frsrdg · H304RS7 · 2016-06-14 00:00:00 — 15 § Inkomstgarantin ska minskas med det belopp i svensk valuta som motsvarar vad ledamoten får i arvode enligt artikel 10 i ledamotsstadga. Om en ledamot som har inkomstgaranti tar mot övergångsersättning enligt artikel 13 i ledamotsstadga, ska inkomstgarantin minskas med det belopp i svensk valuta som motsvarar vad ledamoten får i övergångsersättning. Paragrafen motsvarar 13 kap. 12 a § ersättningslag och innehåller en bestämmelse om att inkomstgarantin ska samordnas med arvode och övergångsersättning enligt ledamotsstadga. Innebörden av sistnämnda uttryck förklaras i 1 kap. 2 §. Språkliga och redaktionella ändringar har gjorts utan att någon ändring i sak är avsedd. Övervägandena finns i avsnitt 5.11. 16 § Inkomstgarantin ska minskas med följande inkomster: 1. inkomst som är pensionsgrundande enligt 59 kap. socialförsäkringsbalken, 2. inkomst av anställning eller uppdrag utomlands som inte beskattas i , 3. delpension enligt kollektivavtal, 4. pension och livränta i andra fall än som avses i 10 §, 5. andra kontanta förmåner på grund av anställning eller uppdrag än dem som avses i 1–4. Minskningen ska motsvara den procentandel som anges för varje särskilt fall i 12 § av den sammanlagda inkomst enligt denna paragraf som överstiger ett prisbasbelopp. Paragrafen motsvarar 13 kap. 13 och 14 §§ ersättningslag och innehåller bestämmelser om samordning av inkomstgarantin med vissa inkomster. Paragrafen har ändrats språkligt och redaktionellt. Övervägandena finns i avsnitt 5.11. 17 § Om den som har inkomstgaranti även tar emot avgångsförmåner på grund av uppdrag som statsråd, statlig chefsanställning eller kommunalt förtroendeuppdrag, och avgångsförmånerna ska minskas med hänsyn till andra inkomster, får minskningen justeras om det behövs med hänsyn till de sammanlagda effekterna av de olika regelsystemen. beslutar efter samråd med berörda utbetalare om en sådan justering. Paragrafen motsvarar 13 kap. 15 § tredje stycket ersättningslag och tar sikte på samordningen mellan inkomstgarantin och vissa andra avgångsförmåner. Bestämmelsen har redaktionellt sett brutits ut och tagits in i lagen som en egen paragraf för att tydliggöra att den är generellt tillämplig vid samordning, inte bara då rätt till inkomstgaranti föreligger en del av . Med anledning av ett påpekande av har ordet ”pensionsgivare” bytts ut mot ”utbetalare” utan att någon ändring i sak är avsedd. 18 § Om det inte föreligger rätt till inkomstgaranti under ett helt kalenderår, ska endast inkomster som hänför sig till den tid då rätt till inkomstgaranti föreligger räknas med vid minskningen. Minskningen ska fördelas på det antal kalenderdagar som garantin betalas. Paragrafen motsvarar 13 kap. 15 § första och andra styckena ersättningslag. Övervägandena finns i avsnitt 5.11. I första och andra styckena finns bestämmelser om hur minskningen av garantibeloppet ska gå till om det föreligger rätt till inkomstgaranti under en del av . Det tidigare tredje stycket har brutits ut ur paragrafen och tagits in som en egen paragraf, nämligen 17 § (se kommentaren till den paragrafen). Pensionsgrundande inkomst och beskattning 19 § ska inkomstgarantin jämställas med inkomst av anställning. För tiden därefter ska inkomstgarantin jämställas med inkomstgrundad ålderspension enligt socialförsäkringsbalken. Av 67 kap. 6 § inkomstskattelagen (1999:1229) följer att inkomstgaranti inte utgör arbetsinkomst. Paragrafen motsvarar 13 kap. 6 § ersättningslag. Språkliga ändringar har gjorts. Övervägandena finns i avsnitt 5.11. Av första stycket följer att inkomstgarantin ska jämställas med inkomst av anställning. Det innebär att inkomstgarantin är pensionsgrundande, däremot inte därefter då inkomstgarantin ska betraktas som ålderspension. Andra stycket innehåller en erinran om att det av inkomstskattelagen framgår att inkomstgaranti inte utgör arbetsinkomst enligt den lagen. Det för med sig att det inte ska göras något jobbskatteavdrag på inkomstgarantin. Rubriken har utformats med beaktande av Lagrådets synpunkter. 