frsrdg · H404JO1 · 2016-11-09 00:00:00 — När det gäller breven från hustrun som stoppades är det mer befogat att anta att det skulle kunna ha försvårat utredningen om H.B. fått ta del av dem, särskilt som hon var en central person för brottsutredningen. Som jag angett ovan finns det dock i många fall anledning att vara mindre restriktiv med att tillåta brev än besök eftersom förutsägbarheten om vilken information eller vilka signaler som lämnas är större. Det är dessutom fråga om ensidig kommunikation; i H.B:s fall hade han inte kunnat ge någon information till sin hustru även om han hade fått ta emot brev från henne. Det ska också beaktas att H.B. angett att han visste att hans anhöriga inte hade lämnat några negativa uppgifter om honom till socialnämnden med anledning av en utredning om om- händertagande av barnen. My har inte bemött hans påstående om att hon var medveten om detta. Jag nöjer mig därför med att konstatera att sådana omständigheter naturligtvis ska beaktas vid prövningen av om ett brev eller någon annan kontakt ska tillåtas och att det – om H.B. redan var medveten om familjens inställning till misstankarna – är svårt att se hur innehållet i breven från hustrun skulle kunna påverka och försvåra brottsutredningen. Jag kan inte heller se hur det skulle ha försvårat brottsutredningen om H.B. hade fått ta emot brevet från brodern, även om det skedde innan H.B. Innehållet i brevet var relativt neutralt och brodern var så- vitt framgått inte en så central person för brottsutredningen att det kan anses ha varit av avgörande betydelse att H.B. inte skulle få reda på hans inställning till misstankarna. Jag noterar också att My har angett att kollusionsfaran i förhållande till släktingarna huvudsakligen bestod i att de skulle förmedla in- formation från H.B. Dessutom fattades beslutet om att stoppa bre- vet , då förundersökningen var långt framskriden. Mot bakgrund av att My inte närmare angett vilka skäl som fanns för besluten är det svårt för mig att ha någon bestämd uppfattning om det har P O L I S , Å K L A G A R E O C H T U L L varit proportionerligt att inte låta H.B. ta emot breven från hustrun och brodern. Med hänsyn till att breven främst hade karaktären av moraliskt stöd, och inte behandlade brottsutredningen, framstår besluten dock enligt min mening som Som nämnts ovan ifrågasätter jag särskilt besluten att H.B. inte fick ta emot dels brevet från hustrun efter det att han fått del av förunder- sökningen, dels brevet från brodern. Det ska noteras att det förstnämnda beslu- tet inte fattades av My utan av en kollega till henne. får dock som förundersökningsledare anses ha haft det övergripande ansvaret för H.B:s restriktioner. Beslutet ligger också i linje med hennes uppfattning att all kontakt mellan H.B. och hans hustru skulle undvikas. Sammanfattningsvis anser jag att H.B. inte har beviljats lättnader i restriktion- erna i tillräcklig omfattning, särskilt eftersom han inte tilläts ha någon kontakt med sin hustru under hela brottsutredningen. Detta har medfört att restriktion- erna i förhållande till henne har blivit oproportionerligt ingripande. förundersökningen delgetts H.B. borde det åtminstone ha varit möjligt att tillåta vissa brevförsändelser och bevakade besök. I utredningen här har det i vart fall inte kommit fram tillräckliga skäl för att inte tillåta sådana lättnader i restrik- Ärendet illustrerar de svåra avvägningar som kan finnas när det gäller re- striktioner för häktade misstänkta för allvarlig brottslighet, som det finns ett starkt samhälleligt intresse av att beivra. Det är naturligtvis väsentligt att en brottsutredning kan bedrivas på ett korrekt sätt och att den misstänkte inte tillåts att på ett otillbörligt sätt påverka utredningen. ska det beaktas att häktning är det mest ingripande av de straffprocessuella tvångsmedlen, som i synnerhet i kombination med restriktioner gör att den enskilde utsätts för en omfattande inskränkning i sina fri- och rättigheter. Det är säkerligen särskilt påfrestande i ett fall som detta, när de personer som den häktade främst vill ha kontakt med är de som kollusionsfaran är störst i förhållande till. Jag vill därför betona vikten av att den som är häktad inte underkastas mer omfattande inskränkningar i sin frihet än vad som är absolut nödvändigt. får naturligtvis inte förekomma att misstänkta slentrianmässigt åläggs restrik- Som tidigare nämnts är det också angeläget att åklagare inte är onödigt restriktiva med att tillåta olika typer av lättnader eller undantag från restrik- Jag vill vidare framhålla att det för den häktade kan vara viktigt att få information om de närmare skälen för restriktionerna. Det kan öka förutsätt- ningarna för att han eller hon ska acceptera, eller i vart fall förstå anledningen till, restriktionerna. Det är därför angeläget att åklagare fullgör sin underrät- telse- och dokumentationsskyldighet. Användandet av restriktioner är en fråga som återkommande uppmärksam- mas, bl.a. mot bakgrund av att mot tortyr (Committee for the Prevention of Torture, CPT) har riktat kritik mot häktnings- och restrik- tionsanvändningen i (senast i CPT/Inf [2016] 1 s. 29 f.). har gett en särskild utredare i uppdrag att lämna förslag på P O L I S , Å K L A G A R E O C H T U L L åtgärder för att minska användningen av häktning och restriktioner (dir. 2015:80). Uppdraget ska redovisas . har också på olika sätt arbetat med frågan. Här kan särskilt nämnas rapporten och restriktioner som innehåller över- väganden och förslag på hur användningen av restriktioner för häktade kan minska och hur långa häktningstider kan undvikas. Som nämnts ovan har riks- åklagaren utfärdat riktlinjer för restriktioner och långa häktningsti- der som bl.a. syftar till att minska användandet av restriktioner. Frågor som rör enskildas fri- och rättigheter är naturligtvis centrala och an- gelägna för JO och jag ser positivt på det arbete som pågår i frågor om häktning och restriktioner. Jag kommer att fortsätta att följa utvecklingen och bl.a. vid inspektioner granska hur åklagare använder restriktioner för häktade. Ärendet avslutas med den kritik som ligger i det som förts fram ovan i frågan om H.B. beviljats lättnader i restriktionerna i tillräcklig omfattning. Granskning av hur beslut att meddela kontaktförbud motiverats (Dnr 2771-2015) Beslutet i korthet: JO Renfors har i tillsynsarbetet noterat att det i beslut att meddela kontaktförbud förekommer att de skäl som återgetts i besluten inte är tillräckligt individualiserade. På hennes uppdrag har det därför genom- förts inspektioner av fem åklagarkamrar där beslut i ärenden om kontaktför- bud granskats. Utgångspunkten för granskningen har varit kravet i 12 § la- gen om kontaktförbud att ett sådant beslut ska vara skriftligt och ange de skäl som har bestämt utgången. Vid inspektionerna har det kommit fram att det i 30–av beslu- ten inte framgick tydligt av motiveringen vilka skäl kontaktförbudet grun- dades på. Besluten har däremot i allt väsentligt framstått som välgrundade i sak. JO framhåller att ett kontaktförbud kan vara en väsentlig inskränkning i den enskildes integritet och rörelsefrihet. Det är därför viktigt att skälen framgår tydligt av beslutet och att det står klart för den som åläggs ett kon- taktförbud vad åklagaren har haft för grund för beslutet. Det är en grundläg- gande förutsättning för rättssäkerheten att det kravet är uppfyllt och det är enligt JO angeläget att en förbättring kommer till stånd. Förutsättningarna för kontaktförbud m.m. Frågor om kontaktförbud regleras i huvudsak i lagen om kontaktförbud. Kon- taktförbud får meddelas om det på grund av särskilda omständigheter finns risk för att den som förbudet ska gälla mot kommer att begå brott mot, förfölja eller på annat sätt allvarligt trakassera den som förbudet ska skydda (1 §). Vid be- dömningen av om det finns en sådan risk ska det särskilt beaktas om den som P O L I S , Å K L A G A R E O C H T U L L förbudet ska gälla mot har begått brott mot någon persons liv, hälsa, frihet eller Ett kontaktförbud får meddelas endast om skälen för ett sådant förbud uppväger det intrång eller men i övrigt som förbudet innebär för den berörde. Ett ordinärt kontaktförbud innebär ett förbud för en person att besöka eller på annat sätt ta kontakt med en annan person eller att följa efter denna person (1 §). Om ett ordinärt kontaktförbud inte kan antas vara tillräckligt får det enligt 2 § utvidgas till att avse förbud att uppehålla sig i närheten av en annan persons bostad eller arbetsplats eller annat ställe där den personen brukar vistas (utvid- gat kontaktförbud). Om detta överträds får förbudet enligt samma bestämmelse utökas till ett större område, med eller utan elektronisk övervakning (särskilt utvidgat kontaktförbud). Detta förutsätter dock att skälen för förbudet väger väsentligt tyngre än den inskränkning i rörelsefriheten som det innebär för den som förbudet ska gälla mot. Ett kontaktförbud kan avse en gemensam bostad om det på grund av sär- skilda omständigheter finns risk för att den som förbudet ska gälla mot kommer att begå brott mot en sammanboendes liv, hälsa, frihet eller frid (1 a §). förutsättning för ett sådant förbud är bl.a. att skälen för förbudet väger väsent- ligt tyngre än det intrång eller men i övrigt som det innebär för den som förbu- det ska gälla mot. Vid denna bedömning ska det särskilt beaktas om denne äger bostaden, har sin arbetsplats i hemmet eller annars kan ha svårt att försörja sig på grund av förbudet (prop. 2002/03:70 s. 71). Frågor om kontaktförbud prövas av allmän åklagare och tas upp på begäran av den som förbudet ska skydda, eller när det annars finns anledning till det (7 §). Ett sådant ärende ska handläggas skyndsamt (6 a §). fråga om kontaktförbud ska prövas av tingsrätten, om den som ålagts kontakt- förbudet eller den som förbudet ska skydda begär det (14 §). Om det på grund av ändrade förhållanden finns skäl till det får åklagaren häva eller ändra ett beslut om kontaktförbud (23 §). Ett kontaktförbud ska meddelas – för ordinära kontaktförbud får förbudet avse högst (4 §). Den som bryter mot ett kontaktförbud kan dö- mas för överträdelse av kontaktförbud till böter eller fängelse i högst ett år (24 §). Motivering av beslut om kontaktförbud Ett beslut att ålägga någon ett kontaktförbud ska enligt 12 § lagen om kontakt- förbud vara skriftligt och ange bl.a. förbudets innebörd och omfattning, de skäl som har bestämt utgången, åberopade lagrum, vilken påföljd som överträdelse av förbudet kan medföra och upplysning om möjligheten att få rättens prövning och att begära omprövning. Det finns vissa undantag från motiveringsskyldig- heten som bl.a. innebär att skälen för beslutet kan utelämnas om det är nödvän- digt med hänsyn till skyddet för enskildas personliga förhållanden, om ärendet är så brådskande att det inte finns tid att utforma skälen eller om det av någon anledning är uppenbart obehövligt att upplysa om skälen. nats bör åklagaren på begäran om möjligt upplysa om dem i efterhand. (Se 13 § lagen om kontaktförbud.) P O L I S , Å K L A G A R E O C H T U L L Jag har i tillsynsarbetet noterat att det i beslut att meddela kontaktförbud förekommer att de skäl som återgetts i besluten inte är tillräckligt individuali- serade. På mitt uppdrag har det därför genomförts inspektioner av fem åklagar- kamrar där beslut i ärenden om kontaktförbud granskats. De åklagarkamrar som har inspekterats är åklagarkammaren i , , och samt Norrorts åklagarkammare i . Inspektionerna ge- nomfördes . Efter varje inspektion upp- rättades ett särskilt protokoll. Vid varje inspektion granskades 100 beslut att meddela kontaktförbud, 25 be- slut att inte meddela kontaktförbud och 10 beslut att upphäva kontaktförbud. Granskningen var huvudsakligen inriktad på hur besluten hade motiverats. Sär- skild tyngdpunkt lades på besluten att meddela kontaktförbud, med utgångs- punkt i kravet i 12 § lagen om kontaktförbud att ett sådant beslut ska vara skrift- ligt och ange bl.a. de skäl som har bestämt utgången. Flertalet av de granskade besluten avsåg s.k. ordinära kontaktförbud. Jag kom- mer därför i huvudsak att behandla beslut av det slaget. Jag kan dock konstatera att beslut om övriga former av kontaktförbud generellt sett var väl motiverade. Beslut om ordinära kontaktförbud följde som regel en standardmall på så sätt att samtliga beslut inleddes med en redogörelse för lagtexten i 1 § andra stycket lagen om kontaktförbud om riskerna för att den s.k. förbudspersonen skulle komma att på något sätt allvarligt trakassera skyddspersonen. Därefter fanns en standardtext som var anpassad till om grunden för kontaktförbudet var att förbudspersonen tidigare dömts för brott, om det fanns en pågående utred- ning om brott eller om det fanns några andra särskilda omständigheter. Beslu- ten avslutades regelmässigt med en hänvisning till den proportionalitetsbedöm- ning som ska göras enligt bestämmelsens tredje stycke. Dessa formuleringar följer de mallar som finns för beslutsmotivering i kon- taktförbudsärenden i ärendehanteringssystem Cåbra. Mallarna utgörs av standardtexter och ett fritextfält där det finns utrymme att ange beslutsskälen i det enskilda ärendet. Vad som angetts i de granskade besluten utöver standardtexten varierade. Den slutsats som kan dras är att det i 30–av besluten inte framgick tydligt av motiveringen vilka skäl kontaktförbudet grundades på. Som exempel kan följande iakttagelser nämnas. I några ärenden hade beslutsmallen för att förbudspersonen tidigare dömts för brott använts utan någon individualisering. Det framgick endast att förbudsper- sonen tidigare dömts för brott mot närstående/våldsbrott/brott mot frihet eller frid och det hade inte angetts vilken eller vilka av de angivna förutsättningarna P O L I S , Å K L A G A R E O C H T U L L I de flesta fall var skälen dock något mer detaljerade, t.ex. att för- budspersonen tidigare hade dömts för våldsbrott eller brott mot frid eller frihet, och i vissa fall framgick det att brottsligheten hade varit riktad mot skyddsper- sonen eller någon annan närstående. Det hade dock inte angetts något närmare om de avgörande omständigheterna för att kontaktförbud skulle utfärdas, t.ex. om det varit fråga om upprepad brottslighet i närtid, eller om det rörde sig om grov kvinnofridskränkning eller fridskränkning, som redan genom rubrice- ringen anger att det är fråga om upprepad brottslighet i nära relationer. Vid varje åklagarkammare fanns det ett antal beslut som var motiverade endast enligt beslutsmallen och alltså enbart angav att en pågående utredning gav stöd åt ansökan, eller att uppgifterna i utredningen motiverade ett kontaktförbud. några beslut hade det också angetts att det av utredningen framgick att det fanns en klar och konkret risk för att förbudspersonen kunde komma att begå brott mot, förfölja eller på annat sätt trakassera skyddspersonen. inte vilka omständigheter som åklagaren hade grundat den bedömningen på. I relativt många beslut hade det angetts något mer än en hänvisning till att pågående utredning gav stöd åt ansökan. Motiveringarna var dock inte sådana att skälen för kontaktförbud framgick närmare. Som exempel kan nämnas att det angetts att det på grund av uppgifterna från målsäganden och omständig- heterna i utredningen fanns skäl för kontaktförbud, eller att brottsligheten mot skyddspersonen motiverade kontaktförbud. I vissa ärenden hade åklagaren re- dovisat sin bevisvärdering i den pågående förundersökningen, t.ex. att det fanns Det framgick dock inte vilken brottslighet som avsågs eller någon ytterligare motivering till varför det fanns skäl för kontaktförbud. fanns också exempel på att det endast hade angetts att avslutad huvudförhand- ling gav stöd åt ansökan om kontaktförbud. De beslut som huvudsakligen var motiverade med andra särskilda omständig- heter än att förbudspersonen tidigare hade dömts för brott eller att pågående utredning gav stöd åt ansökan var generellt sett mer utförligt motiverade. vanlig motivering i dessa ärenden var att förbudspersonen vid upprepade till- fällen hade tagit kontakt med skyddspersonen trots att han eller hon avböjt alla kontakter, och då beskrevs oftast dessa kontakter relativt ingående i besluten. Det fanns dock exempel på beslut där motiveringarna ändå inte framstod som Som exempel kan nämnas att det angetts att för- budspersonen hade missbruksproblem och hade uppträtt aggressivt mot skyddspersonen, eller att förbudspersonens psykiska tillstånd motiverade kon- Att förbudspersonen under en huvudförhandling uttryckt ilska mot skyddspersonen eller att det allmänna straffhotet inte var tillräckligt för att hindra förbudspersonen från att begå brott mot skyddspersonen var andra ex- Det framgick alltså vad som var den huvudsakliga anledningen till kon- taktförbudet, men inte närmare vilka omständigheter som utgjorde risken för brott, förföljelse eller andra allvarliga trakasserier. P O L I S , Å K L A G A R E O C H T U L L Kontroll av grunderna för besluten En granskning av handlingarna i de ärenden där skälen inte framgick tydligt av besluten gav i så gott som samtliga fall vid handen att det var sakligt motiverat att utfärda kontaktförbud. I några fall framstod det som helt klart att kontakt- förbud skulle utfärdas, vilket dock inte på något sätt återspeglades i moti- veringen av besluten. (vice riksåklagaren ) yttrade sig över det som kommit fram vid inspektionerna i fråga om motivering av beslut att med- dela kontaktförbud och redogjorde för de åtgärder som vidtagits och planerades med anledning av JO:s iakttagelser. hade inför yttrandet hämtat in upplysningar från bl.a. de åklagarkamrar som inspekterats och från myndighetens utbildningscentrum. Utvecklingscentrum , som är ansvarigt för att bedriva metod- och rättsutveckling och svara för den samlade kunskapen i frågor om kontaktför- bud, hade också lämnat upplysningar. Utvecklingscentrums arbete med kontaktförbudsärenden m.m. Överåklagaren har redogjort för hur Utvecklingscentrum arbetar med utveckling och uppföljning av de operativa åklagarnas hand- läggning av kontaktförbudsärenden. Hon har bl.a. upplyst att det genomfördes en granskning av till- lämpningen av dåvarande besöksförbudslagstiftningen vid ett antal åklagar- kamrar. Granskningen visade bl.a. att mer än hälften av besluten i ärenden om besöksförbud motiverades med standardformuleringar som enbart innehöll en avskrivning av lagtexten. Med anledning av detta infördes de särskilda mal- larna, med en standardtext och ett fritextfält, för beslutsformuleringar i ärende- hanteringssystemet Cåbra. Mallarna används fortfarande. En ny granskning som genomfördes visade att den vanligaste motiveringen bestod av stan- dardtext i kombination med fritext. I ungefär en tredjedel av de granskade be- sluten hade dock endast standardtexten använts. Utvecklingscentrum har också tagit fram en av ärenden om kontaktförbud som är avsedd att vara ett operativt stöd för åkla- garna. gavs ut och har därefter uppdaterats löpande. Den in- nehåller bl.a. ett avsnitt om beslutens utformning. Där finns en redogörelse för rättsläget när det gäller skyldigheten att motivera beslut i kontaktförbudsären- den med olika exempel på formuleringar som kan tjäna som utgångspunkt när beslutsskälen ska utformas. Med hänsyn till bl.a. vad som kommit fram vid JO:s inspektioner kommer denna del att utvecklas för att ge ytterligare stöd och ledning. Bland annat kommer handboken att utökas med en bilaga med goda exempel på beslutsmotiveringar i kontaktförbudsärenden. P O L I S , Å K L A G A R E O C H T U L L Utvecklingscentrum har i yttrandet också redogjort för olika seminarier, rättsliga möten och utbildningar som genomförts och planeras, med fokus på bl.a. beslutsmotiveringar i kontaktförbudsärenden. Överåklagaren , som är nationellt ansvarig för relations- och sexualbrott, har redogjort för de åtgärder som hon varit delaktig i Dessa har bl.a. syftat till att säkerställa att myndighetens styrdoku- ment, t.ex. kontaktförbudshandboken, är kända och tillämpas inom hela myn- digheten och att samtliga åklagarkamrar tar del av JO:s inspektionsprotokoll. utbildningschef, , har redogjort för vil- ken utbildning som finns angående kontaktförbud – både i åklagarnas grundut- bildning och i vidareutbildningen för de åklagare som handlägger ärenden om våld i nära relationer. I utbildningarna har målen hitintills varit att deltagarna ska kunna tillämpa lagen om kontaktförbud, känna till vilka olika former av kontaktförbud som finns och vilka åtgärder som kan vidtas vid överträdelser av kontaktförbud. fortsättningen kommer också vikten av att de skäl som har bestämt utgången i ärendet anges tillräckligt klart och utförligt i beslutet att ingå i utbildningen. De berörda åklagarkamrarnas uppföljning av inspektionerna De åklagarkamrar som JO har genomfört inspektioner hos har redovisat de åt- gärder som vidtagits med anledning av det som kom fram vid inspektionerna. Av kamrarnas upplysningar framgår att de flesta har skickat ut protokollen över respektive inspektion till samtliga medarbetare. Det har också hållits särskilda möten där slutsatserna från inspektionerna diskuterats. kontaktförbud har också tagits upp vid uppföljningssamtal med enskilda åkla- Inom Åklagarområde Syd har det beslutats att åklagarkammaren i , med visst stöd från åklagarkammaren i , ska ta fram adekvat in- formation med anledning av vad kommit fram vid inspektionerna. ge förslag på hur informationen ska behandlas på kamrarna i området. Inom Åklagarområde har samtliga kamrar fått i uppdrag att gå igenom JO:s protokoll från inspektionen vid Norrorts åklagarkammare i Stock- Protokollet har också skickats till Nätverket för relationsvåld i Stock- Vice riksåklagaren konstaterade att det under en relativt lång pe- riod pågått ett arbete inom myndigheten med att utbilda och på andra sätt in- formera åklagare om hur ärenden om kontaktförbud ska handläggas. grund av det arbete som genomförts på området är det enligt beklagligt att JO:s inspektioner har visat att det i en relativt stor andel av beslu- ten att meddela kontaktförbud inte har framgått tydligt av motiveringen på vil- ken grund som kontaktförbud har utfärdats. P O L I S , Å K L A G A R E O C H T U L L konstaterade vidare att en rad åtgärder kommer att vidtas för att åtgärda de brister som JO har påtalat. Hon har som exempel nämnt den pla- nerade förändringen av utbildningen för åklagare, som framöver kommer att ha större fokus på att de skäl som har bestämt utgången i ett ärende om kontakt- förbud ska anges tillräckligt klart och utförligt i beslutet. Hon har också hänvi- sat till att Utvecklingscentrum , bl.a. med anledning av vad som kom- mit fram vid JO:s inspektioner, kommer att uppdatera handboken om kontakt- förbud och utveckla avsnittet om beslutsmotiveringar för att ge ytterligare stöd och ledning till åklagarna. Det kommer också att genomföras rättsliga möten vid samtliga åklagarkamrar i landet där fokus ska ligga på beslutsmotiveringar i kontaktförbudsärenden. angav slutligen att det var hennes förhoppning att de åtgärder som planerades ska leda till att beslutsmotiveringarna i betydligt större utsträckning uppfyller de krav som ställs i lagen om kontaktförbud. Hon uppgav att hon noggrant skulle följa utvecklingen på området genom att hålla sig informerad om de åtgärder som vidtas. I ett beslut anförde JO Renfors följande: Syftet med kontaktförbud är att skydda personer som löper risk för att utsättas för brott eller trakasserier av en annan person, i situationer där det allmänna straffhotet inte ger tillräckligt skydd. Kontaktförbuden är alltså avsedda att ha en brottsförebyggande funktion. Eftersom ett kontaktförbud kan innebära bl.a. ett förbud att besöka någon eller uppehålla sig i ett visst område innebär det ett ingrepp i den enskildes fri- och rättigheter. Det antecknas också i belastnings- registret och det är straffbart att bryta mot ett kontaktförbud.