frsrdg · H404JO1 · 2016-11-09 00:00:00 — En- ligt den bestämmelsen är varje medborgare gentemot det allmänna skyddad mot påtvingat kroppsligt ingrepp. Skyddet får under vissa förutsättningar be- gränsas genom lag (2 kap. 20 § RF). Bestämmelsen innehåller inte någon upp- räkning eller exemplifiering av vilka åtgärder som är att betrakta som kropps- liga ingrepp. Till uttrycket kroppsligt ingrepp hänförs, förutom direkt våld mot människokroppen, läkarundersökningar, mindre ingrepp som vaccinering och blodprovstagning samt liknande företeelser som brukar betecknas som kropps- besiktning, t.ex. utandningsprov eller liknande alkoholtest. Även tagande av urinprov är ett sådant ingrepp som faller under grundlagsbestämmelsen (se t.ex. JO 2011/12 s. 471, dnr 6823-2009 och 2196-2010). Skyddet mot kroppsliga ingrepp gäller endast om ingreppet är att anse som påtvingat. I sådant fall krävs alltså lagstöd för att ingreppet ska få vidtas. Ett ingrepp är påtvingat om det allmänna disponerar över maktmedel för att ge- nomdriva åtgärden. Det kan också vara påtvingat om den enskildes motstånd bryts genom hot om någon sanktion. Regeln bör tolkas så att den ställer upp ett skydd också mot att en befattningshavare uppträder på ett sätt som får till följd att den enskilde med fog uppfattar sig vara tvingad att underkasta sig ingreppet. Det kan vara fråga om underförstådda eller uttryckliga påtryckningar av olika slag (se bl.a. JO 2010/11 s. 509, dnr 479-2010). 2016/17:JO1 S O C I A L T J Ä N S T Nämnden har i remissvaret anfört att avslagsbesluten baserats på bestäm- melsen i 4 kap. 3 § andra stycket SoL. Bestämmelsen ger utrymme för att i vissa särskilda fall beräkna riksnormen till en lägre nivå. Det kan bli aktuellt om det är uppenbart att den enskilde inte har vissa kostnader som ingår i riksnormen, t.ex. om en missbrukare använder biståndet till annat än det som det är avsett för. Nämnden har emellertid i J.K:s fall motiverat de avdrag som har gjorts med att J.K. inte har följt den uppgjorda planeringen och därmed inte har gjort vad han har kunnat för att nå självförsörjning. Av remissvaret framgår också att ett kriterium för att J.K. skulle vara berättigad till ekonomiskt bistånd var att han lämnade urinprov som ett led i att bli självförsörjande. Remissvaret kan inte tolkas på annat sätt än att socialnämnden som villkor för att bevilja J.K. försörjningsstöd krävde att han skulle lämna urinprov. Något lagstöd för att kräva att J.K. skulle lämna drogtest har inte funnits. Eftersom ett sådant drogtest därför måste baseras på frivillighet har det inte varit möjligt för nämnden att förena försörjningsstödet med ett sådant krav. Kravet på urinprov som förutsättning för fortsatt bistånd strider därför mot skyddet enligt regler- ingen i 2 kap. 6 § RF. Det är givetvis viktigt, som nämnden skriver, att beslut formuleras på ett tydligt sätt och att besvärshänvisningar alltid lämnas i samband med avslags- beslut. Det finns annars en risk att den enskilde fråntas sin rätt att få saken prövad av domstol. I J.K:s fall har besluten om att delvis avslå hans ansök- ningar inte motiverats och dokumenterats tillräckligt tydligt. Det saknas doku- mentation som visar att J.K. underrättats om möjligheten att överklaga beslu- ten. Detta är inte tillfredsställande. har begärt ersättning av kommunen. Jag vill upplysa honom om att JO inte är behörig att pröva frågor om skadestånd eller andra ersättningsanspråk. Ärendet avslutas med den kritik som ligger i det ovan anförda. Fråga om en socialnämnd har kunnat besluta om obligatoriska urinprov på ett s.k. stödboende (Dnr 6442-2014) Beslutet i korthet: En person beviljades ekonomiskt bistånd i form av pla- cering på ett drogfritt stödboende. Placeringen var frivillig. För att kunna placeras på stödboendet krävdes emellertid att den enskilde samtyckte till reglerna vid boendet, som bl.a. innehöll krav på regelbundna urin- och ut- andningsprover. Frågan i ärendet är om dessa drogtester är i överenskom- melse med skyddet