frsrdg · H304RS7 · 2016-06-14 00:00:00 — ska vidare till partigrupperna lämna stöd till utrikes resor för deltagande i internationella konferenser och andra utrikes resor. En bestämmelse som erinrar om att det finns regler om utrikes tjänsteresa i den nya lagen (2016:000) om ersättning till ledamöter tas in i den nya lagen (2016:000) om stöd till partigrupperna för riksdagsledamöternas arbete i . Som redovisas i avsnitt 5.3.4 fastställer riksdagsstyrelsen för varje valperiod ett belopp som en ledamot får använda för enskilda utrikes tjänsteresor. uppgår beloppet till . Därutöver finns det regler om stöd för riksdagsledamöternas utrikes resor lag om stöd till riksdagsledamöternas och partigruppernas arbete i och riksdagsstyrelsens föreskrift (2012:8) om visst stöd till riksdagsledamöternas och partigruppernas arbete i . Detta stöd lämnas alltså till partigrupperna, inte till ledamöterna. Stödet för deltagande i samarbetet inom EU uppgår till och ledamot. Syftet med stödet är att ge riksdagsledamöterna bättre möjligheter att sätta sig in i och påverka frågor som bereds inom EU. Detta kan ske genom till exempel kontakter med EU:s institutioner och med partier och parlamentariker i andra länder. Det kan också ske genom att på andra sätt studera förhållandena i andra länder. Av lagförarbetena framgår att det allmänt sett bör göras en generös bedömning av ändamålet med resorna och att stödet bör avse resor till länder inom EU och till ansökarländer och till länder som omfattas av EES-samarbetet. Stöd lämnas också för deltagande i internationella konferenser utomlands och andra utrikes resor med för de första 20 mandat som har tillfallit partiet i det senaste valet till och med för varje ytterligare mandat som tillfallit partiet i valet. Efter varje kalenderår ska partigrupperna till redovisa hur utbetalade bidrag har använts under det föregående budgetåret. Redovisningen ska innehålla uppgifter om riksdagsledamotens namn, resmål, tidpunkt för resan samt kostnad för resan med uppgift om huruvida bonuspoäng har utnyttjats för resan. Stöd från prövas av en av de vice talmännen medan stödet från partigrupperna prövas av ledamotens egen partigrupp. Om en resa uppfyller kraven enligt både ersättningslagen och lag kan ledamoten välja att antingen ansöka om ersättning från eller från sin partigrupp. Ersättning för samma resa kan följaktligen i vissa fall lämnas från två olika håll. Utredningen föreslår att nuvarande bestämmelser lag om att ska lämna stöd till kostnader för riksdagsledamöternas deltagande i internationella konferenser utomlands och andra utrikes resor tas in i den nya lagen. Stödet ska dock bestämmas av och inte anges i lagen. Detsamma gäller bestämmelsen om stöd till resekostnader för riksdagsledamöternas deltagande i samarbetet inom EU. För att uppnå parallellitet med reglerna om ersättning för enskilda utrikes tjänsteresor i den nya ersättningslagen anser utredningen att det stödet ska omfatta resor på partigruppens uppdrag till länder inom EES-området, länder som har ansökt om medlemskap i och till så kallade potentiella kandidatländer. Utredningen konstaterar att det inte framkommit något problem med att ersättning för utrikes resor kan lämnas från två håll för samma resa. Utredningens kartläggning visar också att stöden på ett väl fungerande sätt betalas ut enligt respektive ersättningssystem och att stöden i vissa fall kombineras och får komplettera varandra. Enligt utredningens bedömning är det viktigt att reglerna och tillämpningen av dem är transparenta och att det är lätt att hitta i de parallella systemen. Det bör därför framgå klart av regelverket att ledamöterna har olika möjligheter att få stöd till utrikes resor och föreslår att det tas in en bestämmelse i den nya lagen om stöd till partigrupperna för riksdagsledamöternas arbete i med en erinran om att det finns regler om enskilda utrikes tjänsteresor i den nya lagen om ersättning till ledamöter. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inga synpunkter på det. Flera partigrupper kritiserar dock förslaget att stödets storlek inte ska anges i lag utan bestämmas av (jfr avsnitt 5.13.1). Skälen för riksdagsstyrelsens förslag Riksdagsstyrelsen har inte någon annan uppfattning än den som utredningen har redovisat. Som framgår av avsnitt 5.13.1 godtar riksdagsstyrelsen den föreslagna ordningen med ett bemyndigande till att bestämma stödets storlek. Utredningens förslag bör således genomföras. Riksdagsstyrelsens förslag: lämnar stöd till partigrupperna för riksdagsledamöternas språkutbildning med belopp som förvaltningen bestämmer. En bestämmelse som erinrar om att det finns regler om stöd till språkutbildning för riksdagsledamöterna i den nya lagen (2016:000) om stöd till partigrupperna för riksdagsledamöternas arbete i tas in i den nya lagen (2016:000) om ersättning till ledamöter. En bestämmelse som erinrar om att det finns regler om stöd till vidareutbildning för riksdagsledamöterna i lagen (2016:000) om ersättning till ledamöter tas in i den nya lagen (2016:000) om stöd till partigrupperna för riksdagsledamöternas arbete i . Riksdagsledamöterna erbjuds stöd till språkundervisning från både och partigrupperna. Rätten till språkutbildning är inte reglerad i lag eller annan författning. upphandlar intensivkurser för ledamöterna i engelska och franska. Kurserna hålls både i och utomlands. Under valår hålls det ingen språkutbildning för ledamöterna. Partierna bestämmer vilka ledamöter som ska delta och platserna fördelas efter antalet mandat. Partigrupperna får ett bidrag från som ska användas till utbildning i andra språk än engelska och franska eller till fortbildning i engelska och franska. Om en partigrupp inte använder hela sitt stöd, finns den resterande delen kvar för att användas året efter. Stödet förnyas inte innan det föregående stödet har använts. Utredningen anser inte att det förhållandet att språkutbildning erbjuds av såväl som partigrupperna utgör något problem. För att undvika gränsdragningsproblem bör dock stödet till den språkundervisning som anordnas via partigrupperna enligt utredningens mening, på samma sätt som när det gäller den vidareutbildning som anordnas via , regleras i den föreslagna lagen om stöd till partigrupperna för riksdagsledamöternas arbete i och dess tillämpningsföreskrifter och allmänna råd. Regleringen bör enligt utredningen baseras på dagens förhållanden men tydliggöra vad det är som gäller. Vidare bör bemyndigas att bestämma beloppen genom föreskrift beslutad av riksdagsstyrelsen. Utredningen föreslår således att till partigrupperna ska betala stöd till språkutbildning för riksdagsledamöterna med ett belopp som förvaltningen bestämmer. Utredningen framhåller vikten av att regleringen, på samma sätt som när det gäller stödet till kostnader för ledamöternas utrikes resor i tjänsten, är transparent. Det bör således vara lätt att hitta de parallella ersättningssystemen. En regel som påminner om att det finns bestämmelser om stöd till språkutbildning för riksdagsledamöterna i den nya lagen om stöd till partigrupperna för riksdagsledamöternas arbete i föreslås därför i den nya ersättningslagen. En motsvarande bestämmelse föreslås även i den nya lagen om stöd till partigrupperna för riksdagsledamöternas arbete i . Remissinstanserna tillstyrker eller lämnar förslaget utan erinran. Flera partigrupper kritiserar dock förslaget att stödets storlek inte ska anges i lag utan bestämmas av (jfr avsnitt 5.13.1). Skälen för riksdagsstyrelsens förslag Riksdagsstyrelsen ställer sig bakom utredningens förslag att det ska tas in en bestämmelse i den nya lagen om att lämnar stöd till partigrupperna för riksdagsledamöternas språkutbildning. Som framgår av avsnitt 5.13.1 godtar riksdagsstyrelsen den föreslagna ordningen med ett bemyndigande till att bestämma stödets storlek. Riksdagsstyrelsen anser vidare att de förslagna hänvisningsbestämmelserna ska tas in i lagstiftningen. Utredningens förslag bör således genomföras. Återbetalning av stöd för