bet · H301KU15 · 2016-03-23 00:00:00 — medlemsstater som bryter mot EU:s grundläggande värden, men att det är en hög tröskel för att tillämpa bestämmelsen. EU-länderna har dessutom varit ovilliga att kritisera varandra, menar motionärerna. Det är därför mycket angeläget att en verkningsfull rättighetsmekanism kommer på plats, som dels ska övervaka och säkerställa att medlemsstaterna fullt ut respekterar Köpenhamnskriterierna, dels ge kommissionen möjlighet att agera mot medlemsländer som kränker mänskliga rättigheter eller rättsstatsprincipen. I kommittémotion 2015/16:1482 av m.fl. (FP) yrkande 7 begärs ett tillkännagivande om att stärka EU:s granskning av hur medlemsstaterna lever upp till mänskliga rättigheter. Motionärerna anför att sanktioner måste införas för dem som sviker EU:s grundläggande värden. I artikel 2 i fördraget om europeiska unionen föreskrivs att unionen ska bygga på värdena respekt för människans värdighet, frihet, demokrati, jämlikhet, rättsstaten och respekt för de mänskliga rättigheterna, inklusive rättigheter för personer som tillhör minoriteter. Dessa värden ska vara gemensamma för medlemsstaterna i ett samhälle som kännetecknas av mångfald, ickediskriminering, tolerans, rättvisa, solidaritet och principen om jämställdhet mellan kvinnor och män. Av artikel 7 i samma fördrag följer vidare att rådet under vissa omständigheter får slå fast att det finns en klar risk för att en medlemsstat allvarligt åsidosätter värden som anges i artikel 2. Innan detta slås fast ska rådet höra den berörda medlemsstaten och får i enlighet med samma förfarande framföra rekommendationer till denna stat. Det följer vidare av artikeln att på förslag från en tredjedel av medlemsstaterna eller från Europeiska kommissionen och efter godkännande, samt efter att ha uppmanat den ifrågavarande medlemsstaten att framföra sina synpunkter, enhälligt får slå fast att en medlemsstat allvarligt och ihållande åsidosätter värden som anges i artikel 2. Rådet, som ska fatta beslut med kvalificerad majoritet, får därefter besluta om att tillfälligt upphäva vissa av de rättigheter som den ifrågavarande medlemsstaten har till följd av tillämpningen av fördragen, inbegripet rösträtten i rådet för företrädaren för den medlemsstatens regering. Rådet ska då beakta de möjliga följder som ett sådant tillfälligt upphävande kan få för fysiska och juridiska personers rättigheter och skyldigheter. EU:s rättighetsstadga beskriver de fri- och rättigheter som EU erkänner att varje människa har. Det handlar till exempel om tanke-, religions-, yttrande- och mötesfrihet, rätt till ett skyddat privatliv och barns rätt till skydd och omvårdnad. Stadgan är till stor del en sammanfattning av de rättigheter som redan finns inom EU genom fördragen och praxis. Av artikel 258 fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF- fördraget) framgår följande: Om kommissionen anser att en medlemsstat har underlåtit att uppfylla en skyldighet enligt fördragen, ska kommissionen avge ett motiverat yttrande i ärendet efter att ha givit den berörda staten tillfälle att inkomma med sina synpunkter. Om den berörda staten inte rättar sig efter yttrandet inom den tid som angivits av kommissionen, får denna föra ärendet vidare till Europeiska unionens domstol. för att stärka rättsstaten presenterade kommissionen ett meddelande om inrättande av ett nytt ramverk i EU för att stärka rättsstaten (se faktapromemoria 2013/14:FPM 73). Syftet med ramverket är att göra det möjligt för kommissionen att finna en lösning med en berörd medlemsstat för att avvärja systematiska och allvarliga hot mot rättsstatsprincipen. kompletterar överträdelseförfarandet enligt artikel 258 i EUF-fördraget och mekanismerna i artikel 7 i och ska bestå av en process i tre steg: kommissionens bedömning, rekommendation och uppföljning. presenterades vid rådets (allmänna frågor) möte . välkomnade ramverket och dess övergripande utformning. diskuterade rådet (allmänna frågor) på det italienska