bet · H301JuU18 · 2016-04-07 00:00:00 — Enligt motion 2015/16:1296 av (M) yrkande 1 bör id-stöld införas som ett eget brott. Enligt yrkande 2 bör straffen för id-stöld anpassas till den kränkning som den drabbade utsätts för. I yrkande 3 i motionen föreslås en utredning om vilka åtgärder som krävs för att förebygga och förhindra id-stölder. I motion 2015/16:2403 av m.fl. (C) yrkande 15 begärs ett tillkännagivande om att det ökande antalet bedrägerier och id-kapningar bör stoppas genom en utredning av hur man med ett bibehållet högt integritetsskydd och utan att påverka handeln negativt kan skapa ett system för identitetskontroll som är både praktiskt och säkert. Enligt motion 2015/16:481 av m.fl. (M) krävs krafttag för att motverka fakturabedrägerierna mot privatpersoner och företag. I motion 2015/16:2050 av m.fl. (SD) yrkande 5 anförs att lagarna kring oriktiga fakturor bör utredas och skärpas. Enligt 9 kap. 1 § döms den som med vilseledande förmår någon till handling eller underlåtenhet som innebär för gärningsmannen och skada för den vilseledde eller någon i vars ställe han eller hon är för bedrägeri till fängelse i högst . Av kapitlets 3 § framgår att om brottet är att anse som grovt, ska det bedömas som grovt bedrägeri. För det brottet ska dömas till fängelse, lägst och högst . Vid bedömande av om brottet är grovt ska särskilt beaktas om gärningsmannen ”missbrukat allmänt förtroende eller begagnat falsk handling eller vilseledande bokföring eller om gärningen eljest varit av särskilt farlig art, avsett betydande värde eller inneburit synnerligen kännbar skada”. Som anförts har en särskild utredare haft i uppdrag att utreda ett stärkt straffrättsligt skydd för egendom (). Utredaren redovisade sitt uppdrag i betänkandet Stärkt straffrättsligt skydd för egendom (SOU 2013:85) och har haft i uppdrag att undersöka om det finns ett behov av att stärka det straffrättsliga skyddet för egendom och föreslå de författningsändringar som det finns anledning till. Utredaren har bl.a. övervägt lämpliga åtgärder för att komma till rätta med problemet med identitetsstölder. överlämnade regeringen propositionen Straffrättsligt skydd mot olovlig identitetsanvändning (prop. 2015/16:150) till . I propositionen föreslår regeringen att ett nytt brott införs i : olovlig identitetsanvändning. Straffbestämmelsen syftar till att motverka missbruk av identitetsuppgifter och ge skydd mot den integritetskränkning det innebär att få dessa utnyttjade. Genom kriminaliseringen får den drabbade bättre möjlighet att ta till vara sin rätt. För straffansvar ska krävas att någon utger sig för att vara en annan person genom att olovligen använda den personens identitetsuppgifter och därigenom ge upphov till skada eller olägenhet för honom eller henne. Straffet föreslås vara böter eller fängelse i högst . Olovlig identitetsanvändning ska enligt förslaget få åtalas av åklagare endast om målsäganden anger brottet till åtal eller om åtal är påkallat från allmän synpunkt. Dessutom föreslås att brottet olaga förföljelse ska omfatta gärningar som utgör olovlig identitetsanvändning. I svar på interpellation 2015/16:138 om skärpta straff för id-kapning (prot. 2015/16:27) anförde justitie- och migrationsminister bl.a. följande. Brott som begås genom användning av annans identitetsuppgifter har blivit ett växande problem i samhället. har vi också sett en ökning av antalet anmälda bedrägeribrott, ett brott som till stor del begås genom att andras identitetsuppgifter utnyttjas. Regeringen är angelägen om att bryta den utvecklingen. har intensifierat sitt arbete mot bedrägerier, och finns det ett nationellt bedrägericentrum som arbetar med samordning, förebyggande frågor och metodutveckling. På så sätt skapas också bättre förutsättningar för det samarbete med andra myndigheter, branschorganisationer, kreditupplysningsföretag med flera som krävs för att nå framgång. Enskilda som utsatts har möjlighet att begära att identitetsuppgifter spärras hos