frsrdg · H304RS7 · 2016-06-14 00:00:00 — väljer sex ledamöter och sex suppleanter i den svenska delegationen till (svenska delegation). Delegationen väljs enligt tilläggsbestämmelse 13.18.2 i riksdagsordningen för tiden från som val till ägt rum till motsvarande tidpunkt efter nästa val. Bestämmelser om arvode, resekostnadsersättning och traktamente för en riksdagsledamot som sitter i den svenska delegationen finns i lagen (1989:185) om arvoden m.m. för uppdrag inom , dess myndigheter och organ. Enligt 2 och 3 §§ i den lagen har riksdagsledamöter som deltar i verksamhet rätt till sammanträdesarvode, resekostnadsersättning och traktamente. En riksdagsledamot som inte väljs om till vid ett val lämnar sitt riksdagsuppdrag i och med att den nyvalda samlas till ett nytt (3 kap. 10 § regeringsformen och 3 kap. 2 § riksdagsordningen). Detta sker normalt september/oktober under valåret. En ledamot av eller en suppleant i delegationen som har lämnat i samband med ett riksdagsval får dock kvarstå under den återstående delen av den svenska delegationens mandatperiod, det vill säga fram till . Skälen för riksdagsstyrelsens förslag Som redovisats innebär nuvarande regelverk att en riksdagsledamot som inte omväljs vid ett riksdagsval kan sitta kvar som ledamot eller suppleant i svenska delegation fram till valåret, trots att uppdraget i upphört. Bestämmelserna i arvodeslagen gäller dock bara riksdagsledamöter, vilket innebär att den avgångne riksdagsledamoten inte har rätt till arvode, resekostnadsersättning eller traktamente från det att det nya inletts till . Detta är inte en tillfredsställande ordning. arvodeslag bör därför ändras på så sätt att en ledamot som lämnar i samband med ett val, men som kvarstår som ledamot eller suppleant i svenska delegation, har rätt till sammanträdesarvode, resekostnadsersättning och traktamente för sitt deltagande i delegationen. Ersättningen bör motsvara vad som utgår till delegationsmedlemmar som är ledamöter av . En ledamot eller suppleant i delegationen som lämnar bör även ha rätt att använda den tekniska och elektroniska utrustning som tillhandahållit under resten av mandatperioden. Ett lagförslag med denna innebörd läggs mot den bakgrunden fram. Ledamöternas rätt till övernattningsbostad Riksdagsstyrelsens förslag: Grundläggande regler om ledamöters och ersättares rätt till övernattningsbostad som finns i tillämpningsföreskrift tas in i den nya ersättningslagen. Närmare bestämmelser om övernattningsbostäder lämnas i tillämpningsföreskrift. En ledamot som inte kandiderar i ett riksdagsval ska lämna bostaden valåret. En ledamot som inte återväljs efter att ha kandiderat i ett riksdagsval ska lämna övernattningsbostaden senast efter valdagen. En ledamot som lämnar sitt uppdrag under en löpande valperiod ska lämna övernattningsbostaden senast efter den dag då uppdraget upphört. Övernattningsbostäderna ska fördelas i proportion till antalet valda ledamöter som har rätt till övernattningsbostad. Bestämmelser om ledamöternas övernattningsbostäder finns i 5 kap. ersättningslag, tillämpningsföreskriften till lagen och i föreskriften (2005:9) om arbetsrum och övernattningsbostäder för ledamöter. Enligt 11 § föreskrift ska tillhandahålla övernattningsbostäder till ledamöter som har rätt till nattraktamente. Så är fallet om ledamoten bor mer än 50 kilometer från närmaste färdväg. Med en övernattningsbostad avses antingen en övernattningslägenhet eller ett övernattningsrum i bostadsbestånd eller ett motsvarande boende. finns det omkring 200 lägenheter och omkring 50 övernattningsrum i förvaltningens bestånd. Bostäderna är belägna i , i fastigheter ägda av och i bostadsrättslägenheter i privata bostadsrättsföreningar där förvaltningen är medlem. Att en ledamot tillhandahålls ett motsvarande boende innebär att förvaltningen ersätter boende inom från som ledamoten ordnar själv, exempelvis genom att hyra en lägenhet. beslutar om vilka övernattningsbostäder som ska ställas till respektive