mot påtvingade kroppsliga ingrepp i 2 kap. 6 § reger- ingsformen. Varje medborgare är gentemot det allmänna skyddad mot påtvingade kroppsliga ingrepp (2 kap. 6 § regeringsformen). Skyddet får enligt vissa förutsättningar begränsas genom lag. Ett ingrepp är påtvingat om det all- männa disponerar över maktmedel för att genomdriva åtgärden eller om den enskildes motstånd bryts genom hot om någon sanktion. S O C I A L T J Ä N S T 2016/17:JO1 Det finns inte något lagstöd i socialtjänstlagen för att kräva att en person som söker ekonomiskt bistånd ska lämna urinprov eller något annat drogtest. För att kunna utföra sådana prover krävs därför att den enskilde frivilligt går med på det. JO uttalar bl.a. följande: Vid valet av insats är det viktigt att den enskilde får tydlig information och verkligen förstår villkoren för den aktuella insat- sen och vilka valmöjligheter som han eller hon har. Utifrån den enskildes perspektiv kan kraven på urinprov och utandningsprov uppfattas som på- tvingade eftersom den enskilde inte kan beviljas den aktuella insatsen, eller måste flytta från boendet, om han eller hon inte lämnar drogtester i enlighet med de regler som finns på boendet. Den enskilde har dock inte någon ovill- korlig rätt till en viss bestämd insats av . Om han eller hon inte vill lämna urinprov kan bistånd beviljas i form av någon annan insats. Ut- skrivning och erbjudande om ett annat boende, som kan bli konsekvensen av ett uteblivet samtycke, kan därför inte uppfattas som en sanktion som gör att kraven på drogtester är att anse som påtvingade. JO uttalar inte någon kritik mot förvaltningen. I en anmälan till JO klagade . på i kommun. Han anförde bl.a. följande: Han hyr ett möblerat rum av kommun på ett boende som ska vara alkohol- och drogfritt (Ängsvik). Efter att han hade bott på boendet ett tag beslutade kommunen att införa obligatoriska urinprover en gång och utandningsprover . Drogtesterna utförs utan att det finns någon misstanke om drogpåverkan. Enligt sker dessa tester frivilligt men det finns inte något annat alternativ än att godta att dessa genomförs. Till JO-anmälan bifogade C-E.S. hyreskontraktet, Ängsviks husregler samt ett dokument med rubriken ”Viktig information till alla hyresgäster”. Av hy- reskontraktet framgick under rubriken bestämmelser att det i fastig- heten rådde drog- och rökförbud och att prov för att visa drogfrihet skulle läm- nas vid anmodan. Av husreglerna framgick att utandningsprov skulle ske dag- ligen och att urinprov skulle lämnas regelbundet minst en gång . Av dokumentet med information till hyresgästerna framgick att urinprov skulle lämnas en gång av alla som bodde på boendet och om hyresgästen uteblev från provtagningen betraktades det som ett positivt prov och då kunde utskrivning från boendet bli aktuellt. JO begärde att i kommun skulle yttra sig över det som C-E.S. hade anfört om obligatoriska utandnings- och urinprov. Nämnden an- förde i ett remissvar bl.a. följande: 2016/17:JO1 S O C I A L T J Ä N S T C-E beviljades 140328 drogfritt stödboende och informerades om att det är ett drogfritt boende. Han skrev under husregler/samtycke. Ängsvik (utföraren) har i uppdrag av myndigheten att tillhandhålla ett drogfritt boende. För att kunna garantera myndigheten att det är drogfritt krävs regelbundna obligatoriska kontroller. Det har upptäckts att slumpmässiga kontroller inte garanterar ett drogfritt boende. Det är en viktig del i den frivilliga behandlingsinsatsen att boendet kan garanteras vara fritt från droger. Två sätt används för att garantera ett drogfritt boende det ena är genom utandningsprov och det andra är genom urinprov. Enligt spelar det en central roll i driften av denna typ av boende. hade man kallat kontrakten för hyreskontrakt för de boende men har man övergått till inskrivningskontrakt för att förtydliga att det inte rör sig om ett eget boende med vilka rättigheter som helst. Det är viktigt att tydliggöra att detta är ett stödboende för personer som är i behov av ett drogfritt