frsrdg · H404JO1 · 2016-11-09 00:00:00 — De uppgifter som redovisat tydde dock på att verkets egna prioriteringar hade bidragit till de långa handlägg- ningstiderna. har genomfört en rad förändringar i sin organi- sation och i sitt arbetssätt. Det som kommit fram under min uppföljning ger mig anledning att dra slutsatsen att orsakerna till att handläggningstiderna fort- farande är långa till stor del ligger utanför kontroll. Jag har därför inte skäl att rikta ytterligare kritik mot för de långa handläggningstiderna och . Situationen är dock allvarlig och det är inte acceptabelt att författningsregle- rade tidsfrister, regelmässigt och , överskrids. Det yttersta ansva- ret för att har möjligheter att fatta beslut inom rimlig tid och inom de tidsfrister som finns ligger hos regering och riksdag. Jag överlämnar därför mitt beslut till . ansträngda arbetssituation påverkar naturligtvis förutsätt- ningarna för en god service och tillgänglighet negativt. Även vid sådana för- hållanden är det dock angeläget att förvaltningslagens krav på service och till- gänglighet upprätthålls och att enskilda kan få kontakt med den personal som ansvarar för handläggningen av deras ärenden. 2016/17:JO1 U T L Ä N N I N G S Ä R E N D E N Min uppföljning visar att verkets kvalitetsavdelning sedan omorganisa- tionen kontinuerligt har arbetat med att förbättra servicen och tillgängligheten för de sökande. Möjligheten att få ärendeanpassad infor- mation via webbplats har förbättrats, och ytterligare utveck- ling av detta pågår. Genom en anpassning av kundtjänsten och genom fokus på kommunikations- och bemötandefrågor strävar verket efter att korrekt infor- mation kan ges till den sökande och att den sökande vid behov kan komma i kontakt med den ansvariga handläggaren. Jag förutsätter att fortsätter att utveckla och följa upp dessa frågor. Med anledning av de åtgärder som vidtagits och planeras finner jag inte skäl att göra några ytterligare uttalanden i det här ärendet om ser- vice och tillgänglighet. En överförmyndarnämnd fick beordra en förvaltare att utföra en viss åtgärd inom ramen för förvaltaruppdraget (Dnr 4295-2015) Beslutet i korthet: En förvaltare skulle ta ställning till om han skulle säga upp huvudmannens hyresavtal. I ett beslut, ett telefonsamtal och ett e-post- meddelande formulerade överförmyndarnämnden sig så att nämnden måste anses ha beordrat förvaltaren att säga upp avtalet. Men av regler följer att nämnden inte kunde bestämma hur förvaltaren skulle göra med hyresavtalet. Genom att beordra förvaltaren att säga upp avtalet hand- lade överförmyndarnämnden i strid med den legalitetsprincip som kommer till uttryck i 1 kap. 1 § regeringsformen. I en anmälan till JO framförde och , för Överförmyndare i samverkan , klagomål mot i kommun (överförmyndarnämnden) och en tjänsteman där. I anmälan uppgavs bl.a. följande: Överförmyndaren i kommun fick ett ärende gällande förvaltarskap överflyttat till sig från överförmyndarnämnden. Vid genomgången av akten uppmärksammades att överförmyndarnämnden i sin roll som tillsynsmyndig- het hade lämnat förvaltaren tydliga instruktioner för hur förvaltaren skulle agera i sitt uppdrag när det gällde en uppsägning av huvudmannens hyreskon- trakt. Instruktionerna lämnades dels i ett beslut fattat vid ett nämndsamman- träde , dels i ett telefonsamtal , där förvaltaren ålades att agera som överförmyndarnämnden och förvaltaren hade kommit överens om eller annars bli entledigad. skickade överförmyn- darnämnden ett e-postmeddelande till förvaltaren där nämnden frågade om för- valtaren hade följt nämndens rekommendationer eller om nämnden behövde kalla till ett nytt nämndsammanträde. Till anmälan var bifogade handlingar från överförmyndarnämndens akt nr 5622 och ett protokoll från nämndsammanträdet . Protokollet hade följande innehåll: och föredrar ärende 5622. Fråga har uppkommit om möjligheten för huvudmannen att flytta till annan kommun innan en ny bostad kunnat anskaffas. Förvaltaren i ärendet lämnar muntligt sina synpunkter till nämnden. Han menar att det är tveksamt om han bör göra huvudmannen bostadslös men uppger att han med nämndens stöd kan säga upp bostaden. 