bet · H401KU14 · 2016-11-11 00:00:00 — : Nej, bara att det är tydligt att jag har föregripit ett anställningsbeslut så att säga, att det var hen som … ansökt och sedan uppstod en fråga. Jag kollade i diariet att den personen efter min bedömning av förtjänst och skicklighet … så att jag sa att du kommer att få jobbet. Så att det är klart. I övrigt tycker jag att vi väldigt mycket har varit inne i detalj. Finns det några frågor runt assistenttjänsten eller specialisttjänsten? Jag kan säga att jag har skickat två mer mejl till min sambo, men de är av mindre natur. Om jag ska redogöra för det – det vet jag inte om ni vill ens en gång. Ordföranden: Det anställningsärende som du nämnde , där du hade tittat i diariet och gett ett besked som ett föregripande, vilket anställningsärende gällde det? : Det tror jag inte att man har diskuterat i medierna. (: … inte utlämnat.) Nej, det är nog inte utlämnat, vad jag förstår, utan det är bara när jag själv har tittat på mina mejl. Skånberg (KD): I detta lite mindre forum kanske det är lättare att utveckla hur i all världen det kunde bli så fel med landshövdingen. Det känns skönt att åka hem och ha fått hela er bild, om det finns något ytterligare att säga. Det finns ju en del konstigheter. Jag vill ta ett direkt citat från tidningen: Vem hade du kontakt med på ? Enligt hade hon direktkontakt med dåvarande generaldirektören för att få råd i frågan om avgångsvederlaget. – Jag hade träffat honom tidigare på en arbetsgivardag. Det är lättare att ringa till en person som man har ett ansikte på, än att ringa någon man aldrig sett. Det var inte beroende på att jag tyckte att det var nödvändigt att gå högst upp i kedjan, utan det var för att det var den enda jag kände. Myndighetschefer emellan var det helt naturligt. Vad sa han till dig? – Budskapet var kristallklart, att jag hade rätt. Jag hade rätt att avskeda min länsöverdirektör. – – – Det passade ju så bra att han på något sätt var två myndigheter i samma person. Det är som från en annan planet, jämfört med vad du säger. Kan du i detta forum utveckla något om hur det kunde bli så tokigt? Ordföranden: När vi säger ”detta forum” är det värt att notera att det görs stenografiska uppteckningar även här. : uttalanden i frågan måste stå för henne – dem vill jag inte gärna kommentera. Jag kan bara konstatera att jag också såg tidningsartikeln och hur hon hade formulerat sig. Jag nämnde på det öppna sammanträdet att skickade ett mejl till mig. Jag ska citera det mejlet, så att det blir tydligt vad hon har skrivit till mig i den här frågan: DN ringde mig . Jag var helt inställd på att svara på frågor om mina kontakter med , så när de frågade om mina kontakter med (där jag inte alls var DIREKT inblandad) så berättade jag om mina kontakter med dig och . Snurrigt, och jag fick tyvärr ingen möjlighet att läsa mina citat före publicering. Jag beklagar verkligen mitt misstag. Det mejlet har jag lämnat en kopia på till så att det liksom finns för utskottets ledamöter att läsa och ta ställning till. (MP): Jag sitter med i det , som några andra i KU också sitter med i. Vi hade en avstämning med . hann jag bli väldigt upprörd, så jag behöver liksom fortsätta att bearbeta och fråga lite grann kring krishanteringen på . Detta har uppenbarligen varit den typ av kris som man kan lära väldigt mycket av när det gäller krishantering, inte bara hur man ska organisera sig utan också hur man faktiskt ska hantera kriser. En av de grundläggande delarna handlar i stor utsträckning om information. Jag upplever att i alla fall jag inte har riktigt samma syn på det som jag upplever att vi fick från dig på mötet. Detta med armlängds avstånd har jag stor respekt för – det är oerhört viktigt. Men , när jag läser hur man ska använda det: Det ska ändå vara som en typ av insynsråd, och vi ska ändå kunna vara medkommunikatörer. När en sådan här tokig sak händer och vi inte får information direkt från är det oerhört svårt att förstå för mig. Jag skulle vilja höra lite grann om synen på