· H301JuU15 · 2016-05-12 16:42:42 — Jag tycker att det är lagstiftning som, om den fungerar, motverkar allvarliga konsekvenser i samhället. Det är väldigt viktigt. Vad har det här de facto lett till? Frågan är om inser problemen. Om mängden narkotika värderas som hälften så straffvärt som har man också tagit bort möjligheten att få till straffprocessuella tvångsmedel. Om man ska få tillstånd till hemliga tvångsmedel blir det då minimistraffet i straffskalan eller det förväntade straffet för det brott det är fråga om. Polisen klagar på att de har fått beslut om hemliga tvångsmedel i betydligt mindre omfattning än tidigare, därför att praxis har sänkts. Det kan också vara en förklaring till att vi ser en kraftig ökning av ringa brott. Förklaringen kan vara att polisen har ökat vad som kan kallas det socialpolisiära arbetet, vilket i och för sig kan vara bra. Men det kan också vara ett uttryck för att mängden narkotika i samhället är större som man inte kommer åt det på grund av att lagföringarna för de grova narkotikabrotten har minskat högst påtagligt, som de ringa narkotikabrotten har ökat. Det kan finnas ett samband. Det säger också de som arbetar på Nationella operativa avdelningen hos . Det här är viktigt att ha med sig. Därför måste den här lagstiftningen behandlas på ett annat sätt än när det gäller järnvägsunderhåll eller andra jämförbara lagar. Det finns mängder av brottskategorier, våld i nära relationer till exempel, som man behöver utvärdera systematiskt och vetenskapligt innan man justerar lagstiftningen. Därvidlag skiljer sig inte det här från någonting annat. Däremot ser vi precis som ni, , oerhört allvarligt på narkotikabrott. Det har vi gjort . Vi socialdemokrater har en restriktiv hållning i fråga om narkotiska preparat och användningen av dem. Det har vi varit överens om över blockgränsen också. När det gäller just beslag i tullen har mängden beslagtagna preparat ökat. Jag vet inte om det beror på ökad effektivitet inom eller på att mängden in har ökat. Det som motsäger det senare är till exempel CAN:s mätningar bland populationen. De visar på att användningen av narkotika inte har ökat nämnvärt . Det är ju bra. Det är en värdeförskjutning vi kan se. Det kan vi se även när det gäller alkoholen. Förtäringen av alkohol har sjunkit dramatiskt på bara , framför allt bland unga. På det viset kan man säga att det är en del att bekämpa brotten i domstolarna. Men det finns andra delar av samhällsorganismen som måste fungera för att vi ska kunna hantera gisslet med narkotiska preparat. Jag tror att vi har lite olika ingångar där. I vårt rättspolitiska program, framför allt portalsidorna, kan man se att vi har en annan syn på hur vi egentligen vill minska mängden brott och mängden missbruk i samhället. Vi tror mer på att hålla ihop det här landet, minska klasskillnaderna, jobba för ett mjukare samhälle och vara brottspreventiva i mycket större omfattning än att ropa på strängare straff och fler poliser. Det är inte så enkelt. Det är mycket mer komplext, om de här stora samhällsproblemen ska lösas på lång sikt. Jag vill börja med att yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet Synnerligen grova narkotikabrott. Det här är en allvarlig fråga. Jag har arbetat en hel del med just narkotikamissbrukare . Jag har sett hur narkotika kan förstöra människors liv, hur man kan brytas ned helt och hållet av ett beroende som dessutom inte bara berör en själv utan hela den sociala omgivningen - vänner, familj och barn. Man kan förstöra sitt och sina medmänniskors liv. Jag har också sett vilken enormt svår väg tillbaka det är, hur otroligt svårt det är hitta vägen tillbaka. För oss som inte har detta beroende upplever jag att det är nästan omöjligt att begripa hur svårt det är att komma ur ett beroende. Det är därför som det är så viktigt att vi från samhällets sida verkligen sänder ut rätt signaler i den här frågan. Det som jag tycker är viktigast i betänkandet är att vi sänder ut rätt signaler. Jag minns hur jag långt innan jag visste att jag skulle ta plats här i justitieutskottet, få debattera den här frågan och ha möjlighet att vara med om att fatta beslut i den i nyhetsförmedlingen uppmärksammade rapporteringen kring Högsta domstolens beslut i den här frågan. Jag hajade till, trots att jag inte brukar lyssna så jättenoggrant på just juridiska frågor i nyhetsrapporteringar, och tänkte att det här är fel väg. Det är inte denna väg man ska gå och framför allt inte signalverkan på den. Sedan kan man alltid diskutera fram och tillbaka vad som är exakt rätt strafflängd. Jag är varken jurist, polis, advokat eller annan sakkunnig i den biten. Men det viktiga att fundera på är vilken signal vi sänder från samhällets sida när det gäller narkotikabrott. Och det är inte bra utan till och med väldigt dåligt att sända signalen att det ska vara lindrigare straff. Däremot är det viktigt att sända signalen att man kan sluta med sitt