frsrdg · H304RS5 · 2016-06-14 00:00:00 — Det framstår tvärtom mot bakgrund av vad som angetts ovan om gränsdragningsproblem och risk för snedvridning av konkurrensen som både lämpligt och rimligt att hyressättning vid upplåtelser av lägenheter och lokaler sker på samma villkor som gäller för övriga fastighetsförvaltande myndigheter inom staten, dvs. beräknas på marknadsmässig grund. Med marknadsmässig grund avses i detta sammanhang att hyressättningen för upplåtelser av kommersiella lokaler ska beräknas med utgångspunkt i marknadshyran för det aktuella området och för upplåtelser av lägenheter enligt bruksvärdesprincipen, dvs. följa utvecklingen inom allmännyttan. En sådan hyressättning utgör ett avsteg från den generella grunden för avgiftsberäkning som föreslås i lagen om budget och ekonomiadministration för myndigheter, och det måste därför särskilt framgå av instruktion att avgifterna ska beräknas på marknadsmässig grund. Mot bakgrund av det anförda föreslår kommittén att det av lagen med instruktion för ska framgå att avgifter för upplåtelser av lägenheter och lokaler ska beräknas på marknadsmässig grund. Remissinstanserna har inte haft några synpunkter på förslaget. Skälen för riksdagsstyrelsens förslag Riksdagsstyrelsen delar kommitténs uppfattning och anser att förslaget bör genomföras. 11.1 Mottagande av donationer Riksdagsstyrelsens förslag: Myndigheten ska inte utan medgivande få ta emot en donation om den överlåtna egendomen utgörs av aktier eller andelar i ett företag. En myndighet får enligt 33 § REA-lagen ta emot en donation under förutsättning bl.a. att ändamålet med donationen har ett nära samband med myndighetens verksamhet. Av 34 § REA-lagen framgår att myndigheten, trots att kravet i 33 § är uppfyllt, inte utan medgivande får ta emot en donation om den överlåtna egendomen uppfyller vissa kriterier, t.ex. inte får avyttras, medför ett ökat behov av medel från statens budget för myndigheten eller om den donerade egendomen utgörs av en viss sorts egendom. Kommitténs överväganden och förslag Enligt 26 § REA-lagen får myndigheten inte utan bemyndigande använda statens medel eller övriga tillgångar till att förvärva aktier eller andelar i företag. Myndigheten får dock utan medgivande ta emot en donation som utgörs av aktier eller andelar i ett företag. För att myndigheten ska få avyttra aktier eller andelar i ett företag krävs däremot enligt 27 § REA-lagen alltid bemyndigande oavsett hur aktierna eller andelarna förvärvats. Med den nuvarande ordningen får en myndighet utan inblandning från besluta att ta emot en donation i form av aktier eller andelar i ett företag. För att myndigheten ska få avyttra sådan egendom krävs däremot ett bemyndigande från . En sådan ordning framstår enligt kommittén som något motstridig. Det har under utredningen inte kommit fram något som motiverar att man behåller en sådan ordning. Det kan vidare konstateras att det inte ingår i någon av myndigheternas uppdrag att förvalta egendom av det slag som här är aktuellt. Det är därför rimligt att en myndighet innan den påbörjar en sådan verksamhet låter ta ställning i frågan. Kommittén anser därför att medgivande bör krävas för att en myndighet ska få ta emot en donation som utgörs av egendom i form av aktier eller andelar i ett företag. Mot bakgrund av det anförda föreslår kommittén att myndigheten inte ska få ta emot en donation utan medgivande om den överlåtna egendomen utgörs av aktier eller andelar i ett företag. Remissinstanserna har inte haft några synpunkter på förslaget. Skälen för riksdagsstyrelsens förslag Riksdagsstyrelsen delar kommitténs uppfattning och anser att förslaget bör genomföras. 12 Redovisning och revision Enligt 3 § REA-lagen ska myndigheten för redovisa verksamhetens mål och de resultat som uppnåtts. Av förarbetena till REA-lagen framgår att med mål avses som huvudregel inte mål som beslutats av utan att det kan vara fråga om interna verksamhetsmål och liknande. Myndigheterna bör vidare enligt förarbetena arbeta med mål och uppföljning av resultat, men det bör i huvudsak vara myndighetens ansvar att bedöma vilka mål som är relevanta att redovisa för (se framst. 