boende. Husregler finns upprättade där man samtycker till bland annat provtagning och skriver under med namn och datum. Diskussioner har förts om man för att tydliggöra än mer ska använda sig av en ren samtyckesblankett för enbart provtagning. De boende samtycker till husreglerna vid inskrivning på Ängsvik. Där går man igenom regler och kravet på drogfrihet. Detta gjorde man även med C-E. I husreglerna står tydligt att utandningsprov och urinprov kommer att ske regelbundet. Samtycke till drogtester och övriga husregler är en förutsättning för att kunna bo där. Boendet är en frivillig insats men provtagningen är inte fri- villig. Lämnar man inte sitt samtycke till drogtester kan man inte bo på stödboendet då det måste vara garanterat drogfritt. De boende har informerats om vilka prover som ska tas i förväg och fått möjlighet att ge sitt samtycke, med sin underskrift, till utökade provtag- ningar i enlighet med RF 2 kap. 6 § 2 st. skall aktivt sörja för att den enskilde missbrukaren får den hjälp och vård som han eller hon behöver för att komma ifrån missbruket. Nämnden skall i samförstånd med den enskilde planera hjälpen och vården och noga bevaka att planen fullföljs enligt SoL 5 kap 9 §. har utifrån det gjort bedömningen att C-E har behov av nyktert boende och detta är det boende som kan erbjudas utifrån C-E fysiska hälsa. Det är för C-E eget bästa som detta boende valts. Det är ett frivilligt boende och C-E har haft möjlighet att tacka nej till det och var väl medveten om reglerna som måste följas för både C-E och alla andra. Andra boenden har tidigare prövats av C-E och då det inte har varit krav på drogfrihet har det inte fungerat och hälsan har farit illa. ansåg att det var en fara för hans liv och hälsa att bo i andra former av boende. Därför bedömde socialnämnden att C-E behövde bo på ett drogfritt boende. Boendet ansvarar för provresultaten och om någon är positiv meddelas det till myndigheten då personen inte kan bo kvar. Utandningsprov görs dagli- gen, om boende påträffas påverkade ombeds de lämna boendet omgående och är välkomna tillbaka när de lämnar ett negativt prov. Eventuell bedöm- ning om annan insats görs av handläggare alternativt socialjouren. S O C I A L T J Ä N S T 2016/17:JO1 Regelbundna urinprov tas en gång . Vid positivt prov får man inte vistas i boendet innan ett nytt negativt prov lämnas. Eventuell bedöm- ning om annan insats görs av handläggare alternativt socialjouren. I och med placeringen samtycker man till samverkan mellan boendet och och informeras om att samverkan sker. I all hantering av provresultat beaktas såväl Personuppgiftslagen (1998:204) som Offentlig- hets- och sekretesslagen (2009:400). Enligt gällande regler för dokumenta- tion förvaras all dokumentation i brandsäkert skåp. För att de boende på det drogfria boendet ska känna sig bemötta på ett re- spektfullt sätt och inte uppleva att det är kränkande med drogtester osv har flera åtgärder införts. •All personal är utbildad i motiverande samtal (MI) och har ett bemö- tande som genomsyras av MI-anda d.v.s. empatiskt och inte dömande. Detta är en förutsättning för att få arbeta på boendet. •Det genomförs regelbundna husmöten /månad, där frågan om be- mötande och regler diskuteras. Frågan kring frivillighet är också central på dessa möten. •På boendet genomförs också regelbundna anonyma brukarenkäter, där frågor om personalens bemötande, regler och konsekvenser tas upp. Re- sultatet av enkäterna diskuteras vid husmöten. Om ett negativt resultat av enkäten presenteras ska man utifrån det tillsammans göra en åtgärds- plan för att vända det negativa till något positivt. •Tidigare utförde man slumpmässiga urinprov och kontroller vid miss- tanke om användning av droger. Då det kunde upplevas som kränkande och utpekande att som enda person testas för droger, valde man att på boendet genomföra regelbundna urinprover för alla på boendet en gång , efter samtycke. Detta gör att ingen pekas ut eller blir misstänkt för att inte följa reglerna då