bet · H301UbU15 · 2016-04-21 00:00:00 — 2015/16:1 utg.omr. 16 s. 199). Att attrahera fler utländska studenter är ett mål i den nationella strategi för internationalisering av den högre utbildningen som presenterades i propositionen Ny värld – ny högskola (prop. 2004/05:162 s. 57, bet. 2005/06:UbU3, rskr. 2005/06:160) och som kompletterades i propositionen Gränslös kunskap – högskolan i globaliseringens tid (prop. 2008/09:175, bet. 2008/09:UbU19, rskr. 2008/09:282). I en gemensam skrivelse till regeringen framhöll (), Universitets- och högskolerådet (UHR), och () att strategin för internationalisering av den högre utbildningen behöver förtydligas, omfokuseras och samordnas med andra politikområden. I skrivelsen föreslås tre övergripande mål: att stärka som kunskapsnation, att öka förmågan att attrahera internationell talang och att utveckla ett förhållningssätt av globalt ansvar. Dåvarande och Internationella programkontoret för utbildningsområdet (IPK) fick 2008 i uppdrag att samordna ett forum för internationalisering i syfte att förbättra samordningen mellan myndigheter och organisationer som stöder universitets och högskolors internationaliseringsarbete (U2008/4073/UH). Uppdraget har övergått till UHR som redogör för arbetet i forumet, särskilt de resultat som har uppnåtts till följd av förbättrad samordning inom forumet i frågor som avser rekrytering och mottagande av utländska studenter. Erkännande av utländska examina När det gäller yrken där det i svensk lag krävs t.ex. en viss examen, auktorisation eller legitimation för att få arbeta inom yrket är det den behöriga myndigheten för yrket som ansvarar för att erkänna utländska yrkeskvalifikationer. är t.ex. behörig myndighet för hälso- och sjukvårdsyrken och för lärar- och förskolläraryrkena. Ordningen för erkännande av utländska yrkeskvalifikationer regleras i ett EU-direktiv, det s.k. yrkeskvalifikationsdirektivet. Direktivet har genomförts i svensk rätt genom dels lagen (2016:145) om erkännande av yrkeskvalifikationer som träder i kraft , dels yrkesspecifika regleringar (prop. 2015/16:44, bet. 2015/16:UbU6, rskr. 2015/16:148). UHR ansvarar för bedömning av utländska utbildningar på gymnasial och eftergymnasial nivå enligt vad regeringen särskilt beslutar och för tillämpningen i av EU:s direktiv och konventioner om erkännande av utländska utbildningar, se förordning (2012:811) med instruktion för Universitets- och högskolerådet. UHR ska enligt regleringsbrevet särskilt redovisa hur myndigheten, inom ramen för bedömningsverksamheten, har samverkat med eller bistått universitet och högskolor, andra relevanta myndigheter, studie- och yrkesvägledarfunktioner samt andra aktörer och intressenter i syfte att främja möjligheten till vidare studier och etableringen på arbetsmarknaden för kvinnor och män med utländsk utbildning. UHR ska särskilt redovisa hur myndigheten har samverkat med när det gäller legitimation och behörighet för lärare och förskollärare. I sitt svar på fråga 2015/16:373 av (M) om bluffuniversitet anförde statsrådet följande. De problem med så kallade bluffuniversitet som har uppmärksammats är allvarliga. Liksom påtalar har förekomsten av bluffuniversitet och falska examina nått en global spridning och ökat såväl i som i andra länder, bl.a. via digital marknadsföring. och högskola är inte skyddade. Huvudproblemet, dvs. förekomsten av oriktiga eller falska dokument, löses emellertid inte genom att beteckningen universitet skyddas i lag. Liksom själv påtalar finns redan regler som begränsar vilka examina som får utfärdas och vilka utbildningsanordnare som har rätt att utfärda dessa examina. Problemet med de s.k. bluffuniversiteten är att dessa utfärdar utbildningsbevis utan sådant tillstånd och utan att någon myndighet eller organisation utövar kvalitetsgranskning eller tillsyn över verksamheten, vare sig i eller i något annat land. Den enskilda individen har ett stort ansvar för att inte medvetet använda falska dokument och det är viktigt att det finns god information om förekomsten av s.k. bluffuniversitet för att undvika att personer gör detta i god tro. Det är även viktigt att arbetsgivare har tillgång till information om förekomsten av s.k. bluffuniversitet och oriktiga dokument och att de görs medvetna om problemen. För att komma till rätta med problemen krävs i första hand tillförlitliga nationella system för kvalitetsutvärdering och för bedömning av svenska och utländska kvalifikationer. I sker det bl.a. genom de regelbundna nationella kvalitetsutvärderingar som genomför och den tillsyn som myndigheten utövar. tillhandahåller även en förteckning över utbildningsanordnare i som har tillstånd att utfärda examina. Om en enskild utbildningsanordnare utfärdar en examen som kräver tillstånd för att få utfärdas, kan anordnaren vid vite föreläggas att upphöra med det. Universitets- och högskolerådet som har i uppgift att bedöma utländska gymnasiala och eftergymnasiala utbildningar granskar såväl att utbildningen är erkänd i enlighet med utbildningslandets regler som dokumentens äkthet så långt det är möjligt. I de fall myndigheten har fått bekräftelse från utfärdande myndighet om att det rör sig om en förfalskning polisanmäls dessa. När det gäller erkännande av utländska kvalifikationer för att utöva ett yrke som är reglerat i ansvarar den behöriga myndigheten för yrket i fråga för bedömningen och för att kontrollera handlingarnas äkthet. Arbetet mot bluffuniversitet och oriktiga eller falska examina är emellertid inte bara en nationell utmaning. Falska examina erbjuds oftast via utländska hemsidor som nationell lagstiftning har svårt att rå på. Internationella samarbeten är därför en förutsättning för att nå framgång. Inom såväl EU som inom den s.k. Bolognaprocessen, där deltar aktivt, diskuteras frågor om både kvalitetssäkring och erkännande. Inom och har riktlinjer tagits fram för kvalitetssäkring av högre utbildning för att motverka spridningen av oriktiga eller falska examensbevis och bluffuniversitet. För att säkerställa att deltagande länder följer de gemensamma regler och riktlinjer som har satts upp i fråga om arbetet med erkännande av kvalifikationer finns dessutom samarbeten som har inrättats av EU och i samarbete med . För att stävja utvecklingen är det viktigt att även fortsättningsvis deltar i dessa samarbeten. För regeringen är det mycket viktigt att människors förtroende för högre utbildning upprätthålls. Arbetsgivare och enskilda individer ska kunna vara förvissade om att de examina som utfärdas är kvalitetsgranskade och att de utfärdas i enlighet med gällande regelverk. Enligt förordningen (2015:152) med instruktion för () ska myndigheten stödja undervisning i svenska på högskolenivå i andra länder och ansvara för den övergripande samordningen av det statliga stödet för svenskundervisning utomlands för icke-svenska medborgare (2 §). Av årsredovisningen framgår att SI lämnar olika typer av stöd till institutioner, lärare och studenter i utlandet (s. 39–40). Kurser i Sverigestudier (språk, litteratur och samhälle) erbjuds enligt årsredovisningen vid 228 institutioner i 38 länder för närmare 33 500 studenter, varav 14 000 utanför (statistik saknas från 39 universitet). Det finns omkring 600 svensklärare vid universiteten. För lärarnas kompetensutveckling arrangeras en sommarkonferens och en kurs för utländska svensklärare i . Det anordnas också regionala konferenser. Universiteten får bidrag för litteraturinköp, gästföreläsare eller kortare lärar- och forskarvistelser i . Studenter kan söka stipendier för sommarkurser i och för en termins studier vid svensk folkhögskola. De kan också söka bidrag för kortare vistelser i för exempelvis uppsatsskrivande. När det gäller internationella studenter i ser utskottet fram emot att ta del av det pågående arbete med att identifiera utvecklingsområden och hinder för internationalisering av högre utbildning i som regeringen redovisar i budgetpropositionen . Utskottet vill särskilt understryka vikten av ett effektivt samarbete mellan universitet och högskolor och berörda myndigheter för att underlätta rekrytering och mottagande av internationella studenter. Utskottet kan konstatera att det finns ett etablerat forum för samordning av sådana frågor som UHR ansvarar för och avstyrker därmed motionerna 2014/15:541 (C) yrkande 1, 2015/16:841 (S) och 2014/15:2624 (C). Erkännande av utländska examina När det gäller erkännande av utländska examina kan utskottet konstatera att det är den behöriga myndigheten för ett legitimationsyrke som ansvarar för att erkänna utländska kvalifikationer för yrket och att ordningen för det regleras i ett EU-direktiv som har genomförts i svensk rätt genom dels en ny lag som är gemensam för alla yrken, lagen (2016:145) om erkännande av yrkeskvalifikationer, dels yrkesspecifika föreskrifter. Utskottet vill i sammanhanget understryka vikten av att UHR bistår andra myndigheter när det gäller bedömningen av den utländska utbildning som krävs för en legitimation. Utskottet anser mot denna bakgrund att det gällande regelverket är väl avvägt och avstyrker därmed motionerna 2015/16:696 (M) och 2015/16:667 (L) yrkande 3. Utskottet delar motionärens och statsrådets för högre utbildning och forskning uppfattning att problemen med de s.k. bluffuniversiteten är allvarliga. De skadar tilltron till den högre utbildningen generellt och kan orsaka stora problem i det enskilda fallet för såväl individer som arbetsgivare. Utskottet vill, liksom statsrådet i sitt frågesvar , peka på vikten av tillförlitliga nationella system. För svenskt vidkommande är två myndigheter centrala i denna fråga: UKÄ, som ansvarar för examenstillstånd, kvalitetssäkring och tillsyn, och UHR, som ansvarar för bedömning av utländsk utbildning och information om svensk högskoleutbildning. Utskottet vill också peka på vikten av att deltar aktivt i olika internationella samarbeten kring detta. Utskottet bedömer, i likhet med statsrådet, att dessa samarbeten är viktiga för att stävja utvecklingen. Utskottet anser inte att det finns skäl att initiera några ytterligare insatser utöver den ordning som redan finns etablerad i och det arbete som redan pågår internationellt. Utskottet avstyrker därmed motion 2015/16:1580 (M) yrkandena 1–3. Utskottet kan konstaterat att stöder svenskundervisning i utlandet på högskolenivå genom och att den verksamheten omfattade bl.a. kurser i Sverigestudier (språk, litteratur och samhälle) vid 228 institutioner i 38 länder för närmare 33 500 studenter, varav 14 000 utanför . Utskottet konstaterar att det är en omfattande verksamhet och ser inte något behov av att vidtar några åtgärder med anledning av motionsönskemålet. Därmed avstyrks motion 2014/15:2624 (C). Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om utbildningsutbudet vid vissa lärosäten och kommunala lärcenter och utbudet av vissa yrkesutbildningar. Jämför reservationerna 18 (M) och 19 (SD). Utbildningsutbudet vid vissa lärosäten och kommunala lärcenter I motion 2015/16:2390 av m.fl. (S) menar motionärerna att den betydelse som och Campus har för kompetensförsörjning och utveckling bör beaktas. I motion 2014/15:476 av m.fl. (S) och motion 2015/16:1526 av m.fl. (S) menar motionärerna att den betydelse som har för regionens ekonomiska tillväxt och välfärd bör beaktas. I motion 2014/15:1936 av m.fl. (S) anser motionärerna att det är angeläget att får tillräckliga resurser till forskning och utbildning för att skapa tillväxt och utveckling i landet. I motion 2015/16:1015 av m.fl. (S) vill motionärerna att betydelse för tillväxt och välfärd ska beaktas. I motion 2014/15:952 av m.fl. (S) och motion 2015/16:309 av m.fl. (S) anser motionärerna att det är viktigt att beakta den betydelse som har för regionens utveckling och tillväxt. I motion 2015/16:654 av m.fl. (S) framhåller motionärerna betydelsen av forskning och utbildning vid . I motion 2014/15:1413 av m.fl. (S) och i motion 2015/16:633 av m.fl. (S) anser motionärerna att det är angeläget att se över behovet av att inrätta fler utbildningsplatser vid . I motion 2014/15:2142 av m.fl. (S) anser motionärerna att måste få bättre planeringsförutsättningar när det gäller ekonomi och utbildningsplatser. I motion 2015/16:349 av m.fl. (S) framhåller motionärerna vikten av att beakta den betydelse som har för kompetensförsörjningen och den framtida tillväxten. I motion 2014/15:1922 av och (båda S) betonar motionärerna vikten av insatser för de nya universiteten. I motion 2014/15:959 av m.fl. (S) vill motionärerna framhålla vikten av att säkerställa behovet av utbildningsplatser och forskningsresurser på . I motion 2014/15:445 av och i (båda S) yrkande 2 framför motionärerna att det är angeläget att se över behovet av att säkerställa utbildning och forskning inom minoritetsspråk som samiska och meänkieli vid . I motion 2015/16:2422 av och (båda S) framför motionärerna att möjligheten till högre utbildning i hela landet genom kommunala lärcenter bör ses över. I motion 2015/16:651 av (S) framför motionären att möjligheterna att förlägga fler utbildningsplatser till kommunala lärcentrum bör ses över. I motion 2015/16:324 av (S) anför motionären att möjligheterna att förlägga fler utbildningsplatser till kommunala lärcentrum bör övervägas. Utbudet av vissa yrkesutbildningar I kommittémotion 2015/16:3226 av m.fl. (M) yrkande 19 föreslår motionärerna att tillgången på läkare och sjuksköterskor säkras genom att fler utbildas. Motionärerna menar att det är särskilt viktigt med specialistsjuksköterskeutbildning och barnmorskeutbildning. I motion 2014/15:1690 av (M) och motion 2015/16:1545 av (M) yrkande 1 framför motionären att det bör göras en översyn av möjligheten att ta fram en nationell strategi för sjuksköterskors specialistutbildning, bl.a. för att samordna utbildningsplatser och personalbehov. I motion 2014/15:2549 av (M) framför motionären att fler speciallärare bör utbildas. I motion 2014/15:1100 av (SD) framför motionären att regeringen bör återkomma till med förslag till en särskild satsning på att utbilda fler specialistsjuksköterskor. I kommittémotion 2015/16:2550 av m.fl. (SD) yrkande 1 förordar motionärerna en nationell översyn och kvalitetssäkring av scenkonstutbildningarna. Det är viktiga verktyg, menar motionärerna, för att skapa en balans mellan utbud och efterfrågan när det gäller utbildningsplatser och för att säkra kvaliteten hos den svenska scenkonsten i den internationella konkurrensen. I motion 2014/15:774 av m.fl. (FP) anser motionären att den svenska läkarutbildningen bör dimensioneras så att den svarar mot landets eget behov. I motion 2015/16:897 av (KD) anför motionären att regeringen ska verka för att öka antalet högskoleplatser på audionomprogrammet. I motion 2015/16:2290 av (KD) pekar motionären på det framtida behovet av läkarförsörjning i hela landet. I motion 2014/15:1939 av och (båda S) framhåller motionärerna hälso- och sjukvårdens stora behov av fler läkare. Motionärerna anser att det är oacceptabelt att vissa delar av landet tvingas förlita sig på s.k. stafettläkare och andra provisoriska lösningar för att klara medborgarnas vårdbehov. I motion 2014/15:2793 av och (båda S) yrkande 2 anser motionärerna att möjligheten att inrätta fler utbildningsplatser för läkare, psykologer och sjuksköterskor med inriktning mot psykiatri bör ses över. I motion 2015/16:650 av m.fl. (S) framför motionärerna att betydelsen av läkarutbildningen vid bör beaktas. I motion 2015/16:655 av m.fl. (S) framför motionärerna att regeringen bör överväga behovet av att se över att förskollärar- och lärarutbildning finns att tillgå på fler platser i landet. Mål för antal examina högskolereform innebar bl.a. en decentralisering av utbildningsplaneringen. I propositionen Universitet och högskolor – Frihet för kvalitet (prop. 1992/93:1) föreslog regeringen att mål för antal examina ska sättas endast för sådana examina där staten kan anses ha anledning att förvissa sig om ett tillräckligt antal examinerade . Inledningsvis sattes mål för civilingenjörsexamen, läkar- och