frsrdg · H304RR5 · 2016-05-26 00:00:00 — Därutöver redogörs för de åtgärder som vidtagits för att vända de negativa resultaten och därmed arbeta bort de negativa ackumulerade resultaten. Utgiftsområde 18 Samhällsplanering, bostadsförsörjning och byggande samt konsumentpolitik Målen är bland annat att ge alla människor i alla delar av landet en, från social synpunkt, god livsmiljö och att ge konsumenterna makt och möjlighet att göra aktiva val. Utgiftsområdet omfattar dels bostadsmarknad, lantmäteri samt samhällsplanering och byggande, dels konsumentpolitik. Myndigheter på området är bland annat , och Lantmäteriet. Viktiga utmaningar för det statliga åtagandet: Den största utmaningen inom området är bristen på bostäder. En utmaning är också att åstadkomma en hållbar stadsutveckling. Inom konsumentpolitiken är en fungerande tillsyn och information viktiga komponenter. Revisionsberättelse med reservation har lämnats till . Årsredovisningen för inkom till regeringen . Enligt 2 kap. 1 § förordningen om årsredovisning och budgetunderlag ska myndigheten lämna en årsredovisning till regeringen. Årsredovisningen har lämnats för sent och kan därmed inte anses avlämnad i enlighet med förordningens villkor. Utgiftsområde 20 Allmän miljö- och naturvård Miljöpolitiken styrs utifrån ett målsystem som beslutats av , de 16 nationella miljökvalitetsmålen och generationsmålet för tillståndet i miljön. Utgiftsområdet omfattar områdena miljöpolitik och miljöforskning. Utgiftsområdet finansierar miljöforskning och åtgärder som ska bidra till att nå miljömålen. De myndigheter som finansieras inom detta utgiftsområde är , Havs- och vattenmyndigheten, Kemikalieinspektionen samt (). Därutöver har ytterligare 26 myndigheter ansvar för olika nationella miljökvalitetsmål. Viktiga utmaningar för det statliga åtagandet: Utsläppen av klimatgaser medför att temperaturen på jorden fortsätter att stiga, vilket leder till allvarliga konsekvenser för miljö, natur och människor. Utvecklingen inom miljöområdet är ständigt aktuell, och stora utmaningar kvarstår för att nå de internationellt och nationellt beslutade målen. Ett problem är, enligt , att beslut fattas men inte genomförs. Endast 2 av de 16 miljökvalitetsmålen kommer att nås till 2020. Det internationella samarbetet, framför allt genom EU, är avgörande för att nå goda resultat. All ekonomisk verksamhet påverkar direkt eller indirekt möjligheten att nå miljömålen. Revisionsberättelse med upplysning har lämnats till följande myndigheter. Som framgår av texten i årsredovisningen, överskred 2013 befogenheten avseende Bidrag till ideella miljöorganisationer. Vid utgången av 2015 är effekten av detta att bemyndiganderamen enligt undantagsregeln i 17 § andra stycket anslagsförordningen har överskridits med . vill fästa uppmärksamhet på Kemikalieinspektionens redovisning av resultatet av avgiftsbelagd verksamhet där avgifterna inte disponeras. Som framgår i årsredovisningen finns ett stort överskott för allmänkemikalieavgifter respektive ett stort underskott för bekämpningsmedelsavgifter. På grund av otydligheter i den ekonomiska styrningen för dessa resultatområden har myndigheten inte getts möjlighet att efterleva de ekonomiska målen. Sedan den förra årliga rapporten har två granskningar publicerats, en om tillsyn av transporter av farligt avfall och en om ekonomiska risker för staten kopplat till gruvavfall. Det pågår en granskning av hanteringen av förorenad eller på annat sätt riskfylld mark som ägs av staten. Ytterligare en pågående granskning, om effektiv kärnkraftstillsyn, berör utgiftsområdet eftersom har ett särskilt ansvar för det nationella miljökvalitetsmålet Säker strålmiljö. planerar att påbörja granskning kopplat till miljömålen samt granskning av kärnavfallsfonden. Transporter av farligt avfall – fungerar tillsynen? (RiR 2015:10) Miljön och människors hälsa riskerar att skadas allvarligt om farligt avfall inte hanteras och transporteras på rätt sätt. Det har länge funnits problem med att farligt avfall skickas illegalt till länder där det ofta inte kan tas om hand på ett korrekt sätt. Det svenska systemet för tillsyn över avfallstransporter kännetecknas också av många aktörer med olika befogenheter. Länsstyrelserna har det huvudsakliga tillsynsansvaret för gränsöverskridande avfallstransporter, medan kommunerna har ansvaret för nationella transporter. har granskat om regeringen och de ansvariga myndigheterna har överblick över var det farliga avfallet tar vägen och om tillsynen är effektiv. slutsatser: Det finns ett flertal brister i tillsynen av avfallstransporter, och det saknas överblick över var det farliga avfallet tar vägen. Dessa brister leder sammantaget till att tillsynen inte är tillräckligt effektiv. Tillsynssystemet är komplext och involverar många aktörer som är ömsesidigt beroende av varandra. Detta gör systemet sårbart. Det saknas överblick över vart det farliga avfallet tar vägen och kartläggningar av olaglig avfallshantering. Det är därmed svårt att dimensionera tillsynen och sätta in resurser där de gör mest nytta. Det finns brister i tillsynsverksamheten, exempelvis sker i princip ingen tillsyn över avfallstransporter inom och in i . I flera fall är även arbetssätten inom tillsynen ineffektiva. Sanktionerna vid överträdelser av bestämmelser om avfallstransporter avskräcker troligtvis inte oseriösa aktörer. rekommenderar regeringen att se över ansvar och roller för tillsynen över nationella och gränsöverskridande avfallstransporter på en övergripande nivå. rekommenderar vidare regeringen och myndigheterna att genomföra ett antal förbättringar omgående för att höja effektiviteten i tillsynen. Efter granskningen: Regeringen delar i stort bedömning. Regeringen redovisar därför i sin skrivelse att en åtgärdsplan för att förbättra kontrollen över gränsöverskridande avfallstransporter ska tas fram. Regeringen koncentrerar tillsynsansvaret på fem länsstyrelser. Dessa länsstyrelser får uppdrag rörande bättre tillgänglighet av expertkompetens. Dessutom genomförs en kartläggning av illegala avfallstransporter (Skr 2015/16:45). Gruvavfall – Ekonomiska risker för staten (RiR 2015:20) Gruvverksamhet har en betydande miljöpåverkan. Kostnaderna för efterbehandling av gruvavfall och förorenade mark- och vattenområden är ofta mycket stora. Utövare av gruvverksamhet ska stå för dessa kostnader och behöver därför ställa ekonomisk säkerhet i förväg. har granskat om det nuvarande systemet med ekonomiska säkerheter för gruvverksamhet minimerar risken för att staten ska behöva bekosta efterbehandling av gruvor. slutsatser: Det finns problem i såväl fastställandet som bevakningen av de ekonomiska säkerheterna och i miljötillsynen. Dessa problem medför tillsammans att systemet med ekonomiska säkerheter för gruvverksamhet inte tillräckligt minimerar riskerna för att staten och därmed skattebetalarna ska behöva bekosta nödvändig efterbehandling av nedlagda gruvor. Mängden gruvavfall har ökat kraftigt –2014, och beroende på hur branschen utvecklas kan ökningen fortsätta även . Miljökonsekvenserna av gruvverksamhet är sällan tidsbegränsade. Möjligheten att bestämma ekonomiska säkerheter har förbättrats, men det finns risk för att säkerheterna kommer att vara otillräckliga på lång sikt. Miljötillsynen över gruvverksamheter är underfinansierad. Stora utgifter uppkommer för efterbehandling av gruvor, och i flera fall har staten fått gå in och betala när gruvbolagen har försatts i konkurs. rekommenderar regeringen att utreda en långsiktig branschfinansiering av efterbehandling, kontroll och tillsyn av nedlagda gruvor när ställda ekonomiska säkerheter inte räcker till. Berörda myndigheter bör också ges i uppdrag att ta fram en långsiktig strategi för hantering av gruvavfall och bedömning av åtgärder för efterbehandling. Regeringen bör också överväga om regler om att ställa ekonomisk säkerhet behöver förtydligas. Efter granskningen: Regeringen säger i sin skrivelse att man påbörjat ett arbete för att utreda om det finns insatser eller åtgärder som på ett mer ändamålsenligt sätt kan säkerställa att det finns tillräckliga ekonomiska säkerheter. Regeringen har också gett och geologiska undersökning i uppdrag att ta fram en långsiktig strategi för hantering av gruvavfall, att utvärdera saneringsmetoder och att kartlägga kostnader. Vidare har regeringen uppdragit åt att analysera och förtydliga sin vägledning om huruvida gruvavfall med farliga egenskaper bör klassificeras som farligt avfall. (Skr 2015/16:165) Det övergripande energipolitiska målet är att trygga energitillgången på konkurrenskraftiga villkor. Politiken ska skapa villkor för en effektiv och hållbar energianvändning och en kostnadseffektiv svensk energiförsörjning med låg inverkan på hälsa, miljö och klimat. Den ska även underlätta omställningen till ett ekologiskt uthålligt samhälle samt främja en god ekonomisk och social utveckling i hela . Utgiftsområdet omfattar frågor om tillförsel, distribution och användning av energi. Statliga aktörer är bland annat , , och . Energirelaterade skatter bidrar också med i intäkter. Viktiga utmaningar för det statliga åtagandet: Energipolitiken blir alltmer integrerad med andra politikområden, som näringspolitik, miljöpolitik och utrikespolitik. Den svenska industrin har historiskt gynnats av god tillgång till relativt billig el som produceras med vatten- och kärnkraft. Globala ekonomiska kriser, snabba politiska omprövningar och stora variationer i utbud och priser har medfört en växande osäkerhet om den långsiktiga energiförsörjningen, särskilt vad gäller el. Målet om en omställning till förnybar energi innebär stora utmaningar för elförsörjningen. Detta gäller bland annat lönsamheten för olika elproducenter, utbyggnad av elnätet, ny teknik för lagring av el samt styrning av efterfrågan. Granskning pågår om förutsättningar för stabilitet i elförsörjningen, kärnkraftstillsynen i samt av det samlade statliga stödet till solenergi. Målet för transportpolitiken är att säkerställa en samhällsekonomiskt effektiv och långsiktigt hållbar transportförsörjning för medborgarna och näringslivet i hela landet. Transportpolitiken utgör merparten av området, därutöver ingår även politiken för informationssamhället som är uppdelad i tre delar: it-politik, postsektorn och grundläggande betaltjänster. Myndigheter på området är bland annat , , . Dessutom verkar ett antal statligt ägda bolag inom utgiftsområdet, exempelvis , och Swedavia. Viktiga utmaningar för det statliga åtagandet: En väl fungerande infrastruktur är central för tillväxt och ekonomiskt hållbar utveckling. Satsningar på ny infrastruktur och underhåll omfattar stora summor. Bedömningarna ska enligt regering och riksdag utgå från den s.k. fyrstegsprincipen och samhällsekonomiska analyser. granskningar har visat på brister i beslutsunderlagen. Ökande transportbehov och ambitiösa klimatmål ställer stora krav på analys, långsiktig styrning och teknikutveckling. Revisionsberättelse med upplysning har lämnats till Transportstyrelsen. Myndigheten har ingen bemyndiganderam kopplad till anslaget supermiljöbilspremie. Som framgår av årsredovisningen fanns det 1 479 fordon som var berättigade till supermiljöbilspremie 2015 men som inte hade fått den. Dessa utestående uppgår till maximalt och belastar anslag. Eftersom grunden för premien regleras av en förordning har Transportstyrelsen ingen möjlighet att påverka hur många fordon som blir berättigade till stöd. Sedan den förra årliga rapporten har en granskning om publicerats. Det pågår granskningar av statens investeringar i farleder till allmänna hamnar samt underhåll av vägar. Det pågår också en granskning av digitala infrastruktur som även nämns under utgiftsområde 2, eftersom den har ett övergripande perspektiv om e-förvaltning och förutsättningar för demokrati. OPS-lösningen för (RiR 2016:3) är det enda större nationella infrastrukturprojekt som genomförts i s.k. offentlig-privat samverkan (OPS). Banan byggdes av det privata företaget som också finansierade stora delar av investeringen. Staten finansierade resterande del och kommer också enligt avtalet att kunna överta anläggningen . har granskat vilka erfarenheter som finns av hur OPS-lösningen för fungerat som gått sedan Arlandabaneavtalen slöts mellan staten och operatören A-Train. slutsatser: Granskningen visar att OPS-lösningen för i huvudsak har fungerat väl men att det finns både för- och nackdelar och att detta är erfarenheter som bör beaktas om OPS ska användas i framtida infrastrukturprojekt. OPS kan bidra till att infrastrukturanläggningar färdigställs och drivs med få störningar. har sedan trafikstarten fungerat utan större störningar och med god punktlighet. Samhällsekonomiska kalkyler behövs även vid OPS för att kunna följa upp nyttan, vilket inte har skett i detta fall. Kostnadsuppföljningar har inte gjorts för att se om OPS gav lägre totalkostnader än för andra genomförandeformer. Riskfördelningen och finansieringslösning avgör hur villkoren i utformas, vilket i sin tur har betydelse för hur staten kan påverka nyttjandet av den anläggning som OPS avser. I fall står staten för låga risker och har därmed begränsad möjlighet att förhandla om ändringar i avtalsvillkoren. Det gäller exempelvis möjligheten att förhandla om ändringar i villkoren för att tillgodose en ökad efterfrågan på tågresor. Efter granskningen: Regeringen ska lämna en skrivelse senast efter att granskningen publicerats. Verksamheten inom utgiftsområdet syftar till att stärka innovationskraften i , främja entreprenörskap och konkurrens samt att skapa tillväxt och sysselsättning i . Här ingår också bidrag till forskning och utveckling. Utgiftsområdet omfattar näringspolitik och utrikeshandel samt handels- och investeringsfrämjande. Myndigheter på området är bland annat Verket för innovationssystem (), och . Dessutom berörs ett antal statliga bolag och stiftelser av utgiftsområdet, bland annat , och Stiftelsen Industrifonden. Viktiga utmaningar för det statliga åtagandet: En stark tillväxt inom näringslivet är viktig för hållbar ekonomisk utveckling. Flera statliga aktörer verkar inom området, bland annat genom olika former av näringslivsstöd. En utmaning är att stärka samarbetet mellan företag, högskolor och främja innovationskraft och hållbar utveckling. Revisionsberättelse med reservation har lämnats till . Myndigheten har överskridit bemyndiganderamen gällande anslagspost 24.11. Bemyndiganderamen uppgår till och utestående åtaganden enligt årsredovisningen uppgår till . Myndigheten har inte beskrivit orsaken till överskridandet i årsredovisningen. Det pågår tre granskningar av statliga bolag, varav två även nämns under utgiftsområde 2: en om hur statliga bolag presterar i förhållande till viktiga styrparametrar och en som innefattar kartläggning och genomgång av syftet med statens bolagsinnehav. Dessutom pågår en granskning av statens användning av monopol i . Därutöver pågår en granskning av statligt stöd till innovationer och företagande samt en mer övergripande granskning om näringspolitikens syfte, förvaltning och kostnader. Generella iakttagelser från den årliga revisionen De generella iakttagelserna från den årliga revisionen avser brister och problem som förekommer inom flera myndigheter och som kan innebära risker för att årsredovisningen inte blir fullständig och ger en rättvisande bild. generella iakttagelser från den årliga revisionen, i denna rapport, ger således en samlad bild av väsentliga frågeställningar och problem i myndigheternas redovisning. I flera fall avser de generella iakttagelserna brister som påpekats av , men där förbättrande åtgärder ännu inte har genomförts eller fått genomslag. Ekonomiadministrativa regelverket för statlig redovisning Riksrevisorernas bedömning: Vi anser, , att det är angeläget att fortsätta utveckla ett regelverk för årsredovisningen för staten så att den ger en rättvisande bild. En översyn bör göras för att få ett mer tydligt och enhetligt regelverk för myndigheternas återrapportering av finansiell information. Dessutom bör regleringen av redovisningen av gemensamma medel som tilldelas myndigheter för samarbetsprojekt följa enhetliga och tydliga regler som möjliggör bra uppföljning och kontroll. Vår uppfattning är vidare att regeringen bör överväga att statlig verksamhet ska omfattas av samma krav på hållbarhetsredovisning, oavsett organisationsform. har betonat att det är av central betydelse att myndigheternas årsredovisningar är rättvisande för att regeringen ska kunna fullgöra sin redovisningsskyldighet gentemot . menar att detta fordrar klara och tydliga ekonomiadministrativa regelverk för myndigheterna, liksom ett tydligt definierat regelverk för årsredovisning för staten. Brist på normering av årsredovisningen för staten Årsredovisningen för staten är upprättad enligt budgetlagen. Budgetlagen ger ett större utrymme för regeringen att bedöma vad som ska ingå i redovisningen än om regeringen skulle följa ett allmänt vedertaget ramverk för sin rapportering. Det saknas exempelvis kriterier i budgetlagen för hur årsredovisningen för staten ska avgränsas vad gäller vilka myndigheter och organisationer som ska ingå i den finansiella sammanställningen. Vidare ingår delar i årsredovisningen som inte är av finansiell karaktär, såsom redovisning av regeringens intygande av EU-medel, uppföljning mot de budgetpolitiska målen och redovisning av regeringens åtgärder med anledning av rapporter. Även för dessa delar saknas en tydlig reglering av hur de ska redovisas i årsredovisningen för staten. använder inte begreppet rättvisande bild i uttalandet om årsredovisningen för staten. Detta innebär inte att funnit väsentliga fel i sin granskning. För ett uttalande om rättvisande bild krävs däremot att årsredovisningen har upprättats enligt ett regelverk för redovisning som har utformats i syfte att uppnå en rättvisande bild. Budgetlagen är inte ett sådant ramverk. För att uppfylla grundläggande krav för att uppnå en rättvisande bild krävs att regelverket ger upphov till räkenskaper som är oberoende, objektiva, transparenta och förståeliga. En läsare ska kunna förstå redovisningen på objektiva grunder. Det pågående arbetet inom EU med att ta fram en gemensam redovisningsstandard (Epsas) är ett steg i denna riktning. bedömer att det är angeläget att utveckla ett regelverk för årsredovisningen för staten som är utformat i syfte att ge en rättvisande bild. Delat ansvar mellan myndigheter Det finns ofta motiv för delat ansvar mellan myndigheter eller mellan myndigheter och regeringen eller . Myndigheter behöver samverka för att nå uppsatta mål. Det är därför relativt vanligt att myndigheter delar ansvar för utbetalningar och åtaganden. har den årliga rapporten framhållit att delat ansvar medför risker för oklar ansvarsfördelning och kan ha negativa konsekvenser för redovisning, styrning och uppföljning. Det kan uppstå luckor i ansvaret för det statliga åtagandet. När ansvaret är uppdelat mellan en myndighet och regeringen eller blir dessa risker särskilt påtagliga. Regeringen och omfattas inte av myndighetsförordningen och förordningen om intern styrning och kontroll och omfattas därför inte av samma krav på kontroll som andra myndigheter. Problemen kvarstår även . anser att det inte är tillfredsställande att aktörer som inte omfattas av de grundläggande reglerna om ledningens ansvar fattar beslut om användningen av statliga medel. Regeringen bör säkerställa en betryggande styrning och kontroll för denna typ av åtaganden. Behov av tydligare regelverk Myndigheternas återrapportering av ekonomiska transaktioner i årsredovisningen styrs av ett antal förordningar kompletterade med ESV:s föreskrifter, allmänna råd och handledningar. Allmänna råd utgör rekommendationer, och handledningarna ger praktisk men ej styrande reglering för att nå målen enligt förordning och föreskrifter. I takt med att redovisningen utvecklas och nya företeelser eller betingelser uppstår har handledningarna fått en stor roll för att skapa enhetlighet i myndigheternas redovisning. har i årets granskning av årsredovisningar konstaterat bristande eller otydlig reglering, bland annat när det gäller avgiftsintäkter och beställningsbemyndiganden. noterar även en förskjutning från förordning och föreskrifter till allmänna råd eller handledningar. Det kan medföra otydlig tillämpning eftersom det inte är ett krav att följa handledningar. anser att reglerna för årsredovisningen bör anges i förordning och föreskrifter när så är möjligt. Redovisning av använda medel för samarbetsprojekt Myndigheter samarbetar i allt större utsträckning och en del myndigheter har även i uppgift att genomföra olika samarbetsprojekt. Ett exempel är i som har getts i anslag för att genomföra ett antal utvecklingsprojekt tillsammans med andra länsstyrelser. noterar att det inte är tydligt enligt regelverket hur sådana medel ska redovisas. i har betraktat medlen som verksamhetskostnader, men skulle även kunna klassificera dessa som transfereringar. Hur medlen klassificeras påverkar den interna styrningen och kontrollen och hur medlen ska avräknas från anslag. har noterat att i avräknat anslag som transfereringar men redovisat kostnaderna som verksamhetskostnader. Det innebär en felaktig anslagsbelastning och medförde en reservation i revisionsberättelsen. Redovisning av avsättningar för garantier och återställning av förorenad mark har konstaterat fel och brister hos några av de myndigheter som redovisar avsättningar avseende garantier. Det gäller Sida och (). Bristerna bedöms till viss del vara en konsekvens av otydliga regler. Felen eller bristerna har inte påverkat revisionsberättelse. noterar dock att reglerna för hur garantier och avsättningar ska redovisas i staten behöver göras tydligare. ESV har i uppdrag att utreda värdering och redovisning av garantier. anser att det är angeläget att arbetet prioriteras så att reglerna kan tillämpas för redovisning av garantier och värdering av garantiavsättningar . framhöll föregående år att det finns behov av att stärka och förtydliga redovisningen mot anslag för avsättningar relaterade till kostnader för sanering och återställning av förorenade områden. ESV har i uppdrag att förtydliga även detta regelverk, och betonar vikten av detta arbete som är angeläget för alla parter. Undantag från det ekonomiadministrativa regelverket Det förekommer relativt ofta att myndigheter får undantag från redovisningskrav i förordningar. En genomgång av regleringsbreven visar att totalt 90 myndigheter har beviljats undantag från en eller flera förordningar. Det är 21 länsstyrelser som delvis har undantag från kravet att resultatredovisningen ska visa hur prestationer har utvecklats vad gäller volym och kostnader, samt undantag från att redovisa intäkter enligt verksamhetsindelningen. Dessutom har 30 universitet och högskolor undantag bland annat för när avräkning mot anslag ska göras. Resterande 39 myndigheter har beviljats specifika undantag som främst rör förordningen om årsredovisning och budgetunderlag (FÅB), anslagsförordningen, kapitalförsörjningsförordningen och avgiftsförordningen. Samtliga länsstyrelser samt avvecklingsmyndigheter har getts undantag från FÅB i form av förenklingar av resultatredovisningen i årsredovisningen. Därutöver har specifika undantag från anslagsförordningen lämnats för några myndigheter. Det gäller främst undantag från kostnadsmässig anslagsavräkning, hantering av intäkter som myndigheten disponerar från försäljningar samt utgiftsmässig anslagsavräkning för varulager eller anläggningstillgångar. konstaterade även i årliga rapporten att undantag från förordningar är vanliga. Undantag riskerar att försämra möjligheterna att få en rättvisande bild av den finansiella statliga verksamheten. anser därför att undantag från det ekonomiadministrativa regelverket bör hanteras restriktivt. Ett antal av de undantag som finns har existerat . Om undantagen ska betraktas som permanenta bör regeringen överväga om undantagen i stället ska anges i myndighetens instruktion.