2016/17:JO1 Ö V E R F Ö R M Y N D A R E Nämnden anser att förvaltaren i rådande situation omgående kan säga upp huvudmannens lägenhet i . Detta får anses ligga i huvudmannens in- tresse för att göra det praktiskt möjligt att ordna nytt boende i annan kom- mun. Förvaltaren har gått med på att säga upp bostaden om nämnden sam- tycker till detta. Frågan om entledigande är därmed inte aktuell. Det noteras att nämnden inte kan besluta att en ställföreträdare ska utföra en viss åtgärd i sitt uppdrag. Det är dock nämndens uppfattning att i detta ärende måste huvudmannen anses ha egen beslutanderätt i fråga som gäller hans boende. Nämnden kommer därmed inte att kritisera förvaltarens åt- gärd att säga upp nuvarande lägenhet. Gäller förvaltarskap för D.L., född . D. fick förvaltare första gången . Det ersattes med ett godmanskap. Detta ersattes i sin tur med ett nytt förvaltarskap. Aktuellt läkarintyg anger att D. har beslutsförmåga men behov av för- valtare på grund av diagnoserna (…). (…) Han har tre barn och är gift med modern till två av barnen. har han en lägenhet i men han har under en längre tid vistats i med hustrun som fött ett barn. De har försökt att få en bostad men inte lyckats. Ett problem är att D:s förvaltare inte anser sig kunna säga upp D:s lägenhet innan han har ett ordnat boende i . är D:s ekonomi sådan att han inte kan bekosta dubbelt boende. Innan D. har en ny bostad kan han heller inte folkbokföras i Lud- vika och därmed ha rätt till stöd via där. Han har därmed hamnat i en omöjlig situation. Anhöriga har vid upprepade tillfällen argumenterat för att D. ska ha kvar sin lägenhet eftersom de tror att han förr eller senare kommer att återvända till . D. själv har tydligt uttryckt att han inte längre vill bo i Skel- lefteå kommun. (…). Enligt 12 kap. 3 § är det en grundläggande regel för alla ställföreträdare att ”alltid handla på ett sätt som bäst gagnar den enskilde”. Förvaltarens uppdrag är att bevaka rätt, förvalta egendom och sörja för per- son. En förvaltare kan ta en mängd beslut även mot D:s egna önskemål. Frågan om var en huvudman ska bosätta sig ligger emellertid normalt inom den s.k. privata sfär som en huvudman själv bör bestämma om. Det framgår av uttalanden i propositionen till 11 kap. 9 § . Eftersom D. vistas i en annan kommun där hans hustru är skriven samt att de har två gemensamma barn, är det rimligt att bifalla D:s önskan att flytta dit. Enligt yttrande från hans läkare i tillstyrker denne att det är bäst för D. om han får möjlighet att flytta. Den omständigheten att han nu har ett gällande hyreskontrakt på en lä- genhet i medför att han saknar praktiska möjligheter att ordna ett nytt boende i en ny hemkommun. Det är därmed överförmyndarverksamhetens uppfattning att förvaltaren, för att bevaka D:s intresse, omgående kan säga upp hans hyresrätt i . Uppsägningen ligger i linje med förvaltarens ansvar att agera för huvud- mannens bästa. Överförmyndare har inte behörighet att bestämma vilka åtgärder en ställföreträdare ska utföra. Däremot kan nämnden ge råd och riktlinjer för hur ett uppdrag bör skötas. Om en ställföreträdare inte följer lagstiftarens intentioner om vad som ligger i uppdraget kan lämpligheten för uppdraget Ö V E R F Ö R M Y N D A R E 2016/17:JO1 Enligt 11 kap. 20 § [; JO:s anm.] kan överför- myndare besluta att entlediga ställföreträdare som inte anses lämplig. Ifall förvaltaren inte följer givna råd bör överförmyndarnämnden besluta att entlediga förvaltaren. Denna ska då fullgöra sitt uppdrag till dess en ny förvaltare har förordnats. Under en journalanteckning i akten, daterad , angavs följande: FV [förvaltaren; JO:s anm.] uppger att han inte vill säga upp lägenheten eftersom det finns ”nya omständigheter” då vistelsekommunens social- tjänst inte kan hjälpa till och