ordförandeskapets initiativ hur rådet kunde utveckla sitt eget arbete för att stärka rättsstaten, parallellt med kommissionens ansvar som väktare av fördragen. Vid rådets möte antogs rådsslutsatser om att rådet ska hålla en årlig dialog om rättsstatsfrågor för att bidra till gemensam förståelse av efterlevnad av rättsstaten. Dialogen i rådet ska baseras på objektivitet, icke-diskriminering och likabehandling av alla medlemsstater och utformas så att de drar nytta av andra EU-institutioners och internationella organisationers instrument och expertis. Den årliga dialogen kan kompletteras med tematiska diskussioner. Erfarenheterna av dialogerna ska utvärderas . Förslag till rådsslutsatser om bl.a. hbt-personers rättigheter presenterade det nederländska ordförandeskapet ett förslag till rådsslutsatser med rubriken åtagande för jämställdhet och åtgärder för att främja hbt-personers rättigheter. rådsslutsatserna är att sätta hbt-frågorna på rådets dagordning. Vid rådets möte presenterade kommissionen en handlingsplan för att stärka hbt-personers rättigheter. vill med slutsatserna uppmärksamma dessa frågor och uppmana kommissionen att uppfylla och implementera åtgärderna i handlingsplanen. I slutsatserna konstateras också att EU:s rättighetsstadga anger att unionen ska motverka all ojämlikhet och diskriminering, men att studier visar att hbt-personer utsätts för omfattande diskriminering. Kommissionen uppmanas att fortsätta följa upp utvecklingen och att genomföra handlingsplanen. Förslaget till rådsslutsatser var föremål för överläggning i arbetsmarknadsutskottet . Den ståndpunkt var följande (se protokoll 2015/16:17 och överläggningspromemoria 2015/16:1285): Regeringen välkomnar att ordförandeskapet presenterar rådsslutsatser på hbt-området, då dessa frågor har begränsad synlighet på EU:s dagordning och därför behöver lyftas. Regeringen anser dock att det tydligare borde återspeglas i slutsatserna att hbt-personer omfattas av de mänskliga rättigheterna och att det också skarpare borde framgå att EU kommissionen måste leverera på den antagna handlingsplanen. . . ] Givet vikten av att synliggöra hbt-frågorna kan regeringen ställa sig bakom ordförandeskapets förslag till rådsslutsatser om både jämställdhet och hbt. Vid arbetsmarknadsutskottets sammanträde konstaterades att det fanns en majoritet för regeringens ståndpunkt i enlighet med överläggningspromemorian. Enligt uppgift från är avsikten att slutsatserna ska kunna antas som ordförandeskapets slutsatser . Europeiska unionens byrå för grundläggande rättigheter Europeiska unionens byrå för grundläggande rättigheter (FRA) är en av EU:s decentraliserade myndigheter och har till uppgift att bistå EU:s institutioner och medlemsländerna med stöd och sakkunskap i fråga om de grundläggande rättigheterna. Enligt artikel 6 i ska unionen erkänna de rättigheter, friheter och principer som fastställs i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna och såsom de garanteras i den europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna. FRA samlar bl.a. in och analyserar data och publicerar årliga rapporter om utvecklingen vad gäller grundläggande rättigheter. FRA publicerar även tematiska rapporter och kan på begäran av EU:s institutioner lämna ett yttrande i en specifik fråga. Handlingsplan för mänskliga rättigheter och demokrati Europeiska unionens råd antog en ny handlingsplan för mänskliga rättigheter och demokrati för tidsperioden –2019. Eftersom EU:s medlemsländer har tillträtt flera internationella organisationers konventioner om mänskliga rättigheter är ländernas regeringar skyldiga att med intervaller på mellan ett och rapportera till respektive organisation om genomförandet av konventionsbestämmelserna. Nedan följer en kort beskrivning av de olika organisationernas granskning. Efterlevnaden av kontrolleras genom att kan pröva klagomål från enskilda om kränkningar av . För fyra andra centrala konventioner har kommittéer av oberoende experter