detta. , , finansutskottet – vilka är det som vid en kris bör få information och när, om allt sköts bra? : Om jag börjar med det som säger om informationen till parlamentariska råd: Jag ringde upp ordföranden, när utvecklingen började snabbas på, och informerade honom. Då sa han till mig att någon ledamot eller några ledamöter hade ställt frågan om man inte borde ha ett möte och borde ge mer information. Då sa jag: Självklart står vi till förfogande för detta. Jag ringde till och med upp en extra gång för att påpeka just det, att vi finns där när som helst. Sedan hände inte mycket mer. Jag vet inte – som jag sa när vi hade telefonmötet med – om det var någon missuppfattning oss emellan. Men jag har verkligen så att säga ställt våra tjänster till förfogande. Sedan har jag löpande informerat ordföranden och utgått från att det sedan har vidarebefordrats till rådet. När det sedan gäller kontakterna, om vi börjar med det : Det är vår ingång i , och det är väldigt viktigt för oss att vi får komma och prata om verksamheten och olika frågor. Då är det reglerat vad som är rådets uppgift och vilka frågor som vi ska gå dit med. Sedan är vi noga med att verkligen berätta om verksamheten. Vi har haft olika presentationer. Vi har haft medarbetare med oss, så att ni så att säga ska vara informerade. Så vi ser det som en för oss jätteviktig kanal. Det är självklart att rådet ska ha information. Men i min föreställningsvärld går man liksom till ordföranden, och sedan får ordföranden se till att det händer saker. Beträffande frågan i övrigt, kontakter med : Vi är väldigt glada och tacksamma varje gång vi bjuds in för att just få informera om verksamheten och det som finns där. (C): Det intryck som vi i har fått är mycket att ni var ivriga att komma igång med det här arbetet. Ni gjorde det med stor entusiasm, och för oss i lät det väl positivt. Men jag vill kommentera en sak i det svar som jag fick på min fråga när det gällde förordnandetiderna, att ni ändå är relativt nya. När beslutade om att ha olika förordnandetider hade en tydlig avsikt att skapa en kontinuitet i arbete. Det svar som jag fick gick ut på att det var bra att ni var tre nya, för då kunde ni framställa något nytt. Men som jag ser det är det ingen tvekan om att beslut om förordnandetider innebar att det skulle vara en kontinuitet i arbetet genom att man hade olika förordnandetider och tillvaratog erfarenheter som fanns hos de riksrevisorer som hade varit lite längre tillbaka. Jag bedömer och vill säga att det har haft betydelse för det som har hänt att man genomförde detta väldigt snabbt. kan det vara bra att det går snabbt, men det har varit lite olika ingångar i detta, hur man har tänkt. Ni har, uppfattar jag det, inte tänkt som tänkte när man skapade olika förordnandetider. Kommentera gärna det. : Då gör jag lite personliga reflektioner. Jag tycker att det som pratar om, som har slagit mig lite grann: Ni kommer ihåg när blev oberoende. Då fanns det ingen som över huvud taget ville säga något om räntan, för då hotade man ju oberoende. pratar alla om räntan, och man känner ändå att det är direktionen som i slutändan fattar ett beslut. Jag uppfattar att är i det stadiet att får man över huvud taget inte ha synpunkter på – granskningsförslag eller granskningsidéer eller synpunkter på någonting – för då tar vi instruktion. Det tror jag att man måste tänka efter på. Jag tycker att det tar upp där och även det , nästan så här: Oj, har jag gett en idé , liksom, ingen instruktion. Jag tycker inte att det är ett bra förhållningssätt. Ett oberoende betyder för mig bara att jag som riksrevisor i slutändan ska fatta ett så välinformerat beslut som möjligt rörande granskning, effekter, resultat och rekommendationer. Det får inte vara så att jag och ni andra uppfattar mig som att jag har benådats med några gåvor att helt plötsligt kunna allt i sak och metod. Jag skulle snarare, efter allt det här, vilja att man inser att man måste öppna upp för kompetens och idéer och att vem som helst