bet · H301MJU17 · 2016-06-10 00:00:00 — Uppdraget ska redovisas till . Havs- och vattenmyndigheten ska även ta fram en strategi för hur en ekosystembaserad fiskförvaltning kan utvecklas efter diskussion med och länsstyrelserna och i dialog med berörda aktörer. Strategin ska utgöra en integrerad och kostnadseffektiv del i uppfyllandet av målen i havs- och vattenförvaltningen. Havs- och vattenmyndighetens arbete med strategin ska rapporteras i myndighetens årsredovisning . Utskottet anser att det är av största vikt att driver på för att de beslut som fattas inom EU ska leda till en hållbar förvaltning av fiskeresurserna. Utskottet välkomnar att regeringen arbetar för att åtagandena i den reformerade gemensamma fiskeripolitiken ska få genomslag fullt ut, bl.a. vad gäller att fiskbestånden ska ha en storlek som är över nivån för maximal hållbar avkastning. Utskottet utgår från att regeringen kommer att driva på för att det angelägna arbetet med att fastställa fleråriga förvaltningsplaner för olika fiskbestånd återupptas i och med att har uttalat sig i fråga om hur sådana planer beslutas. När det gäller EU:s externa fiskeripolitik anser utskottet att det är positivt att det numera är tydliggjort att samma villkor ska gälla för unionens fiskeverksamhet såväl inom som utanför unionens vatten. Utskottet har inte anledning att betvivla att regeringen kommer att verka för att dessa principer ska genomsyra nya fiskepartnerskapsavtal och nya protokoll till sådana avtal. Utskottet noterar slutligen att Havs- och vattenmyndigheten återigen har fått i uppdrag att redovisa vilka effekter EU:s gemensamma fiskeripolitik har när det gäller utvecklingen av fiskbestånd som är föremål för svenskt fiske. Med hänsyn till de insatser som görs föreslår utskottet att motionerna 2015/16:2602 yrkandena 9–11 och 2015/16:3018 (C) yrkande 9 lämnas utan vidare åtgärd. Utskottet bedömer i likhet med regeringen att det pågående arbetet med att genomföra åtgärder som följer av ramdirektivet för vatten och havsmiljödirektivet är centrala för att nå de havs- och vattenrelaterade miljökvalitetsmålen. När det gäller vandringsvägar för fisk i vattendrag är möjligheten att begära att befintliga vattenanläggningar uppfyller de krav som följer av av stor betydelse. Utskottet ser med intresse fram emot att ta del av regeringens förslag till nya regler för vattenverksamheter. När det gäller stöd till fritidsfisket konstaterar utskottet att de berörda myndigheterna har tagit fram en gemensam strategi som syftar till att vara ett stöd i arbetet med att främja fritidsfisket och fisketurismen, och som ska utgöra en grund för arbetet med bevarande, restaurering och hållbart nyttjande av hav, sjöar och vattendrag. Mot bakgrund av det anförda föreslår utskottet att motionerna 2015/16:1362 (C, M, FP, KD) yrkande 16 och 2015/16:2076 yrkande 5 lämnas utan vidare åtgärd. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om åtgärder för ett konkurrenskraftigt fiske. Jämför reservation 5 (SD). Enligt kommittémotion 2015/16:2076 av m.fl. (SD) yrkande 1 bör en livskraftig fiskerinäring bevaras inom ramen för marknadsekonomiska principer och långsiktigt hållbart nyttjande av fiskevatten. Enskilda näringsidkare måste få rimliga förutsättningar när EU-lagstiftningen tillämpas. I motion 2015/16:2626 av (KD) framhålls att landningsskyldigheten nationellt bör införas på ett sätt som inte leder till att det demersala fisket i får sämre lönsamhet. Regeringen redovisar i budgetpropositionen (prop. 2015/16:1 utg.omr. 23) att man har tagit fram en maritim strategi i syfte att stärka den maritima sektorns konkurrenskraft. I samband med den maritima strategin har tillsammans med Havs- och vattenmyndigheten och näringslivet tagit fram en strategi för yrkesfisket som presenterades (Svenskt yrkesfiske 2020). Strategin formulerar en gemensam målbild som ska skapa en tydlig