kreditupplysningsföretagen. För att ge skydd mot den integritetskränkning det innebär att få sina identitetsuppgifter utnyttjade och för att ge den drabbade bättre möjlighet att ta till vara sin rätt är det också nödvändigt att skärpa lagstiftningen. Ministern hänvisade även till den då pågående beredningen av frågan om straffrättsligt skydd mot olovlig identitetsanvändning. gav regeringen en särskild utredare i uppdrag att kartlägga omfattningen och karaktären av problemen med fakturabedrägerier (dir. 2014:12). Utredaren skulle med beaktande av kartläggningen överväga behovet av förändringar i framför allt civilrättslig, näringsrättslig och civilprocessrättslig lagstiftning. Vid behov skulle utredaren föreslå ändringar. Utredaren skulle också ta ställning till om andra slags åtgärder bör vidtas, t.ex. informationsinsatser riktade till företag eller myndighetsuppdrag. redovisade utredningen sitt betänkande Fakturabedrägerier (SOU 2015:77). Utredningen kom fram till att fakturabedrägeri i stor utsträckning är kriminaliserat. Ansvaret för att utreda brotten och lagföra personerna bakom förfarandena ligger hos samhället. Det är emellertid enligt utredningen inte rimligt att förvänta sig att det ens med obegränsade resurser skulle vara möjligt att helt eliminera förfarandena. Så länge det är lönsamt kommer det att finnas personer som ägnar sig åt fakturabedrägeri. Det mest effektiva sättet att motverka fakturabedrägeri är därför att förmå dem som utsätts för bluffakturor och liknande krav att hävda sina rättigheter enligt de regler som finns och att vägra betala. Det allmänna bör enligt utredningen i det syftet tillhandahålla information som uppmärksammar enskilda personer och företag på riskerna att drabbas av fakturabedrägeri och som underlättar för dem att ta till vara sina rättigheter om de drabbas. Enligt uppgift från är betänkandet under beredning i . I betänkande 2013/14:JuU15 behandlade utskottet (s. 23 f.) flera motioner om identitetsstölder. Utskottet ansåg att på grund av den stora skada som identitetsstölder kan vålla bör regeringen se över om inte respekten för enskildas integritet kräver både straffrättsliga och andra åtgärder mot identitetsstölder och i förekommande fall vidta sådana åtgärder. Utskottet föreslog ett tillkännagivande med denna innebörd. följde utskottets förslag (rskr. 2013/14:159–160). I samma betänkande (s. 23 f.) behandlade utskottet även motioner om fakturabedrägerier. Utskottet anförde att föreslagit att ett nytt brott kallat grovt fordringsbedrägeri ska införas när det gäller systematiska fakturabedrägerier. Beredningen av betänkandet borde enligt utskottet inte föregripas. Motionerna avstyrktes, och följde utskottets förslag (rskr. 2013/14:159–160). I betänkande 2014/15:JuU14 behandlade utskottet flera motioner om identitetsstölder och fakturabedrägerier. Utskottet anförde att modern teknik innebär att omfattande bedrägerier kan utföras mot enskilda och att synen på bedrägeribrott med systematiska inslag inte är tillräckligt sträng. Utskottet anförde att straffen för denna typ av brott därför måste skärpas. Dessutom bör bedrägeribrottets utformning ses över för att säkerställa en god anpassning till it-relaterade brott. Utskottet föreslog ett tillkännagivande med denna innebörd. Utskottet anförde att det är en allvarlig kränkning i den personliga sfären att drabbas av en identitetsstöld och det medför ett stort lidande för den utsatte. Utskottet hänvisade till förslag att olovlig användning av andras identitetsuppgifter ska straffbeläggas som ett särskilt brott som benämns identitetsintrång. Enligt utskottets uppfattning var det angeläget att identitetsstölder kriminaliseras . Utskottet föreslog därför ett tillkännagivande med detta innehåll. Ett annat allvarligt problem som utskottet belyste var förekomsten av bluffakturor. Utskottet anförde att bluffakturor har blivit ett samhällsproblem eftersom det rör sig om omfattande utskick som ofta görs inom ramen för en organiserad verksamhet. En