får bjudas in och ge förslag till granskningar. Men sedan ska jag naturligtvis ha den integriteten att jag kan sortera i den myriad av intressanta idéer som det finns att granska. Det är väl även en rekommendation till , att man tar för sig. Jag tycker att vi har fått igång den verksamheten bättre. Vi skulle ha en diskussion om vad de olika partierna skulle tycka är de riktigt viktiga frågorna. Men sedan är det upp till oss riksrevisorer inom vår tårtbit att känna: Nej, men det är det här vi ska prioritera. Det är mitt råd för framtiden. Tänk inte 1994, utan vem som helst får diskutera räntan utan att vi tror att tar en instruktion. Det är ett gott råd. Så till reflektionerna om man ska börja eller . Jag vidhåller – och det tänker jag med bestämdhet säga: När jag satt och läste på om produktivitet, kvalitet och effektivitet runt var jag besviken. Jag tyckte att uppdraget som riksrevisorerna hade fått var så otroligt fint och viktigt och att man borde förvalta det mycket bättre. Därför pratade vi oss samman, utifrån de erfarenheterna, utifrån att vända stenar i , där vi såg: Vi kan inte leva upp till en granskning av oss själva. Vi lever inte som vi lär. Men väldigt mycket har hänt. Väldigt mycket nya, duktiga människor har kommit dit. Jag vill inte lägga skulden på någon. Men jag tycker att ni rör vid sådana frågor. Borde ibland utvärdera – alltså inte själv, men precis som ni gör med ? Det är väl självklart. Min rekommendation är naturligtvis att oberoende inte får betyda att vi inte får lyssna på synpunkter och ni inte får ge synpunkter. Oberoende betyder inte att emellanåt ska någon se över . Det är inte värdigt. Ni ska liksom bry er om på samma sätt som – och det ska liksom vara folk med kompetens. Det har inte funnits någon person som har genomlyst utifrån effekter eller samhällsnytta. Det har i stället mycket rört den årliga revisionen och regelefterlevnad. Det är ingen som har gjort det. Den utmaning, om man säger så, som fanns där tror jag var window of opportunity genom att vi var tre nya. hade inte varit där och man skulle utvärdera henne, utan på något sätt kände vi alla: Vi kan bidra tillsammans som statsvetare, jurist och nationalekonom med att tillföra värdefull kompetens. Kontinuiteten, nej, den fanns inte där då, men det finns alltid för- och nackdelar med allt. Men jag känner att jag vill ha det här sagt, för är otroligt viktig, men man kan göra det bättre – självklart, som allt annat. (SD): Jag har egentligen en fråga på ett helt annat ämne. var inne på att fråga om ni hade anlitat externa konsulter för att hantera den här krisen. De fick egentligen ett rätt kortfattat svar. Svaret var att ni arbetar med externa aktörer i er kommunikation. Jag vet , och vi vet exempelvis sedan vi arbetade med ärendet med att de fick väldigt mycket kritik för att de hade anlitat pr-byråer och att det hade blivit väldigt höga kostnader i samband med ett försök att mediehantera. Är det något ni kan vidareutveckla ? Har ni anlitat pr-byråer för att hantera den kris som har varit just nu? Är det något som i sådana fall riskerar att komma upp i medierna längre fram och som vi bör känna till redan nu? : Vi har upphandlade mediekonsulter. Det finns tre företag på listan som man kan ropa av från. Vi började använda dem när krisen var ett faktum, kan man säga. Men de var redan anlitade, eftersom vi behövde hjälp i kommunikationsverksamheten, eftersom vi hade vakanser där. En vakans har redan varit uppe: pressekreteraren. Då användes den kapaciteten så att säga. Den togs i bruk redan tidigare. Sedan har vi fortsatt att använda dem . Den pressekreterare som vi har med oss och som är tillfälligt anlitad av myndigheten kommer från konsultbyrån. Att kunna krishantera i en sådan här situation – jag skulle väl inte beskriva den som en liten enkel kris, utan den har varit komplicerad i den meningen att det är så många frågor som kommer upp och för oss helt okontrollerat – kan man inte ha kapacitet för hemma hos myndigheten, för då skulle man