2005/06:RS5 s. 30 f.) I 37 § REA-lagen finns bestämmelser om årsredovisning. Av bestämmelsen framgår att myndigheten ska lämna en årsredovisning till för det senast avslutade räkenskapsåret. Årsredovisningen ska bestå av resultatredovisning, resultaträkning, balansräkning, anslagsredovisning och noter. I årsredovisningen ska myndighetens ledning också lämna en bedömning av om den interna styrningen och kontrollen vid myndigheten är betryggande. Ytterligare bestämmelser om det närmare innehållet i årsredovisningen finns i riksdagsstyrelsens föreskrift (RFS 2006:10) om tillämpningen av lagen (2006:999) med ekonomiadministrativa bestämmelser m.m. för , ombudsmän och . I föreskrifterna hänvisas till 2 kap. 3–8 §§ förordningen (2000:605) om årsredovisning och budgetunderlag med tillhörande föreskrifter och allmänna råd som ska gälla i tillämpliga delar. Dessa hänvisningar fångar t.ex. krav på ledningens undertecknande av årsredovisningen, utformningen av årsredovisningen och principer för redovisningen. I 10 kap. 3 § lagen (1988:1385) om riksbank, i det följande riksbankslagen, finns bestämmelser om årsredovisning för . Enligt den bestämmelsen ska direktionen före lämna en årsredovisning för det föregående räkenskapsåret till , och fullmäktige. Årsredovisningen ska omfatta en resultaträkning, en balansräkning och en förvaltningsberättelse. I årsredovisningen ska direktionen lämna en bedömning av om den interna styrningen och kontrollen vid är betryggande. Riksdagsstyrelsens förslag: Myndigheten ska i årsredovisningen utöver resultatredovisning, resultaträkning, balansräkning, anslagsredovisning och noter även lämna information om andra förhållanden av väsentlig betydelse för uppföljningen och prövningen av verksamheten. Kommitténs överväganden och förslag Bestämmelserna om årsredovisning i budgetlagen (2011:203) har utvecklats avsevärt jämfört med lagen (1996:1059) om statsbudgeten. Budgetlagens bestämmelser är väsentligt mer detaljerade och styrande för innehållet i årsredovisningen än vad deras föregångare var. Bestämmelserna rör dock årsredovisningen för staten, vilket är något annat än de enskilda myndigheternas årsredovisningar. De enskilda myndigheternas årsredovisningar utgör dock underlag för årsredovisningen för staten. Regler om årsredovisning för myndigheterna under regeringen finns i förordningen om årsredovisning och budgetunderlag. En utgångspunkt för årsredovisningen för staten som också bör gälla för myndigheterna under är att innehållet i årsredovisningen bör ansluta till budgetbeslut. Det är bara på så sätt som årsredovisningen kan fungera som underlag för uppföljning av den verksamhet som bedrivs såväl hos de enskilda myndigheterna som i staten i stort (se prop. 2010/11:40 s. 110). Årsredovisningarna för myndigheterna under överensstämmer till innehåll och form i allt väsentligt med årsredovisningarna för myndigheterna under regeringen. Det är naturligt eftersom myndigheterna är en del av staten och ingår i årsredovisningen för staten. Det följer också av de föreskrifter till REA-lagen som riksdagsstyrelsen har beslutat. Avsikten med föreskrifterna är att de ska komplettera och bygga vidare på de mer övergripande bestämmelserna i . Till de bestämmelser som omfattas av den hänvisning som görs i föreskrifterna till REA-lagen hör 2 kap. 4 § förordningen om årsredovisning och budgetunderlag. Av bestämmelsen framgår bl.a. följande. Årsredovisningen ska bestå av resultatredovisning, resultaträkning, balansräkning, anslagsredovisning och noter. Årsredovisningen ska även innehålla en sammanställning över väsentliga uppgifter från resultaträkning, balansräkning och anslagsredovisning samt uppgifter om låneram, anslagskredit och vissa nyckeltal. Vidare ska myndigheten i årsredovisningen även lämna information om andra förhållanden av väsentlig betydelse