partigrupps förfogande. Bostäderna fördelas sedan av gruppkanslierna bland berättigade ledamöter, varefter det ingås ett avtal om upplåtelse av bostaden mellan och ledamoten. Rätten att disponera en övernattningsbostad är personlig och kan inte överlåtas av ledamoten. Ledamoten har rätt att disponera övernattningsbostaden i den vecka då öppnas och så länge uppdraget som riksdagsledamot varar. Om ledamoten är ledig från sitt uppdrag , är han eller hon skyldig att upplåta bostaden till den ersättare som tjänstgör i stället för ledamoten. Ersättaren ska normalt använda den lediga ledamotens bostad. Om det inte är möjligt har ersättaren rätt till ett ersättarrum. Därmed avses ett övernattningsrum i med enklare standard än övriga övernattningsrum. En ledamot som inte kandiderar i ett kommande ordinarie riksdagsval ska lämna bostaden valåret. Ledamoten får dock behålla bostaden även efter detta datum så länge det är nödvändigt för riksdagsuppdraget. En kandiderande ledamot som inte blir återvald ska lämna bostaden och senast efter valdagen. En ledamot som lämnar under löpande valperiod ska lämna bostaden och senast efter avgångstillfället. Utredningen föreslår att de nuvarande reglerna om ledamöternas boende ersättningslag och vissa grundläggande regler i föreskrifterna tas in i den nya lagen. Utredningen gör bedömningen att nuvarande tidsfrister för utflyttning efter ett ordinarie riksdagsval och vid en ledamots avgång ska behållas. När det gäller fördelningen av bostäder mellan partigrupperna anser utredningen att den bör ske i proportion till antalet valda ledamöter som har rätt till övernattningsbostad i stället för i proportion till antalet erhållna mandat utanför . Remissinstanserna tillstyrker eller har inga synpunkter på förslaget. Skälen för riksdagsstyrelsens förslag Riksdagsstyrelsen ställer sig bakom utredningens förslag att de nuvarande reglerna om ledamöternas boende behålls och tas in i den nya lagen, med den ändringen att utflyttning ska ske efter ett ordinarie val eller efter det att en ledamot lämnat sitt uppdrag istället för och senast . Som Lagrådet föreslagit bör det även tas in bestämmelser i den nya lagen om utflyttning vid extra val och om ersättares utflyttning. När det gäller fördelningsprincipen för övernattningsbostäder gör Riksdagsstyrelsens följande överväganden. Enligt den nuvarande ordningen ska övernattningsbostäderna fördelas i proportion till antalet mandat utanför . Utredningen har föreslagit att den nuvarande principen ska behållas, men tas in i lag. I praxis har den nuvarande bestämmelsen om fördelningen av bostäderna föreskrift tillämpats så att uttrycket ansetts motsvara hela . Det har lett till att en ledamot som bor mer än 50 kilometer från , det vill säga , men i en ort som ligger inom inte har räknats med i fördelningsnämnaren. För att rätten till en övernattningsbostad ska korrespondera med fördelningsprincipen anser riksdagsstyrelsen att bostäderna i stället ska fördelas i proportion till antalet valda ledamöter som har rätt till övernattningsbostad. Lagrådet har påpekat att det inte framgår av lagtexten vad som är skillnaden mellan de olika bostadskategorierna övernattningslägenhet och övernattningsrum och vad som omfattas av uttrycket ”motsvarande boende”. Lagrådet anser att detta bör utvecklas närmare. Dessutom bör det klargöras om både övernattningslägenhet och övernattningsrum ingår i bestånd eller om bara övernattningsrum gör det. Vidare bör det, menar , klargöras om kategorin ”motsvarande boende” ställs till partigruppernas förfogande på samma sätt som övriga bostadskategorier eller hur de annars ska tillhandahållas ledamöterna. Som redovisats inledningsvis tillhandahålls ledamöter som har rätt till nattraktamente övernattningsboende i form av övernattningslägenhet, övernattningsrum eller motsvarande boende. De två förstnämnda begreppen är enligt riksdagsstyrelsens uppfattning självförklarande och behöver inte förtydligas ytterligare. Båda dessa boendekategorier