etablerats. Kommittéernas uppdrag är att övervaka att staterna skyddar och respekterar rättigheterna i de konventioner de ratificerat. Med undantag för Europeiska konventionen till förhindrande av tortyr och omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning, är de stater som har tillträtt en av dessa konventioner skyldiga att med regelbundna intervaller på mellan två och rapportera till kommittén om genomförandet av konventionsbestämmelserna på nationell nivå. För tortyrkonventionen gäller i stället att dess kommitté anordnar besök på platser där frihetsberövade personer befinner sig för att bedöma hur dessa behandlas. Efter varje besök sänder kommittén en rapport till den berörda staten med sina observationer, rekommendationer och uppföljande frågor. Även kommission mot rasism och intolerans (ECRI) genomför landsbesök och presenterar därefter rapporter med rekommendationer till medlemsländerna. ECRI grundar inte sitt arbete på någon specifik konvention men har i uppgift att bekämpa rasism, främlingsfientlighet och diskriminering på grund av etnicitet m.m. utifrån bl.a. den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna. för mänskliga rättigheter () granskar regelbundet situationen för mänskliga rättigheter i alla FN:s medlemsstater genom s.k. Periodic Reviews. granskas 48 länder. Detta innebär att varje stat granskas . Länder som är medlemmar i granskas under sin mandatperiod. har tillträtt sju centrala om mänskliga rättigheter. För var och en av konventionerna har en kommitté av oberoende experter etablerats. Kommittéernas uppdrag är att övervaka att staterna skyddar och respekterar rättigheterna i de konventioner de ratificerat. Utskottet vill när det gäller EU:s medlemsländers respekt för mänskliga rättigheter framhålla att värnandet av de mänskliga rättigheterna och människors demokratiska delaktighet är hörnstenar som ska genomsyra arbetet i såväl EU som globalt. Det är därför positivt att ett ramverk inrättats i EU för att stärka rättsstaten. Utskottet ser likaså positivt på att rådet (allmänna frågor) ska hålla en årlig dialog om rättsstatsfrågor. Utskottet noterar vidare att erfarenheterna av dialogerna ska utvärderas . Utskottet är mot denna bakgrund inte berett att göra något tillkännagivande i frågan. Motionerna 2014/15:1610, 2015/16:1482 yrkande 7, 2015/16:2261 yrkande 8 och 2015/16:2332 yrkande 8 avstyrks. Utskottet instämmer i vad som anförs i motion 2015/16:2206 yrkande 4 om vikten av att alla medlemmar i respekterar hbt-personers mänskliga rättigheter. Det är därför med tillfredsställelse som utskottet noterar det förslag till rådsslutsatser om bl.a. hbt-personers rättigheter som förhandlas i EU. Med hänsyn till det pågående förhandlingsarbetet anser utskottet inte att det finns någon anledning att göra ett tillkännagivande till regeringen. Utskottets förslag i korthet avslår en motion om att införa en lag om rätt till domstolsprövning. I motion 2014/15:811 av och (båda FP) föreslår motionärerna att möjligheten att införa en lag om rätt till prövning av civila rättigheter och skyldigheter enligt svensk lag, EU:s rättighetsstadga eller utreds. Ett tillkännagivande yrkas med detta innehåll. Motionärerna anför att sedan inrättades har den svenska rättsordningen tagit stora steg framåt i det faktiska försäkrandet av fri- och rättigheter. Trots det finns det inte någon uttrycklig rätt till domstolsprövning av civila rättigheter och skyldigheter i grundlagen. Vid den senaste grundlagsreformen valde att inte införa en sådan grundlagsregel, trots att flera remissinstanser ansåg att det kunde behövas. Motionärerna anför att regelsystemet när det gäller rätten till domstolsprövning inför förvaltningsdomstolar är både omfattande och komplicerat. Dessutom kan enskilda vända sig till allmän domstol för att få förvaltningsbeslut prövade enligt vissa regler i . Slutligen anförs att det över huvud taget inte finns någon reglering av rätten till domstolsprövning enligt svensk lag om den enskilde