bet · H301AU7 · 2016-03-17 00:00:00 — I sitt slutbetänkande lämnade utredningen ett flertal förslag till åtgärder för att bidra till en högre faktisk pensionsålder. Utredningen föreslog att en s.k. riktålder för pension skulle införas med följden att bl.a. den s.k. LAS-åldern höjs från 67 till och därefter anpassas till riktåldern. Utredningens slutbetänkande har remitterats och bereds inom ramen för den översyn av pensionssystemet som initierats av den s.k. Pensionsgruppen, med företrädare för partierna bakom pensionsöverenskommelsen. I motion 2015/16:2589 av m.fl. anser att åldersgränsen i anställningsskyddslagen bör höjas (yrkande 4). och (båda M) delar i motion 2015/16:2599 detta synsätt och vill ge arbetstagare rätt att arbeta även efter (yrkande 1). framhåller i partimotion 2015/16:1480 av m.fl. att det krävs att fler är i arbete för att få råd med den välfärd vi har och för att utveckla den. Enligt partiet behöver vi ta vara på de årsrika personer som vill och kan fortsätta i arbetslivet. Partiet anser att rätten att vara kvar i arbetslivet bör höjas till som ett första steg (yrkande 3). Även m.fl. (FP) diskuterar i motion 2015/16:204 rätten att arbeta kvar efter . Mot bakgrund av bl.a. behoven inom välfärdssektorn och att så många människor vill stanna kvar längre i arbetslivet anser motionärerna att den övre gränsen för rätten att vara kvar i arbetslivet bör utredas. Motionärerna ser en höjning från 67 till som en tänkbar lösning. I motion 2015/16:490 av och (båda M) anser motionärerna att äldres möjligheter på arbetsmarknaden behöver stärkas. Utskottet vill inledningsvis framhålla att det är positivt att vi ser en utveckling i samhället där vi blir allt äldre. I takt med att människor lever är det för många naturligt att också arbeta högre upp i åldrarna, såväl för lönen det ger som för att man trivs på en arbetsplats och för känslan av att fortfarande göra en värdefull insats. Arbete är grunden för välstånd och en garant för att kunna upprätthålla välfärden. Utskottet anser således att åldersgränsen för hur länge arbetstagare ska ha rätt att kvarstå i anställning liksom pensionssystemet i övrigt är helt centrala välfärdsfrågor och något som angår hela samhället. Enligt utskottet är det därför viktigt att frågorna som tas upp i motionerna i detta avsnitt behandlas på en stabil grund med långsiktighet i åtanke. Utskottet anser att Pensionsgruppen, med pensionsöverenskommelsen som utgångspunkt, är grunden för att frågorna ska kunna behandlas brett och med den önskvärda långsiktigheten som ledstjärna. Utskottet anser att det är en ordning som det är värt att värna om. Utskottet noterar att antalet äldre i arbetslivet enligt SCB:s statistik har ökat . Men utskottet konstaterar att arbetslivet inte har förlängts i samma takt som medellivslängden har ökat. Utskottet noterar också att har slagit fast att en utveckling där allt färre ska försörja allt fler inte är långsiktigt hållbar. I Pensionsgruppen finns det också en samsyn om behovet av ett längre arbetsliv för att upprätthålla rimliga pensionsnivåer men också för att klara välfärden. Utskottet delar den uppfattning som kommit till uttryck i och som parterna i Pensionsgruppen representerar. Utskottet noterar vidare att Pensionsgruppen träffade en överenskommelse om vissa förändringar i pensionsöverenskommelsen. I överenskommelsen uppges att Pensionsgruppen kommer att fortsätta att arbeta med åtgärder som förlänger arbetslivet. Sådana åtgärder bör enligt gruppen vidtas i dialog med arbetsmarknadens parter. Det nämns särskilt att en eventuell förlängning av rätten att kvarstå i anställning till ska diskuteras. Det är inte endast individer som berörs av eventuella förändringar för att förlänga arbetslivet. Även arbetsmarknadens parter är starkt berörda av sådana förändringar. Inte minst eftersom det på arbetsmarknaden finns en mängd avtal mellan parterna som på olika sätt är knutna till åldern och som berör de allra flesta i arbetskraften. För att nå ett bra och förankrat resultat bör därför arbetet för ett längre arbetsliv bedrivas brett och nära arbetsmarknadens parter. Utskottet välkomnar därför att Pensionsgruppen också är överens om att föra en dialog med parterna i frågan. påbörjades dialogen genom ett seminarium med bl.a. Pensionsgruppen och arbetsmarknadens parter. Utskottet noterar att två fackligt och politiskt erfarna personer – f.d. partiledaren för och f.d. ordföranden för (numera ) – utsetts för att leda samtalen med parterna i syfte att komma framåt i frågan om ett längre arbetsliv. kommer Pensionsgruppen att utvärdera resultatet av denna dialog och därefter att gemensamt ta ställning till en åtgärdsplan för det fortsatta arbetet. Utskottet kommer att följa arbetet med stort intresse. När det gäller frågan om hur arbetslivet kan förlängas vill utskottet betona att en höjning av pensionsrelaterade åldersgränser inte kan göras helt avskilt från andra åtgärder på området. I sammanhanget finns det skäl att särskilt lyfta fram vikten av en god arbetsmiljö. Arbetslivet ska vara utformat med målet att alla ska orka arbeta ett helt arbetsliv. Utskottet ser att det finns många grupper som inte ens orkar arbeta fram till 65-årsdagen. Utskottet noterar vidare att spridningen i uttag av pension har ökat påtagligt och att allt fler tar ut pensionen före respektive efter . Utskottets uppfattning är därför att det är centralt att i fortsättningen inte endast titta på en eventuell höjning av de pensionsrelaterade åldersgränserna utan även på bl.a. arbetsmiljöinsatser som gör att fler orkar arbeta längre. Utskottet anser att det är tydligt att arbetsmiljöfrågor är prioriterade hos regeringen. Det framgår inte minst av den ambitiösa arbetsmiljöstrategi för det moderna arbetslivet som regeringen presenterat (skr. 2015/16:80). Utskottet välkomnar även de två utredningarna Arbetsmiljöregler för ett modernt arbetsliv (dir. 2016:1) och Nationellt centrum för kunskap om och utvärdering av arbetsmiljö (dir 2016:2) som regeringen tillsatt i samband med strategin. Även ett välfungerande skydd mot åldersdiskriminering är av vikt i sammanhanget. Sammantaget konstaterar utskottet att ett aktivt och brett arbete pågår på det aktuella området och ser inget behov av ytterligare initiativ på området. Utskottet anser att det är tydligt att regeringen ser äldre i arbetslivet som en viktig resurs som bör tas till vara. Det finns därför inte behov av något tillkännagivande till regeringen med anledning av motionsyrkandena, som därför avstyrks. Arbetsrätt och offentlig upphandling Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om arbetsrätt och offentlig upphandling. Jämför reservation 18 (V). Syftet med Internationella arbetsorganisationens () konvention nr 94 angående arbetsklausuler i kontrakt däri en offentlig myndighet är part, nedan kallad konvention nr 94, är att motverka social dumpning vid offentlig upphandling, dvs. att arbetsvillkor försämras till följd av konkurrens vid anbudsgivning. I konventionen anges att offentliga kontrakt ska innehålla klausuler som tillförsäkrar arbetstagaren lön, arbetstid och andra anställningsvillkor som inte är mindre gynnsamma än de som fastställts i kollektivavtal eller annat godtaget förhandlingssystem, skiljedom eller den nationella lagstiftningen (artikel 2). konvention nr 94 antogs 1949, och frågan om en svensk ratifikation av konventionen har varit föremål för behandling . tillkännagav för regeringen att det är viktigt att kan ratificera konventionen (bet. 2005/06:AU3, rskr. 2005/06:174). beslutande om ett nytt tillkännagivande med krav på ratificering av konventionen under /11 (bet. 2010/11:AU10, rskr. 2010/11:299). Regeringen tillsatte en särskild utredare med uppgift att analysera hur uttryckliga krav på villkor enligt kollektivavtal kan föras in i de tre nya kommande upphandlingslagarna om offentlig upphandling, upphandling inom försörjningssektorerna och upphandling av koncessioner som är en följd av tre EU-direktiv om offentlig