språkutbildning och utrikes resor Riksdagsstyrelsens förslag: Stöd till kostnader för riksdagsledamöters utrikes resor och språkutbildning som en partigrupp mottagit , och som inte förbrukats , ska betalas tillbaka till . Återbetalningsskyldigheten gäller stöd som lämnas efter lagens ikraftträdande. I 14 § andra stycket lag finns en bestämmelse om återbetalningsskyldighet. Bestämmelsen gäller för en partigrupp som inte återkommer till efter ett val. En sådan partigrupp ska betala tillbaka de medel som lämnats för ledamöters resor med anledning av EU-samarbetet och som inte har förbrukats. För övriga stöd finns det inte någon återbetalningsskyldighet enligt lagen. När det gäller det oreglerade stödet till partigrupperna för ledamöternas språkutbildning gäller att språkstöd inte förnyas innan det föregående stödet har använts. Om en partigrupp inte använder alla medel som den mottagit i stöd avräknas de resterande medlen från det belopp som ska betalas ut i stöd . Utredningen föreslår att om ett parti inte återkommer till ska de medel som lämnas som stöd för språkutbildning och utrikes resor betalas tillbaka till . Skälen för riksdagsstyrelsens förslag Riksdagsstyrelsen ansluter sig till utredningens förslag. Vidare bör stöd för utrikes resor och språkutbildning som en partigrupp tagit emot men inte förbrukat betalas tillbaka till . Ett sådant förslag läggs därför fram. Denna återbetalningsskyldighet bör dock endast gälla stöd som lämnas efter det att den nya lagen trätt ikraft. En övergångsbestämmelse med den innebörden föreslås därför. Riksdagsstyrelsens förslag: De nya lagarna och lagändringarna ska träda i kraft då lagen (1994:1065) om ekonomiska villkor för ledamöter och lagen (1999:1209) om stöd till riksdagsledamöternas och partigruppernas arbete i ska upphöra att gälla. Övergångsbestämmelserna till lagen (1994:1065) om ekonomiska villkor för ledamöter och till ändringar i den lagen ska dock fortfarande gälla. Reglerna om återbetalningsskyldighet avseende stöd för utrikes resor och språkutbildning ska gälla stöd som lämnas efter . I inkomstskattelagen tas in en särskild övergångsbestämmelse som innebär att ändringen i den lagen ska tillämpas på beskattningsår som börjar efter . Utredningen konstaterar att lag har ändrats sedan lagen trätt i kraft och att det finns övergångsbestämmelser som fortfarande kan vara aktuella. Eftersom den nya lagen inte innehåller några sakliga förändringar i de delar som omfattas av övergångsbestämmelser som är aktuella, bör övergångsbestämmelserna enligt utredningens bedömning fortfarande gälla. Enligt utredningens uppfattning behövs det i övrigt inte några övergångsbestämmelser. påpekar att omställningsstöd enligt ersättningslag inte ska tas upp till beskattning enligt inkomstskattelagen. Eftersom omställningsstöd som betalas ut enligt lag ska vara skattefri för mottagaren även efter anser att det bör framgå av ikraftträdandebestämmelsen till ändringen i inkomstskattelagen att lagen ska tillämpas på beskattningsår som börjar efter . I övrigt har remissinstanserna antingen tillstyrkt eller inte haft några synpunkter på förslaget. Skälen för riksdagsstyrelsens förslag Riksdagsstyrelsen anser att den nya lagstiftningen ska träda i kraft och att respektive lag ska upphävas . Vad gäller ändringen i inkomstskattelagen bör det tas in en ikraftträdandebestämmelse med den av förordade lydelsen. Av förutsebarhetsskäl bör det vidare tas in en övergångsbestämmelse i den nya lagen om stöd till partigruppernas arbete i som innebär att återbetalningsskyldigheten vad gäller stöd för utrikes resor och språkutbildning som inte utnyttjats bara gäller stöd som lämnas efter lagens ikraftträdande. Av samordningsskäl tas det dessutom in en övergångsbestämmelse som tar sikte på beräkningen av stödet för de politiska sekreterarna för . I övrigt delar riksdagsstyrelsen utredningens bedömning i fråga om ikraftträdande- och övergångsbestämmelser. Förslagen innebär en systematisk, redaktionell och språklig genomgång av