ensam gärningsman eller en grupp av gärningsmän kan med hjälp av modern teknik snabbt skicka ut bluffakturor som tillsammans avser miljonbelopp. Utskottet hänvisade även i denna del till förslag, i detta fall att en ny straffbestämmelse som tar sikte på systematiska fakturabedrägerier införs. Brottet ska bara finnas i en grov form och benämnas grovt fordringsbedrägeri. Utskottet ville understryka vikten av att ett sådant brott införs och föreslog ett tillkännagivande om att regeringen skulle återkomma till med ett förslag som tillgodosåg vad utskottet anfört. följde utskottets förslag (rskr. 2014/15:138). Utskottet har tidigare anfört att det är en allvarlig kränkning i den personliga sfären att drabbas av en identitetsstöld och att det medför ett stort lidande för den utsatte. Utskottet välkomnar därför att regeringen nu har lämnat en proposition till om att kriminalisera olovlig identitetsanvändning. Det saknas därmed skäl för att lämna något tillkännagivande i denna fråga. Utskottet är inte heller berett att ställa sig bakom övriga motionsförslag som gäller olovlig identitetsanvändning. Därmed avstyrker utskottet motionerna 2015/16:13 (M) yrkandena 1–3, 2015/16:1296 (M) yrkandena 1–3, 2015/16:1787 (SD) och 2015/16:2403 (C) yrkande 15. När det gäller fakturabedrägerier lämnade som framgår ovan på förslag från utskottet ett tillkännagivande om att regeringen skulle återkomma till med ett förslag om att införa en ny straffbestämmelse som tar sikte på systematiska fakturabedrägerier. Utskottet har fått besked om att frågan fortfarande bereds i . Med detta i beaktande ser utskottet inte nu behov av ytterligare tillkännagivanden om straffbestämmelser om fakturabedrägerier men förutsätter att regeringen återkommer med ett sådant förslag som har begärt. Motionerna 2015/16:481 (M) och 2015/16:2050 (SD) yrkande 5 avstyrks. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om straffet för djurplågeri och om våld mot polishund och polishäst. Jämför reservation 28 (SD). I motion 2015/16:2866 av m.fl. (SD) yrkande 2 föreslås att brottsrubriceringen grovt djurplågeri införs. I yrkande 3 föreslås att straffet för djurplågeri ska höjas och att straffet för grovt djurplågeri ska vara lägst fängelse och högst fängelse. Liknande yrkanden framförs i motion 2015/16:2007 av m.fl. (SD) yrkandena 1 och 2 och motion 2015/16:2034 av (SD) yrkande 2. I motion 2015/16:345 av (S) begärs en översyn av djurplågeribrotten, detta eftersom allt fler sällskapsdjur far illa. Enligt motion 2015/16:1297 av (M) bör polishundars och polishästars rättsstatus ses över. Det bör bli möjligt att åtala en person för exempelvis våld mot tjänstehund och våld mot polishäst. Detta mot bakgrund av polishundens samt polishästens viktiga samhällsfunktion och utsatta arbete. Enligt motion 2015/16:1341 av (M) bör våld mot polishund räknas som våld mot tjänsteman. En skadegörande handling mot en hund rubriceras oftast som skadegörelse av normalgraden där maxstraffet är fängelse. Om skador mot polishundar i stället skulle rubriceras som våld mot tjänsteman finns större möjlighet att döma en gärningsman till strängare påföljd. Av 16 kap. 13 § framgår att den som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet, genom misshandel, överansträngning eller vanvård eller på annat sätt, otillbörligen utsätter djur för lidande, döms för djurplågeri till böter eller fängelse i högst . I djurskyddslagen (1988:534) finns bestämmelser om vård och behandling av husdjur och försöksdjur. Den som bryter mot dess bestämmelser kan dömas för brott mot djurskyddslagen till böter eller fängelse i högst (36 §). En särskild utredare har haft i uppdrag att se över djurskyddslagstiftningens utformning och innehåll. I uppdraget har ingått djurskyddslagens bestämmelser om straff och påföljd. Uppdraget omfattar inte någon översyn av djurplågeribestämmelsen i 16 kap. 13 § , utan bestämmelsen berörs endast i den mån det har betydelse för förhållandet mellan djurplågeribrott och brott mot djurskyddslagen. Utredaren lämnade betänkandet Ny djurskyddslag (SOU 2011:75) och föreslår där att ett grovt brott mot djurskyddslagen införs där straffskalan är fängelse i högst . För grovt brott mot djurskyddslagen ska dömas om brott mot lagen har begåtts med uppsåt och medfört eller kunnat medföra omfattande djurlidande, betydande ekonomisk för djurhållaren, eller är av väsentlig betydelse från djurskyddssynpunkt. Det ska även gå att döma någon för grovt brott mot djurskyddslagen, om brottet har utförts organiserat eller systematiskt eller har utförts med förslagenhet. Till följd av att ett grovt brott mot djurskyddslagen införs förordar utredaren att en allmän översyn även görs av bestämmelse om djurplågeri. Utredningens förslag har i vissa delar lett till lagstiftning (prop. 2013/14:41, bet. 2013/14:MJU14, rskr. 2013/14:151). infördes således bestämmelser om förbud mot att genomföra sexuella handlingar med djur. Den som bryter mot förbudet döms till böter eller fängelse i högst . Dessutom behandlades i det lagstiftningsärendet vissa frågor om försöksdjur. har informerat om att utredningens förslag i övriga delar bereds vidare i och att regeringen planerar att lämna en proposition om en ny djurskyddslag till . När det gäller frågorna om skyddet för polishästar och polishundar pågår enligt inget arbete. I betänkande 2014/15:JuU14 behandlades motioner om djurplågeri. Utskottet hänvisade till att betänkandet Ny djurskyddslag (SOU 2011:75) var under beredning i i de delar det inte lett till lagstiftning. Denna beredning borde enligt utskottet inte föregripas och motionerna avstyrktes därmed. följde utskottets förslag (rskr. 2014/15:138). I likhet med tidigare vill utskottet med anledning av motionerna om djurplågeri hänvisa till att betänkandet Ny djurskyddslag (SOU 2011:75) är under beredning i i de delar det inte lett till lagstiftning. Denna beredning bör inte föregripas. När det gäller våld mot polishundar och polishästar är utskottet inte berett att ställa sig bakom dessa yrkanden. Utskottet avstyrker därmed motionerna 2015/16:345 (S), 2015/16:1297 (M), 2015/16:1341 (M), 2015/16:2007 (SD) yrkandena 1 och 2, 2015/16:2034 (SD) yrkande 2 och 2015/16:2866 (SD) yrkandena 2 och 3. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om våld, hot och trakasserier mot förtroendevalda m.m. Jämför reservation 29 (SD). Enligt motion 2015/16:519 av (FP) krävs straffskärpning vid våld, hot och trakasserier mot förtroendevalda. I motion 2015/16:2834 av och (båda SD) yrkande 18 anförs att våld mot politiker bör likställas med våld mot tjänsteman. Folkvalda politiker till kommuner, landsting eller ska omfattas av det skydd i fråga om brott mot allmän verksamhet som ges i 17 kap. . Den som med våld eller hot om våld förgriper sig mot en person i dennas myndighetsutövning, tvingar eller hindrar personen att göra något eller hindrar personen från att göra något som ingår i myndighetsutövningen eller hämnas för något som personen har gjort i sin myndighetsutövning döms enligt 17 kap. 1 § för våld eller hot mot tjänsteman till fängelse i högst eller, om brottet är ringa, till böter eller fängelse . Detsamma gäller om någon förgriper sig mot en person som har utövat myndighet, på grund av något som personen har gjort eller inte gjort i samband med myndighetsutövningen. Enligt 17 kap. 2 § ska den som på ett annat sätt än det som anges 1 §, för att tvinga eller hindra någon i hans myndighetsutövning eller för att hämnas för åtgärd i denna, otillbörligen företar gärning, som för personen medför lidande, skada eller annan olägenhet, eller hotar med det, döms för förgripelse mot tjänsteman till böter eller fängelse . Är brottet grovt döms till fängelse i högst . (Brå) hade i uppdrag att undersöka omfattningen av hot, våld och trakasserier mot förtroendevalda. Kartläggningen publicerades (Brå, Rapport 2014:9) och är en uppföljning av den tidigare rapporten (Brå, Rapport 2012:14). Brå gjorde en fördjupad analys utifrån resultaten