det är lika för alla. Alla boenden informeras om att detta är ett krav för att bo där och man får lämna sitt samtycke till detta. Urinprov och utandningsprov är nödvändiga för denna typ av boende då det görs för att säkerställa säkerhet för övriga på boendet som är redo för för- ändring. De som bor på detta boende behöver en drogfri miljö för att hålla sig nyktra/drogfria. Är man inte redo för den förändringen är inte ett drog- fritt boende bästa lösningen. På Ängsvik har man valt att genomföra regel- bundna kontroller genom att låta boende ge sitt samtycke enligt RF 2 kap. 6 § 2 st. C-E skriver att det införs obligatoriska urinprov /vecka och dagliga alkotester /dag. vill tydliggöra att det rör sig om dag- liga tester och därutöver endast vid misstanke. Då vi ty- värr upptäcker positiva tester ibland utförs också extra kontroller vid miss- tanke. Där av kan det ha uppfattats som /dag. räcker det att gå på en promenad efter ett positivt testresultat och sedan komma tillbaka och lämna ett nyktert prov /kväll. Om man inte genomför tester finns det ingen möjlighet att säkerställa och garantera att ett boende är drogfritt och möjligheten att driva drogfria boenden omöjliggörs. En viktig del i detta är att informera noggrant både vi inflyttning och förändringar i regler. Tydlighet i samtycke till provtag- ning via blanketter och dokumentation är också viktiga delar att arbeta med. 2016/17:JO1 S O C I A L T J Ä N S T För att säkerställa att de som bor där är drogfria lämnas samtycke till provtagningar vid inflyttning då de skriver under med sitt namn. Om reg- lerna ändras efter inflyttning behöver en ny underskrift på samtycke göras. C-E har lämnat sitt samtycke genom att skriva under vid inflyttning. Om man inte har möjlighet att garantera ett drogfritt boende på detta sätt blir boendet att jämställa med ett lågtröskelboende där droger är tillåtna. Att enbart testa vid misstanke om drogpåverkan som C-E önskar blir både utpekande och kränkande. Insatsen beviljades utifrån tidigare erfarenheter då C-E tidigare hade vårdats utifrån lag (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall (LVM). Beslutet grundade sig på ett läkarutlåtande, då han vid det tillfället hade så pass dålig hälsa så att inget annat boende hade varit en lösning. Nämnden har i samförstånd med den enskilde planerat hjälpen och vården och noga bevakat att planen fullföljts enligt SoL 5 kap. 9 §. C-E har inte tvingats till drogtest. C-E bor inte kvar på det drogfria boendet . yttrade sig över remissvaret. I ett beslut anförde JO följande: Insatser inom ska bygga på respekt för människors självbestäm- mande och integritet (1 kap. 1 § socialtjänstlagen [2001:453], SoL). Insatser ska utformas och genomföras tillsammans med den enskilde (3 kap. 5 § SoL). Den som inte själv kan tillgodose sina behov eller kan få dem tillgodosedda på annat sätt har rätt till bistånd av försörjning (försörj- ningsstöd) och för sin livsföring i övrigt (4 kap. 1 § SoL). ska aktivt sörja för att den enskilde missbrukaren får den hjälp och vård som han eller hon behöver för att komma ifrån missbruket. Nämnden ska i samförstånd med den enskilde planera hjälpen och vården och noga bevaka att planen fullföljs (5 kap. 9 § SoL). Enligt 2 kap. 6 § första stycket regeringsformen, , är varje medborgare gentemot det allmänna skyddad mot påtvingat kroppsligt ingrepp. Skyddet får under vissa förutsättningar begränsas genom lag (2 kap. 20 § RF). Till uttrycket kroppsligt ingrepp hänförs, förutom direkt våld mot människokroppen, läkar- undersökningar, mindre ingrepp som vaccinering och blodprovstagning samt liknande företeelser som brukar betecknas som kroppsbesiktning, t.ex. utand- ningsprov eller liknande alkoholtest. Även tagande av urinprov är ett sådant ingrepp som faller in under grundlagsbestämmelsen (se t.ex. JO 2009/10 s. 39, dnr 5978-2006). Skyddet mot kroppsliga ingrepp gäller endast om ingreppet är att anse som påtvingat. I sådant fall krävs alltså lagstöd för att ingreppet ska få vidtas. Ett