bet · H401FiU2 · 2016-12-09 00:00:00 — Mot bakgrund av att de svenska storbankerna är exponerade mot kortfristiga likviditetsrisker även i andra valutor än de som anges av de krav på likviditetsreserver som gäller och att bankerna är nära sammanlänkade och har liknande exponeringar, innebär det att likviditetsproblem i en bank snabbt kan sprida sig till andra banker. anser därför att bör ställa krav på likviditetstäckningsgrad (LCR) i alla väsentliga valutor och att de svenska storbankerna offentligt bör redovisa dessa LCR. När det gäller de strukturella likviditetsriskerna anser att det är positivt att de svenska storbankerna sammantaget har en nettofinansieringskvot (NSFR) , men att det inte är tillräckligt. anser vidare att det behövs mer kapital i de svenska storbankerna och föreslår att ett bruttosoliditetskrav bör införas som ett komplement till de riskvägda kapitalkrav som redan finns. Att införa ett sådant krav stöds enligt av (). Slutligen pekar i rapporten på de fortsatt stigande bostadspriserna och skuldsättningen i hushållssektorn. Kredittillväxten till hushållen är fortsatt hög och deras skulder ökar snabbare än deras inkomster och allt fler hushåll väljer rörlig ränta, vilket gör hushållen sårbara. Regeringens resultatredovisning ska ge underlag för ställningstagande till budgetförslaget. Det innebär att med grund i resultatredovisningen ska kunna bilda sig en uppfattning om huruvida de statliga resurserna fördelats enligt de politiska prioriteringarna och huruvida de statliga insatserna har lett till avsedda resultat. I budgetpropositionen har regeringen behållit strukturen från där omfattande och detaljerade myndighetsredovisningar drogs ned till förmån för regeringens analys och bedömningar av resultaten. Detta ser utskottet positivt på, eftersom regeringens bedömningar av de statliga insatserna spelar en central roll vid beredningen av budgetförslaget. Regeringens redovisning har också förbättrats genom att analysavsnittet och det framåtblickande avsnittet om politikens inriktning renodlats. Det är en struktur som ger förutsättningar för en allsidig bedömning av budgetförslaget. Kopplingen mellan statliga medel, resultat och måluppfyllelse är dock inte helt tydlig. Det framgår t.ex. inte om det är statliga insatser (regleringar, tillsyn eller statliga medel) eller andra förändringar i omvärlden som haft störst betydelse för resultaten. Regeringen gör framför allt bedömningar av hur enskilda lagstiftningsåtgärder påverkat resultat och måluppfyllelse. Däremot görs ingen grundligare analys av hur de medel som ställt till regeringens förfogande påverkat resultat och måluppfyllelse, vilket utskottet kunnat önska sig mot bakgrund av bl.a. resurstillskott på till och att regeringen i propositionen föreslår ytterligare tillskott till myndighetens anslag. Utskottet ser alltså positivt på att regeringen förbättrat strukturen i resultatredovisningen. Analys, slutsatser och regeringens bedömningar är i fokus, och myndighetsredovisningar har begränsats. Strukturen är också tydlig på så sätt att analys och slutsatser utgår från indikatorerna. vill utskottet betona vikten av väl motiverade indikatorer och deras hållbarhet . När regeringen väljer att redovisa olika kombinationer av indikatorer olika år, skapar det osäkerhet om på vilka grunder indikatorerna valts och en farhåga om att de inte är representativa för att beskriva resultaten i förhållande till de beslutade målen. För att ytterligare förbättra resultatredovisningen behöver regeringen fortsätta sitt arbete med resultatindikatorer. Väl motiverade indikatorer som är hållbara är viktiga utgångspunkter i det arbetet. Utskottet noterar slutligen att haft ett uppdrag att överväga vilka metoder som kan behövas för att följa, mäta och utvärdera insatser inom området för att nå målet om att det finansiella systemet ska bidra till en hållbar utveckling. Utskottet utgick i förra årets betänkande (2016/17:FiU2 s. 10) från att regeringen skulle återkomma med riktlinjer för hur det då nya målet skulle följas upp. Utskottet står fast vid detta ställningstagande och anser att det i längden inte är tillfredsställande att enbart redovisa insatser på området utan resultatbedömning. Regeringen har inte i propositionen kommenterat det som fördes fram i förra årets betänkande om att det kan finnas anledning att arbeta fram en samlad och fördjupad redovisning av resultaten inom området i förhållande till beslutade mål, t.ex. i form av en resultatskrivelse (2015/16:FiU2 s. 14). Utskottet är fortfarande inte främmande för en sådan samlad och fördjupad redovisning och betonar återigen att den statliga förvaltningspolitiken är ett mycket viktigt område inom den statliga verksamheten och inom samhällsekonomin. Anslag inom utgiftsområde 2 Utskottets förslag i korthet anvisar anslagen inom utgiftsområde 2 Samhällsekonomi och finansförvaltning i enlighet med regeringens och förslag. lämnar de bemyndiganden som regeringen och begärt, godkänner regeringens förslag till investeringsplaner för och . I enlighet med regeringens förslag lämnar bemyndigande om att ställa ut statliga garantier för grundkapitalet i investeringsbanken och godkänner ändringar av bankens stadgar. Med anledning av resultatredovisning påminner utskottet om att resultaten behandlats i betänkandet över årsredovisning 2015, och att utskottet vidhåller sin uppfattning. avslår samtliga motionsyrkanden. Jämför särskilda yttrandena 1 (M), 2 (SD), 3 (C), 4 (L) och 5 (KD). I detta avsnitt behandlar utskottet regeringens förslag till anslag inom utgiftsområde 2, bemyndiganden om ekonomiska åtaganden och investeringsplaner för och . I förslagen om bemyndiganden om ekonomiska åtaganden ingår förslag om s.k. beställningsbemyndiganden men också förslag om krediter i . Regeringen har också lämnat förslag om kredit- och garantiramar för stabilitetsfonden och resolutionsreserven samt förslag om kapitaljustering i Nordiska investeringsbanken som också behandlas som en del av budgetförslaget. I avsnittet behandlas också förslag till anslag och bemyndigande om att ta upp lån i för investeringar i anläggningstillgångar. Nedan följer en redovisning av förslagen enligt den indelning i områden som regeringen använt i propositionen, dvs. finansmarknadsområdet, statlig förvaltningspolitik, statliga arbetsgivarfrågor, offentlig upphandling, statistik, prognos- och uppföljningsverksamhet, fastighetsförvaltning, god redovisningssed för företag och organisationer, vissa medlems- och garantiavgifter, kapitaljustering i Nordiska investeringsbanken och slutligen (anslag och låneram). Vart och ett av områdena inleds med en sammanfattning av det regeringen redovisar som politikens inriktning. Därefter följer beskrivningar av budgetförslaget. Området omfattar åtgärder för ett stabilt finansiellt system och en effektiv statlig finansförvaltning. och är de myndigheter som hör till området. Båda myndigheterna finansieras i huvudsak med anslag, men får också disponera vissa avgiftsintäkter för delar av sin verksamhet. De anslag och bemyndiganden om ekonomiska åtaganden som regeringen redovisar under denna rubrik är – anslaget 1:3 avgifter till – anslaget 1:16 Finansmarknadsforskning – beställningsbemyndigande för anslaget 1:16 Finansmarknadsforskning – kredit- och garantiramar till stabilitetsfonden och resolutionsreserven. För att ytterligare stärka förutsättningarna för att bidra till ett väl fungerande finansiellt system föreslår regeringen att myndighetens anslag ökas. Även anslag föreslås ökas, vilket är en konsekvens av att förutsättningarna för myndighetens finansiering ändrats i samband med genomförandet av reglerna för krishantering. Förutom dessa förslag till anslagsökningar redogör regeringen under politikens inriktning för initiativ som regeringen tagit eller avser att ta för att nå målet för det finansiella systemet (prop. 2016/17:1 utg.omr. 42–44). Nedan följer en redovisning i punktform av dessa initiativ. – Makrotillsynsåtgärderna utvecklas för att bl.a. dämpa ökningstakten