tandläkarexamina samt grundskollärar- och gymnasielärarexamina. I propositionen Den öppna högskolan (prop. 2001/02:15, bet. 2001/02/UbU4, rskr. 2001/02:43) bedömde regeringen att examinationsmålen för vissa yrkesexamina bör kvarstå, men att det krävs en kontinuerlig översyn med hänsyn till utvecklingen i det omgivande samhället och att justeringar ska göras vid behov. I propositionen Bäst i klassen – en ny lärarutbildning (prop. 2009/10:89) bedömde regeringen att målen för antal examina inom lärarutbildningen bör ersättas med ett system där universitet och högskolor får ett större ansvar för att dimensionera utbildningen till lärare och förskollärare i samverkan med det omgivande samhället. Regeringens ställningstagande i propositionen byggde på bl.a. erfarenheter och forskning som pekade på i sin rapport for the (2008). I den s.k. autonomipropositionen En akademi i tiden – ökad frihet för universitet och högskolor (prop. 2009/10:149) bedömde regeringen att universitet och högskolor bör få ett större ansvar att själva dimensionera utbildningarna. Det bör därför inte längre anges mål för antal examina. Det bör inte ankomma på regeringen att sätta mål för enskilda utbildningar, menade regeringen, utan man bör låta universitet och högskolor ansvara för att dimensionera även civilingenjörs- och sjuksköterskeutbildningarna med hänsyn till studenternas efterfrågan och arbetsmarknadens behov. Enligt regleringsbrevet för för universitet och högskolor ska utbildningsutbudet vid universitet och högskolor svara mot studenternas efterfrågan och arbetsmarknadens behov. Universitet och högskolor ska i årsredovisningen redovisa vilka bedömningar, prioriteringar och behovsanalyser som ligger till grund för beslut om utbildningsutbudet. Ett universitets eller en högskolas avvägningar när det gäller t.ex. fördelningen mellan program och kurser på olika nivåer och med olika förkunskapskrav samt fördelningen mellan campus och distansutbildning ska redovisas. Prioriteringar och förändringar som rör utbildningar inom hälso- och sjukvårdsområdet samt lärar- och förskollärarutbildningar ska särskilt kommenteras. Därutöver ska en redovisning lämnas över hur lärosätet möter det omgivande samhällets behov av utbildning. Vidare ska universitet och högskolor som har tillstånd att utfärda lärar- eller förskollärarexamina planera för dimensioneringen av utbildningen till olika examina, inriktningar och ämneskombinationer så att dimensioneringen svarar mot studenternas efterfrågan och arbetsmarknadens nationella och regionala behov. De överväganden och åtgärder som har gjorts för att informera och vägleda studenterna i detta val ska redovisas i årsredovisningen. I budgetpropositionen uttalar regeringen att denna ordning, med en stor frihet för lärosätena att själva dimensionera utbildningarna så länge dessa svarar mot studenternas efterfrågan och arbetsmarknadens behov, skapar en stor flexibilitet i utbildningsutbudet. I propositionen framför regeringen vidare att erfarenheter visar att en alltför centralstyrd dimensionering av utbildning inte är ändamålsenlig. Regeringen ser dock att samverkan mellan lärosäten, liksom t.ex. mellan lärosäten och berörda myndigheter, innebär möjligheter till en bättre dimensionering av utbildningarna. Vid planering av utbildningsutbudet är det enligt regeringen viktigt att universitet och högskolor tar del av analyser om det framtida behovet på arbetsmarknaden. För stora delar av utbudet behöver sådana analyser grundas på bedömningar av arbetsmarknaden på både regional och nationell nivå (prop. 2015/16:1 utg.omr. 16 s. 200). En särskild utredare (dir. 2014:54) har haft i uppdrag att beskriva utvecklingen och sammansättningen av utbildningsutbudet i högskolan ur ett helhetsperspektiv såväl på nationell nivå som på lärosätesnivå . Utredaren lämnade betänkandet Högre utbildning (SOU 2015:70). Betänkandet remitterades och bereds nu i (). Det nuvarande resurstilldelningssystemet infördes i samband med högskolereform. Anslaget för