upphandling och koncessionskontrakt (dir. 2014:162). Utredaren skulle också analysera hur krav på att varor, tjänster och byggentreprenader ska produceras, tillhandahållas och utföras under förhållanden som uppfyller kärnkonventioner kan föras in i de tre nämnda upphandlingslagarna. Utredningen överlämnade sitt delbetänkande Upphandling och villkor enligt kollektivavtal (SOU 2015:78) till regeringen. Utredningen föreslår bl.a. att upphandlande myndigheter ska kräva att arbete som utförs i offentlig upphandling ska utföras med skäliga anställningsvillkor. I ett tilläggsdirektiv (dir. 2015:90) fick utredaren i uppdrag att även dels utreda förutsättningarna för en svensk ratifikation av konvention nr 94, dels göra en internationell jämförelse av användningen av sociala villkor vid offentlig upphandling. Utredaren hade även i uppgift att lämna förslag till möjliga anpassningar av bestämmelserna i upphandlingslagarna. Förslagen måste stå i överensstämmelse med upphandlingsdirektiven och i övrigt. överlämnades slutbetänkandet Arbetsklausuler och sociala hänsyn i offentlig upphandling – konvention nr 94 samt en internationell jämförelse (SOU 2016:15). Utredningens slutsats är att konventionen kan genomföras på ett sätt som är förenligt med . I utredningen konstateras även att arbetsklausuler kan användas i offentlig upphandling även utan att konventionen ratificeras och att en ratifikation inte heller påverkar skyldigheter att följa och iaktta begränsningar av hur arbetsrättsliga villkor kan användas vid offentlig upphandling. konstaterar utredningen att till följd av sitt medlemskap i inte kan ratificera konventionen utan ett bemyndigande från EU. Ett genomförande kräver också en anpassning av svensk lagstiftning, enligt utredningen. anser i partimotion 2015/16:124 av m.fl. att den arbetsrättsliga lagstiftningen och lagen (2007:1091) om offentlig upphandling, förkortad , bör skrivas om så att anställda skyddas mot godtyckliga uppsägningar vid byten av entreprenörer i samband med upphandlingar (yrkande 12). Situationen vid upphandlingar och olika entreprenörers roll uppmärksammas även i motion 2015/16:1407 av m.fl. (S). Motionärerna anser att medbestämmandelagen bör utvidgas så att arbetstagarorganisationer ges möjlighet till förhandlingar med den upphandlande myndigheten när arbetstagarorganisationen har medlemmar i den verksamhet som berörs av upphandlingen (yrkande 1). Vidare vill motionärerna se ett förtydligande av att arbetstagarorganisationer har förhandlingsrätt enligt medbestämmandelagen även med bolag som vunnit en upphandling men vars delägande bolag driver verksamheten där arbetstagarorganisationen har medlemmar (yrkande 2). I motion 2015/16:449 noterar och (båda S) att flera europeiska länder har ratificerat konvention nr 94, däribland våra nordiska grannländer. Motionärerna anser att det offentliga kan bidra till att villkoren på arbetsmarknaden upprätthålls genom att ratificera konventionen. Utskottet vill inledningsvis framhålla att en väl fungerande arbetsmarknad är beroende av att företag och andra arbetsgivare följer de regler för arbets-marknaden som slagits fast i såväl lagstiftning som kollektivavtal. Utskottet anser att den svenska arbetsmarknadsmodellen erbjuder en lämplig ordning av förhållandena på arbetsmarknaden. Det är viktigt att denna modell värnas och att politiken strävar mot att ge arbetsmarknadens parter möjlighet att ta ansvar för villkoren på arbetsmarknaden. Genom att ta ett sådant ansvar kan parterna både skapa stabilitet på arbetsmarknaden och på ett lämpligt sätt anpassa villkoren till de förutsättningar som råder i respektive bransch. När det gäller frågan om skyddet för anställda mot uppsägningar och möjligheten till förhandling för arbetstagarorganisationer vid byte av entreprenör i samband med upphandlingar vill utskottet framhålla att det finns vissa skyddsregler som är tillämpliga i dessa situationer. I anställningsskyddslagen och medbestämmandelagen finns skyddsregler när det är fråga om övergång av verksamhet. Vid en övergång av verksamhet övergår överlåtarens rättigheter och skyldigheter på grund av de anställningsavtal och de anställningsförhållanden som gäller vid övergången till den nya arbetsgivaren. En övergång är i sig inte saklig grund för att säga upp en arbetstagare. Det hindrar dock inte uppsägningar av ekonomiska, tekniska eller organisatoriska skäl, där förändringar av arbetsstyrkan ingår. Vidare finns i medbestämmandelagen bestämmelser om att när en arbetstagares anställningsavtal och anställningsförhållanden har övergått till en ny arbetsgivare är den nya arbetsgivaren från övergången skyldig att tillämpa anställningsvillkoren i det kollektivavtal som gällde för den tidigare arbetsgivaren, om inte kollektivavtalets giltighet har löpt ut eller ett nytt kollektivavtal har börjat gälla för de övertagna arbetstagarna. Utskottet vill vidare framhålla att i linje med den svenska arbetsmarknadsmodellen gäller att berörda arbetstagarorganisationer har rätt till information om och har möjlighet att påverka planeringen av upphandlingar inom ramen för samverkan eller med stöd av medbestämmandelagen. Frågor om övergång av verksamhet omfattas av den primära förhandlingsskyldigheten. Även om inte arbetsgivaren skulle vara bunden av något kollektivavtal alls är arbetsgivaren skyldig att ta initiativ till förhandling med alla berörda arbetstagarorganisationer i frågor som rör övergång av verksamhet. Arbetsmarknadens parter har också möjlighet att närmare reglera frågan om arbetstagarnas rättigheter vid övergång av verksamhet i kollektivavtal. Utskottet anser att det finns skäl att i sammanhanget även framhålla att reglerna om övergång av verksamhet enligt inte bara gäller i de fall där det är fråga om ett direkt avtalsförhållande mellan två företag utan även när två företag efter varandra i en offentlig upphandling har tilldelats driften av en verksamhet. När en offentlig upphandling leder till en övergång av verksamhet i den mening som avses i anställningsskyddslagen blir alltså leverantören skyldig att ta över personalen. Utskottet anser vidare att det är en fråga för kommuner, landsting och andra upphandlande myndigheter att utforma ramarna för de upphandlande verksamheterna. När de väljer att lägga ut verksamheter genom offentlig upphandling är det viktigt att möjligheter finns för att dessa verksamheter ska utföras på långsiktigt fungerande marknader med seriösa företag. Parterna har stora möjligheter att genom kollektivavtal avtala vad som ska gälla vid övertagande av personal. Utskottet är medvetet om att parterna också kommit en bit på vägen när det gäller att reglera frågan men kan dock se att det finns utrymme för att komma ännu längre i den typen av regleringar. Utskottet konstaterar att när det gäller frågan om möjlighet att ställa krav på kollektivavtal inom ramen för offentlig upphandling så är det en fråga som har utretts noga av en särskild utredare tillsatt av regeringen i samband med införandet av nya upphandlingslagar. I ett delbetänkande föreslås bl.a. att upphandlande myndigheter ska kräva att arbete som utförs i offentlig upphandling ska utföras med skäliga anställningsvillkor (SOU 2015:78). Utredningen har även redovisat sitt slutbetänkande (SOU 2016:15) om bl.a. förutsättningarna för att ratificera konvention nr 94. Utredningen slår bl.a. fast att en ratifikation är möjlig med hänsyn till . Utredningen konstaterar vidare att en ratifikation inte skulle utvidga det befintliga utrymmet att ställa arbetsrättsliga villkor i offentlig upphandling. Men utredningen anser ändå att en ratifikation skulle vara en kraftfull och tydlig markering att tar aktiv ställning för goda arbetsvillkor och ställer sig bakom de grundläggande normer och värderingar som avspeglas i normsystem. Utskottet utgår från att utredningen kommer att beredas grundligt inom och noterar att regeringen i budgetpropositionen förklarar att regeringen har för avsikt att ratificera konvention nr 94. Utskottet vill även uppmärksamma att ansvarar den nya upphandlingsmyndigheten för att utveckla, förvalta och stödja den upphandling som genomförs av upphandlande myndigheter och enheter. Myndigheten ska bl.a. verka för en rättssäker, effektiv och socialt och miljömässigt hållbar upphandling till nytta för medborgarna och näringslivets utveckling. Myndigheten ska främja innovativa lösningar inom upphandling, och stödet ska bl.a. bidra till att ökad social hänsyn tas i upphandlingar. Utskottet ser positivt på att stödet samlats i en ny myndighet och hyser förhoppningar om att myndigheten ska kunna bidra till mer ansvarstagande i upphandlingssituationer. Sammantaget anser utskottet att det är tydligt att arbete pågår i de frågor som tas upp i motionerna i det aktuella avsnittet. Det finns inte skäl att förekomma det beredningsarbete som pågår med utredningar på området. Utskottet kan därför inte se att det finns skäl att rikta något tillkännagivande till regeringen, varför motionsyrkandena avstyrks. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om turordningsreglerna i anställningsskyddslagen. Jämför reservationerna 19 (V), 20 (L) och 21 (KD). Turordningsreglerna i 22 § anställningsskyddslagen är aktuella vid arbetsbristsituationer när personer ska sägas upp och valet står mellan flera arbetstagare. Huvudregeln är att arbetstagare med kortare anställningstid står först i tur att sägas upp, före arbetstagare med längre anställningstid. ger högre ålder företräde. Om en arbetstagare måste omplaceras för att få fortsatt arbete krävs att arbetstagaren har tillräckliga kvalifikationer för det fortsatta arbetet. En domstol kan pröva om arbetsgivarens uppsägning står i strid med turordningsreglerna och i så fall döma arbetsgivaren att betala skadestånd. infördes ett undantag från den gällande turordnings-principen, det s.k. tvåpersonersundantaget, i 22 § andra stycket anställningsskyddslagen. Regeln innebär att en arbetsgivare med högst tio arbetstagare får undanta högst två arbetstagare som enligt arbetsgivarens bedömning är av särskild betydelse för den fortsatta verksamheten. Den eller de personer som undantas har företräde till fortsatt anställning oavsett turordningen. Arbetsgivarens beslut att tillämpa undantagsbestämmelsen kan i normalfallet inte prövas rättsligt. Reglerna i 22 § anställningsskyddslagen är dispositiva genom att en avvikelse får göras genom kollektivavtal. Om avtalet inte har slutits eller godkänts av en central arbetstagarorganisation krävs att det finns ett sådant avtal mellan parterna i andra frågor. I motion 2015/16:3054 av m.fl. (FP) framhåller Liberalerna att dagens arbetsmarknadsregler behöver moderniseras för att öka sysselsättningen och ge fler grupper större chans på arbetsmarknaden. Enligt partiet bör de nuvarande turordningsreglerna i anställningsskyddslagen ersättas med turordningsregler som baseras på den enskildes kompetens. Lagen ska även i fortsättningen vara dispositiv, vilket betyder att arbetsmarknadens parter är fria att själva avtala om hur turordningsreglerna ska utformas inom deras bransch. Krav på att se över turordningsreglerna så att dessa tar sikte på kompetens i stället för ålder framförs även i motionerna 2015/16:1355 av (M) yrkande 1 och 2015/16:1457 av (M) yrkande 1. I motionerna 2015/16:2414 av (C) och 2015/16:2630 av och (båda M) yrkande 1 förespråkas ett avskaffande av turordningsreglerna i anställningsskyddslagen. I partimotion 2015/16:124 av m.fl. framhåller att det inte finns några sakliga skäl till att anställda i mindre företag ska ha sämre anställningsskydd än anställda i större företag. Partiet anser därför att rätten för arbetsgivare i företag med högst tio anställda att ensidigt undanta två personer från turordningen ska tas bort ur 22 § anställningsskyddslagen (yrkande 5). Ett liknande resonemang förs av och (båda S) i motion 2015/16:460, där kvinnor och småbarnsföräldrar pekas ut som särskilt utsatta. Motionärerna anser att undantagsregeln för mindre företag bör tas bort. påpekar i motion 2015/16:1991 av m.fl. att företag måste kunna ställa om och behålla nyckelpersoner vid förändrade villkor för företaget. För att främja ett flexiblare arbetsliv där företagen har bättre förutsättningar att hantera dagens förutsättningar anser partiet att undantagen från turordningsreglerna i anställningsskyddslagen bör utökas till fyra personer (yrkande 10). vill att bestämmelsen ska vara tillämplig oavsett företagets storlek. Motionerna i detta avsnitt innehåller helt olika förslag om att turordningsreglerna i anställningsskyddslagen bör ändras. Förslagen varierar från att regelverket ska baseras på den enskildes kompetens till att det s.k. tvåpersonersundantaget ska avskaffas respektive utökas. Utskottet behandlade liknande yrkanden i motsvarande betänkande under förra (bet. 2014/15:AU4 s. 34 f.). Utskottet anser att en stor del av det resonemang som framfördes där gäller även för de yrkanden som framställts under det nuvarande . Med anledning av bl.a. förslag om att utöka undantagen från turordningsreglerna vill utskottet framföra följande. Utskottet är av uppfattningen att arbetsrätten ska skapa förutsättningar för ett arbetsliv som tillgodoser både arbetstagarnas och arbetsgivarnas behov av flexibilitet, trygghet och inflytande. Flexibilitet på arbetsmarknaden är alltså viktigt. Men det är minst lika viktigt att de anställda känner sig trygga och åtnjuter rättssäkerhet. Det är lagstiftarens uppgift att tillsammans med parterna på arbetsmarknaden finna en lämplig nivå i balansen mellan flexibilitet och trygghet. Utskottet anser att anställningsskyddslagen har en viktig roll för att skapa den önskade balansen mellan flexibilitet och trygghet och att turordningsreglerna spelar en central roll i detta. Nuvarande reglering är väl avvägd. Att, som föreslår, slopa undantaget från turordningsreglerna är således inte heller rätt väg att gå. Utskottet delar inte heller bilden som målas upp i bl.a. Liberalernas motion av att turordningsreglerna i anställningsskyddslagen skulle begränsa möjligheterna för vissa grupper att få tillträde till arbetsmarknaden. Lagstiftningens dispositiva karaktär gör att det är möjligt att i förhandlingar mellan parterna söka konstruktiva lösningar när en arbetsgivare tvingas till uppsägningar på grund av arbetsbrist. Denna ordning, som är en naturlig följd av den svenska arbetsmarknadsmodellen, är enligt utskottet väl lämpad för att lösa situationer när turordningsfrågor ställs på sin spets. Parterna har i dessa situationer goda möjligheter att väga in olika gruppers tillträde på arbetsmarknaden. Utskottet står fast vid sin uppfattning att förändringar av det arbetsrättsliga regelverket bör vara väl förankrade hos arbetsmarknadens parter för att de ska få det genomslag som önskas. Det gäller även förändringar av turordningsreglerna i stort och särskilda delar som tvåpersonersundantaget. Parterna har och bör fortsätta att ha ett stort ansvar när det gäller arbetsmarknadens funktionssätt. Innan förslag genomförs på området är det därför viktigt med en förankring hos arbetsmarknadens parter. Utskottet noterar även att det verkar finnas en ambition på vissa håll hos parterna att diskutera turordningsfrågor. Utskottet välkomnar att parterna har sådana ambitioner och att parterna verkar ha ett intresse av att lösa många frågor avtalsvägen. Om parterna i den här typen av diskussioner skulle nå fram till en samsyn om att en förändring av lagstiftningen är nödvändig utgår utskottet från att regeringen noga skulle analysera detta. Sammantaget anser utskottet att turordningsreglerna i anställningsskyddslagen är väl avvägda och att eventuella förändringar först bör förankras hos parterna. Utskottet anser således inte att det finns skäl för något initiativ med anledning av motionsyrkandena i detta avsnitt, som därför avstyrks. Stridsåtgärder på svensk arbetsmarknad Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om fackliga stridsåtgärder. Jämför reservation 22 (KD).