i de båda undersökningarna. Dessutom tog Brå fram en skrift med förslag till åtgärder för att förhindra och hantera incidenter mot förtroendevalda. Regeringen gav Brå i uppdrag att kartlägga omfattningen och utvecklingen av hot, våld och trakasserier mot politiskt förtroendevalda under . Uppdraget redovisades till (Brå, Rapport 2015:23). gav (Ju2014/235/P) en utredare i uppdrag att genomföra en kartläggning av domar om brott mot politiskt förtroendevalda till . Utredaren redovisade sitt arbete . Utredaren anser att det finns goda förutsättningar inom ramen för nuvarande lagstiftning att bättre kunna utreda och lagföra brott mot förtroendevalda och pekar på ett antal faktorer som kan ha betydelse för detta arbete. Tydlig kodning och checklista. Brott mot förtroendevalda måste få en tydlig kodning för att möjliggöra att polis och åklagare prioriterar dessa brott och särskilt analyserar och följer upp dem. Tydliggöra gärningsmannens motiv. Åklagare måste utveckla en särskild hantering av dessa fall för att tydliggöra de eventuella politiska motiven bakom brotten och därmed kunna förklara för domstolen varför det finns försvårande omständigheter. Förundersökning bör ledas av åklagare. Samtliga förundersökningar bör ledas av en åklagare för att säkerställa en enhetlig och aktiv förundersökning. Det bör vara ett begränsat antal åklagare som handlägger denna typ av ärenden, och de bör samverka i ett särskilt nätverk för att utveckla en enhetlig praxis och hantering. (som har ansvar för demokratipolitik) har informerat om att utredarens förslag bereds i . Organisationen och Landsting har tagit fram en rapport om hot och våld mot förtroendevalda som ger exempel på hur man kan arbeta med frågan. Kultur- och demokratiminister anförde i svaret på fråga 2014/15:18 bl.a. följande. Hot och våld mot förtroendevalda är ett allvarligt problem som måste tas på stort allvar. Det förebyggande arbetet behöver utvecklas. Staten, kommunerna och de politiska partierna är alla viktiga aktörer i detta. Utifrån den kunskap som finns om problemet kommer regeringen att prioritera arbete med konkreta förebyggande åtgärder. Det är framför allt genom förebyggande åtgärder som vi kan minska problemets omfattning. Detta är ett arbete vi måste göra gemensamt. Regeringen har en roll men även de politiska partierna och andra behöver delta. Regeringen gav, som tidigare nämnts, en särskild utredare i uppdrag att göra en bred översyn av det straffrättsliga skyddet för enskildas personliga integritet, särskilt när det gäller hot och andra kränkningar (dir. 2014:74). Utredaren överlämnade sitt betänkande Integritet och straffskydd (SOU 2016:7) . I betänkandet anförs följande. Utifrån bl.a. olika rapporter som vi tagit del av, har vi konstaterat att olaga hot och andra integritetskränkande brott som riktar sig mot journalister, debattörer eller andra opinionsbildare förekommer ofta och kan utgöra ett hot mot yttrandefriheten. Enligt vår bedömning kan det därför finnas skäl att överväga ett förstärkt straffrättsligt skydd mot brott som sker i syfte att hindra någon från att utöva sin yttrandefrihet eller angripa någon som har utövat den rättigheten. Denna fråga ligger dock vid sidan av våra direktiv. Vi har dessutom konstaterat att det uppkommer flera principiella frågor om hur ett sådant förstärkt straffrättsligt skydd skulle kunna utformas och avgränsas. Denna fråga ryms därför inte inom vårt uppdrag. I budgetpropositionen (prop. 2015/16:1 utg.omr. 4 s. 23) anförs att det är angeläget att motverka brott mot yrkesgrupper av särskild betydelse för det demokratiska samhället, såsom hot och våld mot journalister och förtroendevalda. har därför planer på att utvidga uppdraget för de tre hatbrottsgrupperna så att det även kan omfatta bl.a. sådana brott. Utskottet har behandlat motioner om våld mot förtroendevalda och anförde i betänkande 2012/13:JuU10 (s. 29 f.) att brottet våld eller hot mot tjänsteman förutsätter att hotet eller våldet riktar sig mot