inriktning och god samverkan mellan myndigheter, yrkesfiskare, forskare och olika intresseorganisationer. Utgångspunkten för strategin är att fisket ska vara ekologiskt, socialt och ekonomiskt långsiktigt hållbart. Havs- och fiskeriprogrammet 2014–2020 innehåller möjligheter till finansiering av åtgärder som syftar till att främja såväl långsiktigt hållbara fiskbestånd och ett friskare hav som ökad konkurrenskraft för företag med koppling till fiske- och vattenbrukssektorn. Genomförandet av programmet förväntas bidra till tillväxt och sysselsättning inom näringar knutna till fiskeri- och vattenbrukssektorn. Behoven hos det kustnära och småskaliga fisket ska särskilt beaktas. När det gäller införandet av landningsskyldigheten uppmärksammade landsbygdsministern i sitt interpellationssvar 2014/15:50 att ett fartygs fångst kan innehålla fisk som inte omfattas av den enskilda fiskarens individuella fiskeranson till följd av svårigheten att styra ett fiske mot den önskade arten. Landningsskyldigheten innebär att fiskarna kommer att vara skyldiga att landa även sådan oönskad fisk och räkna av den från kvoten. Landsbygdsministern underströk att det krävs selektiva redskap som minimerar den oönskade fångsten för att denna landningsskyldighet ska fungera i praktiken. Vid behov måste fiskarna dessutom snabbt kunna överlåta fiskeransoner sinsemellan, för att anpassa sina ransoner efter den fisk som fångats. Enligt uppgift från Havs- och vattenmyndigheten är det nuvarande systemet med att fördela fiskemöjligheter när det gäller fiske efter arter som uppehåller sig nära botten (demersala arter) inte förenligt med skyldigheten att landa all fångst av kvoterade arter. Myndigheten avser därför att ta fram ett nytt system för att fördela fiskemöjligheter för demersala arter i . Myndigheten ska besluta om hur det nya systemet ska utformas efter samråd med näringen och övriga intressenter. inriktas arbetet mot ett system med individuellt överförbara rättigheter. Utskottet har ingen annan uppfattning än motionärerna i fråga om vikten av ett långsiktigt hållbart och konkurrenskraftigt fiske. Utskottet bedömer att havs- och fiskeriprogrammet och yrkesfiskestrategin utgör åtgärder som har förutsättningar att styra mot bättre konkurrenskraft för företag i fiskesektorn. Utskottet ser fram emot resultaten av dessa satsningar och anser inte att något tillkännagivande är påkallat med anledning av motion 2015/16:2076 (SD) yrkande 1. När det gäller det demersala fisket i kan konstateras att den behöriga myndigheten arbetar med ett förslag till system för att fördela fiskemöjligheter som är förenligt med skyldigheten att landa fångsten. I avvaktan på det arbete som pågår bör motion 2015/16:2626 (KD) lämnas utan vidare åtgärd. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om ålförvaltning. Jämför reservation 6 (SD). Regeringen bör enligt kommittémotion 2015/16:2076 av m.fl. (SD) yrkande 7 förhindra ett totalförbud mot att fiska ål. Det mycket begränsade ålfiske som bedrivs bör anses som ett långsiktigt hållbart fiske som ger viktiga arbetstillfällen på landsbygden. Ett totalförbud skulle slå sönder en flerhundraårig kulturarvstradition. I motion 2015/16:1978 av och (båda C) framhålls vikten av att snabbt minska den stora mängd ål som dödas i kraftverken. I en del åar dödas upp mot av de ålar som försöker vandra ut till havet när de passerar kraftverksturbinerna. Motionärerna anser också att om ålfiske totalförbjuds i syfte att bevara ålen skulle effekten bli att intresset för ålen och dess fortlevnad skulle minska. I motion 2015/16:1753 av m.fl. (M) yrkande 2 framhålls att man borde se över möjligheten att lägga ett större ansvar på elbolagen när det gäller att underlätta för ål att passera kraftverksturbiner oskadda, i stället för att ytterligare begränsa ålfisket. Om man restaurerar ålens livsmiljö och öppnar vandringsvägar