bet · H401FöU3 · 2016-12-19 00:00:00 — I den försvarspolitiska propositionen framförde regeringen även att den säkerhetspolitiska utvecklingen i vårt närområde stärker behovet av ett fördjupat nordiskt samarbete och att ett närmare samarbete såväl i som med de baltiska staterna bidrar till fredlig utveckling och långsiktigt höjer tröskeln för militära incidenter och konflikter. Regeringen bedömde att Nordefco har stärkt den försvars- och säkerhetspolitiska dialogen och ökat informationsutbytet. I betänkande 2013/14:FöU7 behandlade utskottet frågan om nordiskt samarbete och avtalsstruktur. Utskottet framhöll vikten av att underlätta och avbyråkratisera samverkansprojekt på nordisk basis inom försvars- och säkerhetsområdet. Utskottet bedömde därför att en översyn av lagar och regler borde göras som sedan kunde skapa än bättre förutsättningar för de fortsatta strävandena att fördjupa det nordiska samarbetet. Regeringen har efter försvarsbeslutet utrett vissa frågor som har bäring på det nordiska samarbetet. I betänkandet Säkerhet i ny tid (SOU 2016:57) konstaterar utredaren bl.a. att det politiska intresset för nordiskt samarbete har ökat . Utredaren gör bedömningen att de nordiska ländernas geografiska förutsättningar och intresseinriktningar är likartade men inte identiska. Trots vissa begränsningar menar utredaren att det finns en potential i det nordiska militära samarbetet. Dess sammantagna effekt för , liksom för de övriga nordiska länderna, förblir dock komplementär enligt utredarens bedömning. Det är enligt utredaren därför centralt att samarbetets vardagliga utformning skapar mervärde och är fullt kompatibel med engagemang i andra bi- och multilaterala forum. Regeringen har även låtit en särskild utredare analysera förutsättningarna för försvarssamarbeten enligt regeringsformen. Utredaren konstaterar i betänkandet Förutsättningar enligt regeringsformen för fördjupat försvarssamarbete (SOU 2016:64) att regeringsformen inte innehåller några bestämmelser som specifikt tar sikte på om det finns förutsättningar för ett fördjupat internationellt försvarssamarbete som sådant. Regeringsformen bedöms inte lägga några hinder i vägen för försvarssamarbeten så länge de konstitutionella regler som har relevans för frågan iakttas vid beslutsfattandet. I budgetpropositionen redovisar regeringen engagemang i det nordiska försvarssamarbetet Nordefco. var ordförande i samarbetet, ett ordförandeskap som enligt regeringen tog utgångspunkt i den politiska vision som de nordiska länderna enades om . Regeringen redovisar att under det svenska ordförandeskapet upprättades handlingsplaner inom prioriterade områden såsom etablerandet av en gemensam nordisk luftlägesbild, säker kommunikation och samarbete i internationella insatser. Regeringen har verkat för etableringen av en nordisk flygövning (Northern Flag) och för ett fortsatt övnings- och träningssamarbete, bl.a. inom ramen för det gränsöverskridande samarbetet mellan flygstridskrafterna, Cross Border Training. framförhandlades därtill ett avtal för gemensamt utnyttjande av alternativa landningsplatser. Vidare redovisar regeringen att ett omarbetat avtal om nordiskt materielsamarbete signerades och att avtalet därefter har ratificerats av . Sammanfattningsvis bedömer regeringen att samarbetet har utvecklats och fördjupats samt bidragit till Försvarsmaktens operativa förmåga och till att höja tröskeln för incidenter, kriser och konflikter i närområdet. Regeringen avser att fortsätta att fördjupa det nordiska samarbetet även . Utskottet delar motionärernas uppfattning om det nordiska samarbetets betydelse. Utskottet konstaterar att samarbetet inom Nordefco har utvecklats positivt på flera områden, t.ex. samarbeten om internationella operationer, logistik, utbildning, förmågeutveckling och övningsverksamhet. Utskottet ser positivt på att samarbetet inom Nordefco är konkret. Utskottet har tidigare även framfört vikten av att avbyråkratisera samverkansprojekten inom det nordiska försvars- och säkerhetsområdet och därför efterfrågat en översyn av lagar och regler med syftet att underlätta ett fördjupat samarbete. Utskottet noterar att regeringen mottagit betänkandena Säkerhet i ny tid (SOU 2016:57) och Förutsättningar enligt regeringsformen för fördjupat försvarssamarbete (SOU 2016:64) och att dessa nu bereds inom . Utskottet välkomnar detta. Utskottet noterar även att avtalet om nordiskt materielsamarbete har omarbetats och därefter ratificerats av . Utskottet delar regeringens bedömning att det nordiska samarbetet bidragit till Försvarsmaktens operativa förmåga och till att höja tröskeln för incidenter, kriser och konflikter i närområdet. Med det som anförts ovan ser utskottet inte att det finns skäl att vidta ytterligare åtgärder eller att föregripa de förslag som bereds till följd av utredningarna inom området. Utskottet avstyrker därmed samtliga motionsyrkanden. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om det svensk-finska samarbetet och om interoperabilitet med den finska försvarsmakten. Jämför reservationerna 11 (M) och 12 (SD). I motion 2016/17:3204 av m.fl. (M) framhåller motionärerna betydelsen av det fördjupade försvarssamarbetet mellan och . Motionärerna menar att en viktig del i detta är den gemensamma svensk-finska styrkan, , som håller på att byggas upp. Styrkan bör enligt motionärerna även kunna samverka med Natostyrkor för att stärka säkerheten och stabiliteten i . Motionärerna anför att det fördjupade svensk-finska samarbetet bör erbjudas som en resurs i Natos sjöövervakning i (yrkande 20). I motion 2014/15:1128 av m.fl. (SD) anför motionärerna att Försvarsmakten bör få till prioriterad uppgift att uppnå interoperabilitet med den finska försvarsmakten (yrkande 3). Motionärerna vill att Försvarsmakten får uppgiften att samordna doktriner, försvarsplanering, sambandssystem, högkvarter och liknande som krävs för att försvarsalliansens operativa förmåga ska vara optimal. I motionen anges även att militär materiel bör upphandlas gemensamt av länderna i försvarsalliansen. Bakgrund och tidigare behandling I betänkande 2014/15:UFöU5 instämde det sammansatta utrikes- och försvarsutskottet i regeringens bedömning att ytterligare fördjupat bilateralt samarbete med är av särskild vikt och har blivit än viktigare mot bakgrund av händelseutvecklingen i vårt närområde. Samarbetet, som ytterst syftar till att upprätthålla säkerheten i , ska vara en möjlighet till gemensamt agerande men inte innebära några utfästelser. Utskottet välkomnade att regeringen hade för avsikt att tillsätta en utredning med uppgift att se över de rättsliga förutsättningarna för det svensk-finska samarbetet. I den försvarspolitiska propositionen anförde regeringen utöver detta att försvarssamarbetet mellan och bör utvecklas till att omfatta operativ planering och förberedelser för ett gemensamt användande av civila och militära resurser i olika scenarier. Exempel på detta kan vara hävdandet av respektive lands territoriella integritet eller utövande av rätten till självförsvar enligt artikel 51 i FN:s stadga. Sådan planering bör enligt regeringen vara ett komplement till, men skilt från, respektive lands nationella planering. Regeringen konstaterade att och har en likartad säkerhetspolitisk utgångspunkt och att samarbetet med redan är omfattande samt inkluderar ett betydande övningssamarbete. I budgetpropositionen redovisar regeringen att försvarsmyndigheterna i och utrett möjligheterna till samarbete inom olika områden och presenterat resultatet i en gemensam rapport. De områden som utretts är stridskrafterna, säker kommunikation samt materielförsörjning och logistikförsörjning. Regeringen gav Försvarsmakten i uppdrag att gå vidare med utvecklingen av den gemensamma svensk-finska stridsgruppen (SFNTG) samt att etablera säker kommunikation på politisk och militärstrategisk nivå. I propositionen anger regeringen att och påbörjade operativ planering och förberedelser för gemensamt användande av civila och militära resurser i olika