt som nämndeman under . Tingsrätten anser att nuvarande arbetsordning uppfyller de krav på före- skrifter som förutsätts enligt 25 § LUL och att tingsrätten även i övrigt handlägger ungdomsmålen på sätt som anges i tillämplig lagstiftning. har tre domare.