för uppföljningen och prövningen av verksamheten. Bestämmelsen om årsredovisningens innehåll i REA-lagen är utformad med 2 kap. 4 § förordningen om årsredovisning och budgetunderlag som förebild men är mer kortfattad och övergripande. Med hänsyn till att årsredovisningen utgör grunden för uppföljning av myndigheternas verksamhet menar dock kommittén att även vissa andra delar som är väsentliga för årsredovisningen bör framgå direkt av lagen. En sådan fråga är myndighetens skyldighet att i årsredovisningen lämna information om andra förhållanden av väsentlig betydelse för uppföljning och prövning av verksamheten. Vad som avses är information om förhållanden och händelser som inträffat under räkenskapsåret eller efter dess slut och där ett utelämnande eller en felaktighet i uppgifterna kan påverka de beslut som fattas på basis av informationen i årsredovisningen. Kommittén föreslår mot bakgrund av det anförda att myndigheten i årsredovisningen, utöver resultatredovisning, resultaträkning, balansräkning, anslagsredovisning och noter, även ska lämna information om andra förhållanden av väsentlig betydelse för uppföljningen och prövningen av verksamheten. Remissinstanserna har inte haft några synpunkter på förslaget. Skälen för riksdagsstyrelsens förslag Riksdagsstyrelsen delar kommitténs uppfattning och anser att förslaget bör genomföras. Riksdagsstyrelsens förslag: Av lagen om budget och ekonomiadministration för myndigheter ska det framgå att myndighetens ledning ska skriva under årsredovisningen och i anslutning till underskriften lämna en bedömning av om den interna styrningen och kontrollen vid myndigheten är betryggande. Av lagen ska det även framgå att underskriften ledningen intygar att årsredovisningen ger en rättvisande bild av verksamhetens resultat och av kostnader, intäkter och myndighetens ekonomiska ställning. Kommitténs överväganden och förslag Hänvisningen till förordningen om årsredovisning och budgetunderlag i föreskrifterna till REA-lagen omfattar också 2 kap. 8 § nämnda förordning. Av den bestämmelsen framgår att årsredovisningen ska undertecknas av myndighetens ledning. ledningen intygar att årsredovisningen ger en rättvisande bild av verksamhetens resultat och av kostnader, intäkter och myndighetens ekonomiska ställning. I anslutning till underskriften ska ledningen också lämna en bedömning av om den interna styrningen och kontrollen vid myndigheten är betryggande. I REA-lagens bestämmelser om årsredovisning finns det inte något krav på att ledningen ska underteckna årsredovisningen. Ledningarna för myndigheterna under skriver i praktiken ändå under myndigheternas årsredovisningar och intygar också redovisningarnas riktighet. I anslutning till undertecknandet gör de också en bedömning av den interna styrningen och kontrollen vid myndigheten. Att en sådan bedömning ska lämnas i årsredovisningen framgår uttryckligen av 37 § REA-lagen. Att myndighetens ledning ska skriva under årsredovisningen anser kommittén vara en fråga av sådan vikt att det ska framgå direkt av lagen. Det är ytterst en fråga som är kopplad till förtroende för myndighetsledningen och ansvarsutkrävandet. Ledningen har enligt REA-lagen en skyldighet att i årsredovisningen lämna en bedömning av om den interna styrningen och kontrollen vid myndigheten är betryggande. I detta avseende föreslås inte någon ändring. Däremot blir det, genom att kravet på ledningens underskrift och ledningens bedömning av den interna styrningen och kontrollen vid myndigheten kopplas ihop, tydligare att bedömningen av den interna styrningen och kontrollen vid myndigheten ska lämnas i anslutning till undertecknandet. Kommittén föreslår mot bakgrund av det anförda att det ska framgå av den nya lagen att myndighetens ledning ska skriva under årsredovisningen och i anslutning till underskriften lämna en bedömning av om den interna styrningen och kontrollen vid myndigheten är betryggande. Vad som ovan anförts gäller också i förhållande till , och kommittén anser