scenarier. Sammantaget bedömer regeringen att det bilaterala fördjupade försvarssamarbetet med tog betydande steg framåt , vilket bedöms ha bidragit till båda ländernas säkerhet. Utskottet anser att det svenska samarbetet med är av särskild vikt och kan konstatera att regeringen har en hög ambition för detta samarbete. Utskottet ser positivt på att åtgärderna berör flera stridskrafter och verksamhetsområden. Bland annat noterar utskottet att regeringen gått vidare med utvecklingen av den svensk-finska stridsgruppen (SFNTG). Utskottet välkomnar att det finns ett aktivt utbyte mellan den svenska och den finska försvarsmakten och menar att regeringens arbete tillgodoser intentionerna om ett fördjupat marint samarbete. Utskottet anser att inriktningen på samarbetet är positiv och menar att det inte finns skäl att tillstyrka motionsyrkandet om den svensk-finska stridsgruppen. När det gäller motionärernas yrkande om ökad operabilitet anser utskottet att det samarbete som äger rum, övningar inkluderat, leder till en ökad förmåga att verka gemensamt. Utskottet ser ingen anledning att förändra inriktningen på samarbetet. Utskottet avstyrker därmed motionsyrkandet. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om deltagande i vissa internationella samarbeten. Jämför reservationerna 13 (M), 14 (SD) och 15 (SD, V). I motion 2016/17:3204 av m.fl. (M) framhåller motionärerna betydelsen av att fortsätta att utveckla försvarssamverkan med Nato och enskilda Natoländer. Motionärerna menar att den är ett exempel på samarbete med stor potential. De framhåller att denna typ av samarbete är i linje med det senaste försvarsbeslutet. Motionärerna anför att bör ansöka om deltagande i Joint Expeditionary Force (yrkande 18). I motion 2016/17:2899 av m.fl. (SD) framgår att motionärerna motsätter sig en militarisering av EU. De anser därför att inte bör delta i systemet med EU-stridsgrupper. Motionärerna anför att bör avsäga sig deltagandet i ytterligare beredskapsperioder för EU:s stridsgrupper och lämna alla eventuellt pågående förberedelser för att delta i dessa (yrkande 16). I motion 2016/17:159 av m.fl. (V) anförs att Europeiska försvarsbyrån () som bildades har till syfte att utveckla försvarskapaciteten, stärka samarbetet om krigsmateriel, stärka försvarsindustrin i samt främja militär forskning och utveckling. växer, och har anställd personal på plats. Motionärerna menar att är en del av EU:s militarisering och upprustning och yrkar därför att bör lämna (yrkande 27). Bakgrund och tidigare behandling har beslutat att målet för det militära försvaret ska vara att enskilt och tillsammans med andra, inom och utom landet, försvara och främja vår säkerhet (prop. 2014/15:109, bet. 2014/15:FöU11, rskr. 2014/15:251). I det sammansatta utrikes- och försvarsutskottets behandling (bet. 2014/15:UFöU5) av den försvarspolitiska propositionen delade utskottet regeringens syn att samarbetet i EU intar en särställning i svensk utrikes- och säkerhetspolitik. Utskottet instämde även i regeringens bedömning att ett starkt europeiskt samarbete, med Europeiska unionen som kärna, är av stor vikt mot bakgrund av den ryska aggressionen i . Utskottet anförde bl.a. att bör bidra aktivt till den konceptuella utvecklingen inom den gemensamma säkerhets- och försvarspolitiken och fortsätta att bidra till EU:s civila och militära krishanteringsinsatser. Utskottet anförde även att närmare samarbete med de baltiska staterna samt med andra länder och aktörer i vårt närområde bidrar till att stärka säkerheten i . Utskottet ville liksom regeringen se ett fördjupat och breddat samarbete med , och , t.ex. genom ökad övningsverksamhet. I den försvarspolitiska inriktningspropositionen framhöll regeringen även att aktivt bör söka deltagande i bilaterala och multilaterala samarbeten med tyngdpunkt i norra . Ett exempel på denna typ av samarbete är, enligt regeringen, det brittiskledda samarbetet Joint Expeditionary Force där styrkor från bl.a. , och de baltiska länderna ingår. Vidare