de föreskrifter och andra styrdokument som gäller ersättningen till riksdagsledamöterna. Regelverket blir på detta sätt tydligare, lättare att använda och mer transparent. Detta bör förenkla tillämpningen för den som är direkt berörd av regelverket men också tillgodose intresset av insyn. administration förenklas genom att reglerna får en mer enhetlig och modern utformning. Vidare anser riksdagsstyrelsen att förslagen kommer att underlätta utövningen av riksdagsuppdraget, till exempel genom möjlighet till vidareutbildning med sikte på de särskilda kraven i det uppdraget. Genom förslaget om ersättning för kostnader som avser telefoni och datakommunikation utökas ledamöternas möjligheter att få ersättning vid användningen av teknisk och elektronisk utrustning inom ramen för riksdagsuppdraget. När det gäller förslagen om att en ledamot själv ska få besluta om utrikes tjänsteresor till länder inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) och till länder som har ansökt om medlemskap i unionen (EU) gör riksdagsstyrelsen bedömningen att de kommer att leda till att det blir enklare för en ledamot att besöka bland annat EU:s institutioner och EES-länderna, däribland de nordiska länderna. Slutligen innebär förslagen vissa kostnadsökningar för . Dessa bedöms dock inte bli större än att de bör kunna inom ramen för de nuvarande anslagen. Förslaget till lag om ersättning till ledamöter En delvis omdisponerad och i vissa avseenden ny ersättningslag föreslås. Bestämmelser om ledamöternas ekonomiska villkor har hämtats från andra författningar, och normnivån på vissa av dagens bestämmelser har ändrats. Strukturen på lagen har ändrats genom att två nya kapitel (6 och 8 kap.) införts och genom ändringar i ett delvis nytt kapitel (7 kap.). Redaktionellt har lagen ändrats bland annat genom att långa paragrafer har delats upp i flera kortare paragrafer och att underrubriker har tagits in i kapitlen. Även språkliga ändringar har gjorts. Därutöver finns ett antal nya materiella bestämmelser. Med ersättningslag avses lagen (1994:1065) om ekonomiska villkor för ledamöter. 1 § Denna lag innehåller bestämmelser om ersättning till talmannen, ledamöter och ersättare. – ersättning till talmannen (2 kap.), – arvode till ledamöter och ersättare (3 kap.), – resekostnadsersättning (4 kap.), – traktamente (5 kap.), – övernattningsbostad (6 kap.), – arbetsrum, introduktion, vidareutbildning samt teknisk och elektronisk utrustning (7 kap.), – barnverksamhet (8 kap.), – ålderspension (9 kap.), – sjukpension (10 kap), – efterlevandepension (11 kap.), – inkomstgaranti (12 kap.), – omställningsstöd (13 kap.), – försäkring, rehabilitering och företagshälsovård (14 kap.), och – överklagande (15 kap). Paragrafen är ny. Innehållsförteckningen ger en översikt över lagens disposition och innehåll och syftar till att göra den föreslagna lagen lättillgänglig och användarvänlig. Övervägandena finns i avsnitt 5.1.2. 2 § I lagen avses med prisbasbelopp: prisbasbeloppet enligt 2 kap. 6 och 7 §§ socialförsäkringsbalken, förhöjt prisbasbelopp: det förhöjda prisbasbeloppet enligt 2 kap. 6 och 8 §§ socialförsäkringsbalken, inkomstbasbelopp: inkomstbasbeloppet enligt 58 kap. 26 och 27 §§ socialförsäkringsbalken, inkomstindex: inkomstindex enligt 58 kap. 10–12 §§ socialförsäkringsbalken, balansindex: balansindex enligt 58 kap. 22–24 §§ socialförsäkringsbalken, och ledamotsstadga: beslut av om antagande av ledamotsstadga (2005/684/EG, Euratom). Paragrafen innehåller definitioner av vissa begrepp som används i lagen. Punkt 1–5 motsvarar 1 kap. 6 § ersättningslag. Punkt 6 har lagts till på förslag av Lagrådet. I 4 kap. 1 § andra stycket finns en definition av begreppet tjänsteresa. 3 § Med avses i lagen . Om inte kan tillgodoräknas som vid beräkningen av antalet ska ändå anses som , om tiden uppgår till minst . Paragrafen motsvarar 1 kap. 3 § ersättningslag och innehåller en bestämmelse om att begreppet ”” som huvudregel motsvarar vid beräkningen av antalet , exempelvis vid bedömningen av rätten till olika pensionsförmåner, inkomstgaranti och omställningsstöd, men att även kan betraktas som , såvida tiden uppgår till i vart fall . Begreppet ”” infördes då begreppet ”riksdagsår” utmönstrades . 