där byggnation och exploatering utgör hinder, skapas nya möjligheter för ett fortsatt ålfiske och den kultur som finns kring fisket. rapporterade om utfallet av de ålförvaltningsplaner som har införts i medlemsländerna med anledning av EU-förordningen 1100/2007 om åtgärder för återhämtning av beståndet av europeisk ål. I rapporten framhöll kommissionen att effekten av ålförvaltningsplanerna inte går att utvärdera mot målet i förordningen om att av blankålen ska utvandra. Vidare redogjorde kommissionen för svårigheter att uppskatta effektiviteten av förvaltningsåtgärderna, bl.a. eftersom nödvändiga data saknas, åtgärderna förväntas ge effekt först på lång sikt och de redovisade beräkningarna är inkonsekventa. framgår det av rapporten att inga medlemsländer anser sig ha uppnått målet om blankålsutvandring. Generellt konstaterar kommissionen att genomförda åtgärder resulterat i ett reducerat fiske medan det fortfarande råder stora brister i åtgärder riktade mot att reducera annan dödlighet orsakad av människan som inte är relaterad till fiske. Kommissionen belyste även problematik kopplad till utsättningar av glasål som bevarandeåtgärd och framhöll att åtgärden behöver utredas ytterligare. I Havs- och vattenmyndighetens regleringsbrev för fick myndigheten ett uppdrag att, mot bakgrund av kommissionens utvärdering av den nationella ålförvaltningsplanen, analysera behovet av och vid behov föreslå revidering av planen mot bakgrund av målen i EU:s ålförordning och den vetenskapliga rådgivningen. Uppdraget redovisades till . I Havs- och vattenmyndighetens analys av behovet av att revidera den nationella förvaltningsplanen för ål föreslår myndigheten att nuvarande inskränkningar av fisket ska upprätthållas till dess att det finns säkra bevis för kontinuerlig ökning av såväl rekrytering som lekbestånd av ål. Myndigheten bedömer att rekryteringen är mycket låg. När det gäller förbättrade utvandringsmöjligheter för blankål konstaterar myndigheten att de kortsiktiga åtgärderna har prioriterats. Vid utvärdering av genomförda åtgärder och påverkan från turbinrelaterad dödlighet i vattenkraftverk konstaterar myndigheten att det är långt till det uppsatta målet i förvaltningsplanen. Myndigheten framhåller att vattenkraften i hög grad påverkar dödlighet för utvandrande blankål och förhindrar naturlig uppvandring av ålyngel i inlandsvatten. Åtgärder för att förbättra upp- och nedströmsvandring förbi kraftverk styr därför också i hög grad förväntad effekt av de åtgärder som genomförs via fiskereglering och utsättning av ålyngel. Havs- och vattenmyndigheten anser därför att arbetet med delar i nuvarande förvaltningsplan som behandlar påverkan från vattenkraft bör utvecklas för att effektivisera det långsiktiga åtgärdsarbetet. När det gäller stödutsättning av ålyngel anser myndigheten att utsättningsplanen inom nuvarande förvaltningsplan bör ses över. Havs- och vattenmyndighetens redovisning bereds inom . När det gäller ålfiske som kulturarv påtalade landsbygdsministern (ip. 2015/16:261) att ålarvet vid Ålakusten har tagits upp i och folkminnens förteckning över exempel på immateriella kulturarv i . Ålakustens kulturarv bevaras och förs vidare i trakten genom organisationer som sprider kunskap om traditionerna och skapar intresse för olika aspekter av arvet. I arbetet är balansgången viktig mellan viljan att bevara ålfiske som en yrkesutövning och strävan att ytterligare skydda arten. Landsbygdsministern understryker i svaret att en förutsättning för att den unika kulturen kring ålfisket ska fortleva är att även ålen finns kvar. Som redovisats ovan har (M 2012:01) sett över dagens regler om vattenverksamheter, och utredningens förslag har remitterats. Förslagen bereds inom . Regeringen avser att återkomma till i frågan. Ovan har också redovisats att frågor om vattenrätt, såsom prövning av vattenverksamhet och anordningar för fiskens framkomst eller bestånd, ligger inom civilutskottets beredningsområde. Genom bifall till betänkande 2015/16:CU13 tillkännagav att regeringen bör återkomma till med förslag på ett regelverk om tillståndsprocesser för vattenverksamheter som är flexibelt och anpassat till småskaliga verksamheter. Slutligen kan noteras att Havs- och vattenmyndigheten presenterade en rapport om miljöåtgärder i vattenkraftverk (rapport 2015:26). I rapporten sammanställs åtgärder för en god ekologisk status och god ekologisk potential i vattendrag. Utskottet anser liksom tidigare att det är angeläget att kraftfulla åtgärder vidtas för att öka ålbeståndet. Havs- och vattenmyndigheten har utvärderat ålförvaltningsplanen och har bedömt att vattenkraften i hög grad påverkar dödligheten för ål och att åtgärder för att förbättra upp- och nedströmsvandring förbi kraftverk styr den effekt som fiskereglering och utsättning av ålyngel får. Myndigheten föreslår därför att den nuvarande förvaltningsplanen ska utvecklas när det gäller långsiktiga åtgärder mot påverkan av vattenkraft, som nuvarande inskränkningar av fisket behålls till dess ålbeståndet ökar. Utskottet kommer med intresse att följa regeringens fortsatta hantering av såväl ålförvaltningsplanen som förslag. Utöver ålens miljömässiga bevarandevärde är dess fortlevnad avgörande för att kulturarvet kring ålen ska bestå. Utskottet ser inte skäl att föregripa den pågående beredningen utan föreslår att motionerna 2015/16:1753 (M) yrkande 2, 2015/16:1978 (C) och 2015/16:2076 (SD) yrkande 7 lämnas utan vidare åtgärd. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om vattenbruk. Jämför reservationerna 7 (SD) och 8 (C). Enligt kommittémotion 2015/16:3018 av m.fl. (C) yrkande 12 bör hållbara fiskodlingar och småskaligt kustnära fiskeföretagande uppmuntras. , med sin stora tillgång på vatten, har bra förutsättningar för att öka och utveckla det hållbara vattenbruket och det småskaliga fisket. På liknande sätt föreslås i kommittémotion 2015/16:2076 av m.fl. (SD) yrkandena 2 och 3 att etablering av nya fiskodlingar ska underlättas samt att befintliga odlingars förutsättningar att expandera ska förbättras. Fiskodling i t.ex. näringsfattiga regleringsmagasin kan vara ett sätt att återskapa livskraftiga ekosystem eftersom fiskodlingen tillför näring till dessa vatten. Vidare efterlyses att man utreder vilka platser som är lämpliga för fiskodling (yrkande 4). Enligt motion 2015/16:2993 av och (båda C) bör forskningen och rådgivningen om insjöfiske och vattenbruk ökas. Regeringen anför i budgetpropositionen (prop. 2015/16:1 utg.omr. 23) att dess förslag till havs- och fiskeriprogram 2014–2020 innehåller möjligheter till finansiering av åtgärder som kan främja såväl långsiktigt hållbara fiskbestånd och ett friskare hav som ökad konkurrenskraft för företag med koppling till fiske- och vattenbrukssektorn. Havs- och fiskeriprogrammet är enligt regeringen det viktigaste finansiella verktyget för att genomföra EU:s nya gemensamma fiskeripolitik som det också innehåller åtgärder som ska bidra till målen inom den integrerade havspolitiken. Genomförandet av programmet avses bidra till tillväxt och sysselsättning inom näringar knutna till fiskeri- och vattenbrukssektorn och ska särskilt beakta behoven hos det kustnära och småskaliga fisket. Som har redovisats ovan fattade regeringen beslut om en svensk maritim strategi. Regeringens avsikt med strategin är att anta ett helhetsperspektiv för att främja de maritima näringarna. Visionen för det fortsatta arbetet är att konkurrenskraftiga, innovativa och hållbara maritima näringar ska bidra till ökad sysselsättning, minskad miljöbelastning och en attraktiv livsmiljö. Strategin är ett inriktningsdokument för en socialt, miljömässigt och ekonomiskt hållbar utveckling och innehåller, utöver visionen och inriktningen för arbetet, en struktur