utbildning på grundnivå och avancerad nivå är baserat på antal helårsstudenter och antal helårsprestationer (begreppet ”platser” finns inte). Det är lärosätets ansvar att prioritera vilka utbildningar som ska bedrivas och besluta hur tilldelade medel ska fördelas internt. Ett lärosäte kan alltså genom interna omprioriteringar tillskjuta medel till vissa utbildningar. Satsningar på utbildningar till vissa bristyrken beslutade om fortsatta satsningar på vissa utbildningar som leder till yrken där det finns en stor brist på högskoleutbildad arbetskraft (prop. 2015/16:1 utg.omr. 16 s. 198, bet. 2015/16:UbU1, rskr. 2015/16:113). Beslutet omfattade en satsning på förskollärarutbildningen, grundlärarutbildningen, speciallärar- och specialpedagogutbildningarna samt den kompletterande pedagogiska utbildning som leder till ämneslärarexamen. Beslutet omfattade vidare en satsning på utbildningarna till sjuksköterska, barnmorska och specialistsjuksköterska. Utskottet kan inledningsvis konstatera att högskolereform innebar en decentralisering av utbildningsplaneringen. Universitet och högskolor ansvarar själva för dimensioneringen av utbildningsutbudet. Utbudet ska enligt regleringsbrevet för universitet och högskolor svara mot studenternas efterfrågan och arbetsmarknadens behov, och universitet och högskolor ska i årsredovisningen redovisa vilka bedömningar, prioriteringar och behovsanalyser som ligger till grund för beslut om utbildningsutbudet. Utskottet vill understryka vikten av att högskolans utbildningar möter både arbetsmarknadens och samhällets behov och på . Utskottet vill också understryka vikten av att prognoser och underlag finns tillgängliga såväl för lärosäten att utgå från i sina beslut kring dimensionering som för blivande studenter att utgå från när det gäller att välja inriktningar med goda arbetsmarknadsutsikter När det gäller utbildningsutbudet vid vissa universitet och högskolor (inklusive kommunala lärcenter) konstaterar utskottet att lärosätena själva beslutar vilka utbildningar de vill erbjuda studenter, under förutsättning att lärosätet har rätt att utfärda examen för den aktuella utbildningen. Det är lärosätets ansvar att prioritera vilka utbildningar som ska bedrivas och besluta hur tilldelade medel ska fördelas internt. Utskottet avstyrker därmed motionerna 2014/15:445 (S) yrkande 2, 2014/15:476 (S), 2014/15:952 (S), 2014/15:959 (S), 2014/15:1413 (S), 2014/15:1922 (S), 2014/15:1936 (S), 2014/15:2142 (S), 2015/16:309 (S), 2015/16:324 (S), 2015/16:349 (S), 2015/16:633 (S), 2015/16:651 (S), 2015/16:654 (S), 2015/16:1015 (S), 2015/16:1526 (S), 2015/16:2390 (S) och 2015/16:2422 (S). När det gäller utbudet av vissa yrkesutbildningar konstaterar utskottet att bl.a. specialistsjuksköterskeutbildning, barnmorskeutbildning och speciallärarutbildning hör till de utbildningar som efter beslut byggs ut . Utskottet avstyrker därmed motionerna 2014/15:774 (FP), 2014/15:1100 (SD), 2014/15:1690 (M), 2014/15:1939 (S), 2014/15:2549 (M), 2014/15:2793 (S) yrkande 2, 2015/16:650 (S), 2015/16:655 (S), 2015/16:897 (KD), 2015/16:1545 (M) yrkande 1, 2015/16:2290 (KD), 2015/16:2550 (SD) yrkande 1 och 2015/16:3226 (M) yrkande 19. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om utvärdering av lärarutbildningen, specialisering på vissa lärarutbildningar, krav vid antagning till lärarutbildningen och om lärarutbildningens innehåll. Jämför reservationerna 20 (M), 21 (C), 22 (M, L), 23 (SD), 24 (KD), 25 (M), 26 (SD), och 27 (KD). I partimotion 2015/16:3073 av m.fl. (M) yrkande 26 och i kommittémotion. 2015/16:2735 av m.fl. (M) yrkande 1 anser motionärerna att en utvärdering av lärarutbildningen behöver göras. Inom ramen för utvärderingen bör ersättningsmodellen ses över för att säkerställa att kraven på lärarstudenterna inte sänks. I kommittémotion 2015/16:2399 av i m.fl. (C) yrkande 1 framför motionärerna att möjligheten att kontinuerligt utvärdera lärarutbildningen bör ses över för att säkerställa att utbildningen ligger i framkant.