hävdar att en lag genom dess utformning kränker ens rättigheter. Sammanfattningsvis anser motionärerna att det för att stärka enskilda individers möjlighet att hävda sina civila rättigheter och skyldigheter är rimligt att införa en generell lag som ger rätt till en prövning av civila rättigheter och skyldigheter samt grundläggande fri- och rättigheter gentemot statsmakten. I 2 kap. 11 § RF föreskrivs att en domstol inte får inrättas för en gärning som redan har begåtts eller för en viss tvist eller i övrigt för ett visst mål. Vidare anges att en rättegång ska genomföras rättvist och inom skälig tid samt att förhandling vid domstol ska vara offentlig. I artikel 6.1 stadgas följande: Var och en skall, vid prövningen av hans civila rättigheter och skyldigheter eller av en anklagelse mot honom för brott, vara berättigad till en rättvis och offentlig förhandling inom skälig tid och inför en oavhängig och opartisk domstol, som upprättats enligt lag. Domen skall avkunnas offentligt, men pressen och allmänheten får utestängas från förhandlingen eller en del därav av hänsyn till den allmänna moralen, den allmänna ordningen eller den nationella säkerheten i ett demokratiskt samhälle, eller då minderårigas intressen eller skyddet för parternas privatliv så kräver eller, i den mån domstolen finner det strängt nödvändigt, under särskilda omständigheter när offentlighet skulle skada rättvisans intresse. Proposition 2009/10:80 En reformerad grundlag I samband med remissbehandlingen av betänkande En reformerad grundlag (SOU 2008:125) anförde ett par remissinstanser att en grundlagsreglering borde övervägas även av den övergripande principen om rätten till domstolsprövning. Enligt regeringen fanns det emellertid inte något underlag för att göra några sådana överväganden i det aktuella lagstiftningsärendet (prop. 2009/10:80 s. 161). Utskottet är inte berett att ställa sig bakom yrkandet om att införa en lag om rätt till domstolsprövning av civila rättigheter och skyldigheter. Motion 2014/15:811 avstyrks. 2015/16:KU15 UTSKOTTETS ÖVERVÄGANDEN Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom det som utskottet anför om att regeringen bör återkomma med ett förslag till reglering av enskilda fysiska och juridiska personers möjlighet att få skadestånd av staten eller en kommun vid överträdelse av och tillkännager detta för regeringen. ställer sig vidare bakom det som utskottet anför om att regeringen bör tillsätta en utredning med uppgift att analysera frågan om skadestånd vid överträdelse av grundlagsskyddade fri- och rättigheter i regeringsformen. Jämför reservationerna 15 (SD) och 16 (S, MP, V). I kommittémotion 2015/16:2493 av m.fl. (M, C, FP, KD) yrkande 1 begärs ett tillkännagivande om att utreda möjligheterna för en enskild att få skadestånd om staten kränker grundlagsskyddade fri- och rättigheter. Motionärerna hänvisar till en dom från () som meddelades 2014. I domen tillerkändes en person skadestånd efter att han felaktigt fråntagits sitt svenska medborgarskap. Medborgarskapet fråntogs personen i strid med bestämmelsen i 2 kap. 7 § RF enligt vilken ingen svensk medborgare som är eller har varit bosatt i riket får fråntas sitt medborgarskap. Rättigheten är absolut och kan inte begränsas. HD konstaterade att det i svensk rätt anses krävas särskilt lagstöd för att en rätt till ersättning för ideell skada ska föreligga. Något uttryckligt lagstöd för att tillerkänna en person skadestånd vid en överträdelse av 2 kap. 7 § RF finns inte. Trots detta konstaterade HD att en överträdelse av bestämmelsen är av sådant slag att övervägande skäl talar för att ideellt skadestånd ska kunna dömas ut av domstol. Motionärerna anför att domen medför en delvis ny dimension av RF, vilket de välkomnar, men att den även innebär att det råder viss osäkerhet om det nuvarande rättsläget. Justitiekanslern () har sagt att JK kommer att tillämpa domen mycket restriktivt och enbart vid fall av felaktigt indraget medborgarskap. Mot denna bakgrund bör en utredning tillsättas för att utreda det nuvarande rättsläget och bedöma om och i sådant fall hur en sådan rätt till skadestånd bör kodifieras. I kommittémotion 2015/16:2502 av m.fl. (M) begärs i yrkande 3 ett tillkännagivande om att överväga att införa en rätt till skadestånd från staten eller en kommun vid överträdelse av . Motionärerna anför att Utredningen om det allmännas ansvar enligt i sitt slutbetänkande Skadestånd och (SOU 2010:87) föreslog att en särskild skadeståndsbestämmelse skulle införas. Enligt förslaget skulle en enskild fysisk eller juridisk person som drabbas av en överträdelse av kunna få skadestånd till följd av överträdelsen från staten eller en kommun. Motionärerna anser att regeringen, med beaktande av remissinstansernas synpunkter, bör överväga att utarbeta ett lagförslag i linje med utredningens förslag. Även i motion 2015/16:465 av (S) begärs ett tillkännagivande om att se över möjligheterna att anpassa svensk lagstiftning till praxis som ger enskild rätt till skadestånd vid rättighetskränkning. Motionären anför att gäller som svensk lag samt att slagit fast att den enskilde därmed har rätt till skadestånd vid en kränkning av en rättighet som konventionen skyddar. Vidare hänvisar motionären till betänkandet Skadestånd och (SOU 2010:87). Utredningen om det allmännas ansvar enligt Utredningen om det allmännas ansvar enligt föreslog i betänkandet Skadestånd och (SOU 2010:87) bl.a. att det införs en ny regel som ger möjlighet för enskilda fysiska och juridiska personer att få skadestånd av staten eller en kommun vid överträdelse av . Enligt uppgift från bereds betänkandet i . Högsta domstolens dom (NJA 2014 s. 323) () bedömde i rättsfallet NJA 2014 s. 323 att staten var ersättningsskyldig för ideell skada vid avregistrering av svenskt medborgarskap. Målet gällde en person som till följd av ett beslut av av blivit ofrivilligt avregistrerad som svensk medborgare. HD anförde bl.a. att en överträdelse i ett enskilt fall av förbudet i 2 kap. 7 § andra stycket RF betar den drabbade de rättigheter som följer av medborgarskapet. Den innebär att staten bryter mot den grundläggande skyldigheten i det rättsliga förhållande som medborgarskapet utgör. En sådan överträdelse har skadeverkningar som inte låter sig värderas efter en allmän måttstock. Även om bestämmelsen i första hand riktar sig till lagstiftaren och myndigheter, utgör en överträdelse av den ett sådant avsteg från statsskickets grunder att överträdelsen även bör kunna åberopas av den enskilde som grund för skadeståndsskyldighet för staten. HD anförde vidare att utgångspunkten i svensk rätt anses vara att det krävs särskilt lagstöd för att en rätt till ersättning för ideell skada ska anses föreligga. Det saknas bestämmelser som ger den enskilde rätt till sådan ersättning vid överträdelse av 2 kap. 7 § andra stycket RF. En överträdelse av den bestämmelsen är emellertid av sådant slag att övervägande skäl talar för att ideellt skadestånd ska kunna dömas ut av domstol, anförde HD. Enligt utskottets uppfattning finns det anledning att införa en reglering av enskilda fysiska och juridiska personers möjlighet att få skadestånd av staten eller en kommun vid överträdelse av . Utskottet konstaterar att ett sådant förslag lämnades i betänkande SOU 2010:87. Betänkandet har remissbehandlats och bereds i . Enligt utskottet bör regeringen återkomma till med förslag till reglering i linje med utredningens förslag. Utskottet föreslår att ställer sig bakom vad utskottet nu anfört och tillkännager detta för regeringen. Utskottet tillstyrker därmed motionerna 2015/16:465 och 2015/16:2502 yrkande 3. I rättsfallet NJA 2014 s. 323 gjorde HD bedömningen att ideellt skadestånd ska kunna dömas ut av domstol vid överträdelse av förbudet i 2 kap. 7 § andra stycket RF om att ingen svensk medborgare som är eller har varit bosatt i riket får fråntas sitt medborgarskap. Enligt utskottets uppfattning finns det anledning att utreda frågan om skadestånd