folkbokföring inte går att ändra . Jag påmin- ner under ett långt och tydligt samtal om hans löfte vid nämndsammanträ- det att utan villkor säga upp lägenheten om nämnden så rekommenderar mot att i annat fall bli entledigad. Han vidhåller att han inte kan säga upp lägenheten och menar att då måste ett nytt sammanträde hållas för beslut om entledigande. Jag informerar nämndens ordförande och verksamhets- chefen om denna utveckling. I ett e-postmeddelande till förvaltaren uppgav följande: Jag har just haft ett samtal med nämndens ordförande. Han behöver veta om du har följt nämndens rekommendation eller om han måste kalla in nämnden till ett nytt sammanträde. Var vänlig informera mig eller honom omgående. uppmanades att lämna upplysningar om det som hade förts fram i anmälan. Av yttrandet skulle särskilt framgå vilket lagligt stöd överförmyndarnämnden hade för beslutet (jfr 1 kap. 1 § tredje stycket regeringsformen, RF), och hur överförmyndanämndens agerande för- höll sig till bestämmelsen i 11 kap. 9 § , FB, om att en förvaltare inom ramen för förvaltaruppdraget ensam har rådighet över den enskildes egen- dom och företräder den enskilde i alla angelägenheter som omfattas av uppdra- get samt till reglerna om överförmyndarens tillsyn i 16 kap. FB. gav in ett remissvar enligt bl.a. följande: anser att handläggningen i detta ärende har skett med beaktande av vad aktuella lagrum stadgar och med hänsyn till vad som legat i huvudmannens intresse. 11 kap. 9 § Nämnden anser att beslutet, som innebär att nämnden inte i efterhand skulle kritisera förvaltaren om den aktuella bostaden sades upp, inte kan an- ses strida mot 11 kap. 9 § om förvaltarens ansvar och rådig- het. Enligt förarbeten till 11 kap. 9 § bör i allmänhet huvud- mannen själv få bestämma i frågor som rör hans boende. 2016/17:JO1 Ö V E R F Ö R M Y N D A R E 11 kap. 20 § och 16 kap. Nämnden ska fortlöpande granska en förvaltares allmänna lämplighet och överväga beslut om entledigande om det framkommer att denne agerar till nackdel för sin huvudman. Nämnden bedömde att en underlåtenhet att säga upp bostaden, mot bakgrund av omständigheterna i ärendet, torde strida mot förvaltarens ansvar enligt 12 kap. 3 § . Huvudmannen hade vid upprepade tillfällen hävdat att förvaltaren inte skötte sitt uppdrag. När fråga om lämplighet uppkommer ska överförmyn- dare bedöma om ett byte bör ske. Både förvaltare och nämnd var medveten om att ett beslut om uppsägning skulle uppfattas som mycket kontroversiellt av flera inblandade. Detta fram- går av tjänsteanteckningarna i ärendet. Bakgrunden till att ärendet alls skulle tas upp vid nämndsammanträdet var att förvaltaren vid samtal med handläggare hade uttalat att han ville ha nämndens samtycke till att säga upp lägenheten för att ”ha ryggen fri”. Som också protokollet anger var det förvaltarens avsikt att säga upp bostaden ifall överförmyndarnämn- den stöttade honom i hans beslut. Nämnden uppfattade således förvaltarens uttalanden vid sammanträdet som att denne enbart efter sitt eget övervägande skulle säga upp bostaden och inte alls på grund av risken att eventuellt få sin lämplighet ifrågasatt. Skälet till att frågan om entledigande alls togs med i tjänsteskrivelsen var att verksamheten var medveten om det tryck förvaltaren var utsatt för. Det var därför inte säkert att förvaltaren skulle stå kvar vid det löfte han hade lämnat muntligt till handläggare. Denna farhåga besannades som ju framgår av förvaltarens meddelande . Den information som förvaltaren fått, både under sammanträdet och ef- teråt av en handläggare, om konsekvenserna av att inte säga upp bostaden får anses ha stöd i 4 § förvaltningslagen. Där anges att myndighet bl.a. ska lämna vägledning och råd inom sitt verksamhetsområde. Med beaktande av huvudmannens livssituation bedömde nämnden att ett interimistiskt beslut skulle kunna behövas om förvaltaren inte agerade i sin huvudmans intresse i aktuell fråga. Handläggarens samtal med förvaltaren sedan