därför att motsvarande ändring även bör göras i riksbankslagen. anser att det i lagen bör tas med en bestämmelse som motsvarar 2 kap. 8 § förordningen (2000:605) om årsredovisning och budgetunderlag om att underskriften av årsredovisningen innebär att ledningen intygar att årsredovisningen ger en rättvisande bild av verksamhetens resultat och av kostnader, intäkter och myndighetens ekonomiska ställning. Remissinstanserna i övrigt har inte haft några synpunkter på förslaget. Skälen för riksdagsstyrelsens förslag Riksdagsstyrelsen delar uppfattning att det av lagen även ska framgå att underskriften av årsredovisningen innebär att ledningen intygar att årsredovisningen ger en rättvisande bild av verksamhetens resultat och av kostnader, intäkter och myndighetens ekonomiska ställning. I övrigt delar riksdagsstyrelsen kommitténs uppfattning och anser att förslaget bör genomföras. Riksdagsstyrelsens förslag: Av lagen om budget och ekonomiadministration för myndigheter ska det framgå att myndighetens verksamhet ska granskas genom revision och att bestämmelser om revision finns i lagen (2002:1022) om revision av statlig verksamhet m.m. och i lagen (2002:1023) med instruktion för . Enligt 44 § REA-lagen ska myndigheten redovisa för vilka åtgärder myndigheten vidtagit eller avser att vidta med anledning av revisionens iakttagelser. De iakttagelser som avses är enligt förarbetena till lagen iakttagelser i revisionsberättelser eller i granskningsrapporter vid extern revision, dvs. iakttagelser med anledning av årlig revision och effektivitetsrevision (se framst. 2005/06:RS5 s. 125). Av förarbetena framgår även att en sådan redovisning, i likhet med vad som gäller för myndigheter under regeringen, bör lämnas samlat för varje myndighet i budgetpropositionen. Bestämmelsen motsvarar 47 § lagen om statsbudgeten i dess lydelse före . Kommitténs överväganden och förslag Sedan REA-lagens bestämmelse om revision infördes har ordningen kring effektivitetsrevisioner ändrats när det gäller granskningar av sådan verksamhet som regeringen eller någon av dess myndigheter ansvarar för (se framst. 2009/10:RS4, bet. 2009/10:KU17 och bet. 2010/11:KU2). Ändringen innebär att lämnar granskningsrapporter som rör regeringen eller en myndighet under regeringen till regeringen, som i en skrivelse till ska redovisa vilka åtgärder den har vidtagit eller avser att vidta med anledning av iakttagelserna i rapporten (9 kap. 19 § riksdagsordningen). Med anledning av den nya ordningen framgår numera enligt 10 kap. 6 § budgetlagen att regeringen ska lämna en samlad redovisning av vilka åtgärder som vidtagits med anledning av iakttagelser i årsredovisningen för staten. Redovisning av åtgärder med anledning av eventuella iakttagelser i samband med den årliga revisionen lämnas fortfarande i budgetpropositionen. Detta framgår dock inte uttryckligen av budgetlagen. Den nya ordningen vad gäller effektivitetsrevisioner påverkar inte de av myndigheter som kan bli föremål för sådan revision, dvs. , och ombudsmän. I den mån en effektivitetsgranskning avser verksamhet som eller någon av dess myndigheter ansvarar för ska granskningsrapporten lämnas till som en redogörelse och beredas av det ansvariga utskottet (9 kap. 18 § riksdagsordningen). Utskottet kan inom ramen för sin beredning begära in ett yttrande från den berörda myndigheten, men granskningsrapporterna ställs inte till myndigheten. Den ändrade ordningen innebär således enligt kommittén inte behov av några ändrade regler i dessa avseenden. Bestämmelsen om åtgärder med anledning av revisionens iakttagelser kan därför med endast smärre språkliga justeringar föras över till den nya lagen. Myndigheterna under ska alltså även fortsättningsvis lämna en samlad redogörelse för åtgärder med anledning av iakttagelser inom ramen för den årliga revisionen i budgetpropositionen. En otydlighet med den nuvarande regleringen i REA-lagen är emellertid att det inte direkt av lagen går att utläsa att det är åtgärder med anledning av