4 § En ledamot har rätt till ersättning enligt denna lag. Paragrafen motsvarar 1 kap. 1 § första stycket första meningen ersättningslag. I paragrafen finns den grundläggande regeln om att en ledamot har rätt till ersättning för sitt uppdrag enligt vad som närmare framgår av lagen. Den grundas i sin tur på 5 kap. 5 § riksdagsordningen. lag används begreppet ekonomiska förmåner. I den föreslagna lagen används i stället begreppet ersättning. Det begreppet omfattar inte bara direkt ekonomisk gottgörelse såsom arvode, resekostnadsersättning, traktamente, inkomstgaranti, omställningsstöd och pension utan även andra förmåner av ekonomisk natur, det vill säga tillgång till övernattningsbostad, tillfällig barnverksamhet, introduktion och vidareutbildning, teknisk och elektronisk utrustning, parkeringsplats, rehabilitering samt försäkrings- och företagshälsoförmåner. Övervägandena finns i avsnitt 5.1.1. 5 § En ersättare har rätt till ersättning på samma sätt som en ledamot, om det inte anges något annat i lagen. Paragrafen motsvarar 1 kap. 1 § tredje stycket ersättningslag. Av paragrafen följer att en ersättare som utgångspunkt har rätt till ersättning enligt lagen på samma sätt som en ordinarie ledamot, såvida det inte anges något annat i lagen. Paragrafen tar sikte på alla slags ersättare; ersättare för talmannen, ersättare för en ledamot som utsetts till statsråd eller statssekreterare och ersättare för en annan ledamot än talmannen eller en ledamot som utsetts till statsråd eller statssekreterare. 6 § Lagen gäller även för talmannen, om det inte anges något annat i lagen eller annat framgår av sammanhanget. Paragrafen motsvarar 2 kap. 7 § ersättningslag och innehåller en bestämmelse om att lagen som utgångspunkt även gäller för talmannen. Riksdagsstyrelsen har delvis följt Lagrådets förslag till språklig utformning av paragrafen. 7 § Bestämmelserna i 3–5, 7 och 14 kap. ska tillämpas från och med den dag då ledamoten tillträder sitt uppdrag till och efter det att uppdraget upphör. Bestämmelserna i 4 kap. 2, 5, 9 och 10 §§ och 5 kap. 1, 4 och 5 §§ ska dock, – i fråga om en nyvald ledamot som tillträder sitt uppdrag i samband med ett riksdagsval, tillämpas från och med den dag då fördelat mandaten och fastställt vilka kandidater som valts till ledamöter, och – i fråga om en nyvald ledamot som utses enligt 14 kap. 18 § vallagen (2005:837), tillämpas från och med den dag då utser honom eller henne till ledamot. Bestämmelserna i 8 kap. ska tillämpas från och med den dag då ledamoten tillträder sitt uppdrag till och med den dag då uppdraget upphör. Paragrafen innehåller preciseringar av rätt till ersättning föreligger. Första stycket motsvarar 1 kap. 2 § första stycket ersättningslag. I andra stycket finns en ny bestämmelse som gäller en nyvald ledamots rätt till ersättning i vissa fall för dels resekostnad, dels traktamente. Regeln innebär att ersättning utgår från en tidigare tidpunkt än vad som anges i första stycket. Första strecksatsen gäller en nyvald ledamot som tillträder sitt uppdrag i samband med ett riksdagsval, antingen ett ordinarie val eller ett extra val. I sådana fall föreligger rätt till ersättning redan från den dag då fastställt vilka som valts till ledamöter av . Med detta avses den dag då beslutar om fördelningen av mandaten och fastställer vilka kandidater som har valts till ledamöter och ersättare. Andra strecksatsen gäller en ledamot som utses enligt 14 kap. 18 § vallagen, det vill säga i samband med ett så kallat efterträdarval sedan en annan ledamot lämnat uppdraget. I den situationen ska bestämmelserna tillämpas från den dag då utser honom eller henne till ledamot. Vad som avses är alltså beslutsdagen. Från och med den dag då ledamoten tillträder uppdraget gäller bestämmelserna i första stycket. I tredje stycket, som är nytt, finns en bestämmelse om en ledamot har rätt till barnverksamhet enligt 8 kap. Så är fallet från och med den dag då ledamoten tillträder uppdraget till och med den dag då uppdraget upphör. En ledamot har således inte rätt att utnyttja barnverksamhet från det att han eller hon lämnat uppdraget. 