20 § Om det är skäligt får en inkomstgaranti dras in helt eller delvis (jämkning) om garantitagaren 1. förvärvsarbetar i väsentlig omfattning åt någon annan och inte tar ut skälig ersättning för detta arbete, 2. redovisar inkomst av aktiv näringsverksamhet och denna har reducerats på grund av avdrag för – avsättning till periodiseringsfond, – avsättning till upphovsmannakonto, – avsättning till expansionsfond, – eget pensionssparande, – underskott av annan verksamhetsgren, 3. redovisar inkomst av passiv näringsverksamhet där det ingår arbetsinkomster, eller 4. har dömts för brott som har medfört att garantitagaren skilts från uppdraget som riksdagsledamot eller har dömts för brott av sådan allvarlig art att det framstår som sannolikt att garantitagaren skulle ha skilts från uppdraget som riksdagsledamot om han eller hon hade varit kvar i . Utöver vad som följer av första stycket får inkomstgaranti som gäller jämkas om garantitagaren inte har vidtagit tillräckliga åtgärder för att övergå till förvärvsarbete. Vid bedömningen av jämkningsfrågan ska särskilt beaktas om och hur den som tar emot förmånen har tagit del av det omställningsstöd som avses i 3 §. Paragrafen motsvarar 13 kap 16 § ersättningslag och innehåller bestämmelser om jämkning av inkomstgaranti som innebär att inkomstgarantin kan dras in helt eller delvis under vissa förhållanden. Övervägandena finns i avsnitt 5.11, där Lagrådets och arvodesnämnds synpunkter vad gäller bestämmelsens förenlighet med behandlas. 21 § Ett beslut om jämkning gäller , om inte något annat beslutas. Paragrafen motsvarar 13 kap. 21 § fjärde stycket ersättningslag. Övervägandena finns i avsnitt 5.11. Innebörden av bestämmelsen är att ett jämkningsbeslut gäller och även om beslutet inte har vunnit laga kraft, såvida inte något annat beslutas, exempelvis vid ett överklagande. 22 § Ett arvsberättigat barn, som inte fyllt , till den som vid sin död var berättigad till inkomstgaranti enligt 8 § andra stycket har rätt till efterlevandeskydd. Med ett arvsberättigat barn jämställs ett barn som har mottagits i adoptionssyfte. Paragrafen motsvarar 13 kap. 17 § ersättningslag och innehåller en regel om rätt till efterlevandeskydd för barn i vissa fall. Paragrafen har språkligt utformats med beaktande av Lagrådets allmänna synpunkt på hur ersättningsreglerna formulerats, utan att någon ändring i sak är avsedd. Övervägandena finns i avsnitt 5.11. 23 § Om det finns särskilda skäl får efterlevandeskydd beviljas en efterlevande maka eller make eller den som enligt 11 kap. 2 § jämställs med efterlevande maka eller make. Ett sådant beslut kan omprövas. Paragrafen, som ändrats språkligt, motsvarar 13 kap. 18 § ersättningslag. Övervägandena finns i avsnitt 5.11. Lagrådet framhåller att det inte framgår av lagtexten vad som kan anses utgöra särskilda skäl för beviljande av efterlevandeskydd. Möjligheten att bevilja efterlevandeskydd infördes i och med tillkomsten av ersättningslag. Rätten till efterlevandeskydd gällde främst barn som inte fyllt . Om det förelåg särskilda omständigheter kunde dock även efterlevande make eller maka beviljas efterlevandeskydd. I förarbetena anfördes det att efterlevandeskydd bör tillkomma en efterlevande make eller maka först efter en skälighetsbedömning av försörjningssituationen. I första hand borde, anfördes det vidare, en make eller maka som saknar eller har små egna inkomster utöver pensionsförmåner från den allmänna försäkringen komma i fråga vid en sådan skälighetsbedömning (förs. 1987/88:13 s. 8). Bestämmelsen togs in ersättningslag, varvid uttrycket ”särskilda omständigheter” ändrades till ”särskilda skäl”, utan att någon ändring i sak var avsedd (2004/05:URF2 s.79, 2005/06:RS4 s. 107, bet. 2005/06:KU43). Lagrådet anser vidare att innebörden av omprövningsregeln i paragrafens andra mening behöver klargöras. Riksdagsstyrelsen konstaterar att även den bestämmelsen härrör års ersättningslag