ingår i förvaltningens bestånd. Innebörden av att ett motsvarande boende ställs till ledamotens förfogande är att ersätter hela eller en del av ledamotens boendekostnad om denne ordnar eget boende beläget inom från . Boendet fördelas i en sådan situation inte av gruppkansliet utan boendefrågan är en sak mellan ledamoten och . Riksdagsstyrelsen anser inte att det behövs något förtydligande i lagtexten med anledning av Lagrådets synpunkter. Uthyrning av övernattningsbostad till statsråd i vissa fall Riksdagsstyrelsens bedömning: Gällande regelverk ställer inte upp något hinder mot att Riksdagsstyrelsen ingår upplåtelseavtal avseende övernattningsbostäder med statsråd som även är riksdagsledamöter. Beslut om ett sådant avtal bör fattas av Riksdagsstyrelsen. synpunkter föranleder inga lagstiftningsinitiativ. ingick dåvarande och en överenskommelse om uthyrning av övernattningsbostäder till statsråd som även var riksdagsledamöter. Enligt överenskommelsen uppläts lägenheterna för den då innevarande mandatperioden. Överenskommelsen innehöll ett villkor som medgav förlängning av efter mandatperiodens slut. Någon förlängning skedde dock inte. Riksdagsstyrelsen beslutade efter riksdagsvalet att upplåta en övernattningsbostad till statsrådet under hans ledighet från ledamotsuppdraget. Den upplåtna bostaden ingick i den kvot av bostäder som tilldelats partigrupp. Riksdagsstyrelsen har därefter upplåtit övernattningsbostäder åt ytterligare tre statsråd som varit ledamöter av . Också de bostäderna ingick i den kvot som tilldelats den aktuella partigruppen, det vill säga socialdemokraterna. har inom ramen för den årliga revisionen av 2015 gjort gällande att upplåtelserna inte är förenliga med ersättningslag och föreskrift om arbetsrum och övernattningsbostäder och gjort bedömningen att praxis kring sådana bostäder ändrats utan att regelverket ändrats på motsvarande sätt. har rekommenderat att ändra regelverket eller ta initiativ till att så sker (revisionsrapport av , dnr 2014-0473). Skälen för riksdagsstyrelsens bedömning är under vissa förutsättningar skyldig att tillhandahålla ledamöter och ersättare övernattningsbostad. Skyldigheten gäller endast ledamöter och ersättare, däremot inte ledamöter som utses till statsråd. Det finns ingen möjlighet att tilldela statsråd övernattningsbostäder utöver den kvot som respektive partigrupp tilldelas. Det finns inte heller något uttryckligt stöd föreskrift för att teckna upplåtelseavtal med ett statsråd. Enligt Riksdagsstyrelsens uppfattning föreligger det dock inte något hinder mot att förvaltningen med stöd av 4 § lagen (2011:745) med instruktion för upplåter en övernattningsbostad till ett statsråd som är ledamot av . Ett sådant beslut får anses vara av sådan art att det bör fattas av Riksdagsstyrelsen, vilket också skett. Riksdagsstyrelsen ser mot den bakgrunden inte skäl att nu och inom ramen för detta lagstiftningsärende ta initiativ till några författningsändringar med anledning av påpekanden. Arbetsrum, teknisk utrustning samt ersättning för kostnader för telefoni och datakommunikation Riksdagsstyrelsens förslag: Nuvarande regler om att ska tillhandahålla en ledamot den tekniska utrustning som han eller hon behöver behålls och tas in i den nya lagen med vissa språkliga och redaktionella ändringar. Detsamma gäller reglerna om arbetsrum. ska få besluta om ersättning för de kostnader som en ledamot har för att han eller hon inom riksdagsuppdraget använder någon annan teknisk och elektronisk utrustning än utrustning som tillhandahålls av . Riksdagsstyrelsens bedömning: bör för den tekniska och elektroniska utrustning som förvaltningen tillhandahåller betala b) trafikavgifter för telefoni inom riksdagsuppdraget c) trafikavgifter för datakommunikation d) andra kostnader som uppkommer vid användningen av utrustningen inom riksdagsuppdraget. Vid en resa utomlands bör en ledamot använda datakommunikation via ett lokalt nätverk. Om en ledamot inte kan använda den tekniska och