få ha en gigantisk kommunikationsavdelning. Dessutom är det sommar , och medarbetare är på semester och så. För oss har det varit otroligt värdefullt att ha den professionella hjälpen. Vad kostnaderna kommer att landa på kan vi inte säga . Vi har gjort kompletterande upphandlingar. Man måste ju konkurrensutsätta när man har gått över ett visst belopp, och det är gjort . (SD): Den ursprungliga intentionen med den rullande successionen är ju satt ur spel sedan åtminstone ett par vändor tillbaka. En annan förutsättning som har hängt med sedan tidernas begynnelse är det tredelade ledarskapet, som man har fått gå in och justera lite i. Jag skulle vilja höra er syn, hur ni ser på det tredelade ledarskapet, riksrevisorernas inbördes oberoende i förhållande till varandra och så vidare. Finns det någon ytterligare förändrings- eller utvecklingspotential där som skulle kunna göra det effektivare? Jag minns att nämnde att det är klart att det hade varit enklare om man till exempel hade varit ensam – då hade det varit lättare att driva igenom saker. Finns det förbättringar som kan göras när det gäller det tredelade ledarskapet och riksrevisorernas inbördes oberoende? : Precis som du säger pratade vi lite om det tidigare. Ska det vara tre, som det är , måste man vara samstämmig och måste ha en gemensam syn på hur myndigheten ska drivas. Annars fungerar det inte. Hur skulle det se ut om riksrevisorerna hade olika uppfattningar mot personalen och i frågor som gäller hur granskningsprocessen ska vara utformad, vad vi bör lägga resurser på och vilka normer som bör gälla inom myndigheten och så? Sedan kan man vara hur mycket administrativt ansvarig som helst, men det måste vara samsyn. Vi har lagt ned otroligt mycket jobb på det. Den frågan tror jag finns så länge man har flera riksrevisorer, alldeles oberoende av vilken organisatorisk lösning man väljer. Det är klart att man skulle kunna ha … För mig ligger det nära till hands att dra parallellen med en domstol – jag har ju varit domstolschef tidigare. Där är det inte konstigt att någon är myndighetschef och den främste domaren i domstolen, men ändå utför varje domare så att säga största grundlagsskyddade verksamhet var och en för sig. Man kan tänka sig sådana lösningar, men de ligger ju väldigt långt bort. I övrigt tror jag att man liksom får kämpa på med den lösning som är. Det är inte så himla mycket som kan göras. Får vi alla bitar på plats nu tror jag att problemen liksom mattas av. Enligt min uppfattning är vi ju helt och hållet på rätt väg vad gäller breddning av granskningarna och breddning av kompetensen och att vi verkligen ska utföra det uppdrag som vi är satta att utföra. : Jag delar nog uppfattning. Det är en väldigt konstig konstruktion, och den kan naturligtvis gå väldigt fel. Jag tror att den förutsätter att den administrativt ansvariga riksrevisorn också lyssnar på de behov som de andra revisorerna har. Det vore ju helt omöjligt om till exempel bestämde exakt hur kompetensen skulle se ut och jag sedan är satt att se på effekter och samhällsnytta så som ni har beställt. Det måste vara en person som är villig att diskutera behoven, eftersom man har den där tredjedelen och det egentligen är jag som gör rapporterna med hjälp av den kompetens som jag anser vara nödvändig. Om sedan säger att alla ska vara jurister får jag jätteproblem. Det är jättesvårt. Det är en balans här. Jag tycker att vi hade ett väldigt bra samspel och en diskussion i de här frågorna. Bristen blir när kanske två personer blir sjuka. Det går inte länge, för då blir den ena hälften absolut inte gjord, eller också skulle allt ansvar ha legat på mig – det vet jag inte riktigt. Där fanns det ingen bra lösning. Där blev det naturligtvis ett problem. Men i övrigt tycker jag att den här konstellationen fungerar väldigt väl, om den administrativa revisorn bjuder in och diskuterar: Dina behov för dina granskningar, hur ser den kompetensen ut? (MP): Jag ska bara fortsätta med den externa mediehanteringen. Jag hade nog inte så stort behov av att lämna så mycket input. Men vad jag definitivt hade haft behov av var i första hand att ni hade skrivit något på er egen hemsida när det första hände. Det pratade jag med pressavdelningen om att de borde göra. När avgick hade jag i alla fall förväntat mig att få ett direktmeddelande. Jag hade inte behövt mer än så – en länk till hemsidan där det stod vad som hände. I stället fick jag all information från de journalister som ringde kontinuerligt. Hela vårt samtal gick via medierna. För mig är det helt oacceptabelt, så jag hoppas att vi kan lära något när det gäller krishantering. När jag lyssnar hör jag att ni tänker: När den här omorganisationen börjar sätta sig är krisen över. Så kan det ju faktiskt bli – det skulle kunna bli så. Men det skulle också – eftersom det så oerhört mycket handlar om förtroende, extern och internt – kunna bli så att krisen fortsätter. Då skulle jag faktiskt vilja ställa frågan: Orkar ni med en kris som går över från att vara en mediekris till att vara en politisk kris, nu när ni inte har en styrelse, när man inte kan sitta så här runt ett bord och prata, utan det handlar om att detta ska diskuteras i alla partigrupper, att alla åtta partigrupper ska sitta och prata om detta, att 349 riksdagsledamöter ska diskutera fortsatt förtroende? Orkar ni det? : När det gäller den första frågan är budskap klart uppfattat. Det finns klara förbättringsområden när det gäller krishanteringen. Jag ger mig på alla punkter. Det tidigare var bara ett försök att förklara det som har hänt. När det gäller i vad mån man orkar: Det är väldigt svårt att ta ställning till det som inte har hänt. Man kan tänka sig alla möjliga värstascenarier, och det är klart att det finns ett värstascenario där man inte skulle orka eller helt enkelt inte skulle tycka att det var kul längre, och det tror jag är förödande för varje chef, om man inte tycker. Men så känns det inte . Jag brukar leva under devisen att svårigheter är till för att övervinnas, och jag tycker att jag är skyldig verksamheten och er att faktiskt göra ett väldigt seriöst försök att få det här på fötter. : Jag har under hela mitt yrkesliv tyckt att det har varit väldigt kul att gå till jobbet. Jag har haft en karriär och en möjlighet att sitta på positioner där jag har tyckt att det har varit väldigt kul att gå till jobbet. Det har jag tyckt även på , och det tycker jag fortfarande på . Ja, vi har haft en kris. Ja, jag har själv varit inblandad och liksom skapat den krisen i någon mening. Men jag har en stark entusiasm och en tro på att det går att få det här på fötter igen. Jag tror verkligen på det förändringsarbete som är nödvändigt att göra inom för att leva upp till de krav som ni har ställt på oss i revisionslagen. Men precis som säger: Det går inte att förutse allt som kommer att hända , vad partierna bestämmer, vad bestämmer, vad Axbergers utredning kommer att leda till och annat som kan påverka detta. Och det finns som sagt gränser också för min entusiasm. Det kommer det att finnas . Men just är mitt svar: Ja, jag har tillräcklig entusiasm för att göra ett försök att återställa det förtroende som eventuellt har brustit. : Man måste alltid ta ansvar för sina handlingar. Det tycker jag att jag har gjort. Men jag vill nog lite också, utifrån din fråga, , svara så här: Jag ville komma till tals på externa hemsida en eller efteråt, men det fick jag inte – därför att jag hade lämnat. Men jag skickade ett mejl till alla medarbetare, och jag skickade till och TT för att ändå förklara. Jag tycker att du har en berättigad fråga där. Men jag vill ändå säga att jag skrev ett mejl, fast det inte nådde dig. (S): Ordförande! Jag skulle vilja fråga om den svenska ”litenheten”, som har påpekats av framför allt . Det finns endast en liten krets personer att vända sig till. Jag vänder mig till de två som ämnar stanna kvar: Hur ska man råda bot på personbundenheten, att hitta människor att bolla med, som man nödvändigtvis inte är kompis med, att bredda kretsen