8 § För en ersättare för en annan ledamot än talmannen eller ett statsråd eller en statssekreterare, tillämpas 3–5, 7, 8 och 14 kap. endast för den tid som ersättaren enligt bevis utfärdat av ska fullgöra uppdraget. Om uppdraget upphör tidigare än vad som anges i beviset tillämpas dock 8 kap. fram till och med den dag då uppdraget upphör och 3–5, 7 och 14 kap. till och efter den dag då uppdraget upphör, dock längst till och med den dag som anges i beviset. Bestämmelserna i 4 kap. 2, 5, 9 och 10 §§ och 5 kap. 1, 4 och 5 §§ tillämpas från och med den dag då utfärdar bevis om att ersättaren ska fullgöra ett uppdrag som ledamot. Paragrafen innehåller en särskild bestämmelse för ersättare för någon annan än talmannen eller en ledamot som utsetts till statsråd eller statssekreterare. Ett exempel på det är en ersättare för en ledamot som är föräldraledig. Ersättare för talmannen samt för ledamöter som utsetts till statsråd eller statssekreterare omfattas däremot av bestämmelserna i 1 kap. 7 §. Första stycket motsvarar 1 kap. 2 § andra stycket ersättningslag. Innebörden är att ersättaren har rätt till ersättning enligt de uppräknade paragraferna endast då han eller hon enligt ett bevis från ska fullgöra uppdraget. Det har därutöver gjorts ett tillägg som gäller barnverksamhet. Språkliga ändringar har även gjorts. Andra stycket är nytt och innehåller en bestämmelse som går ut på att vissa regler om resekostnadsersättning i 4 kap. och om traktamente i 5 kap. ska tillämpas på en ersättare för en annan ledamot än talmannen eller en ledamot som utsetts till statsråd eller statssekreterare från och med den dag då utfärdar bevis om att ersättaren ska fullgöra uppdrag som ledamot. Här avses det meddelande som skickar till en ersättare enligt tilläggsbestämmelse 5.5.1 i riksdagsordningen. 9 § En ledamot som har beviljats ledighet från sitt uppdrag under minst en månad i följd har rätt till ersättning för om skälet till ledigheten är offentligt uppdrag, militärtjänstgöring, sjukdom eller något annat förhållande som omfattas av bestämmelserna om rätt till ledighet för arbetstagare hos . Med ett offentligt uppdrag avses ett uppdrag som ges av eller regeringen eller av någon annan efter bemyndigande av eller regeringen. En anställning utgör inte ett offentligt uppdrag. Ersättning lämnas inte för tid då en ledamot är statsråd eller statssekreterare. Paragrafen motsvarar 1 kap. 1 § första stycket andra meningen ersättningslag och innehåller en bestämmelse om ledamotens rätt till ersättning enligt lagen vid ledighet. Innebörden av första stycket är att en ledamot som beviljas ledighet har rätt till ersättning enligt lagen endast om vissa skäl ligger till grund för ledigheten, nämligen offentligt uppdrag, sjukdom, militärtjänstgöring eller något annat förhållande som omfattas av bestämmelserna om ledighet för arbetstagare hos . Sistnämnda uttryck tar sikte på såväl rätt till ledighet på grund av lag som enligt kollektivavtal, exempelvis vård av barn och föräldraledighet. Vid ledighet än en månad utgår ersättning. Enligt 3 kap. 9 § är det dock möjligt för en ledamot att vid sådan så kallad korttidsledighet begära avdrag på arvodet, dock endast under tid då det pågår verksamhet i kammaren, det vill säga icke plenifri tid. På förslag av Lagrådet har bestämmelsen utformats så att det framgår att en ledamot har en uttrycklig rätt till ersättning om förutsättningarna för det är uppfyllda. I andra stycket finns en definition av begreppet offentligt uppdrag. Bestämmelsen har tagits in som ett andra stycke i paragrafen enligt Lagrådets förslag. Den första meningen motsvarar tillämpningsföreskriften till 1 kap. 4 § ersättningslag.