elektroniska utrustning som tillhandahåller bör ledamoten under vissa förutsättningar ha rätt till ersättning för vissa kostnader som regleras i tillämpningsföreskrifter. Regler om ledamöternas tekniska utrustning finns i 6 kap. ersättningslag och tillämpningsföreskriften till lagen. Därutöver finns riktlinjer för användning av internet och e-post vid datorer anslutna till nätverk. Av 6 kap. 1 § ersättningslagen följer att ska tillhandhålla ledamöter sådan teknisk utrustning som är av väsentlig betydelse för uppdraget som riksdagsledamot. Varje ledamot erbjuds teknisk utrustning i form av en smarttelefon, en bärbar dator, en pekplatta med mobilt bredband, bildskärm, tangentbord, mus och skrivare. Dessutom erbjuds ledamöterna bildskärm, tangentbord, mus och skrivare till bostaden på hemorten, det vill säga tjänstestället. Utrustningen ska användas i riksdagsuppdraget. medger dock privat användning av datakommunikation och e-post i mindre omfattning. En ledamot som är ledig får enligt 6 kap. 2 § behålla den tekniska utrustningen under ledigheten. I tillämpningsföreskrifterna finns regler om bland annat vem som ska svara för kostnaderna för användningen av den tekniska utrustningen. Enligt punkt 5 betalar avgifter för telefonabonnemang och trafikavgifter för telefoni och datakommunikation på ledamotens mobiltelefon. Betalsamtal och andra tjänster som är avgiftsbelagda ersätts inte. Detsamma gäller kostnader för privata samtal (punkt 6). Tjänstesamtal och datakommunikation vid tjänsteresor i riksdagsuppdraget betalas av (punkt 9). Kostnadsansvaret för tid då ledamoten inte är på tjänsteresa är inte reglerad. Enligt praxis står dock för kostnaden under den tiden. Vissa andra kostnader som kan uppkomma vid användningen av den tekniska utrustningen ersätts inte enligt dagens regelverk. Det kan handla om att ledamoten måste betala en avgift för att ansluta sin dator till ett lokalt nätverk via en wifi-anslutning. I 6 kap. 3 § finns ett bemyndigande för att ersätta kostnader som en ledamot har för att han eller hon använder privat utrustning i riksdagsuppdraget. Bestämmelsen infördes genom en lagändring som trädde i kraft och tog ursprungligen sikte på kostnader på grund av att en ledamot varit tvungen att använda ett privat bredbandsabonnemang inom riksdagsuppdraget (2005/06:RFS4 s. 80 f. och s. 101 f., bet. 2005/06:KU33). I nu gällande tillämpningsföreskrift till bestämmelsen anges det att en ledamot har rätt till ersättning för telefonsamtal med ledamotens privata telefon. Regler om tillhandahållande av arbetsrum finns i riksdagsstyrelsens föreskrift (2005:9) om arbetsrum och övernattningsbostäder för ledamöter. En ledamot och en ersättare har enligt dessa föreskrifter rätt till ett arbetsrum i . Rummet ska vara kontorsutrustat med bland annat dator, telefon, radio och tv. Arbetsrummen fördelas av förvaltningen till partigrupperna som i sin tur fördelar rummen mellan ledamöterna. Utredningen föreslår att de nuvarande reglerna om att ska tillhandahålla en ledamot teknisk utrustning som den behöver i allt väsentligt behålls och tas in i den nya lagen. Detsamma gäller bestämmelsen om att ledamoten får behålla utrustningen under ledighet. När det gäller kostnadsansvaret gör utredningen bedömningen att för den tekniska utrustning som förvaltningen tillhandahåller ska ersätta abonnemang, trafikavgifter för telefoni inom riksdagsuppdraget, trafikavgifter för datakommunikation och andra kostnader som uppkommer vid användningen av utrustningen inom riksdagsuppdraget, oavsett om det sker under tjänsteresa eller inte. Utredningen anser också att en privat användning av datakommunikation och e-post i mindre omfattning bör medges även fortsättningsvis. Om en ledamot inte kan använda den tekniska och elektroniska utrustning som tillhandahåller bör ledamoten enligt utredningens uppfattning under vissa förutsättningar ha rätt till ersättning för vissa kostnader, något som bör regleras i tillämpningsföreskrift. Utredningen föreslår också att grundläggande regler om arbetsrum föreskrift tas in i den nya ersättningslagen, medan närmare bestämmelser om arbetsrum lämnas i föreskrift. Remissinstanserna tillstyrker eller har inga synpunkter på förslaget. Skälen för riksdagsstyrelsens förslag och bedömning Riksdagsstyrelsen har ingen annan uppfattning än utredningen än att de nuvarande reglerna om att ska tillhandahålla en ledamot teknisk utrustning och att en ledig ledamot får behålla utrustningen under ledigheten ska tas in i den nya lagen. Riksdagsstyrelsen har alltså i denna fråga en annan uppfattning än Lagrådet, som menar att tillhandahållandet av teknisk utrustning inte knappast kan anses vara ett sådant ekonomiskt villkor som ska framgå av lag (jfr avsnitt 5.1.1). Styrelsen gör samma bedömning när det gäller frågan om tillhandahållande av arbetsrum. För att förtydliga vilken typ av teknisk utrustning det numera är fråga om bör, som utredningen föreslagit, uttrycket ”teknisk utrustning” kompletteras med orden ”och elektronisk utrustning” i lagtexten. Dessutom bör det nuvarande uttrycket ”av väsentlig betydelse” bytas ut mot ”som behövs för att utföra uppdraget”. På så sätt uttrycks mer direkt att ledamöterna ska få den utrustning som de behöver. Lagrådet anser att förhållandet mellan de föreslagna bestämmelserna i 7 kap. 8 § och 11 § inte är klart. Riksdagsstyrelsen konstaterar därvid att den förstnämnda paragrafen innebär en skyldighet för att tillhandahålla en ledamot teknisk utrustning som denne behöver för sitt uppdrag. Genom bestämmelsen i 7 kap. 11 § bemyndigas att ersätta kostnader som uppkommer om ledamoten inte kan använda utrustning som förvaltningen tillhandahållit eller det inte går att tillhandahålla sådan utrustning. Kostnaden kan, liksom tidigare, vara hänförlig till användningen av ledamotens privata utrustning eller som föreslagits i den nya lagen, avse kostnaden då ledamoten måste använda annan utrustning än privat utrustning. Som exempel på det kan nämnas att ledamoten ansluter en dator till ett lokalt nätverk eller lånar en telefon på ett hotell. Riksdagsstyrelsen ser för sin del inte något behov av att detta förtydligas ytterligare i lagtexten. Riksdagsstyrelsen ansluter sig också till utredningens förslag och bedömningar vad gäller kostnadsansvaret för abonnemang, trafikavgifter och andra kostnader som uppkommer vid användningen av utrustningen. Riksdagsstyrelsens förslag: Bestämmelser om att får erbjuda ledamöterna en introduktion till uppdraget som ledamot av tas in i den nya ersättningslagen. får vidare erbjuda ledamöterna språkutbildning och annan vidareutbildning. Efter ett val erbjuder nya riksdagsledamöter introduktion om kammarens arbete, den interna servicen, de ekonomiska villkoren och den tekniska utrustningen. erbjuds ledamöter språkutbildning i form av intensivkurser i engelska och franska. Även annan vidareutbildning kan förekomma. Dessa olika stödformer är inte reglerade i författning. Utredningen gör bedömningen att det inte går att förutsätta att alla nyvalda ledamöter känner till hur arbetet i bedrivs eller vilka rättigheter och skyldigheter en ledamot har. Mot den bakgrunden anser utredningen att det finns skäl att även fortsättningsvis erbjuda ledamöterna en introduktion. Introduktionen bör alltså behållas och ha fokus på arbetsformerna i riksdagsuppdraget, regleringen av villkoren för uppdraget och vad som gäller i olika frågor, exempelvis om jäv och andra intressekonflikter. Utredningen påpekar att ledamöterna har varierande språkkunskaper och framhåller att det är viktigt att de kan uttrycka sig väl i tal och skrift även på andra språk än svenska. Det är därför, menar utredningen, ett väsentligt intresse att ledamöterna också i fortsättningen erbjuds språkutbildning. Utredningen framhåller vidare att riksdagsverksamheten i stort gagnas av att det finns duktiga och engagerade ledare. Kurser i ledarskapsutbildning bör därför erbjudas ledamöterna även i fortsättningen. Remissinstanserna