ingrepp är påtvingat om det allmänna disponerar över maktmedel för att ge- nomdriva åtgärden. Det kan också vara påtvingat om den enskildes motstånd bryts genom hot om någon sanktion. Regeln bör tolkas så att den ställer upp ett skydd också mot att en befattningshavare uppträder på ett sätt som får till följd att den enskilde med fog uppfattar sig vara tvingad att underkasta sig ingreppet. Det kan vara fråga om underförstådda eller uttryckliga påtryckningar av olika slag (se bl.a. JO 2010/11 s. 509, dnr 479-2010). S O C I A L T J Ä N S T 2016/17:JO1 bistånd i form av placering på ett stödbo- ende (Ängsvik). Enligt remissvaret informerades C-E.S. om att det var ett drog- fritt boende. Han upplystes även om de regler som gällde på boendet och att dessa bl.a. innefattade regelbundna drogtester. Enligt nämnden samtyckte C-E.S. till dessa regler. Nämnden påpekar i sitt remissvar att man har övergått till inskrivningskon- trakt i stället för hyreskontrakt för att förtydliga att det inte rör sig om ett eget boende. Jag vill med anledning av denna upplysning förtydliga att jag, inom ramen för det här ärendet, inte kommer att gå in på frågan hur relationen mellan kommunen och den enskilde ska uppfattas ur ett hyresrättsligt perspektiv. har i anmälan till JO klagat på att det regelbundet genomförs obliga- toriska urin- och utandningsprover på boendet och att dessa utförs även om det inte finns någon misstanke om att den enskilde har använt droger. Frågan i ärendet är om dessa drogtester är i överensstämmelse med skyddet mot på- tvingade kroppsliga ingrepp i 2 kap. 6 § RF. Krav på drogtest på vissa boenden kan bevilja olika former av boende-, vård- och stödinsatser. Va- let av insats utformas i samråd med den enskilde. Vid bedömningen av vilken insats som kan bli aktuell ska en sammanvägning göras av insatsens lämplighet som sådan, den enskildes önskemål m.m. Vissa typer av boenden kräver att de som bor på boendet uppvisar drogfrihet genom att lämna olika typer av drogtester. Ängsviks stödboende är ett sådant boende. Nämnden har i sitt remissvar anfört att drogtester är nödvändiga för att säkerställa att boendet är drogfritt. Jag har förståelse för att det kan vara svårt att hålla ett boende drogfritt utan sådana tester. En placering på Ängsvik bygger på frivillighet och innefattar inte någon form av tvångsvård. Det finns inte något lagstöd i socialtjänstlagen för att kräva att den enskilde lämnar urinprov för att styrka drogfrihet. För att kunna utföra urinprover m.m. krävs därför att den enskilde frivilligt går med på det. Grundlagsskyddet avser endast påtvingade kroppsliga ingrepp. Om den en- skilde samtycker till ett urinprov eller utandningsprov är detta inte att anse som påtvingat. Frivilligheten måste dock vara reell för att samtycket ska kunna ligga till grund för ett kroppsligt ingrepp. Frågan om den enskilde har lämnat ett medgivande som grundas på verklig frivillighet kan vara svår att bedöma. Den enskilde befinner sig ofta i en utsatt situation med begränsade valmöjligheter. Det är därför viktigt att den enskilde verkligen förstår förutsättningarna och villkoren för den aktuella insatsen och vilka valmöjligheter som han eller hon har. Jag har förståelse för att kraven på urinprov och utandningsprov – utifrån den enskildes perspektiv – kan uppfattas som påtvingade eftersom den enskilde inte kan beviljas den aktuella insatsen, eller måste flytta från boendet, om han 2016/17:JO1 S O C I A L T J Ä N S T eller hon inte lämnar drogtester i enlighet med de regler som finns på boendet. Den enskilde har dock inte någon ovillkorlig rätt till en viss bestämd insats av . Om han eller hon inte vill lämna urinprov kan bistånd beviljas i form av någon annan insats. Nämnden kan som regel erbjuda andra typer av boenden som t.ex. tröskelboende eller härbärge. Utskrivning och erbjudande om ett annat boende, som kan bli konsekvensen av ett uteblivet samtycke, kan därför inte uppfattas som en sanktion som gör att kraven på drogtester är att anse som påtvingade. Det är, som nämnden också påpekar, viktigt med tydlig information. Det är också viktigt att nämnden dokumenterar den enskildes samtycke. Det har inte framkommit annat än att C-E.S. har samtyckt till de urinprov och utandnings- prov som har utförts på Ängsvik. Sammanfattningsvis ger utredningen inte skäl för mig att kritisera det sätt på vilket förvaltningen har hanterat frågorna om utandnings- och urinprov. Jag vill bara erinra om vikten av att förvaltningen lämnar tydlig information till den enskilde och förvissar sig om att urinprov endast lämnas frivilligt. Jag finner skäl att skicka en kopia av beslutet till och In- spektionen för vård och omsorg (). Fråga om lämpligheten i att nämndens handläggare under en s.k. barnavårdsutredning samtalar med barn i skolan (Dnr 4225-2014) Beslutet i korthet: Under en s.k. barnavårdsutredning enligt 11 kap. 1 § socialtjänstlagen, SoL, samtalade socialnämndens handläggare med två barn utan vårdnadshavarnas samtycke med stöd av bestämmelsen i 11 kap. 10 § tredje stycket SoL. Samtalen genomfördes i barnens skola. Lämpligheten av att genomföra samtalen i skolan kan diskuteras. När so- cialnämndens handläggare kontaktar ett barn i skolan är det nämligen ound- vikligt att även andra personer än det berörda barnet får vetskap om det in- träffade. Information om barnets kontakter med , uppgifter som typiskt sett är skyddade av sekretess, riskerar att bli kända utanför kret- sen av de närmast berörda. Tillsammans med omgivningens reaktioner och det obehag detta kan orsaka barnet riskerar alltså kontakten i skolan att kränka barnets integritet. När överväger att höra ett barn i barnets skola måste intres- set av att få tala med barnet ställas mot barnets behov av skydd för sin in- tegritet. Det är därför viktigt att i varje enskilt fall gör en be- dömning av om behov av att höra barnet i utredningen över- väger risken för att barnet skadas av den uppmärksamhet som socialtjäns- tens besök i skolan kan medföra. Utifrån uppgifter som har framkommit i de ärenden som rör barnsamtal och som har aktualiserats hos JO förefaller det vara vanligt att genomför samtal med barn i barnets skola. JO ser med viss oro på att det eventuellt kan ha utvecklats en praxis där samtal med barn S O C I A L T J Ä N S T 2016/17:JO1 som äger rum utan vårdnadshavarens samtycke mer eller mindre slentrian- mässigt och enbart utifrån praktiska aspekter genomförs i skolan. I det aktuella fallet fanns det ett betydande intresse för socialnämndens handläggare att tala med barnen. Mot bakgrund av det som har kommit fram finns det inte skäl för JO att rikta någon kritik mot samtalet genomfördes i skolan. Enligt JO:s mening finns det ett behov av att lagstiftaren överväger olika frågor som rör socialnämndens utredningsverksamhet när det gäller barn, inte minst de som rör barnsamtalen. En kopia av detta beslut skickas därför till . I en anmälan till JO klagade på i kommun. Han anförde bl.a. att nämndens handläggare hade genomfört ett samtal i skolan med hans dotter . (född ) under en s.k. barnavårdsutredning. JO lånade in journalanteckningar om S. Av handlingarna fram- gick bl.a. att socialnämndens handläggare hade haft ett samtal med S. och hen- nes bror . (född ) i barnens skola utan att i förväg informera vårdnadsha- varna. JO begärde att i kommun skulle yttra sig över det som hade anfört i sin anmälan. Yttrandet skulle i första hand avse förutsättningarna för socialnämndens handläggare att hålla samtal med S. och I sitt yttrande anförde socialnämnden bl.a. följande: lämnade rektor på Rösjöskolan en anmälan till avseende B. och S. Anmälan avsåg misstankar om våld mot barn. i hade inlett en utredning om barnen på grund av samma anledning, dvs. misstanke om våld mot barn från faderns sida. Utredningen inleddes och avslutades 2014- 03-26 efter att beslut om förlängning fattats då modern ej gått att nå och skjutit upp besökstider. Innan utredningen hunnit av- slutas inkommer en ny anmälan , med liknande misstankar.