denne meddelat att han inte skulle fullfölja löftet vid sammanträdet avsåg, som framgår av tjänste- anteckningen, i huvudsak att få ett klargörande om nämndens ordförande måste kontaktas för att eventuellt besluta om ett extra sammanträde. Detta blev dock inte aktuellt eftersom förvaltaren senare meddelade att han ändrat sig igen. Utveckling av grunderna för yttrandet Förutom ifrågasatt tillsyn berör anmälan frågan om en person med förval- tare själv får besluta om var han ska bo. Vidare berörs behörighet för en person med förvaltare att själv anmäla flyttning. Till viss del gäller också ärendet vilket ansvar socialnämnden har när det gäller personer som vistas i kommunen. Nämndens beslut fattades efter noggrant övervägande. Nämnden var medveten om att det fanns stor risk för kritik oavsett vilket beslut som för- valtaren skulle fatta. Anhöriga och andra hade tydligt uttryckt att de inte trodde att en flyttning skulle gagna huvudmannen. Denne har varit känd av nämnden och har haft en problematisk tillvaro. Dock är han gammal och har bedömts ha beslutsförmåga även om han är satt under förvaltarskap. Att förvägra honom möjligheten att själv bestämma var i landet han ska bo skulle medföra ett slags kommunarrest och med fog kunna antas strida mot om mänskliga rättigheter. Ö V E R F Ö R M Y N D A R E 2016/17:JO1 I tjänsteskrivelsen till sammanträdet beskrivs bakgrunden till boendefrå- gan. Huvudmannens centrum för levnadsintresse var uppenbarligen den kommun där hans hustru och barn fanns. Alldeles hade hustrun dessutom fött deras andra barn. Han hade ingen sysselsättning i hemkom- munen och han hade dessutom tydligt klargjort att han inte kunde eller vå- gade bo i lägenheten på hemorten. Han har tagit avstånd från anhöriga på hemorten och till och med bytt sitt för- och efternamn. Han hade vid upp- repade tillfallen klagat på förvaltarens agerande när det gäller boendet. Han hade bara vistats tillfälligt i hemkommunen. Det var klarlagt att så länge som förvaltaren inte samtyckte till att säga upp bosta- den så fanns inga ekonomiska förutsättningar att betala hyra på den nya hemorten. Huvudmannen hade hamnat i ett moment 22 eftersom förvaltaren inte ville säga upp hyreskontraktet. Huvudmannen skulle inte ha råd med en ny bostad i den kommun där han och familjen vistades så länge som han måste betala hyra för en lägenhet som han varken ville eller kunde använda. Vid flera samtal mellan handläggare och förvaltaren menade denne att han var tveksam till att göra huvudmannen bostadslös genom att säga upp lägenheten. Detta trots att huvudmannen redan i realiteten var utan fast bo- stad och hade en svår situation då han vistades i den nya kommunen utan att ha annat än tillfälliga boenden. i den kommunen ansåg sig inte kunna ge stöd till hela familjen så länge han var skriven i tidigare hemortskommun. Förvaltaren uppgav efter hand att han kunde säga upp lägenheten ifall det var klargjort att överförmyndarnämnden inte skulle kritisera en sådan åtgärd. Av nämndens beslut framgår att förvaltaren med nämndens stöd anser sig kunna säga upp bostaden. Syftet med beslutet var att tydliggöra detta i skrift för att göra det möjligt för förvaltaren att agera för sin huvudmans bästa. Förvaltaren hade nämligen stått under tryck från bl.a. anhöriga att inte ”tillåta” att huvudmannen flyttar från kommunen. Nämnden ansåg att det i rådande situation var viktigt att klargöra att förval- tarens främsta uppgift enligt är att handla på det sätt som bäst gagnar huvudmannen. Ordalydelsen i det ifrågasatta beslutet visar att överförmyndarnämnden tydligt gjort klart att nämnden inte kan diktera hur en ställföreträdare ska utföra sitt uppdrag. Nämnden anser att det inte är fel eller lagstridigt att informera en ställföreträdare om möjliga konsekvenser. Tvärt om borde man med fog kritisera en överförmyndare som inte agerar i en liknande situation. Ett eventuellt beslut om entledigande hade förvaltaren kunnat överklaga till rätten. efter sammanträdet hörde förvaltaren av sig till en handläggare och hade då ångrat sig. Under samtalet erinrade handläggaren honom om hans löfte vid sammanträdet och om att nämnden, om han nu ändrade sig, måste ta upp frågan om entledigande. Förvaltaren fick en påminnelse att meddela sin slutliga inställning när protokollet var justerat. Detta för att nämndens ordförande skulle kunna be- döma om och när ett extra sammanträde skulle hållas innan semestrarna. I samband med påminnelsen meddelade förvaltaren att han skulle säga upp lägenheten. Dessa åtgärder var en normal del av handläggningen och ingen otillbörlig påtryckning. Noteras kan att nämnden har stor förståelse för den prekära situation som förvaltaren befann sig i, med risk för kritik från något håll vad han än be- slutade. och , för Överförmyndare i samverkan , kommenterade remissvaret och framförde bl.a. följande: 2016/17:JO1 Ö V E R F Ö R M Y N D A R E Överförmyndare i samverkan ställer sig fortsatt frågande till om överförmyndaren i agerande i ärendet stämmer överens med den uppgift som överförmyndaren har. Överförmyndaren är en tillsynsmyndighet som ska utöva tillsyn över ställföreträdare. Att inom ramen för denna roll styra en ställföreträdare på det sätt som överförmyndaren i gjort, dessutom med hot om ent- ledigande av ställföreträdaren om denne inte följer överförmyndarens råd, är för överförmyndare i samverkan inte förenligt med över- förmyndarens roll. (…). Enligt överförmyndare i samverkan blir följden av det förfaringssätt som tycks tillämpas i att överförmyndaren granskar sig själv. Detta då de så tydligt beslutar hur en förvaltare ska agera, för att sedan träda in i rollen som tillsynsmyndighet och godkänna agerandet. Om överförmynda- ren i ansett att förvaltaren brustit i sitt uppdrag, genom att av- vakta med att säga upp en bostad till dess det varit ordnat med en ny, så bör överförmyndarens roll ha varit att entlediga honom i enlighet med 11 kap. 20 § FB. Överförmyndare i samverkan menar att de kontakter som tagits med för- valtaren för att säkerställa att han agerade som nämnden sagt till honom bör anses som påtryckningar för att föra fram nämndens vilja. Detta kan inte anses som enbart rådgivande i enlighet med 4 § förvaltningslagen. (…). (…) Överförmyndare i samverkan menar att denna typ av beslut saknar stöd i lag och därför strider mot legalitetsprincipen. (…). I 1 kap. 1 § tredje stycket RF föreskrivs att den offentliga makten ska utövas under lagarna. Bestämmelsen ger uttryck för den s.k. legalitetsprincipen och innebär att all maktutövning ska vara grundad på lag eller annan föreskrift. I 4 § förvaltningslagen (1986:223), FL, föreskrivs att varje myndighet ska lämna upplysningar, vägledning, råd och annan sådan hjälp till enskilda i frågor som rör myndighetens verksamhetsområde. Hjälpen ska lämnas i den utsträck- ning som är lämplig med hänsyn till frågans art, den enskildes behov av hjälp och myndighetens verksamhet. Enligt 11 kap. 9 § FB har en förvaltare inom ramen för sitt uppdrag ensam rådighet över sin huvudmans egendom och företräder denne i alla angelägen- heter som omfattas av uppdraget. Den som har fått en förvaltare förordnad för sig har emellertid fortfarande rätt att själv sluta avtal och förfoga över viss egendom enligt vad som framgår av 11 kap. 8 § FB. Vidare framgår av förar- betena till 11 kap. 9 § FB att huvudmannen i allmänhet också själv får besluta i bl.a. frågor som rör hans eller hennes boende (se prop. 1987/88:124 s. 172). Enligt 12 kap. 9 § FB står en förvaltare under överförmyndarens tillsyn. Tillsynen ska utövas enligt bestämmelserna i 16 kap. FB, vilka i huvudsak tar sikte på granskning av de ekonomiska redovisningar m.m. som lämnas in från förvaltaren. Även andra uppgifter om förvaltningen som kommer till överför- myndarens kännedom, exempelvis genom klagomål mot en enskild förvaltare, har överförmyndaren skyldighet att utreda (se 16 kap. 3 § FB och prop. 1993/94:251 s. 280). I enlighet med vad som anges i 14 kap. 11 § FB krävs överförmyndarens samtycke till vissa åtgärder med bl.a. den enskildes fasta egendom. En uppsäg- ning av ett hyreskontrakt som den enskilde innehar är emellertid inte en sådan Ö V E R F Ö R M Y N D A R E 2016/17:JO1 åtgärd som kräver överförmyndarens samtycke enligt denna – eller någon an- nan – bestämmelse. Om överförmyndaren finner att en förvaltare har gjort sig skyldig till miss- bruk eller försummelse vid utövandet av sitt uppdrag eller att denne av någon annan orsak är lämplig att inneha uppdraget ska överförmyndaren, enligt 11 kap. 20 § FB, entlediga förvaltaren. I ett beslut anförde JO följande: Av utredningen framgår att överförmyndarnämnden vid sammanträdet fattade ett beslut där nämnden enligt beslutets ordalydelse ”anser att förvaltaren i rådande situation omgående kan säga upp huvudmannens lä- genhet”, ”förvaltaren har gått med på att säga upp bostaden om nämnden sam- tycker till detta. Frågan om entledigande är därmed inte aktuell” och ”nämnden kommer därmed inte att kritisera förvaltarens åtgärd att säga upp nuvarande lägenhet”. Under rubriken ”beskrivning av ärendet” anges att ”överförmyndare har inte behörighet att bestämma vilka åtgärder en ställföreträdare ska utföra. Däremot kan nämnden ge råd och riktlinjer för hur ett uppdrag bör skötas”. Och under rubriken ”bedömning” anges slutligen ”ifall förvaltaren inte följer givna råd bör överförmyndarnämnden besluta att entlediga förvaltaren”. Detta beslut följdes upp av ett telefonsamtal mellan en handläggare och för- valtaren där handläggaren ”under ett långt och tydligt sam- tal” påminner förvaltaren om ”hans löfte vid nämndsammanträdet att utan vill- kor säga upp lägenheten om nämnden så rekommenderar mot att i annat fall bli entledigad”. skickade samma handläggare ett e-postmed- delande till förvaltaren där det efterfrågades om förvaltaren hade ”följt nämn- dens rekommendation eller om […] måste kalla in nämnden till ett nytt sam- manträde”. har i sitt remissvar angett att syftet med beslutet var att göra det möjligt för förvaltaren att agera för sin huvud- mans bästa och att den information som förvaltaren fick om konsekvenserna av att inte säga upp hyreskontraktet har stöd i 4 § FL. Såväl beslutet som det ef- terföljande samtalet och e-postmeddelandet är emellertid formulerade så be- ordrande att det inte är fråga om enbart sådan vägledning och rådgivning som anges i 4 § FL. Formuleringarna kan inte läsas på annat sätt än att överförmyn- darnämnden beordrade förvaltaren att säga upp hyresavtalet eller att annars bli entledigad. Men av följer att nämnden inte kunde bestämma hur förvaltaren skulle göra med hyresavtalet. Genom att beordra förvaltaren att säga upp avtalet handlade överförmyndarnämnden i strid med den legalitets- princip som kommer till uttryck i 1 kap. 1 § RF. Nämnden ska kritiseras för detta. Vad som har kommit fram i övrigt ger inte anledning till någon ytterligare åtgärd eller något uttalande från min sida. 2016/17:JO1 Ö V E R F Ö R M Y N D A R E i har tillsyn över Gemensamma överförmyn- darnämnden i kommun. Ett exemplar av detta beslut skickas därför till . Kritik mot en kommunstyrelse och dess ordförande för att man avbokade en musikgrupp från en ungdomsfestival i strid med regeringsformen (Dnr 4602-2014 och 4742-2014) Beslutet i korthet: i an- ordnade en musikfestival för ungdomar. På initiativ av ordföranden i Kommunstyrelsen i avbokades en av de anlitade musikgrupperna med motiveringen att gruppen har en väldokumen- terad historik som inte stämmer överens med kommuns värde- grund. I ett pressmeddelande och i en debattartikel av kommunstyrelsens ordförande utvecklades de överväganden som låg till grund för beslutet. Där angavs bl.a. att avbokningen var en följd av att gruppen hade lämnat otyd- liga besked om sin syn på våld som politisk metod och att gruppens med- lemmar inte tydligt hade tagit avstånd från politiskt våld, utan i stället glo- rifierat sådant våld.