i hushållens skuldsättning, och mandat att införa åtgärder för att bl.a. minska riskerna med hushållens skuldsättning tydliggörs. – Reglerna för krishantering utvecklas genom att regeringen deltar i det fortsatta arbetet på EU-nivå med vilka krav som ska ställas på finansiella företag, dels vad avser minimikraven på företagens kapitalbas och nedskrivningsbara skulder (MREL), dels med att genomföra den internationella standarden för systemviktiga banker vad gäller nedskrivningsbara skulder (TLAC). – Regeringen arbetar för att stärka konsumentskyddet på marknaden för finansiell rådgivning så att den ska vara likvärdig oavsett om rådgivningen avser sparande i värdepapper eller i försäkring som reglerna ska vara proportionerliga. – Regeringen arbetar med flera lagstiftningsprojekt bl.a. för att införa EU-direktivet om marknader för finansiella instrument (MiFID II) med tillhörande förordning (MiFIR) och försäkringsdistributionsdirektivet (IDD). – Regeringen avser att föreslå ytterligare lagstiftning för att insiderhandel m.m. ska bekämpas effektivt. En ny lagstiftning bör kunna träda i kraft . – Ett arbete med att genomföra EU:s fjärde penningtvättsdirektiv pågår. – Utredningsförslag om förbättrad flytträtt vid pensionssparande bereds inom . – Regeringen ser över möjligheterna för sparbanker att ta in kapital och förstärka sin finansiella styrka. – Regeringen överväger formerna för hur adekvat information ska kunna tillhandahållas om hur väl det finansiella systemet förmår tillgodose företagens tillgång till finansiella tjänster. – Regeringen har lämnat förslag om ny organisering av det statliga riskkapitalet. – Regeringen har prioriterat insatser för att hitta en lösning som innebär att asylsökande som har undantagits från kravet på arbetstillstånd ska kunna öppna ett bankkonto. En överenskommelse mellan , , och representanter för bankerna började tillämpas . – En parlamentarisk utredning av det penningpolitiska ramverket och riksbankslagen kommer att tillsättas. – Regeringen avser att lämna förslag om bl.a. frågan om hur balansräkning, eget kapital och vinstdisposition bör regleras i riksbankslagen. Avslutningsvis redovisar regeringen också ett antal initiativ som prioriterats för att bidra till målet om en hållbar utveckling, t.ex. hållbara fonder, ökad jämförbarhet i redovisningen av koldioxidutsläpp och förbättrade förutsättningar för gröna investeringar i samhället. Regeringen har också gett i uppdrag att inom sitt ansvarsområde kartlägga och analysera vilka möjligheter myndigheten har att bidra till målet om en hållbar utveckling. Initiativet utgör ett led i arbetet med att fylla kunskapsluckor och underlätta uppföljning. För att stärka förutsättningarna för att bidra till ett väl fungerande finansiellt system har myndighetens resurser ökats med 2012–2016. I budgetpropositionen föreslås att ytterligare tillförs anslaget . Enligt regeringen motiveras detta både av att myndigheten får fler uppgifter till följd av ny lagstiftning och av ett behov att stärka existerande verksamhet, främst tillsynen. Regeringen anger att man avser att avsätta av anslaget för satsningar inom den finansiella folkbildningen. föreslår regeringen ett anslag till på . Anslaget 1:3 avgifter till Anslaget får användas för utgifter för avgifter till EU:s tillsynsmyndigheter Europeiska bankmyndigheten, Europeiska försäkrings- och tjänstepensionsmyndigheten och Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten. Avgifterna som ska betala till EU-myndigheterna ökar enligt en fastställd plan, varför regeringen sammantaget föreslår ett anslag på . har i uppdrag att vara resolu-tionsmyndighet enligt krishanteringsdirektivet. Finansieringsförutsättningarna har ändrats så att stabilitetsfonden inte kan användas till administrationskostnader för resolutionsuppgifter. Dessa ska i stället finansieras via anslag. Därför föreslår regeringen att anslag tillförs . föreslår regeringen ett anslag till på . Verket för innovationssystem () har i uppdrag att utforma ett forskningsprogram för finansmarknadsforskning med syfte att stärka den svenska finansmarknadsforskningens internationella konkurrenskraft och öka dess relevans för både privata och offentliga aktörer inom den finansiella sektorn. Finansmarknadsforskningsprogrammet består i huvudsak av två insatsformer: långsiktig finansiering av tre forskningscentrum och utlysningar av projektmedel inom olika områden. Programmet ska samfinansieras och medlen kommer till från privat sektor, från övriga offentliga aktörer och från . Anslaget får användas för utgifter för finansmarknadsforsning, och högst av anslaget får användas för programanknutna förvaltningsutgifter. föreslår regeringen ett anslag för finansmarknadsforskning på . Beställningsbemyndigande för anslaget 1:16 Finansmarknadsforskning För att det ska finnas en möjlighet att ingå fleråriga ekonomiska åtaganden om finansiering av olika forskningssatsningar begär regeringen att det till anslaget 1:16 Finansmarknadsforskning knyts ett s.k. beställningsbemyndigande. Förslaget är att regeringen bör bemyndigas att för anslaget 1:16 Finansmarknadsforskning ingå ekonomiska åtaganden som inklusive tidigare åtaganden medför behov av framtida anslag på högst 2018–2022. Kredit- och garantiramar till stabilitetsfonden och resolutionsreserven När krishanteringsdirektivet genomfördes i svensk rätt ändrades reglerna för stabilitetsfonden, och en ny fond för finansiering av krishanteringsåtgärder, resolutionsreserven, inrättades. Båda fonderna finansieras genom avgifter från banksystemet. I samband med detta beslutades också att ska fastställa krediter och garantiramar för både stabilitetsfonden och resolutionsreserven. beslutades sådana ramar i samband med vårändringsbudgeten (prop. 2015/16:99, bet. 2015/16:FiU21, rskr. 2015/16:310). När det gäller stabilitetsfonden anger regeringen att den kan komma att användas för att finansiera förebyggande åtgärder enligt lagen (2015:107) om förebyggande statligt stöd till kreditinstitut. Sådana åtgärder kan vara generella kapitaltillskottsprogram där medel kan behöva tas i anspråk från fonden. Fonden består av ca , och regeringen bedömer att det utgör en betydande resurs för att vidta eventuella krisinsatser. Regeringen begär ett bemyndigande om att besluta om en kreditram på högst för stabilitetsfonden, vilket är detsamma som gäller . Regeringens beräkningar av behovet av kreditram grundar sig dels i en analys av vad som skulle krävas för att stärka de tio största bankernas kapitalbas med 2–, dels i ett konstaterande att det program som inrättades vid krisen hade ett fastställt belopp på högst . Garantiramen för stabilitetsfonden bör enligt regeringen bestämmas utifrån att det i första hand kan komma att bli aktuellt med generella stödåtgärder i form av garantiprogram till samtliga banker. Den garantiram som fanns i garantiförordningen baserade sig på de svenska bankernas upplåning . Ramen var då satt till även om utnyttjandet aldrig var . Mot bakgrund av att bankernas upplåning till viss del ökat, föreslår regeringen ändå att garantiramen ska uppgå till , vilket är detsamma som gäller . I krishanteringsdirektivet regleras de åtgärder för vilka resolutionsmyndigheten får använda medel i resolutionsreserven (artikel 101.1). När det gäller resolutionsreservens kreditram bör ett utnyttjande av den främst bli aktuellt i frågan om förlusttäcknings- och återkapitaliseringsåtgärder efter det att av företagets totala tillgångar eller av företagets riskvägda tillgångar skrivits ned. Därutöver anger regeringen att kreditramen kan komma att användas till att betala ut kompensation till företagets ägare och borgenärer i de fall dessa fått ett sämre ekonomiskt utfall vid resolution än vid konkurs eller likvidation. Regeringen begär en kreditram för resolutionsreserven på och motiverar detta med att den bör ha åtminstone samma förmåga till förlusttäcknings- och återkapitaliseringsåtgärder som kreditramen till stabilitetsfonden och innehålla utrymme för eventuella kompensationsfall. Att regeringen begär en så pass hög kreditram beror på att man bedömer att plötsliga ändringar i ramen under en kris kan ge en negativ signaleffekt och därmed förvärra situationen. Förslaget om en kreditram på innebär att ramen är densamma som gäller . Garantiramen för resolutionsreserven kan användas för att banker i resolution initialt kan behöva stöd för sin finansiering (likviditet). Garantier kan ges till banken själv eller till . Regeringen konstaterar att det givetvis är mycket svårt att uppskatta likviditetsbehov i en krissituation, men att bedömning är att likviditetsstöd till ett antal av storbanker skulle behöva uppgå till . Regeringen konstaterar att det även här kan finnas en negativ signaleffekt i att under ett krisförlopp behöva justera garantiramen. Mot den bakgrunden begär regeringen en garantiram för resolutionsreserven på , vilket är detsamma som gäller . Den statliga förvaltningspolitiken omfattar styrning, ledning, organisation och utveckling av de statliga myndigheterna samt vissa övergripande frågor om relationen mellan stat och kommun, inklusive regional ansvarsfördelning. Området omfattar myndigheterna Statskontoret, Kammarkollegiet, () och Statens servicecenter. Statskontorets verksamhet finansieras helt med anslag och ESV:s i huvudsak med anslag. Kammarkollegiets verksamhet finansieras till större delen av avgifter från uppdragsverksamheten och Statens servicecenter med avgiftsintäkter från de myndigheter som är anslutna till myndigheten. De anslag och bemyndiganden om ekonomiska åtaganden som regeringen redovisar under denna rubrik är: – anslaget 1:1 Statskontoret – anslaget 1:2 Kammarkollegiet – anslaget 1:18 Statens servicecenter – Kammarkollegiets behov av likviditet i samband med inrättande av nya myndigheter – Kammarkollegiets behov av likviditet i det statliga försäkringssystemet. Regeringen redovisar politikens inriktning under de tre rubrikerna som är kopplade till mål för den statliga förvaltningspolitiken: – innovativ och samverkande förvaltning – rättssäkerhet och effektivitet – kvalitet, service och tillgänglighet. Under rubriken om en innovativ och samverkande förvaltning lyfter regeringen fram att regeringen prioriterar arbetet med att genomföra Agenda 2030 bl.a. genom den delegation man tillsatt (dir. 2016:18) och att man avser att fortsätta arbetet med att statliga myndigheter i högre grad ska arbeta med öppna data, bl.a. genom att använda portalen . När det gäller rättssäkerhet och effektivitet framhåller regeringen den tillitsreform man inlett som syftar till att utveckla och effektivisera den offentliga förvaltningen med tillit och minskad detaljstyrning som grund. Tillit och förtroende i balans med uppföljning och kontroll möjliggör enligt regeringen ett stort delegerat ansvar till statliga myndighetsledningar som på det sättet ges goda förutsättningar att leda och styra sina verksamheter. Regeringen avser att se över vilka ytterligare åtgärder som kan vidtas för att medarbetarnas erfarenheter och kompetens ska tas till vara i de statliga myndigheterna. Regeringen har vidare tillsatt en tillitsdelegation som ska arbeta för ökad tillit i styrningen av den offentliga sektorn (dir. 2016:51). För att ge mer tid till myndigheternas kärnverksamhet avser regeringen att påskynda arbetet med att effektivisera statens administrativa stödverksamhet. Utgångspunkten är att stegvis –2021 utvidga förordningsregleringen av Statens servicecenters lönerelaterade tjänster med lämpliga myndigheter under regeringen. Avslutningsvis nämner regeringen att man vill fortsätta effektiviseringsarbetet när det gäller lokalförsörjning och minska lokalkostnadernas andel av de totala kostnaderna för statens verksamhet. Under rubriken kvalitet, service och tillgänglighet lyfter regeringen fram att man har för avsikt att fortsätta verka för att öka spridningen av statliga myndigheter över landet och att utgångspunkten är att nya myndigheter i första hand bör lokaliseras utanför . Regeringen avser också att fortsätta arbetet med att omlokalisera myndigheter och inrätta en stödfunktion hos Kammarkollegiet för myndigheter som är föremål för omlokalisering. Regeringen följer med stort intresse det uppdrag man gett till Statens servicecenter att analysera och föreslå vilka funktioner inom de statliga myndigheterna som kan vara lämpliga att bedriva samordnat i staten och utanför storstäderna. Regeringen anser att det är viktigt att digitaliseringens möjligheter används som ett verktyg för att utveckla den lokala servicen. Regeringen är positiv till att myndigheter inrättar gemensamma servicekontor när så är lämpligt och avser att återkomma med hur den utvecklingen kan främjas ytterligare, i synnerhet för att öka samverkan mellan statliga myndigheter på lokal nivå och kommuner. Efter tidsbegränsade satsningar på värdegrundsfrågor –2016 fortsätter arbetet med en god förvaltningskultur i staten . Statskontoret får i uppgift att främja och samordna arbetet för en god förvaltningskultur och tillförs för den uppgiften. Anslaget till minskas med motsvarande belopp. Statskontorets anslag minskas med för att finansiera Kammarkollegiets stöd till myndigheter i samband med omlokalisering av verksamhet. föreslår regeringen ett anslag till Statskontoret på . Regeringen föreslår att anslaget ökas med jämfört med vad som anvisades 2016. Där ingår bl.a. för en avropsportal för tolktjänster, för stöd till myndigheter i samband med omlokalisering och –2019 för administrationen av statlig ersättning till personer som insjuknat i narkolepsi efter pandemivaccinering. Dessa anslagsökningar finansieras genom att anslag inom andra utgiftsområden minskas med samma belopp. Kammarkollegiet föreslås också få ökade anslag för en förstärkt auktorisationsverksamhet för tolkar. föreslår regeringen ett anslag till Kammarkollegiet på . För att finansiera ESV:s arbete kopplat till EU-revision föreslår regeringen att anslaget ökas med . Detta finansieras genom att anslaget till länsstyrelserna minskas med motsvarande belopp. aviseringar om minskningar, bl.a. till följd av att arbetet med EU-revision när det gäller Europeiska socialfonden minskar i omfattning jämfört med och att uppdraget kring Open Peppol upphör 2017, innebär minskningar av anslaget med . föreslår regeringen ett anslag till på . Anslaget 1:18 Statens servicecenter Verksamheten vid Statens servicecenter finansieras med avgiftsintäkter från de myndigheter som är anslutna till myndigheten. Fram till dess att myndigheten är självfinansierande disponerar myndigheten en räntekontokredit. Vid utgången av uppgick utnyttjad räntekontokredit till . Regeringens mål är att myndigheten ska ha sin ekonomi i balans och senast på årsbasis nå ett balanserat resultat. föreslår regeringen ett anslag till Statens servicecenter på , vilket avser ett pågående regeringsuppdrag om bl.a. utlokalisering av myndighetsfunktioner. Kammarkollegiets behov av likviditet i samband med inrättande av nya myndigheter Regeringen anser att tillgångar och övriga utgifter för nya myndigheters räkning vid anskaffningstillfället tillfälligt bör finansieras från en kredit hos Kammarkollegiet. När en myndighet sedan har bildats bör anskaffningen av tillgångar eller utgifter inklusive ränta regleras genom betalning av krediten. har krediten utnyttjats med . har ingen organisationskommitté nyttjat krediten. föreslår regeringen att bemyndigar regeringen att låta Kammarkollegiet disponera en kredit på räntekonto i på högst för att tillgodose behovet av likviditet i samband med inrättandet av nya myndigheter. Kammarkollegiets behov av likviditet i det statliga försäkringssystemet Regeringen begär ett bemyndigande om att besluta om en kredit i som inklusive tidigare utnyttjad kredit uppgår till högst för att tillgodose Kammarkollegiets behov av likviditet i det statliga försäkringssystemet. Kreditramen är avsedd att finansiera enstaka stora skador eller anhopningar av skador, och en nyttjad kredit ska återbetalas inom ramen för försäkringssystemet.