missbruk, att det alltid finns en väg tillbaka. För att inte skicka signalen till missbrukare, brottslingar och smugglare att narkotikabrott ska vara mer tillåtet i är det viktigt att, som betänkandet gör, skärpa straffskalan. Som flera har påpekat i debatten, som kritik, förlänger inte detta den totala straffskalan, men det differentierar och återinför den verkliga strafflängd som har varit tidigare. Sedan skulle vi kunna ha en lång diskussion här om det skulle bli bättre av att ha ännu hårdare straff. Jag tror inte att det är så vi löser narkotikaproblemen i . Dem löser vi mer, som föregående talare påpekade, i samhällsbygget. Men det är också viktigt att skicka signaler om att det inte ska vara lättare och mindre straffbart att ägna sig åt narkotikabrottslighet. Det ska inte vara lättare och får inte vara lättare. Därför tar vi detta steg i riksdag och hittar just denna rimliga nivå. Det verkar ändå som att vi är relativt överens i kammaren om denna signal. Sedan kan det finnas detaljer som vi inte är överens om, men jag tycker att det är viktigt att vi fattar detta beslut. Därför yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet. Den första frågan man kan ställa sig är: Var står egentligen när det gäller narkotikapolitiken? Var står är nog ganska klart i alla fall, för precis som han redogjorde för i sitt anförande har han betydlig erfarenhet av hur det här kan drabba människor. Där har vi något gemensamt. Jag har, inte minst som ung polisman , på Plattan här i , , sett hur människor har gått under av narkotika, hur man har avlidit i sina egna spyor på skitiga toaletter, vad narkotikan har gjort för nära anhöriga, familjer, bekanta, för brottsoffer och för samhället i stort. Och det är bedrövligt! Jag är glad över att vi ändå har en så pass gemensam syn på narkotikapolitiken i , för det är en styrka. För vår del är det viktigt att göra allt det där andra. Det här är bara en del som vi talar om. Vi har också hela den socialpolitiska delen med brottsförebyggande insatser, möjligheter att få ett arbete - ett meningsfullt liv. Man kan säga att om ungdomar mår dåligt gör de dåliga saker. Men på en punkt har jag en helt annan uppfattning än : Jag tror inte att vår uppgift är att sända signaler. Vi ska inte sända signaler, utan vi ska skapa en lagstiftning som har effekt i verkligheten. Det ska fungera längst ut i kedjan, och om det inte gör det har vi misslyckats. Signalpolitik avfärdar jag. Tyvärr är det alltför många riksdagsledamöter som tror att signalpolitik är det som vi ska syssla med. Jag är mån om att det här blir bra, och borde med sin bakgrund kanske kunna se det på samma sätt. Jag har lite svårt att förstå frågeställning. står ju upp för den restriktiva narkotikapolitik som vi diskuterar här . Vad jag betonade i mitt anförande var att om vi vill komma åt narkotikamissbruket i sig - även där verkar vi ha en gemensam syn - är det mycket bredare insatser som måste sättas in för att få bort inte bara ungdomarna utan också många äldre från Plattan och andra ställen eller åtminstone minska behovet av att fly bort från verkligheten. När jag pratar om signaler kanske det låter lite nedlåtande. Men för mig är det en tydlig signalverkan när det sänds ut i svensk nyhetsförmedling att har sänkt straffskalan för narkotikabrott. Det tycker jag är fel. Det som är viktigt med betänkandet är att vi återställer straffskalan. Det är det jag menar med signal, och därmed blir signalen också en verklighet. Att det skulle vara mer tillåtet i med inte bara narkotikamissbruk utan också narkotikabrott som smuggling av narkotika är helt fel signal och helt fel verklighetsbild att sända ut. Så ska inte ske. Det var därför som det fanns ett tillkännagivande här i kammaren, och det är därför som regeringen har återkommit med konkreta förslag som vi ska rösta om . Det är bra att är tydlig på den här punkten. Och det var tydligen inte så svårt att uppfatta min fråga. Jag har fortfarande vissa farhågor eftersom har visat sig vara ganska relativistiska på många områden, men jag tar på orden. Jag konstaterar också att det säger om detta med signaler delvis handlar om att peka finger, som uttryckte det, åt . Då har jag det möjligen gemensamt med , för jag tycker att det är viktigt att vi som politiker i det här fallet talar om hur vi i riksdag anser att vi ska ta ett grepp över hela den viktiga del som narkotikapolitiken utgör. Det här är den ena delen. Jag tycker att det som säger är helt okej. Och jag hoppas verkligen att också i övrigt står för detta, även efter det som kommer att hända nu . Jag tvivlar på att narkotikapolitiken blir en stor fråga på . Vi har andra frågor som vi ska debattera. Jag menar emellertid inte att det här är att peka finger åt . Det är som stiftar lagar och som tolkar och följer lagarna. Det är helt klart i enlighet med den beslutsordning som är förankrad i . Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .)