frsrdg · H404JO1 · 2016-11-09 00:00:00 — Eftersom poliserna bedömde att han uppvisade tydliga tecken på att vara på- verkad av narkotika beslutade den polisman som förde befälet att B.F. uppgav bl.a. att han åt narkotikaklassad medicin på ordina- tion av läkare. På frågan om han förvarade narkotika i sin bostad svarade B.F. först att det inte fanns någon narkotika som var hans i bostaden, för att sedan ändra sitt svar till att han inte trodde att det fanns någon narkotika i bostaden. I detta skede visade B.F. också tecken på att vara påtagligt nervös. Det var känt för poliserna att B.F. var dömd för narkotikabrott. En av de polisassistenter som gjorde ingripandet har angett att B.F. uppgett att han precis lämnat sin bostad. Polisassistenten hade efter beslutet om hus- rannsakan informerat B.F. om grunden för åtgärden – att B.F. anträffats i nära anslutning till sin bostad, att han precis lämnat bostaden i påverkat tillstånd och att han inte kunnat intyga att det inte fanns narkotika i bostaden. angav i sin bedömning att B.F. hade visat sådana tecken som brukar anses som säkra indikationer på att en person är påverkad av narkotika. Misstankarna bekräftades också av utfallet av den kroppsbesiktning som gjor- des. Vidare anförde att vid bedömningen av om det kunde anses ha funnits tillräcklig grund för att besluta om husrannsakan i B.F:s bostad borde det särskilt beaktas att han lämnade undvikande svar på frågan om det fanns narkotika i bostaden. Även den omständigheten att det var känt för po- lismännen att B.F. var straffad för narkotikabrott borde enligt tillmätas viss betydelse. Mot bakgrund av detta gjorde bedömningen att omständigheterna hade varit sådana att det skäligen kunnat misstänkas att B.F. olovligen förvarade narkotika i sin bostad. Det hade därför funnits tillräcklig grund för att genomföra en husrannsakan i hans bostad. kommenterade polisens yttrande och angav bl.a. att det polisen uppgett var en efterhandskonstruktion. Han förnekade att han sagt att han inte visste om det fanns narkotika i bostaden och att han haft stora pupiller och blodsprängda ögon. borde polisen ha kontrollerat om han, så som han uppgav, hade narkotikaklassade mediciner utskrivna i stället för att göra en husrannsakan. I ett beslut anförde JO Renfors följande: Bestämmelser om husrannsakan finns i bl.a. 28 kap. 1 § (RB). Om det finns anledning att anta att ett brott har begåtts på vilket fängelse kan följa, får husrannsakan göras hos den som är skäligen misstänkt för brottet bl.a. för att söka efter föremål som kan tas i beslag eller annars för att utröna om- ständigheter som kan vara av betydelse för utredning om brottet. P O L I S , Å K L A G A R E O C H T U L L Av 28 kap. 12 § RB följer att den som är skäligen misstänkt för brott på vilket fängelse kan följa får kroppsbesiktigas för att utröna omständigheter som kan vara av betydelse för utredning om brottet. JO har vid ett flertal tillfällen (se t.ex. JO 2009/10 s. 72, dnr 1516-2007, och JO 2012/13 s. 144, dnr 5834-2010) uttalat att det, för att en person ska anses skäligen misstänkt för ett brott, krävs att det finns konkreta omständigheter som med viss styrka pekar på att den misstänkte har begått den gärning som miss- Omständigheterna måste alltså vara av det slaget att de ger upp- hov till en faktabaserad misstanke. Det är emellertid inte möjligt att lägga fast några mer bestämda riktlinjer för vad som ska krävas för att en misstanke ska anses vara skälig. Frågan får i stället besvaras från fall till fall, och vanligen finns det ett visst utrymme för olika bedömningar. JO har även uttalat sig i frågan om vad som krävs för att besluta om hus- rannsakan i en bostad på grund av misstanke om ringa narkotikabrott. lisen på en annan plats än bostaden påträffar en person som skäligen kan miss- tänkas för ringa narkotikabrott genom eget bruk, kan inte endast den omstän- digheten läggas till grund för ett beslut om husrannsakan i bostaden för att leta Det krävs någon konkret omständighet som talar för att bruka- ren innehar narkotika och att den finns just på den platsen eller att det finns annan bevisning om sådant brott. JO 2006/07 s. 76, dnr 1097-2005, JO 2012/13 s. 144, dnr 5834-2010, samt JO:s beslut och den 24 , dnr 1903-2013 respektive 5016-2013.) Enligt 28 kap. 9 § RB ska det föras protokoll över en husrannsakan, där bl.a. skälen för åtgärden och syftet med den ska anges. Jag har inte haft anledning att ifrågasätta beslutet om kroppsbesiktning på grund av misstanke om att B.F. Min utredning har av- sett frågan om det fanns rättsliga förutsättningar för en husrannsakan i bosta- den. Som redovisats ovan måste det för en sådan åtgärd finnas någon konkret omständighet som talar för att den som misstänks förvarar narkotika i hemmet. I polisens avrapporteringspromemoria om ingripandet anges, förutom att B.F. uppvisade tecken på att vara narkotikapåverkad, att han svarade undvi- kande på frågor om han hade narkotika i bostaden. I yttrandet till JO har polisen dessutom uppgett att ingripandet gjordes i samband med att B.F. kom ut från sin bostad och att han var på väg att sätta sig i sin bil som var parkerad utanför bostaden. Polisen har också redogjort närmare för samtalet med B.F. när det gällde frågan om han hade narkotika i bostaden. Utredningen får tolkas på det sättet att grunden för beslutet om husrannsakan var att B.F. visade tecken på att vara påverkad av narkotika och att han kom ut från sin bostad. Enligt min mening kan dessa omständigheter i och för sig vara sådana som kan medföra att det finns grund för misstanken att personen i fråga just före ingripandet har använt narkotika i bostaden. Beroende på förhållan- dena i övrigt kan det vara en sådan konkret omständighet som gör att det kan finnas skäl att misstänka att det också finns narkotika i bostaden. Mot denna bakgrund och med beaktande av det bedömningsutrymme som finns i denna P O L I S , Å K L A G A R E O C H T U L L typ av frågor finns det inte anledning att kritisera polisen för beslutet om hus- rannsakan. Eftersom en av de avgörande omständigheter som lades till grund för hus- rannsakan i bostaden – att B.F. kom ut från sin bostad – inte framgår av den dokumentation som upprättades med anledning av ingripandet finns det skäl att erinra om vikten av sådan dokumentation. Från kontroll- och rätts- säkerhetssynpunkt är det angeläget att beslut om tvångsmedel dokumenteras klart och noggrant och att samtliga grunder för beslutet anges. Anmälan mot dåvarande i för att en sekretessmarkerad uppgift om målsägandens namn togs in i förundersökningsprotokollet (Dnr 1136-2015) Beslutet i korthet: som det pågick en förundersökning bytte målsäganden efternamn. Hon hade sekretessmarkering för sina personupp- gifter på grund av den misstänkte. Det nya efternamnet angavs i förunder- sökningsprotokollet och röjdes för den misstänkte. I beslutet konstaterar JO att den misstänkte har en ovillkorlig rätt att ta del av de uppgifter som ingår i förundersökningsprotokollet. Eftersom måls- ägandens namn enligt en bestämmelse i förundersökningskungörelsen ska ingå i förundersökningsprotokollet, är det enligt JO inte möjligt att hemlig- hålla namnet för den misstänkte. JO uttalar att det är av grundläggande betydelse för den misstänktes möj- ligheter att effektivt försvara sig att han eller hon känner till målsägandens identitet. Om identiteten redan är känd för den misstänkte finns det emeller- tid normalt inte av hänsyn till den misstänktes rättssäkerhet skäl att redovisa ett namn som målsäganden bytt till förundersökningen pågått. Enligt JO bör en ändring av den nuvarande regleringen övervägas i syfte att stärka sekretesskyddet för en målsägande i en sådan situation. Beslutet läm- nas därför över till . I en anmälan till JO förde M.J. fram klagomål mot bl.a. dåvarande Polismyn- digheten i . Hon var kritisk till polisens hantering av hennes per- sonuppgifter i en förundersökning och anförde i huvudsak följande. På grund av sin före detta make – A.S. – har hon behövt skydd och fått sekretessmarke- ring för såväl namn som övriga personuppgifter i folkbokföringen. miss- tänktes för överträdelse av kontaktförbud avseende henne. Under förundersök- ningen bytte hon efternamn. När polisen skulle skicka förundersökningsproto- kollet till A.S. för slutdelgivning uppdaterade polisen hennes personuppgifter från folkbokföringen. Hennes nya efternamn framgick därefter av protokollet P O L I S , Å K L A G A R E O C H T U L L och kom till A.S:s kännedom, vilket har inneburit stora säkerhetsrisker för henne. (enhetschefen ) yttrade sig efter att ha hämtat in yttrande från polisregion . Detta ärende tar sin utgångspunkt i den förundersökning där M.J. M.J:s namn- och adressuppgifter är sekretessmarkerade hos då hon av särskilda skäl antas kunna bli utsatt för brott, förföljelser eller andra allvarliga trakasserier i det fall att hennes person- uppgifter röjs. I samband med att A.S. i nämnda förundersökning blivit slutdelgiven, har M.J:s nya efternamn felaktigt kommit denne till del. har vidare i sin anmälan till JO uppgivit att det är just den misstänkte som är den som föranlett hennes personskydd. Polisregion har skriftligen yttrat sig i ärendet, varav framgår följande. I samband med att förundersökningen slutredovisades till åklagare upp- daterade ansvarig utredare personuppgifterna i ärendet genom att i DurTvå gå in på aktuell person och klicka på Hämta om personen från persontjäns- ten. [DurTvå – en förkortning av Datoriserad Utredningsrutin med Tvångs- medelshantering – är det datorsystem, i vilket dokumen- terar samtliga utredningsåtgärder inom ramen för en förundersökning. Det är alltså i DurTvå som förundersökningsprotokoll upprättas.] Detta skedde som ärendet redovisades, det vill säga , och är normal rutin för att tillse att eventuella adressändringar och namnänd- ringar följer med när ärendet redovisas till åklagaren. Namnet ändras då i alla de dokument som har upprättats i DurTvå. från att an- mälan gjordes till att ärendet redovisades har M.J. bytt namn och det nya namnet har således redovisats med utredningen. I normalfallet är namnet på den person som har skyddade personuppgif- ter redan känt för den misstänkte och det finns därför ingen anledning till att namnet ska skyddas. I stället är det uppgifter i form av adress och tele- fonnummer med mera som skyddas. I DurTvå syns endast namnet i de olika dokument som finns i förunder- sökningen när en person har skyddade personuppgifter. Kompletta person- uppgifter förekommer endast på sidan med rubriken personer i protokoll och ingår i de handlingar som redovisas. Där finns en notering om att skyddade personuppgifter finns i ärendet. I samband med att DurTvå uppdateras med nya uppgifter från person- tjänsten är personuppgifterna markerade med en röd ruta om personen i fråga har skyddade personuppgifter. Det kommer dock inte upp någon var- ning om det är så att personen har bytt namn sedan förra tillfället uppgif- terna uppdaterades. I samband med uppdatering av personuppgifter ändras namnet i samtliga dokument som upprättats i DurTvå. Vad gäller frågan om huruvida M.J:s nya namn kom [till] A.S. [känne- dom] vid delgivningen är det troligt att det inte skedde vid det första del- givningstillfället eftersom delgivningen utfördes och uppdateringen av personuppgiften skedde först . Dock delgavs A.S. ett tilläggsprotokoll där det nya namnet framgick. Utredaren kände till att namnbytet gjordes. Hon var dock av den upp- fattningen att det som ansetts skyddsvärt var M.J:s adress- och kontaktupp- gifter. I övrigt har utredaren hanterat ärendet på det sätt som hon uppfattat vara den allmänna rutinen i dessa ärenden. P O L I S , Å K L A G A R E O C H T U L L Utredaren hade önskat att personskyddsgruppen, som var inblandad i ärendet, hade gjort henne uppmärksam på att M.J:s namn skulle skyddas. DurTvå hanterar skyddade personuppgifter dels genom att markera så- dana uppgifter med texten Skyddad personuppgift dels genom att utelämna adress- eller personuppgifter utöver namn i alla delar av förundersöknings- protokoll, frånsett sidan med rubriken personer i protokoll. I samband med att ärenden redovisas påminns användaren i DurTvå om att uppdatera personuppgifterna innan redovisningen slutförs genom att en ruta kommer upp där användaren måste klicka på OK för att komma vidare. Att uppdatera personuppgifter på de personer som förekommer i en förunder- sökning är en nödvändighet för att rätt adress ska redovisas, vilket i sin tur syftar till att underlätta för åklagare och tingsrätt att kontakta aktuell person. Av 22 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen (OSL) framgår att sekre- tess gäller i folkbokföringen för uppgift om en enskilds personliga förhål- landen, om det av särskild anledning kan antas att den enskilde eller någon närstående till denne lider men om uppgiften röjs. Vidare framgår av 11 kap. 4 § samma lag att om en myndighet hos en annan myndighet har elektronisk tillgång till en upptagning för automatise- rad behandling och en uppgift i denna upptagning är sekretessreglerad, blir sekretessbestämmelsen tillämplig även hos den mottagande myndigheten. Enligt 10 kap. 3 § samma lag utgör sekretess inget hinder för att en en- skild eller en myndighet som är part i ett mål eller ärende hos domstol eller annan myndighet och som på grund av sin partsställning har rätt till insyn i handläggningen, tar del av en handling eller annat material i målet eller ärendet. En sådan handling eller ett sådant material får dock inte lämnas ut till parten i den utsträckning det av hänsyn till allmänt eller enskilt intresse är av synnerlig vikt att sekretessbelagd uppgift i materialet inte röjs. I så- dana fall ska myndigheten på annat sätt lämna parten upplysning om vad materialet innehåller i den utsträckning det behövs för att parten ska kunna ta tillvara sin rätt och det kan ske utan allvarlig skada för det intresse som sekretessen ska skydda. Polisregion (tf. chefen ) gjorde bedömningen att hanteringen av ärendet inte är felaktig. Utredaren har följt gällande rutiner och det har inte med önskvärd tydlighet framgått för denne att även namnet avsåg att skyddas. gjorde följande bedömning. har en sekretessmarkering på såväl namn- som övriga personuppgifter i folkbokföringsregistret. Dessa uppgifter är således att betrakta som skyd- dade personuppgifter. Det som stadgas i 22 kap. 1 § OSL gäller därmed för hennes personuppgifter. I och med att dessa uppgifter hämtats via person- tjänsten i DurTvå har de kommit myndigheten till del och sekretessen har därmed även överförts till i enlighet med bestämmel- serna i 11 kap. 4 § OSL. Det åvilar i och med detta den som har vård av handlingen, i detta fall registrerad utredare, att göra en sekretessprövning i samband med att uppgifterna blir föremål för ett utlämnande. I det aktuella fallet finns även en sekretessmarkering som indikerar att det finns uppgifter som inte bör lämnas ut. En sådan markering innebär i och för sig inte per automatik att det alltid råder sekretess för de skyddade uppgifterna men bör ändå ge upphov till en noggrann prövning av hur upp- gifterna ska hanteras. En sådan prövning kan inte anses ha utförts i detta ärende. P O L I S , Å K L A G A R E O C H T U L L Den invändning som utredaren i den aktuella förundersökningen fram- fört om att hon anser att personskyddsgruppen borde ha gjort henne upp- märksam på att även efternamnet omfattades av skydd, fritar henne inte från sitt ansvar enligt 6 kap. 3 § OSL att göra en sekretessprövning. En sådan prövning borde ha inneburit att ett ställningstagande gjordes om namnupp- gifterna skulle anses vara sekretessbelagda med stöd av 22 kap. 1 § och 11 kap. 4 § OSL eller inte. Oavsett utredarens ansvar i detta borde likväl ett väl fungerande samarbete internt med personskyddsgruppen och henne ha kunnat leda fram till att hon uppmärksammats på problemställningen och därmed haft större möjlighet att undvika eventuella misstag. bedömer således att hanteringen av personuppgif- terna varit bristfällig vilket myndigheten kan kritiseras för. Det som fram- kommit gör att rutinerna bör ses över men även att det finns behov av ut- bildningsinsatser inom området offentlighet och sekretess. Ett sådant arbete har påbörjats med myndighetens rättsavdelning som ansvarig. I samband med detta kommer den aktuella problematiken att särskilt upp- märksammas. Det kan vidare konstateras att det också finns en teknisk aspekt på han- teringen av denna fråga. Huruvida en tilläggsvarning i DurTvå, utöver den befintliga rödmarkeringen, som låter påminna om att även namn, och inte endast adressuppgifter, är en sådan personuppgift som kan vara skyddad, skulle kunna förhindra liknande brister av hanteringen av personuppgifter bör diskuteras. Även denna fråga kommer att uppmärksam- mas inom myndigheten. I ett beslut anförde JO Renfors följande: I folkbokföringen gäller sekretess för uppgift om en enskilds personliga förhål- landen, om det av särskild anledning kan antas att den enskilde eller någon närstående till denne lider men om uppgiften röjs (se 22 kap. 1 § OSL). Vid sidan av detta kan en enskild person, som exempelvis är utsatt för hot, få olika former av skydd för sina personuppgifter. Sådant skydd förekommer i tre ni- våer: markering för särskild sekretessprövning (sekretessmarkering), kvar- skrivning och fingerade personuppgifter. En sekretessmarkering utgör endast en varning, avsedd att göra den myndighet som hanterar uppgiften uppmärk- sam på att det kan finnas hinder mot att uppgiften lämnas ut. Sekretesskyddet för uppgift om målsägandens namn i ett förundersökningsförfarande Om en myndighet som har elektronisk tillgång till folkbokföringsregistret häm- tar uppgifter från registret gäller bestämmelsen i 22 kap. 1 § OSL även hos den myndigheten (11 kap. 4 § OSL). Om det finns en annan primär sekretessbe- stämmelse än 21 kap. 1, 3, 5 och 7 §§ OSL till skydd för samma intresse som är tillämplig på uppgiften hos den mottagande myndigheten ska dock den be- stämmelsen tillämpas i stället (11 kap. 8 § OSL). I en utredning enligt bestämmelserna om förundersökning i brottmål gäller sekretess för uppgift om en enskilds personliga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till honom eller henne lider skada eller men (35 kap. 1 § första stycket OSL). P O L I S , Å K L A G A R E O C H T U L L uppgift i en anmälan eller utsaga av en enskild gäller sekretessen enligt 1 § första stycket, i förhållande till den som anmälan eller utsagan avser, endast om det kan antas att fara uppkommer för att någon utsätts för våld eller lider annat allvarligt men om uppgiften röjs (35 kap. 2 § OSL). I ett förundersökningsprotokoll ska en målsägandes fullständiga namn an- tecknas. Målsägandens övriga personuppgifter ska antecknas i protokollet en- dast om uppgiften har betydelse för brottsutredningen och annars på en särskild handling. (Se 21 och 21 a §§ förundersökningskungörelsen, FUK.) Den misstänktes rätt till insyn i förundersökningsmaterialet Den misstänkte och försvararen har rätt att fortlöpande ta del av vad som före- kommit vid förundersökningen, i den mån det kan ske utan men för utredningen (23 kap. 18 § första stycket , RB). Vid den s.k. slutdelgiv- ningen får den misstänkte och försvararen vanligen var sitt exemplar av det preliminära förundersökningsprotokollet (se t.ex. JO 1996/97 s. 72, dnr 4276- 1994, JO 2007/08 s. 87, särskilt s. 96, dnr 2181-2005, och m.fl., [, Zeteo], kommentaren till 23 kap. 18 §). anses det inte längre möjligt att med stöd av bestämmelser undanhålla försvaret några uppgifter i förundersökningen. Det gäller oavsett om de har tagits in i ett preliminärt förundersökningsprotokoll eller finns i sidomaterialet. (Se t.ex. SOU 2010:14 s. 66, JO 1964 s. 212, särskilt s. 214, och JO 2007/08 s. 87, särskilt s. 99–100.) Enligt 10 kap. 3 § första stycket OSL hindrar sekretess inte att en enskild som är part i ett mål eller ärende hos en domstol eller annan myndighet