för uppföljning. Strategin ska utgöra en plattform för fortsatt utveckling, som ska inkludera dialog, kunskapsutbyte och samverkansmöjligheter. Vad gäller vattenbruk framhålls i den maritima strategin att vattentillgångar ger förutsättningar för ett hållbart vattenbruk på flera håll runt om i landet, men att det finns stora regionala skillnader i odlingstekniker, lämpliga arter samt lokala problem och möjligheter. Det finns enligt strategin behov av att tydliggöra inom vilka geografiska områden som vattenbruk kan vara aktuellt och vilka tekniker som kan tillåtas i olika vatten beroende på deras känslighet. Som ett led i uppdrag att främja svenskt vattenbruk har verket tagit fram en flerårig nationell strategisk plan för vattenbruket för perioden –2020. Planen innehåller mål för administrativ förenkling, fysisk planering, miljömässig, ekonomisk och social hållbarhet och stärkt konkurrenskraft. Planen innehåller också ett nationellt tillväxtmål för vattenbruket samt lyfter fram vissa tekniker som bästa praxis. Genomförandet av den fleråriga nationella planen är kopplat till åtgärderna i det svenska havs- och fiskeriprogrammet. har även tagit fram en handlingsplan som konkretiserar vattenbruksstrategin i samarbete med övriga berörda myndigheter, näring, forskning och intresseorganisationer. Handlingsplanen avses främja en långsiktigt hållbar, växande näring där både öppna och slutna odlingssystem utvecklas och fler arter odlas. Arbetet med att genomföra åtgärderna pågår enligt verket och ska fortsätta . Utskottet anser liksom tidigare att har en stor potential att utveckla vattenbruket. Utskottet konstaterar att ett flertal åtgärder har vidtagits för att stödja vattenbruksverksamhet. Mot bakgrund av detta är utskottet inte berett att förorda något tillkännagivande, utan föreslår att motionerna 2015/16:2076 (SD) yrkandena 2–4, 2015/16:2993 (C) och 2015/16:3018 (C) yrkande 12 avstyrks. Motioner som bereds förenklat Utskottets förslag i korthet avslår ett antal motionsyrkanden om frågor som har behandlats tidigare . Jämför särskilt yttrande (M, C, L, KD). De motionsförslag som tas upp i bilaga 3 rör samma eller i huvudsak samma frågor som utskottet har behandlat tidigare i betänkande 2014/15:MJU6 Fiskeripolitik. avslog då dessa motionsyrkanden i enlighet med utskottets förslag. Utskottet ser ingen anledning att nu göra någon annan bedömning när det gäller de väckta förslagen och avstyrker dem därför. Miljömässigt hållbart fiske, punkt 2 (M) av (M), (M), (M) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2015/16:2602 av m.fl. (M) yrkandena 9–11 och 2015/16:3018 av m.fl. (C) yrkande 9. Fisk är en gemensam resurs som inte följer nationsgränser. Det innebär att vi behöver ha en fiskepolitik på europeisk och internationell nivå som efterföljs. Reformen av EU:s gemensamma fiskeripolitik har som mål att trygga yrkesfiskarnas försörjning och stoppa överfiske och utfiskning. Fiske och vattenbruk ska vara hållbara näringar – miljömässigt, ekonomiskt och socialt. Konsumenternas intressen ska skyddas, och hänsyn ska tas till yrkesfiskarnas behov. För att nå detta krävs att alla medlemsstater respekterar den gemensamma politiken. anser att fleråriga förvaltningsplaner är viktiga och effektiva verktyg för att bevara fiskeresurserna och för att därmed säkra möjligheten till fiske. Genom fler och utvecklade förvaltningsplaner skapas förutsättningar för återhämtning av bestånd som ligger utanför säkra biologiska gränser och långsiktighet i politiken. En del av EU:s fiskeripolitik som är i fortsatt stort behov av reformering är fiskepartnerskapsavtalen, eller tredjelandsavtalen som de också kallas. Dessa gör det möjligt för den europeiska fiskeflottan att fiska utanför unionens fiskevatten. Vi är i grunden kritiska till fiskepartnerskapsavtalen, och det utifrån flera skäl. För oss är det självklart att dessa avtal bl.a. ska utformas så att fisket är hållbart och bara bedrivs på det överskott av bestånden som inte nyttjas nationellt. Inte sällan finns det dock skäl att ifrågasätta om avtalen verkligen är hållbara och lever upp till de kriterier som skrivs in i dem. bör därför verka för att partnerskapsavtalen ska bli mer hållbara med bättre uppföljning och att subventionsgraden i avtalen minskar. EU:s skattebetalare bör i minskad utsträckning betala, och i stället bör de fiskare som drar nytta av avtalen stå för kostnaden för avtalen. Det som anförs ovan bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Miljömässigt hållbart fiske, punkt 2 (C) av (C). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2015/16:3018 av m.fl. (C) yrkande 9 och 2015/16:2602 av m.fl. (M) yrkandena 9–11. Fiskepolitiken styrs av den gemensamma fiskeripolitiken i EU. Många vatten gränsar till andra länder, och gränsöverskridande samarbete är därför en förutsättning för att kunna ha en miljömässigt hållbar fiskeförvaltning. Viktiga reformer har gjorts på EU-nivå, men måste driva på även fortsättningsvis för att de fiskekvoter som bestäms av EU ska vara långsiktigt hållbara och så att EU varken i sina egna vatten eller i andra vatten i världen bidrar till utfiske och urholkande av ekosystemen. Det som anförs ovan bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Livskraftiga fiskbestånd, punkt 3 (M, C, L, KD) av (C), (M), (M), (M), (L), (KD) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2015/16:1362 av m.fl. (C, M, FP, KD) yrkande 16. Torsk, ål och lax hotas av flera olika miljöproblem såsom överfiske, vandringshinder och marint skräp. Vi vill att och fiskbestånd ska vara livskraftiga och att man utan oro ska kunna äta den fisk som fiskas här. För att nå ett långsiktigt resultat kräver arbetet med generationsmålen och miljökvalitetsmålen en effektiv myndighetsstruktur och styrning. Detta bör särskilt uppmärksammas med anledning av förslag till ändrade vattenrättsliga regler (SOU 2014:35) och genomförandet av åtgärdsprogrammen för vattendirektivet (2000/60/EG) där hänsyn måste tas till olika samhällsintressen och målsättningarna berör flera myndigheter. Det som anförs ovan bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Sportfiske och vandringshinder, punkt 4 (SD) av (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2015/16:2076 av m.fl. (SD) yrkande 5. Sportfisket har en stor potential att bidra till sysselsättning, en levande landsbygd och biologisk mångfald. bör man inte blunda för intressekonflikten mellan sportfisket och andra aktörer som nyttjar vattnet som resurs. Att återskapa vandringsvägar för fisken i främst små och medelstora vattendrag innebär en kostnad. kan olika finansieringsmöjligheter bestå i att äska medel från exempelvis landsbygdsprogrammet, , Havs- och vattenmyndigheten, Lokala naturvårdssatsningen () eller Bra Miljöval. Vi föreslår att en utredning tillsätts om hur ett samordnat investeringsstöd för att stödja sportfisket och för att underlätta fiskens vandringar skulle kunna utformas. Det som anförs ovan bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Konkurrenskraftigt fiske, punkt 5 (SD) av (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2015/16:2076 av m.fl. (SD) yrkande 1 och 2015/16:2626 av (KD). målsättning är att inom ramen för marknadsekonomiska principer och långsiktigt hållbart nyttjande av fiskevatten verka för att bevara en livskraftig svensk fiskerinäring. Det ligger i sakens natur att fisket måste regleras, men man måste arbeta för rimliga förutsättningar för enskilda näringsidkare när EU-lagstiftning genomförs. Det som anförs ovan bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. , punkt 6 (SD) av (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2015/16:2076 av m.fl. (SD) yrkande 7 och 2015/16:1753 av m.fl. (M) yrkande 2 och 2015/16:1978 av och (båda C).