och att systematisera? Kommer ni att klara av det? Räcker till i det förhållandet? Vidare har jag en fråga som rör rapporteringen i . Ett flertal organisationer har uttalat sig som företräder någon form av tyngd på området. och har ställt vissa krav. De har än så länge inte kommenterats i diskussionen . Jag skulle vilja höra vad ni har att säga om det som de ändå har uttryckt. : När det gäller kretsen att bolla frågor med är den väl omhändertagen i den nya granskningsprocessen och det faktum att vi vänder oss så mycket utåt för att få andras synpunkter och få möjlighet att få in kompetens. Om vi sköter vår uppgift väl blir det ringar-på-vattnet-effekter, och förhoppningsvis kommer fler att vara villiga att ställa upp och bolla med oss. har vi lyckats rekrytera många duktiga medarbetare med egna kontaktnät som gör att kan få en större exponeringsyta. Jag har gott hopp om att det ska finnas personer. Det är inte så att man utbyter erfarenheter med umgängesvänner. Det är fråga om personer som man har träffat på i sitt yrkesliv. Med nära vänner kan man inte göra så. Sedan var det frågan om organisationerna som har uttalat sig. Egentligen var det i egenskap av ordförande för och sedan var det ordföranden i FAR. Min reaktion är att de uttalade sig utan att ha en fullständig bild av vare sig vad som har hänt eller vad som är kraven för att avsätta en riksrevisor. : Det var frågan om räcker till och en liten krets. Problemet är delvis löst eftersom jag har lämnat mitt uppdrag. Vad säger är intressant. I första omgången anställningar av enhetschefer och ämnessakkunniga fick vi inte tag på kompetens för alla enheter eller på alla positioner. De vi lyckades rekrytera kunde i sin tur locka annan kompetens som vi knappt hade en aning om fanns. Goda cirklar lockar till sig nya personer. Man får tycka vad man vill. Det var inte så att spetskompetensen var intresserad av att jobba på tidigare. var många med spetskompetens jätteintresserade av att komma till . Det finns ett gott syfte. Man får göra någonting gott och göra nytta. Det är jättespännande! Det var starten som var det viktiga, det vill säga att få tillräckligt många som sedan, i nästa tur, andra kunde tycka var intressanta att få jobba med, diskutera sakfrågor och vidareutveckla metoder. Tyvärr är för litet för att tro att när man rekryterar den typen av kompetens att man inte har träffat personen. Många har passerat och – om de lämnar akademin. Det är viktigt att få lära sig genom att få jobba med de spännande uppgifterna. : Jag har ett kort tillägg till vad och har sagt. har därutöver ett nytt vetenskapligt råd med en bred disciplinär bakgrund. De har nätverk både inom akademin och utanför akademin, som vi har möjlighet att utnyttja. Det är en viktig kugge i det fortsatta externa arbetet. Ordföranden: Jag såg att vinkade, men det känns som att vi skulle behöva avrunda. Vi har pressträffen 16, och vi behöver inom utskottet. Jag såg nu att också vaknade. Om det inte är mycket angelägna frågor tycker jag att vi ska börja avrunda. Sedan avslutar vi. (C): Det gällde frågan om att inte fick lägga ut information på nät. Du har ju begärt entledigande men är ännu inte entledigad av . Har man i det läget inte rätt att få lägga ut information på hemsidan? Du är ju fortfarande tjänstgörande riksrevisor. : Det var väl så det förklarades, det vill säga att jag hade begärt mitt entledigande – ja, jag hade väl kanske inte skickat in den ännu, men så var det. Jag kände ändå en frustration över att jag inte fick förklara mig på hemsidan. Rättare sagt: Jag var mycket frustrerad! : Vi gjorde en medial bedömning av vad som skulle vara bra i den situationen. Jag kan inte säga om vi skulle ha gjort samma bedömning, men vi gjorde den då. Det är en av de ytterligt få frågor där vi inte har varit ense. Det är tråkigt att det blev så. (SD): Är det som inte räcker till som rekryteringsbas eller är det som inte räcker till som rekryteringsbas? : Det är som inte räcker till. Fysiskt sett är stationerad i .