någon i ”hans myndighetsutövning”. Eftersom våld eller hot mot förtroendevalda inte riktar sig mot den förtroendevaldes myndighetsutövning är lagstiftningen om våld eller hot mot tjänsteman inte tillämplig på dessa. Däremot är sådana gärningar i regel straffbara som misshandel eller olaga hot. Utskottet anförde att det såg mycket allvarligt på förekomsten av våld, hot och trakasserier mot förtroendevalda politiker men ansåg inte att det fanns skäl för att göra något tillkännagivande till regeringen om att denna grupp ska omfattas av det skydd som ges i 17 kap. . följde utskottet (prot. 2012/13:74). I betänkande 2013/14:JuU15 (s. 27 f.) vidhöll utskottet denna inställning och tillade att utskottet såg positivt på att en utredare fått i uppdrag att kartlägga och analysera domstolarnas bedömning av straffvärdet för brott som rör hot eller våld mot förtroendevalda. Utskottet utgick från att resultatet av detta utredningsarbete vid behov skulle följas upp med lämpliga åtgärder. följde utskottet (rskr. 2013/14:159–160). I betänkande 2014/15:JuU14 (s. 50) anförde utskottet att det alltjämt såg allvarligt på förekomsten av våld, hot och trakasserier mot förtroendevalda politiker men vidhöll att något tillkännagivande inte bör göras till regeringen om att förtroendevalda bör omfattas av det skydd som ges i 17 kap. . Utskottet var inte heller berett att föreslå någon utvidgning av det straffbara området när det gäller brottet våld eller hot mot tjänsteman eller någon annan förändring av bestämmelsen. Utskottet konstaterade vidare att den utredare som haft i uppdrag att kartlägga domar om brott mot politiskt förtroendevalda hade redovisat sitt arbete och i det sammanhanget lämnat ett antal förslag till åtgärder. Förslagen bereddes i , och denna beredning borde inte föregripas. Utskottet ansåg sammanfattningsvis att något tillkännagivande till regeringen inte borde göras med anledning av motionerna. följde utskottets förslag (rskr. 2014/15:138). Utskottet vidhåller den uppfattning som redovisades i betänkande 2014/15:JuU14 och anser därmed att något tillkännagivande inte bör göras till regeringen om att förtroendevalda bör omfattas av det skydd som ges i 17 kap. . Utskottet är inte heller nu berett att föreslå någon utvidgning av det straffbara området när det gäller brottet våld eller hot mot tjänsteman eller någon annan förändring av bestämmelsen. Motion 2015/16:519 (FP) och 2015/16:2834 (SD) yrkande 18 avstyrks. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om böter för fortkörning när det gäller utomnordiska förare och om bötessystemet för fortkörning. Jämför reservationerna 30 (M) och 31 (SD). I motion 2015/16:3058 av m.fl. (M) yrkande 23 bör det säkerställas att utomnordiska förare betalar fortkörningsböter i . är det möjligt för polismyndigheter inom EU att utbyta information om fartsyndare och andra trafikbrottslingar. Polisen måste dock kunna fastställa förarens identitet för att lagföra en person, och är det inte möjligt att få den typen av information om utomnordiska förare. Enligt motion 2015/16:1129 av (M) bör ett förslag tas fram om hur även utländska förare med utländska registreringsnummer som kört för fort i kan bötfällas. Enligt motion 2015/16:1293 av Per Klarberg (SD) bör progressiva fortkörningsböter införas liknande de som finns i . Där tillämpas ett inkomstbaserat bötessystem där den som tjänar mycket får en större böter som står i samma proportion till inkomsten som den böter den som tjänar mindre får. gäller lagen (2009:1427) om erkännande och verkställighet av bötesstraff inom Europeiska unionen (bet. 2009/10:JuU3, rskr. 2009/10:33). Lagen möjliggör såväl ett verkställande av beslut om svenska bötesstraff i andra medlemsstater som ett verkställande av beslut om bötesstraff från andra medlemsstater i . trädde de lagändringar i kraft som krävs för att genomföra EU:s direktiv om underlättande av gränsöverskridande informationsutbyte om trafiksäkerhetsrelaterade brott (det nya CBE-direktivet).