och som på grund av sin partsställning har rätt till insyn i handläggningen tar del av handling eller annat material i målet eller ärendet. En sådan handling eller ett sådant material får dock inte lämnas ut till parten om det är av synnerlig vikt att en sekretessbelagd uppgift inte röjs. Enligt andra stycket innebär sekretess inte någon begränsning i en parts rätt enligt att få del av alla omständigheter som läggs till grund för ett avgörande i ett mål eller ärende. Jag har i ett annat beslut som meddelats (dnr 6673-2014) konstaterat att 10 kap. 3 § OSL är tillämplig på den rätt till insyn som den misstänkte har enligt , och alltså begränsar den rätten. Så snart åtal beslutats har den misstänkte eller försvararen rätt att på begäran få ett exemplar av förundersökningsprotokollet. Om en offentlig försvarare har förordnats för den misstänkte ska protokollet utan särskild begäran sändas till försvararen. (Se 23 kap. 21 § fjärde stycket RB.) Någon begränsning av rätten att ta del av förundersökningsprotokollet får inte ske av sekretesskäl (se prop. 1986/87:89 s. 145 f., JO 1995/96 s. 29, särskilt s. 52, dnr 2388-1990, SOU 2010:14 s. 98 och Karnov internet, offentlighets- och sekretesslagen 10 kap. 3 §, not 104, ). Det material som är av betydelse för åklagaren som underlag för ställnings- tagandet i åtalsfrågan är i praktiken normalt detsamma som det preliminära för- undersökningsprotokollet och den bevisning som åklagaren överväger att åbe- ropa om han eller hon beslutar att väcka åtal. Det underlaget anses utgöra sådana omständigheter som läggs till grund för ett avgörande som avses i P O L I S , Å K L A G A R E O C H T U L L 10 kap. 3 § andra stycket OSL, och som alltså aldrig kan hemlighållas för den (Se SOU 2010:14 s. Av utredningen framgår att M.J. hade bytt efternamn sedan förundersökningen inleddes och att hon hade en sekretessmarkering i folkbokföringsregistret som omfattade såväl hennes nya namn som andra personuppgifter i registret. Det framstår som klart att den nya namnuppgiften omfattades av sekretess enligt 35 kap. 1 § OSL. Frågan i ärendet är om det var fel av polismyndigheten att ta med M.J:s nya efternamn i det preliminära förundersökningsprotokoll som skickades ut till A.S. Som framgått ovan ska målsägandens fullständiga namn alltid antecknas i förundersökningsprotokollet. De uppgifter som finns med i förundersöknings- protokollet anses vara sådana omständigheter som läggs till grund för ett avgö- rande i den mening som avses i 10 kap. 3 andra stycket OSL – i detta fall av- görandet av frågan om åtal ska väckas eller inte. Bestämmelsen innebär att den rätt som den misstänkte enligt har att få del av förundersök- ningsprotokollet inte kan begränsas med hänvisning till sekretess. Någon möj- lighet att hålla målsägandens namn hemligt för den misstänkte i det slutliga förundersökningsprotokollet finns alltså inte. Vid slutdelgivningen får den misstänkte vanligen ett exemplar av det preliminära förundersökningsprotokol- let, och detta innehåller normalt de uppgifter som ska finnas med i det slutliga protokollet. Det finns mot denna bakgrund inte anledning att kritisera polis- myndigheten för att M.J:s nya efternamn fanns med i det preliminära förunder- sökningsprotokoll som delgavs A.S. Det är av grundläggande betydelse för den misstänktes möjligheter att ef- fektivt försvara sig att han eller hon känner till målsägandens identitet. Det kan därför framstå som både följdriktigt och ändamålsenligt att målsägandens full- ständiga namn alltid ska anges i förundersökningsprotokollet. Om målsägan- dens identitet redan är känd för den misstänkte finns det emellertid normalt inte av hänsyn till den misstänktes rättssäkerhet skäl att i förundersökningsproto- kollet redovisa ett namn som målsäganden bytt till under förundersökningen. Däremot kan ett avslöjande av det nya namnet få allvarliga konsekvenser för målsäganden och spoliera de ansträngningar som han eller hon har gjort för att skapa sig en ny tillvaro.