tillstyrker eller har inga synpunkter på förslaget. Skälen för riksdagsstyrelsens förslag Riksdagsstyrelsen delar utredningens uppfattning när det gäller vikten av introduktion och annan vidareutbildning och ställer sig således bakom utredningens förslag. Som Riksdagsstyrelsen konstaterat i det föregående bör introduktionen regleras i den nya ersättningslagen (jfr avsnitt 5.1.1). Riksdagsstyrelsens förslag: Nuvarande ordning med tillfällig barnverksamhet behålls. Grundläggande regler om barnverksamheten tas in i den nya ersättningslagen med vissa språkliga och redaktionella ändringar. Närmare bestämmelser om verksamheten meddelas i tillämpningsföreskrift som beslutas av riksdagsstyrelsen. En ledamot har enligt riksdagsstyrelsens föreskrift (2013:9) om barnverksamhet rätt till tillfällig barnverksamhet för barn i åldern med eller . Rätten gäller ledamotens egna barn, barn till ledamotens make eller maka, registrerade partner, sambo, särbo samt barn som är familjehemsplacerade hos ledamoten. Aktiviteterna styrs efter antalet barn och åldrar. Barnverksamheten är avgiftsfri och tillhandahålls i mån av platstillgång. Närmare bestämmelser om bl.a. bokning, måltider, journalföring samt lämning och hämtning finns föreskrift. Som berörts i avsnitt 5.1.1 anser utredningen att barnverksamhet utgör en del av ledamöternas ekonomiska villkor som bör regleras i lag. Utredningen föreslår därför att de grundläggande reglerna om barnverksamheten föreskrift tas in i den nya ersättningslagen utan ändringar i sak, medan de närmare villkoren för verksamheten regleras i tillämpningsföreskrifter beslutade av riksdagsstyrelsen. Remissinstanserna tillstyrker eller har inga synpunkter på förslaget. Skälen för riksdagsstyrelsens förslag Riksdagsstyrelsen ansluter sig till utredningens förslag, som därför bör genomföras. Riksdagsstyrelsens förslag: Nuvarande regler om ålderspension, sjukpension och efterlevandepension ersättningslag tas in i den nya lagen med vissa språkliga och redaktionella ändringar. Lagtexten förtydligas så att det framgår att beslut i frågor som gäller dessa pensioner fattas av (). Talmannen, ledamöter och ersättare har rätt till ålderspension och sjukpension. Vidare har vissa efterlevande rätt till efterlevandepension. Pensionsförmånerna regleras i 8, 9 och 11 kap. ersättningslag och i tillämpningsföreskriften till lagen. Det nuvarande pensionssystemet för riksdagsledamöterna infördes genom lagändringar som trädde i kraft (2009/10:RS1, bet. 2009/10:KU12). Enligt 2 § lagen (2011:745) med instruktion för ska förvaltningen handlägga frågor om ekonomiska förmåner enligt bland annat ersättningslag. får enligt instruktionen överlämna en uppgift att handlägga sådana frågor till en annan myndighet. () är central förvaltningsmyndighet för frågor som gäller statliga tjänstepensioner. Verket får med stöd av instruktionen utföra vissa uppdrag mot ersättning. SPV handlägger och fattar beslut i frågor om ålderspension, sjukpension och efterlevandepension enligt ersättningslag. Detta framgår inte av lag utan följer av ett avtal mellan SPV och (jfr 2001/02:RS3, bet. 2002/03:KU14). Utredningen föreslår att nuvarande regler om ålderspension, sjukpension och efterlevandepension ersättningslag tas in i den nya lagen utan några ändringar i sak. Däremot föreslås vissa språkliga och redaktionella ändringar i lagtexten. Remissinstanserna tillstyrker eller har inga synpunkter på förslaget. har dock i yttrandet över utredningens betänkande framhållit behovet av ett förtydligande av myndighetens administrativa ansvar och i yttrandet över utkastet till ny framställning påpekat dels att det inte framgår av lagtexten vilken myndighet som beslutar i frågor om beviljande av pensionsförmåner, återkrav och eftergift, dels att det saknas regler om anmälningsplikt, återkrav och eftergift när det gäller ålderspension och efterlevandepension. Myndigheten anser att införandet av en sådan reglering bör övervägas. Skälen för riksdagsstyrelsens förslag