extern revision, dvs. årlig revision och i förekommande fall effektivitetsrevision, som myndigheterna ska redovisa för . Med den struktur REA-lagen har går det att tolka bestämmelsen som att den även omfattar iakttagelser från internrevisionen. Ökad tydlighet kan uppnås genom att i lagen om budget och ekonomiadministration för myndigheter använda rubriker som särskiljer bestämmelserna om revision från bestämmelserna om internrevision. Ytterligare tydlighet kan åstadkommas genom att föra in en bestämmelse i lagen om att myndighetens verksamhet ska granskas genom revision och var bestämmelser om sådan revision finns. En motsvarande bestämmelse finns i 10 kap. 11 § budgetlagen. Mot bakgrund av det anförda föreslår kommittén att det av den nya lagen ska framgå att myndighetens verksamhet ska granskas genom revision och att bestämmelser om revision finns i lagen (2002:1022) om revision av statlig verksamhet m.m. och i lagen (2002:1023) med instruktion för . Remissinstanserna har inte haft några synpunkter på förslaget. Skälen för riksdagsstyrelsens förslag Riksdagsstyrelsen delar kommitténs uppfattning och anser att förslaget bör genomföras. 13 Intern styrning och kontroll och internrevision 13.1 Var bör frågor om intern styrning och kontroll och internrevision regleras? Riksdagsstyrelsens bedömning: De grundläggande bestämmelserna om intern styrning och kontroll och internrevision bör framgå av lagen om budget och ekonomiadministration för myndigheter. reglerades förekomsten av internrevision för myndigheterna under i varje myndighets instruktion respektive i riksbankslagen, och det fanns inte några bestämmelser alls om intern styrning och kontroll för någon av myndigheterna under . Samtliga myndigheter utom ombudsmän tillämpade dock i praktiken delar av förordningen (2007:603) om intern styrning och kontroll. Med anledning av nya och förtydligade regler om internrevision och intern styrning och kontroll för regeringens myndigheter initierades 2008 en översyn av hur dessa frågor skulle hanteras hos och dess myndigheter. Översynen resulterade i en tydligare reglering av ledningens övergripande verksamhetsansvar hos respektive myndighet. I varje myndighets instruktion togs bestämmelser in som dels pekar ut vem eller vilka som är myndighetens ledning, dels uttryckligen klargör vilket ansvar ledningen har. Av respektive myndighets instruktion framgår numera också som en följd av översynen att ledningen (direktion, riksdagsstyrelsen, chefsjustitieombudsmannen respektive riksrevisorn med administrativt ansvar) ansvarar för verksamheten och ska se till att den bedrivs effektivt och enligt gällande rätt, att den redovisas på ett tillförlitligt och rättvisande sätt samt att myndigheten hushållar väl med statens medel. Vidare överfördes bestämmelserna om internrevision från respektive myndighets instruktion till REA-lagen, och reglerna anpassades också efter den utveckling som skett på området. I REA-lagen togs också bestämmelser om intern styrning och kontroll in (se 2008/09:URF4, framst. 2009/10:RS6 och bet. 2010/11:KU9). De nya reglerna trädde i kraft . De nya reglerna utformades med internrevisionsförordningen (2006:1228) och förordningen om intern styrning och kontroll som förebilder och motsvarar i allt väsentligt de regler som gäller för myndigheter under regeringen. Bestämmelserna i är dock i vissa avseenden mer övergripande, och i vissa frågor har medvetna avsteg gjorts i REA-lagen. Sådana avsteg har framför allt gjorts i förhållande till internrevisionsförordningen. Som skäl för att samla alla bestämmelser i anfördes att man fick ett i huvudsak sammanhållet och överskådligt regelverk för , ombudsmän och där gemensamma föreskrifter kan tas fram (framst. 2009/10:RS6 s. 3). För del samlades alla bestämmelser i riksbankslagen. Intern styrning och kontroll I 39 och 40 §§ REA-lagen finns bestämmelser om intern styrning och kontroll. I 39 § regleras ledningens ansvar för den interna styrningen och kontrollen vid myndigheten, och i 40 § förklaras vad som avses med intern styrning och kontroll. Vidare framgår av 37 § tredje stycket REA-lagen att myndighetens ledning i årsredovisningen ska lämna en bedömning av om den interna styrningen och kontrollen vid myndigheten är betryggande. Av 9 kap. 1 a § riksbankslagen framgår dels att direktionen bär ansvaret för den interna styrningen och kontrollen vid , dels vad som avses med intern styrning och kontroll. Vidare framgår av 10 kap. 3 § fjärde stycket samma lag att direktionen i årsredovisningen ska lämna en bedömning av om den interna styrningen och kontrollen vid är betryggande. Bestämmelser om internrevision finns i 41–43 §§ REA-lagen. Av dessa framgår att det vid varje myndighet ska finnas en internrevision, att en myndighet får samordna sin internrevision med en annan myndighet samt att det är myndighetens ledning som ska besluta om riktlinjer och revisionsplan för internrevisionen och om åtgärder med anledning av internrevisionens iakttagelser och rekommendationer (41 och 43 §§). Internrevisionen ska bedrivas enligt god sed för internrevision och internrevisorer och ska granska om ledningens interna styrning och kontroll är utformad så att myndigheten med rimlig säkerhet fullgör sitt verksamhetsansvar (42 §). Motsvarande regler för finns i 9 kap. 2 och 2 a §§ riksbankslagen. Intern styrning och kontroll är en process som syftar till att myndigheten med rimlig säkerhet ska fullgöra sitt ansvar för verksamheten. Den interna styrningen och kontrollen ska fortlöpande följas upp och utvecklas. Utöver den fortlöpande utvärderingen och uppföljningen som ingår i myndighetens interna styrning och kontroll ingår det också i uppdraget för myndighetens internrevision att granska kvaliteten i den interna styrningen och kontrollen. Intern styrning och kontroll är alltså ett arbetssätt för att inom myndigheten identifiera, värdera, åtgärda och följa upp verksamhetsrisker. Detta arbete ska dokumenteras. Genom att arbeta på ett systematiskt och genomtänkt sätt med verksamhetsrisker säkerställs att myndigheten med rimlig säkerhet lever upp till kraven på bl.a. effektivitet, regelefterlevnad och redovisning. Det innebär också att den interna styrningen och kontrollen ska vara verksamhetsanpassad, dvs. den ska vara anpassad efter myndighetens specifika förutsättningar och uppgifter. Syftet med intern styrning och kontroll och internrevision är sammanfattningsvis att se till att myndigheten fullgör sina uppgifter och lever upp till de krav som ställs på verksamheten. Det är myndighetens ledning som inför sin uppdragsgivare ansvarar för att myndigheten lever upp till verksamhetskraven. Bestämmelserna om intern styrning och kontroll och internrevision har således en tydlig koppling till reglerna om verksamhetskrav och ledningens ansvar. Bestämmelser om detta finns i myndigheternas instruktioner och i riksbankslagen. REA-lagen, där bestämmelserna om intern styrning och kontroll och internrevision är placerade, innehåller främst bestämmelser med koppling till frågor om budget och ekonomiadministration. Området för arbetet med intern styrning och kontroll och internrevision är emellertid bredare än så och omfattar all verksamhet som myndigheten bedriver eller ansvarar för. Bestämmelsernas nuvarande placering kan därmed ge intryck av att reglerna endast avser frågor med koppling till myndigheternas budget och ekonomiadministration. Det talar för att bestämmelserna bör föras över till myndigheternas instruktioner. En sådan ordning skulle också bidra till en tydligare koppling till kraven på verksamheten och verksamhetsansvaret, och därmed skulle också regleringen av den faktiska innebörden av verksamhetsansvaret för varje myndighetsledning bli tydligare och mer sammanhållen. Det som talar för att behålla ordningen med en gemensam reglering är det som anfördes i samband med att bestämmelserna infördes i REA-lagen, nämligen att regleringen därigenom skulle bli i huvudsak sammanhållen och överskådlig för , ombudsmän och .