anförde regeringen att militära samarbeten stärker förutsättningarna för deltagande i internationella krishanteringsinsatser inom ramen för FN, EU, Nato och . Regeringen ansåg att svenskt deltagande i sådana operationer i första hand bör ske i samarbete med andra länder, i synnerhet våra grannländer. Regeringen konstaterade att deltar i arbetet i den europeiska försvarsbyrån (, ). Inom ramen för samarbetar länderna i frågor som rör förmågeutveckling, försvarsmateriel, forskning och försvarsindustri. Regeringen bedömde det som viktigt att försvarssamarbetet utvecklas eftersom det bidrar till att höja de europeiska ländernas försvarsförmåga. I budgetpropositionen anför regeringen att vid sidan av de multilaterala samarbetena spelar bilaterala relationer och samarbetsavtal en viktig roll för att stärka säkerheten i vår del av världen. När det gäller Försvarsmaktens deltagande i internationella förmågeutvecklingssamarbeten bedömer regeringen att dessa bidrog till ökad interoperabilitet och kostnadseffektivitet. Mot bakgrund av den försämrade säkerhetspolitiska situationen i vårt närområde anser regeringen att bi- och multilaterala försvars- och säkerhetspolitiska samarbeten bör fördjupas. Försvarsministern svarade på en skriftlig fråga (fr. 2016/17:39) från (M) om vilka åtgärder som försvarsministern avser att vidta när det gäller framtida deltagande i EU:s stridsgrupper. Försvarsministern anförde i svaret att utveckling av EU:s gemensamma säkerhets- och försvarspolitik (GSFP) prioriteras av regeringen och att har deltagit i samtliga insatser inom ramen för GSFP. Just nu står enligt försvarsministern i beredskap som en del av den EU-stridsgrupp som leds av . Vidare anges i svaret att regeringen ännu inte har fattat beslut om framtida deltagande i EU:s stridsgrupper och att ett sådant beslut måste vägas mot andra engagemang utifrån effekt och kostnader. Försvarsministern svarade även på en skriftlig fråga (fr. 2015/16:1441) från (M) om huruvida försvarsministern har för avsikt att ge besked om svenskt deltagande i Joint Expeditionary Force (JEF), som utpekas i inriktningspropositionen. Försvarsministern anförde bl.a. att regeringen strävar efter tillgång till de mest avancerade och komplexa övningarna, vilket är viktigt för Försvarsmakten – för den egna utvecklingen, interoperabiliteten och förmågan att bidra effektivt i kvalificerade internationella krishanteringsoperationer. Försvarsministern konstaterade att JEF omnämns i den försvarspolitiska inriktningspropositionen som ett exempel på denna typ av samarbete. Försvarsministern angav att han i samband med sitt besök i fick mer information om JEF. Försvarsministern anförde att hans avsikt är att tillsammans med analysera frågan om ett deltagande. Vid behov avser regeringen att återkomma till i frågan. har beslutat att målet för det militära försvaret ska vara att enskilt och tillsammans med andra, inom och utom landet, försvara och främja vår säkerhet. Utskottet har tidigare framhållit att säkerhet byggs solidariskt tillsammans med andra och att hot mot fred och säkerhet avvärjs i gemenskap och samverkan med andra länder och organisationer. Utskottet delar därför regeringens bedömning att aktivt bör söka deltagande i bilaterala och multilaterala samarbeten med tyngdpunkt i norra . Mot bakgrund av den försämrade säkerhetspolitiska situationen i vårt närområde har regeringen framfört att bi- och multilaterala försvars- och säkerhetspolitiska samarbeten bör fördjupas. Utskottet menar att den nu fastlagda inriktningen är positiv för utvecklingen av svensk försvarsförmåga. Utskottet utgår från att regeringen även fortsättningsvis redovisar hur de internationella samarbetena utvecklas och anser inte att det finns skäl att vidta ytterligare åtgärder. Utskottet föreslår därför att samtliga motionsyrkanden avstyrks. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om försvarslogistiken. Jämför reservationerna 16 (SD) och 17 (KD). I motionerna 2016/17:2899 och 2015/16:3218 av m.fl. (SD) framförs att den väpnade striden kräver en ständigt närvarande logistik. Motionärerna yrkar därför på att försvarslogistiken ska vara krigsanpassad (yrkande 27 respektive 38). I samma motioner framhåller motionärerna även att centraliseringen av materielförråden har gått så långt att verksamheten blir lidande när beställningar från centralförrådet måste väntas in. Motionärerna ser behov av att tillsätta en utredning för att ta fram en optimal förrådsorganisation för Försvarsmakten. Därtill får systemet inte vara fredsanpassat, utan ska kunna verka för nationellt försvar i första hand. Motionärerna anför att det behövs mer materiel i garnisonernas förråd eftersom det med nödvändighet innebär förseningar att hämta från centrallagret (yrkande 46 respektive 57). I motion 2016/17:2497 av m.fl. (KD) framhåller motionärerna att modellen med arsenalförvaring är mycket sårbar för tidiga insatser med robotar, flyg och sabotageförband. De anser även att logistikorganisationen i övrigt uppvisar brister i förmågan att säkerställa flödet av förnödenheter, ammunition, reservdelar etc. från centrala förråd till de stridande förbanden. Motionärerna anför därför att arsenalsförvaringen och logistikorganisationen bör ses över (yrkande 7). Vidare framhåller motionärerna vikten av en samlad logistiktjänststrategi och yrkar på att en sådan utarbetas (yrkande 38). Samma motionärer framhåller detta även i motion 2015/16:2824 yrkande 13. Bakgrund och tidigare behandling I betänkande 2013/14:FöU11 konstaterade utskottet bl.a. att logistikförsörjningen har anpassats för att i första hand tillgodose fredstida krav. Utskottet ansåg att Försvarsmaktens operativa behov ska vara styrande för logistikfunktionen och att logistikförbandens stöd till övriga Försvarsmakten gäller såväl i fred som vid höjd beredskap och ytterst i krig. Utskottet förutsatte att regeringen successivt vidtar nödvändiga åtgärder före, under och efter den aviserade utredningen om materiel- och logistikförsörjning för att genomföra denna integrerade del av den nya försvarsinriktningen. Utskottet förordade inga ytterligare åtgärder. Regeringen har därefter tillsatt en utredning (dir. 2015:71) som ska se över materiel- och logistikförsörjningen till Försvarsmakten. Utredaren ska bl.a. föreslå hur den samlade materiel- och logistikförsörjningen bör utformas utifrån kravet på ökad operativ förmåga i krigsförbanden och kravet på att logistiktjänsterna organiseras för detta. Uppdraget ska redovisas . Regeringen har även justerat målen för omställningsarbetet när det gäller logistikverksamheten, som bedrivs av Försvarsmakten och , till att åstadkomma en materiel- och logistikförsörjning som i första hand är anpassad för att stödja krigsförbanden vid höjd beredskap, inklusive mobilisering (Fö2015/00953/MFI). Försvarsmaktens operativa behov ska vara styrande för försvarslogistiken. Utskottet vill betona vikten av en fungerande logistik som utformas för verksamhet såväl i fred som vid höjd beredskap och krig. Regeringens åtgärd att utreda materiel- och logistikförsörjningen välkomnas. Med tanke på att systemet länge varit fredsanpassat välkomnar utskottet även att regeringen har justerat målen för det pågående omställningsarbetet. Utskottet delar därmed motionärernas utgångspunkt att logistiken måste utformas för att optimalt stödja förbanden i deras uppgifter men anser att det inte finns skäl att föregripa varken regeringens arbete eller det pågående utredningsarbetet. Samtliga motionsyrkanden avstyrks därmed. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om innovationsupphandling, upphandlingskompetens, vissa försvarsindustrifrågor och allokering av forsknings- och utvecklingskapital. Jämför reservationerna 18 (M) och 19 (SD). I motionerna 2016/17:3204 och 2015/16:2172 av m.fl. (M) understryks att måste bli bättre på att främja svensk högteknologisk försvarsindustri i när anslagen till forskning och utveckling sjunker. Ett sätt att göra detta är enligt motionärerna att öka möjligheten för innovationsupphandling av försvarsmateriel (yrkande 23 respektive 16). Innovationsupphandling innefattar dels upphandling som utförs på ett sådant sätt att den inte utesluter nya lösningar, s.k. innovationsvänlig upphandling, dels upphandling av innovation, d.v.s. upphandling av framtagande av nya lösningar som ännu inte finns på marknaden. I motion 2016/17:3204 av m.fl. (M) yrkande 22 framhålls även behovet av att se över upphandlingskompetensen hos försvarsmyndigheterna. Motionärerna anser detta påkallat av att en hel del utvecklingsprojekt drabbats av allvarliga och utmanande långa leveranssvårigheter. I motionerna 2016/17:2871 och 2015/16:3125 av m.fl. (SD) anges att motionärerna stöder principerna att vapenexport ska baseras på en avvägning mellan försvarsindustriella och säkerhetspolitiska intressen å ena sidan, och hänsynstaganden till olika svenska utrikespolitiska mål och bl.a. situationen för mänskliga rättigheter å andra sidan. Vidare anges i motionen att EU:s gemensamma ställningstagande om principerna för vapenexport samt de åtta kriterier som ska beaktas innan beslut om krigsmaterielexport fattas ska åtföljas. Motionärerna framhåller emellertid att handlingsfrihet eller möjlighet att bedriva en inhemsk dynamisk försvarsindustri aldrig får inskränkas. Av den anledningen yrkar motionärerna att och övriga medlemsstaters möjlighet att tillämpa artikel 346 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget) om skyddandet av inhemska försvarsindustrier måste respekteras (yrkande 8 respektive 8). I motionerna 2016/17:2899 och 2015/16:3218 av m.fl. (SD) yrkar motionärerna att en försvarsindustristrategi bör upprättas som tydligt definierar säkerhetspolitiska intressen kopplade till särskilda kompetenser i fråga om tillverkning av eller handel med försvarsmateriel och att svenska myndigheter som upphandlar försvarsmateriel kan använda undantagsregeln i EUF-fördragets artikel 346 på liknande sätt som andra medlemsländer som har viktig försvarsindustri (yrkande 31 respektive 40). Vidare beskrivs i motionerna av m.fl. att det inom EU finns tankar om att låta EU bli ramen för gemensamma satsningar genom en försvarsindustristrategi för EU. Eftersom motionärerna ser risker med att andra medlemsländer tar för sig i gemensamma projekt medan backar anser de att bör avstå från att bli underställt en EU-försvarsindustristrategi (yrkande 17 respektive 13). Vidare anför motionärerna i dessa motioner att forsknings- och utvecklingskapital ska riktas mot områden där den svenska försvarsindustrin redan är framgångsrik och tillverkar strategiska system (yrkande 26 respektive 41). Bakgrund och tidigare behandling Regeringen har i den försvarspolitiska inriktningspropositionen anfört att all materielförsörjning bör bedömas utifrån uppgiften att höja krigsförbandens operativa förmåga. Regeringen redovisade att följande principer för materielförsörjning bör tillämpas: • vidmakthållande och uppgradering av befintlig materiel bör, om det är ekonomiskt försvarbart och operativa krav kan uppnås, väljas före nyanskaffning • nyanskaffning bör, när sådan är nödvändig, i första hand ske av på marknaden befintlig, färdigutvecklad och beprövad materiel • utveckling bör genomföras först när behoven inte kan tillgodoses enligt ovan. Utskottet ansåg vid behandlingen av propositionen att materielförsörjningen måste ses som instrumentell för att höja krigsförbandens operativa förmåga . Den operativa förmågan måste säkerställas, och de utmaningar som försvarets stora omsättnings-, nyanskaffnings- och uppgraderingsbehov innebär måste hanteras. Utskottet delade regeringens bedömning att en operativ balans behöver säkerställas på och att en samlad strategisk avvägning och prioritering för materielförsörjningen måste utarbetas. Utskottet såg därför positivt på regeringens avsikt att tillsätta en utredning med uppgift att ta fram förslag till hur materielförsörjningen kan prioriteras och effektiviseras för att säkra operativ förmåga efter 2020.