och att den sedermera tagits in lag. Av lagförarbetena framgår att skäl för omprövning kan vara att den efterlevande ingår ett nytt äktenskap eller inkomstförhållandena varaktigt ändras i icke obetydlig omfattning (förs. 1987/88:13 s. 8, 2005/06:RS4 s. 107, bet. 2005/06:KU43). förarbetsuttalanden äger alltjämt giltighet, såväl vad gäller särskilda skäl som möjligheten till omprövning. Riksdagsstyrelsen ser inte behov av ytterligare förtydliganden med anledning av Lagrådets påpekanden. Lagrådet tar även upp omfattningen av den personkrets som kan beviljas efterlevandeskydd enligt paragrafen. Ursprungligen gällde efterlevandeskyddet endast en efterlevande make. I och med reformeringen av regelverket kring riksdagsledamöternas pensioner utvidgades personkretsen till att även omfatta den som hade rätt till efterlevandepension enligt 11 kap. 2 § ersättningslag. Avsikten var att den personkretsen som kan få efterlevandeskydd skulle motsvara vad som gäller i fråga om efterlevandepension. 24 § Efterlevandeskydd till barn betalas till utgången av den månad då barnet fyller . Efterlevandeskydd till make eller därmed jämställd betalas under högst . Efterlevandeskyddet upphör vid utgången av den månad då den berättigade avlider. Paragrafen motsvarar 13 kap. 19 § ersättningslag och innehåller en regel om hur efterlevandeskydd betalas. Övervägandena finns i avsnitt 5.11. 25 § Efterlevandeskyddet lämnas per kalenderår med ett belopp som för varje berättigad motsvarar ett prisbasbelopp. Paragrafen motsvarar 13 kap. 20 § ersättningslag. Med anledning av Lagrådets påpekande har lagtexten förtydligats så att ordet ”år” har ersatts med ”kalenderår”. Någon ändring i sak är inte avsedd. Beslut i frågor om inkomstgaranti och efterlevandeskydd 26 § ska besluta om en ledamots rätt till inkomstgaranti när ledamoten har lämnat . Paragrafen motsvarar 13 kap. 21 § första stycket ersättningslag. Övervägandena finns i avsnitt 5.11. Innebörden av bestämmelsen är att på eget initiativ ska besluta om en ledamots rätt till inkomstgaranti när ledamoten har lämnat . Till skillnad från Lagrådet anser riksdagsstyrelsen inte att det är onödigt att det sistnämnda uttryckligen anges i lagtexten. Beslutet fattas på grundval av ett underlag som ska ta fram och överlämna till arvodesnämnden. Detta regleras i 29 §. 27 § beslutar efter skriftlig ansökan om 1. förlängning av inkomstgaranti enligt 9 §, 2. inkomstgaranti vid partiell sjuk- eller aktivitetsersättning enligt 10 §, 3. efterlevandeskydd enligt 22–23 §§, och 4. eftergift enligt 35–36 §§. beslutar även i frågor om jämkning av inkomstgaranti enligt 20 §. Beslut om förmåner enligt första stycket 1–3 kan inte beviljas tillbaka än före ansökningsmånaden. Paragrafen motsvarar delvis 13 kap. 21 §. Övervägandena finns i avsnitt 5.11. Av första stycket framgår att beslutar om förlängning av inkomstgaranti, inkomstgaranti vid partiell sjuk- eller aktivitetsersättning, efterlevandeskydd och eftergift. Den typen av beslut förutsätter skriftlig ansökan. Bestämmelsen har förtydligats med anledning av en synpunkt från om att skriftlig ansökan även bör krävas vid beslut om förlängning av inkomstgaranti och om efterlevandeskydd. Av andra stycket följer att arvodesnämnden beslutar om jämkning av inkomstgaranti enligt 20 §. Det sker ex officio. I tredje stycket finns en bestämmelse som går ut på att ansökningar om förlängning av inkomstgaranti och om inkomstgaranti vid partiell sjuk- och aktivitetsersättning inte kan beviljas tillbaka än före ansökningsmånaden. Utbetalning av inkomstgaranti och efterlevandeskydd 28 § Den som vill att inkomstgaranti eller efterlevandeskydd ska betalas ut ska skriftligen ansöka om det hos . Utbetalning får inte ske tillbaka än före ansökan om utbetalning. Paragrafen motsvarar 13 kap. 22 § ersättningslag. Övervägandena finns i avsnitt 5.11, där Lagrådets tveksamhet när det gäller bestämmelsen om att det krävs ansökan för att inkomstgaranti och efterlevandeskydd ska betalas ut behandlas. Paragrafen har på Lagrådets förslag utformats med motsvarande bestämmelse i 13 kap. som förebild. 29 § När en ledamot har lämnat ska till lämna de uppgifter som nämnden behöver för att kunna fastställa ledamotens rätt till inkomstgaranti enligt bestämmelserna i detta kapitel. ska på begäran till överlämna de uppgifter som en tidigare ledamot har lämnat till förvaltningen enligt 4 §. Paragrafen motsvarar 13 kap. 24 d § ersättningslag. På förslag av Lagrådet har bestämmelsen preciserats så att skyldigheten att lämna uppgifter endast tar sikte på ledamotens rätt till inkomstgaranti enligt 12 kap. 30 § Den som ansöker om eller tar emot inkomstgaranti ska på begäran lämna sådana uppgifter till som nämnden behöver för sin prövning av ett ärende enligt bestämmelserna i detta kapitel. Paragrafen motsvarar 13 kap. 24 b § ersättningslag och har utformats enligt Lagrådets förslag, vilket innebär att uppgiftsskyldigheten har preciserats till att endast avse 12 kap. 31 § Den som ansöker om utbetalning enligt 28 § ska skriftligen lämna sådana uppgifter som behöver för att kunna bedöma sökandens rätt till utbetalning av inkomstgaranti eller efterlevandeskydd. Uppgifterna ska lämnas på heder och samvete. Om begärda uppgifter inte lämnas får hålla inne vidare utbetalningar. Om den som har beviljats utbetalning av inkomstgaranti får väsentligt ändrade inkomstförhållanden och dessa kan antas påverka rätten till utbetalning ska han eller hon utan särskild begäran lämna uppgift om detta till . Paragrafen motsvarar 13 kap. 23 § ersättningslag. Det har gjorts språkliga ändringar. Övervägandena finns i avsnitt 5.11, där Lagrådets synpunkter rörande upplysningsplikten vid ändrade förhållanden i tredje stycket behandlas. 32 § Arbetsgivare och andra som har betalat ut ersättning eller förmån ska på begäran av lämna de uppgifter om en namngiven person som är av betydelse för tillämpningen av bestämmelserna i detta kapitel. Den som inte fullgör sin skyldighet enligt första stycket får föreläggas att fullgöra skyldigheten. Föreläggandet får förenas med vite. Paragrafen motsvarar 13 kap. 24 § ersättningslag och innehåller en bestämmelse om upplysningsplikt för arbetsgivare och andra som betalat ut ersättningar och förmåner. Bestämmelsen har utformats enligt Lagrådets förslag, vilket innebär att upplysningsplikten endast avser bestämmelserna i 12 kap. 33 § ska till lämna uppgifter om inkomst som är pensionsgrundande enligt 59 kap. socialförsäkringsbalken, om uppgifterna har betydelse i ett ärende om inkomstgaranti enligt bestämmelserna i detta kapitel. Paragrafen motsvarar 13 kap. 24 a § ersättningslag och innehåller en upplysningsplikt för i förhållande till . Bestämmelsen har utformats enligt Lagrådets förslag, vilket innebär att uppgiftsskyldigheten har preciserats till att endast avse bestämmelserna i 12 kap. 34 § ska på begäran lämna sådana uppgifter om en namngiven person som har betydelse i ett ärende om jämkning av inkomstgaranti enligt 20 § 1–3. Detsamma gäller uppgifter som har betydelse för frågan om inkomstgaranti enligt 37 §. Paragrafen motsvarar 13 kap. 24 c § ersättningslag och innehåller en upplysningsplikt för i förhållande till . Bestämmelsen har utformats enligt Lagrådets förslag, vilket innebär att uppgiftsskyldigheten preciserats till att endast avse 12 kap. 35 § Om inkomstgarantin har betalats ut med ett för högt belopp ska garantitagaren betala tillbaka mellanskillnaden. Detsamma gäller om garantin har jämkats. Ett belopp som ska betalas tillbaka ska, när det är lämpligt, i stället avräknas mot kommande utbetalningar av inkomstgarantin. Avräkning enligt första stycket får inte ske förrän beslutet har vunnit laga kraft. Om det finns särskilda skäl får återkravet efterges helt eller delvis. Återkrav framställs av . Paragrafens första, andra och tredje stycke innehåller bestämmelser om återkrav av inkomstgaranti och motsvarar 13 kap. 25 § ersättningslag. Fjärde stycket är nytt och innehåller en bestämmelse där det förtydligas att krav på återbetalning framställs av . Övervägandena finns i avsnitt 5.11, där Lagrådets, arvodesnämnds och Statens tjänstepensionsverks synpunkter när det gäller frågan vem som ska besluta om eftergift vid jämkning och andra återkrav behandlas. När det gäller frågan om innebörden av rekvisitet ”särskilda skäl” som aktualiseras av Lagrådet erinrar riksdagsstyrelsen om att bestämmelser om återkrav och eftergift togs in ersättningslag genom en lagändring som trädde i kraft . Motsvarande bestämmelser fanns i tillämpningsföreskrift. Av förarbetena till lagändring framgår det att möjligheten att meddela eftergift syftar till att undvika orimliga konsekvenser, om exempelvis garantitagaren drabbats av en svår sjukdom eller av annan anledning har nedsatt betalningsförmåga. I sådana situationer bör det, anfördes det, finnas en möjlighet till eftergift av hela eller av delar av återbetalningsskyldigheten (2001/02:RS3 s. 23). uttalanden gäller alltjämt och Riksdagsstyrelsen ser inte behov av något ytterligare förtydligande av innebörden. 36 § Om inkomstgarantin har betalats ut med ett för högt belopp och mellanskillnaden inte har betalats tillbaka inom efter det att ett krav på återbetalning har framställts, ska garantitagaren betala ränta enligt 6 § räntelagen (1975:635) för tid därefter till dess betalning sker. Detsamma ska gälla om garantin har jämkats. Om det finns särskilda skäl får kravet på ränta efterges helt eller delvis. Bestämmelserna i första stycket gäller också om garantitagaren försummat att lämna uppgifter som behövs för att kunna bestämma det belopp som ska betalas tillbaka. I ett sådant fall ska ränta tas ut från den dag då uppgifterna senast skulle ha lämnats in. Paragrafen motsvarar 13 kap. 26 § ersättningslag. Övervägandena finns i avsnitt 5.11. Med anledning av ett påpekande från Lagrådet har det förtydligats att ränta utgår enligt 6 § räntelagen (1975:635). 37 § Om inkomstgaranti har jämkats enligt 20 § får garantitagaren, när nya förhållanden har inträtt, på nytt ansöka om inkomstgaranti med åberopande av de nya förhållandena. Om ett beslut om jämkning enligt första stycket har grundat sig på att garantitagaren gjort avsättning till periodiseringsfond, upphovsmannakonto eller expansionsfond och beloppet därefter helt eller delvis har återförts till beskattning, ska frågan om inkomstgaranti då återförandet skedde prövas på yrkande av garantitagaren. Paragrafen, som har ändrats språkligt och redaktionellt, motsvarar till sitt innehåll 13 kap. 27 § ersättningslag. Lagrådet har föreslagit att uttrycket ”på nytt” i första stycket stryks. Riksdagsstyrelsen anser att uttrycket av tydlighetsskäl bör vara kvar. I övrigt har Lagrådets förslag till utformning av bestämmelsen följts. I paragrafens andra stycke finns en särskild bestämmelse som tar sikte på den situationen att jämkning skett på grund av att garantitagaren gjort avsättningar till vissa fonder och beloppet därefter helt eller delvis återförts till beskattning. Lagrådet menar att innebörden av prövningen enligt andra stycket bör förklaras närmare. Riksdagsstyrelsen erinrar om att bestämmelsen i andra stycket togs in lag genom en lagändring som trädde i kraft . Tillämpningen av bestämmelsen kommenteras i förarbetena till bestämmelsen (2010/11:RS1 s. 31 f. och s. 46, bet. 2010/11:KU15). Dessa uttalanden äger alltjämt giltighet. Någon ändring i sak är inte avsedd och riksdagsstyrelsen ser inte behov av att innebörden av bestämmelsen förtydligas ytterligare. 13 kap. Omställningsstöd och efterlevandeskydd 1 § I detta kapitel finns bestämmelser om omställningsstöd och efterlevandeskydd. 1. stödåtgärder som erbjuds vid avgången från , och 2. ekonomiska förmåner under en omställningstid (ekonomiskt omställningsstöd). Detta kapitel gäller för de ledamöter som inte omfattas av bestämmelserna i 12 kapitlet. Paragrafen, som ändrats redaktionellt, motsvarar 13 a kap. 1 § första, andra och fjärde styckena ersättningslag och anger innehållet i kapitlet. Vidare framgår det av paragrafen vilka som omfattas av regleringen. Det tidigare tredje stycket där bestämmelsernas syfte anges har placerats i 2 §. Övervägandena finns i avsnitt 5.11. 2 § Syftet med omställningsstödet är att underlätta för den som har varit riksdagsledamot att övergå till förvärvsarbete. Paragrafen motsvarar 13 a kap. 1 § tredje stycket ersättningslag och anger syftet med omställningsstödet. Bestämmelsen har flyttats från 1 §. Övervägandena finns i avsnitt 5.11. 3 § När en ledamot som inte har fyllt lämnar ska erbjuda honom eller henne ett stöd för att kunna övergå till förvärvsarbete. Paragrafen motsvarar 13 a kap. 2 § ersättningslag. Övervägandena finns i avsnitt 5.11. 4 § Den som har nyttjat ett erbjudande enligt 3 § ska på begäran av redovisa vilka åtgärder han eller hon har vidtagit för att övergå till förvärvsarbete. Paragrafen motsvarar 13 a kap. 3 § ersättningslag och innehåller ett krav på redovisning av vilka åtgärder en avgången ledamot har vidtagit för att övergå till förvärvsarbete. Övervägandena finns i avsnitt 5.11. 5 § Den som har varit ledamot av har rätt till ekonomiskt omställningsstöd 1. , om ledamoten har tillhört om , 2. , om ledamoten har tillhört om , 3. , om ledamoten har tillhört om eller 4. , om ledamoten har tillhört om . Ekonomiskt omställningsstöd uppgår till av det arvode som avses i 3 kap. 1 §. Stödet ska betalas från och med den dag då arvodet upphör. Ekonomiskt omställningsstöd enligt första stycket ska jämställas med inkomst av anställning enligt 59 kap. 8 § socialförsäkringsbalken. Paragrafen motsvarar 13 a kap. 4 § ersättningslag och har utformats enligt Lagrådets förslag. Övervägandena finns i avsnitt 5.11. Vad gäller tredje stycket påpekar att det inte framgår av paragrafen i vilket avseende det ekonomiska omställningsstödet ska jämställas med inkomst enligt anställning. Om avsikten är att omställningsstödet ska tas med vid beräkningen av den pensionsgrundande inkomsten hör bestämmelsen, menar , hemma i socialförsäkringsbalken. Bestämmelserna i den föreslagna paragrafen togs in ersättningslag i och med införandet av reglerna om omställningsstöd. Det framgår av förarbetena till den lagändringen att avsikten var att omställningsstöd ska vara pensionsgrundande enligt 59 kap. socialförsäkringsbalken på samma sätt som inkomst av anställning. Motsvarande gäller för inkomstgarantin och enligt lagen om (1996:304) om arvode m.m. till ledamöter av . Riksdagsstyrelsen har förståelse för Lagrådets synpunkt vad gäller paragrafens placering, men noterar att det inte riktades någon erinran mot placeringen från Lagrådets sida vid införandet av systemet med omställningsstöd . Riksdagsstyrelsen ser inte nu tillräckliga skäl för att flytta paragrafen till socialförsäkringsbalken. 6 § När ett stöd enligt 5 § har upphört får ytterligare ekonomiskt omställningsstöd beviljas för högst i taget om 1. ledamoten under avgångsåret hade fyllt minst , 2. ledamoten vid avgången hade tillhört om och 3. det finns särskilda skäl. Vid bedömningen av om det finns särskilda skäl ska avseende fästas vid 1. om och hur ledamoten har nyttjat de stödåtgärder som avses i 3 § eller vilka åtgärder han eller hon annars har vidtagit för att söka övergå till förvärvsarbete och, 2. ledamotens personliga och ekonomiska förhållanden. Stöd enligt första stycket får beviljas om det finns särskilda skäl, även om förutsättningarna i 1 och 2 inte är uppfyllda. I sådana fall får stödet beviljas i högst . Stöd som avses i första och tredje styckena får uppgå till högst av det arvode som avses i 3 kap. 1 §. Stödet ska jämställas med inkomstgrundad ålderspension enligt socialförsäkringsbalken. Paragrafen motsvarar 13 a kap. 6 § ersättningslag. Övervägandena finns i avsnitt 5.11. Paragrafen har utformats enligt Lagrådets förslag. Lagrådet anser att innebörden av andra meningen i tredje stycket bör förklaras närmare. Paragrafen togs in ersättningslag i och med införandet av reglerna om omställningsstöd .