vid överträdelse av grundlagsskyddade fri- och rättigheter i RF. Utskottet anser därför att regeringen bör tillsätta en utredning med uppgift att analysera den frågan. Utredningen bör också föreslå de lagändringar som bedöms erforderliga. Utskottet föreslår att ställer sig bakom vad utskottet nu anfört och tillkännager detta för regeringen. Utskottet tillstyrker därmed motion 2015/16:2493 yrkande 1. Utskottets förslag i korthet avslår en motion om en översyn av bestämmelsen i regeringsformen om stridsåtgärder på arbetsmarknaden. I motion 2015/16:3100 av (SD) begärs ett tillkännagivande om en översyn av fackliga sympatiåtgärder. Motionären anför att rätten att strejka är central i ett fritt samhälle och en mycket viktig del av den svenska modellen. Flera av de stridsåtgärder som används av den fackliga rörelsen är i många fall något som inte hör till dagens samhälle. Det borde vara en självklarhet att oskyldiga inte straffas, men så är inte fallet på grund av rätten till fackliga sympatiåtgärder. En översyn av RF behöver göras. I 2 kap. 14 § RF anges att en förening av arbetstagare samt arbetsgivare och en förening av arbetsgivare har rätt att vidta stridsåtgärder på arbetsmarknaden, om inte annat följer av lag eller avtal. mot enskilda och är därför ett undantag från regeln att bestämmelserna i om fri- och rättigheter endast gäller mot det allmänna. Regeln infördes på enhälliga förslag i syfte att värna om den fackliga friheten (bet. KU 1973:26 s. 51–52). Enligt utskottets uppfattning finns det inte något skäl att se över bestämmelsen i 2 kap. 14 § RF. Utskottet avstyrker därmed motion 2015/16:3100. Ekonomiskt stöd till politiska partier Utskottets förslag i korthet avslår en motion om ekonomiskt stöd till politiska partier. Utskottet hänvisar till pågående beredningsarbete. I motion 2015/16:2040 av och (båda SD) begärs ett tillkännagivande om fackmedlemmars pengar. Motionärerna anför att en del av medlemsavgiften för en person som är ansluten till ett automatiskt går till Socialdemokraternas kassa. Motionärerna anser att det bör lagstadgas om att förbunden inte får skänka pengar till politiska partier om inte den enskilde medlemmen godkänner det. Lagen (2014:105) om insyn i finansiering av partier Lagen (2014:105) om insyn i finansiering av partier trädde i kraft . Lagen syftar till att trygga allmänhetens insyn i hur partier finansierar sin politiska verksamhet och hur valkandidater finansierar sina personvalskampanjer. Kommittén om insyn i finansiering av partier Regeringen beslutade att tillsätta en parlamentariskt sammansatt kommitté som ska analysera vissa frågor om insyn i partiers och valkandidaters finansiering. I kommitténs direktiv (2014:90) anförs bl.a. följande: I den allmänna debatten har det uppmärksammats att det kan vara svårt för en enskild att avgöra om ett medlemskap i en arbetstagar- eller arbetsgivarorganisation innebär att man då i praktiken stöder ett visst parti ekonomiskt. Eftersom det huvudsakliga skälet för medlemskapet oftast inte är av politisk karaktär har det också diskuterats om inte den enskilde borde ha möjlighet att ta ställning till om han eller hon vill att medlemsavgiften ska få användas på det sättet. Kommittén bör därför analysera och överväga om det bör införas särskilda regler om insyn och ett krav på samtycke från enskilda medlemmar när det gäller ekonomiskt stöd som organisationer som företräder arbetsmarknadens parter lämnar till partier eller valkandidater. Den redovisade analysen bör innehålla en kartläggning av både förekomsten av sådant stöd och hur stödet redovisas för organisationernas enskilda medlemmar. Kommittén ska redovisa sitt uppdrag . Utskottet konstaterar att den fråga som aktualiseras i motionen övervägs av om insyn i finansiering av partier. Detta beredningsarbete bör inte föregripas. Motion 2015/16:2040 avstyrks därmed. 1.Ett stärkt skydd för äganderätten m.m., punkt 1 (M) av (M), (M), (M) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: