bet · H401SoU1 · 2016-12-12 00:00:00 — Men det visar också att när vi går ned på strukturfrågorna och talar om de utmaningar där vi kan vara överens om hur problemen ser ut men också hitta gemensamma lösningar, då hittar vi vägar framåt som leder till att man på cancerområdet får en bättre vård för patienterna, en mer sammanhållen vård där enskilda inte hamnar mellan stolarna men också en vård där vi nu ser och har sett att köerna börjar minska kraftigt. Jag hoppas att när vi når slutet av den här mandatperioden innebär de pengar och det engagemang som regeringen har lagt ned på cancerområdet att vi inte bara har kortat köerna och förbättrat cancervården för de enskilda patienterna utan också skapat modeller som vi kan använda oss av på andra områden inom hälso- och sjukvården. Låt oss ha en frejdig debatt om hälso- och sjukvården, även fortsättningsvis och även utanför den här kammaren, men låt den handla om de stora framtidsfrågorna. Låt den handla om hur vi kan förbättra vårdens strukturer och modernisera en hälso- och sjukvård som i grunden är god på många sätt men som är i kraftigt behov av nya insatser. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Hälsovård, sjukvård och social omsorg Jag tackar ansvarigt statsråd för att ni är här vid budgetdebatten. Det andra statsrådet med ansvar för frågorna har varit här, men valde att så fort som möjligt lämna . Det beklagar vi. Vårdköerna ökar kraftigt. Jag förstår att statsrådet ägnar många funderingar åt detta och kommer att göra det framöver. Därför är det viktigt att statsrådet reflekterar något över de första kliv han gjorde när han klev in på departementet . har statsrådet suttit vid makten och kunnat agera, vidta åtgärder och lägga fram förslag. Men propositionslistan är så här långt tom. Det var med kirurgisk precision som statsrådet klev in och plockade bort den då framgångsrika kömiljarden. Allianspartierna ville fortsätta att utveckla de här viktiga instrumenten, som gav effekt och halverade vårdköerna. hade vi den värsta situationen beträffande vårdköerna och tillgängligheten . Det duger inte. Det duger då heller inte att bara tala, utan det gäller att agera. Det är det ledarskapet vi från riksdag söker. Min första fråga till statsrådet är: Varför tog regeringen medvetet bort den så framgångsrika kömiljarden? Det kan ju inte bero på politisk prestige. Det måste ju vara någonting som låg bakom den analysen - att man hade några bättre instrument att kasta in för att förbättra tillgängligheten. Min andra fråga är: Vilka är dessa bättre instrument och redskap? Vi har ännu inte fått se dem, eftersom vårdköerna tyvärr fortsätter att öka. Fråga ett gäller alltså medvetenheten, och fråga två handlar om vilka redskap det är som ska korta köerna, förbättra tillgängligheten och se till att patienter får vård inom rimlig tid. Det var just den här typen av universallösningar och alexanderhugg som jag varnade för. Jag tror nämligen inte att någon återinförd kömiljard skulle lösa den situation vi befinner oss i. Den tar inte fasta på att det är problem med kompetensförsörjningen som är roten till att köerna nu ökar. Kömiljarden hade sina förtjänster. Vi såg hur köerna minskade . Men vi såg också hur köerna började öka under kömiljardens sista år, det vill säga alliansregeringens sista år vid makten. Det var väl därför som inte bara den här regeringen ensam utan också allianspartierna gjorde analysen att kömiljarden i dess dåvarande form inte var mycket att hålla i handen och inte skulle lösa de problem med tillgängligheten som man såg började växa. Från regeringens sida bestämde vi oss för att ta fasta just på kompetensförsörjningsproblematiken. Det är kanske den fråga som jag har ägnat mest tid åt som ansvarigt statsråd. Det ska för det första ske via de pengar som vi fördelar till landstingen för förbättrad kompetensförsörjning. Som jag redogjorde för ska de kunna gå till studielön för sjuksköterskor som utbildar sig till specialistsjuksköterskor, förbättrad digitalisering och naturligtvis förbättrade arbetssätt inom vården. För det andra ska vi i väldigt nära samarbete med parterna och tillsammans med ansvariga myndigheter rigga system för att förbättra kompetensförsörjningen. Ett tydligt exempel är de flaskhalsar som finns i samverkan mellan högskolor och huvudmän. På grund av bristande kommunikation har man till exempel inte eller andra platser som gör att studenter kan genomföra den praktik eller verksamhetsförlagda utbildning som de har rätt till. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Hälsovård, sjukvård och social omsorg Jag blir tyvärr väldigt orolig. Jag ställde två konkreta frågor kopplade till tillgängligheten. Även jag talade i mitt anförande om den viktiga kompetensförsörjningen. Men det var inte den jag ställde frågor till statsrådet om. Det är tydligt att regeringen med precision har gått in och tagit bort någonting som fungerat framgångsrikt. Allianspartierna var väldigt tydliga. Jag citerar ur allianspartiernas tidigare gemensamma budget: "Kömiljarden behålls och utvecklas." Vi ville alltså använda de goda egenskaper som möjliggjorde att köerna halverades, att tillgängligheten ökade och att kontinuiteten förbättrades och se till att förbättra detta ytterligare. Min fråga kvarstår. Vad är det för universalredskap som ska förbättra tillgängligheten men som statsrådet fortfarande inte har presenterat för svenska folket, för eller för någon annan? Jag pratar fortfarande om tillgängligheten. När kommer de reformerna? Man valde att ta bort någonting som fungerade - inte det optimala, men någonting som fungerade. När ska man förbättra detta? I Socialdemokraternas är det nu bostadsorten som avgör om man får vård inom rimlig tid. Enligt väntetidsbasen är det just nu i och som det fungerar. Där har man ett väldigt bra arbete kopplat till de garantitider som vi tillsammans har ställt upp för det här arbetet. Men är det rimligt att det är bostadsorten som styr detta i Socialdemokraternas ? Jag har två frågor, och jag vill ha två svar. Min första fråga är: Vilken är analysen bakom att ta bort någonting som faktiskt fungerar och som kan utvecklas, justeras och bli bättre? Min andra fråga är: Om man nu ska göra någonting, när kommer förslagen? Eller är det fortfarande så att vi ska fråga oss om det kommer några förslag? Får vi några förslag till riksdag? Jag vill inte behöva upprepa min tidigare replik, där jag talade om analysen bakom att vi tog bort kömiljarden. Som sagt ville även Alliansen ha bort kömiljarden, även om man i sin tur ville utveckla den till någonting annat. Analysen var att den hade spelat ut sin roll och inte längre hade de effekter som man såg i början. Vi trodde helt enkelt att vi kunde använda pengarna på ett bättre sätt, och vi ansåg att ett bättre sätt var just att gå till botten med problemet, det vill säga kompetensförsörjningen. efterlyser återigen ett universalredskap. Jag kan bara återigen varna för en övertro på att man med ett alexanderhugg eller en universallösning ska lösa tillgänglighetsproblematiken i vården. Det finns inget sådant. Det vi står inför är en situation där vi har allt fler äldre patienter som kräver alltmer vård och omsorg, som många erfarna specialistsjuksköterskor, läkare, sjuksköterskor och personer ur andra personalkategorier håller på att gå i pension. Det är grundproblemet bakom våra problem med kompetensförsörjningen och våra problem med tillgängligheten. Det är kompetensförsörjningen vi måste lösa inom hälso och sjukvården. Här saknar jag svar från allianspartierna. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Hälsovård, sjukvård och social omsorg har presenterat en kompetensförsörjningsstrategi, säger hon. Men det är 100 miljoner på ett papper, och strategin saknar totalt innehåll. Jag har för min del under mina som minister ägnat mig åt att i nära samverkan med de parter på arbetsmarknaden som har ett stort inflytande och tillsammans med ansvariga myndigheter se vad vi i grunden kan göra för att förbättra kompetensförsörjningen inom hälso- och sjukvården. Men jag förstår att det inte slår väl an hos , eftersom hon fortfarande söker efter en universallösning. Det är en ganska rosenskimrande bild som sjukvårdsministern målar upp av den svenska sjukvården. Vi som befinner oss ute i verkligheten vet att det inte är så positivt. Vi ser också i de rapporter vi får att köerna ökar, att fler och fler svenskar saknar en fast läkarkontakt och att förtroendet för sjukvården går ned. Då måste sjukvårdsministern ändå vara ganska glad över allt det han fick ärva från alliansregeringen. Cancerstrategin lyftes fram här. Det var alliansregeringen som drev fram den, mot oppositionens vilja. Den utredning som han nu tänker göra något stort av, utredning, var också någonting som alliansregeringen tillsatte och som sedan har levererat. Köerna har varit ett stort problem. Jag blir lite orolig när jag hör statsrådet säga att de beror på att det råder brist på personal. gjorde ju en väldigt gedigen utredning som visade att köerna inte främst berodde på resursbrist eller personalbrist, utan på att man använde ineffektiva metoder i sjukvården och framför allt på att ledningen inte hade fokus på att försöka göra något åt tillgängligheten. Sedan sjukvårdsministern själv började tänka och beställa utredningar har det inte gått riktigt lika bra. Låt oss titta på vad sjukvårdsministern har sjösatt! Det första handlade om att avskaffa vårdvalet i . Landstingen skulle bestämma, inte patienterna. På vilket sätt löser det problemen i sjukvården? Det andra var förslaget om att det skulle bli förbjudet att sälja universitetssjukhus, som man har lagt ned utredningsresurser på. Detta förslag har blivit totalsågat av de flesta remissinstanser. På vilket sätt skulle det lösa problemen? Slutligen har vi det förslag som ligger, som innebär att man vill dra undan mattan för av svensk primärvård, som drivs av privata utförare, där man inte är beroende av stafettläkare, där patienterna är nöjda, där personalen är nöjd och där man har hög kvalitet. På vilket sätt gynnar det svensk sjukvård att man stänger detta, enligt det förslag som har lagt fram? STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Hälsovård, sjukvård och social omsorg Jag blir besviken på och på . Jag känner som en person som det går att resonera med och som brukar ha kloka åsikter om sjukvården och i vilken riktning vi borde modernisera den. Men att han så till den milda grad trivialiserar en av svensk hälso- och sjukvårds absolut största utmaningar, nämligen kompetensförsörjningen, blir jag besviken på. Vi får gång efter annan rapporter. Eftersom befinner sig i den så kallade verkligheten kan det väl inte undgå honom heller. Du har väl fått berättat för dig av gamla kollegor, sjuksköterskor eller läkare runt om i landet hur just personalbrist ligger bakom stängda vårdplatser eller att primärvården nu upplever köer. Jag menar att det också är där som vi måste sätta fokus. Det handlar inte om att på nytt skapa en kömiljard eller något slags system där landstingen tävlar mot varandra om de knappa resurser som finns i syfte att få ned köerna. Vad vi såg i det systemet var dels att det var de landsting som redan hade ett bra tänk från början som lyckades kapa åt sig den största andelen av resurserna, dels att de landsting som hade behövt hjälp med mer pengar eller mer stöd från nationell nivå inte fick det, för tävlan gjorde att de mer eller mindre slogs ut. Det är inte rimligt. Det rimliga är att vi ger resurser till landstingen och att vi också ger ett nationellt stöd, så att de kan ta sitt uppdrag och sitt ansvar på ett större allvar, och att vi framför allt hjälps åt för att komma åt kompetensförsörjningsproblematiken. Här behöver staten göra mer. Det är jag helt överens med om. Däri ligger min oro för att regeringen inte kommer att lyckas med köproblematiken. Det finns ju en ganska omfattande utredning där man har tittat på vad som är orsaken till att vi har stora problem med tillgängligheten i svensk sjukvård, till skillnad från andra länder. När gick igenom detta sa man inte att personalbrist inte spelar någon roll. Man sa inte att ekonomiska resurser inte var problemet. Man sa att det också fanns med men att det viktigaste var att se till att den politiska ledningen i och tjänstemannaledningen fokuserade på problemet och att man var beredd att använda effektiva metoder i sjukvården för att se till att kapa köerna. var tydlig med att det är där fokus måste ligga. Vi gjorde också stora utbyggnader. Vi ökade läkarutbildningen från 900 till 1 400 . Vi gjorde också utbyggnader av sjuksköterskeutbildningen. Men det är inte där svaret ligger när det gäller varför vi har problem i den svenska sjukvården. Det finns bara ett enda land, , som har större läkartäthet än . Om problemet var att vi hade för få läkare och sjuksköterskor i skulle vi inte befinna oss i den här situationen. Vi är ju det land som har den högsta läkartätheten och den högsta sjukskötersketätheten. Jag säger inte att vi ska förringa det problemet, men jag blir orolig när ministern säger att vi kommer att lösa sjukvårdens problem om vi bara ser till att utbilda fler. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Hälsovård, sjukvård och social omsorg När vi såg problemet tillsatte vi utredning. Vi har betydande problem med ineffektivitet i den svenska sjukvården. Tack och lov att detta underlag togs fram av alliansregeringen, som tillsatte en utredning! Det är detta som gör att ministern förhoppningsvis nu äntligen kan komma med en proposition på detta område. Men det som oroar mig är att när ministern själv ska sätta försöka fingret på vad som är problemet pekar han på att det är privata företag i primärvården som är bekymret eller att vissa landsting är framgångsrika med vårdvalet. Där saknas det analys. Jag hoppas att alla har noterat att jag inte har talat om vårdval eller privata vårdföretag här , utan det är som pratar om det. Vad jag har pratat om är hur vi löser tillgänglighetsproblemen inom svensk hälso- och sjukvård. Jag har pratat om kompetensförsörjningen som en avgörande faktor bakom detta, särskilt i ett kort perspektiv. Jag har också lyft fram de effektivitetsbrister som finns inom sjukvården, där vi behöver göra en stor insats för att reformera svensk hälso och sjukvård, inte minst för att patienterna med de största behoven, det vill säga multisjuka äldre och kroniskt sjuka, ska kunna få den vård de har rätt till och förtjänar. Man kan alltid ha en diskussion om vem som ska ha äran av att ha tillsatt en utredning. Jag skulle kunna kontra med att gjorde den största delen av jobbet under vår regeringstid. Kan vi inte bara nöja oss med att det nu har kommit fram ett bra underlag? har vi på många decennier underlag för att göra en stor hälso- och sjukvårdsreform i det här landet. Jag ser fram emot att samtala med allianspartierna om detta. Jag ser fram emot att hitta gemensamma lösningar. Den resa vi ska ge oss ut på när det gäller att reformera och förbättra svensk hälso- och sjukvård kommer inte att ta ett eller utan ett stort antal år, för det är enorma förändringar som behöver göras. Om vi ska komma till rätta med de akuta problemen i svensk hälso- och sjukvård får vi dock inte bara gå på symtombehandling, utan då måste vi gå till roten. Då måste frågan handla om kompetensförsörjning inom svensk hälso- och sjukvård. Ledarskapet och styrningen är inte oviktigt, men förbättrar vi inte kompetensförsörjningen kommer vi inte att lösa problematiken. har helt rätt i att vi har väldigt många läkare här i landet. Men du nämnde inte att vi är ett av de länder i OECD-området som har lägst andel allmänläkare. Det är en viktig orsak till problemet. Om jag inte tar alldeles fel är området e-hälsa en hjärtefråga för statsrådet. Människor i vårdens vardag har väntat på att journalsystem ska kunna prata med varandra och att man ska kunna skriva ut recept på ett effektivt sätt, men detta är ett område som är mycket bredare än så. Det handlar om automatisk övervakning och om hjälpmedel av olika slag. Det är väldigt viktigt att man har utveckling och kvalitetssäkring av dessa system och också utbildar den personal som ska använda det hela. Här spelar en väldigt viktig roll. ska den flytta. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Hälsovård, sjukvård och social omsorg Vad har hänt med andra myndigheter som har flyttat? Det sker ett kompetenstapp som är väldigt väsentligt. Myndigheterna tappar så att säga minnet under flytten. För läkemedelskontrollen, som flyttade bara från till , alltså inte så långt och från en universitetsort till en annan, tog det innan man var uppe i standard igen. ska flytta till . Hur förebygger man att den myndigheten, som tappar nästan all personal, också tappar minnet under flytten? Tack, , för att du lyfter e-hälsofrågorna i den här debatten. Det är frågor som är oerhört viktiga för moderniseringen av svensk hälso- och sjukvård. De är också viktiga mot bakgrund av det avslutade replikskiftet om hur vi förbättrar kompetensförsörjningen. Vi vet att när vi jämför oss med andra länder kan vi se att svensk hälso och sjukvårdspersonal ägnar orimligt mycket tid åt dokumentation och administration av olika slag när de i stället borde ägna tiden åt att träffa patienter. Detta skapar inte bara frustration utan också patientsäkerhetsproblem och kan i förlängningen leda till ett minskat förtroende för hälso och sjukvården från patienternas sida. Därför är detta en fråga som är väldigt angelägen för regeringen. Vi valde att flytta , för vi hade en översyn av ett antal myndigheter där vi såg att det är viktigt att statens verksamhet finns över hela landet. Det är viktigt inte minst utifrån de mål som jag tror att vi är ganska överens om i den här kammaren - att hela landet ska leva och att det inte bara är basala arbetsuppgifter eller verksamheter utan också kvalificerade sådana som ska kunna finnas över hela landet. Vi bedömde att var en lämplig myndighet att flytta till . Där finns det redan ett litet kluster kring e-hälsofrågorna. Och vi tror att man, inte minst med tanke på Linnéuniversitets utbildningar, ska kunna klara kompetensförsörjningen. Det betyder inte att det är oproblematiskt. Därför har regeringen både anslagit medel till myndigheten för att man ska kunna klara omflyttningen och gett ett ordentligt stöd i form av organisatorisk kompetens till myndigheten för att man ska fixa detta. Det finns exempel på myndighetsflyttar som inte har varit lika lyckade. Men hela utgångspunkten är att vi har lärt oss någonting av de exemplen och kan göra detta bättre. Jag hittar ingen myndighetsflytt som har blivit lyckad. Det är en annan sak med etablering av nya myndigheter. Jag tycker till exempel att det är utmärkt att jämställdhetsmyndigheten kommer till . STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Hälsovård, sjukvård och social omsorg Där fanns farmaceutiska fakulteten, och det fanns utbildning i klinisk farmakologi. Men det hjälpte inte. Myndigheten tappade minnet på vägen. Då är min fråga: Hur kan den kompetens som finns lämnas över på ett bra sätt till dem som ska ta över, så att det inte blir ett glapp? Det är en ganska liten del som finns i , och det handlar om ett väldigt brett fält. Sedan kan jag inte låta bli att ta upp frågan om hiv och halveringen av anslaget. Vi hörde i en tidigare replikrunda att det inte ska drabba organisationerna. Men det har ett signalvärde att man går ut och säger: halverar vi anslaget. Då låter det som att man har blåst faran över. De som behandlas med bromsmediciner är inte smittförande längre. Men det är fortfarande en obotlig sjukdom. Den är dödlig om man inte får bromsmediciner. Den smittar sexuellt, och det kommer att finnas nysmittade. Sexuellt överförbar smitta går inte att hejda. Då blir det viktigt att man i generation efter generation signalerar att detta är någonting man tar på allvar. Jag vill fråga: Hur understryker man att det är allvar, trots att anslaget halveras? Jag blir lite förvånad, för använde en stor del av sitt huvudinlägg i debatten till att prata om vikten av att den som har ansvar för en fråga får det ansvaret och tar det ansvaret fullt ut. I är smittskyddsarbetet ett ansvar för landstingen. Just på hivområdet har man haft en särlösning, där staten har gått in med riktade pengar till organisationerna och till landsting och kommuner. Det har sin grund i synen på hiv och aids. Man har pekat ut detta som någonting specifikt och speciellt, skilt från en del andra smittsamma sjukdomar. Detta har förmodligen varit nödvändigt under resans gång, för det var en speciell situation. Men det har bidragit till att skapa ett stigma och till att man har behandlat detta i särskild ordning. Med den här anslagsöverflyttningen vill vi säga: Hiv är en smittsam sjukdom som andra, och huvudansvaret ska ligga på landstingen i det här fallet. ökar vi de generella statsbidragen till landstingen med åtskilliga miljarder, vilket gör att det finns pengar för att landstingen även fortsättningsvis ska kunna prioritera detta arbete. Mig veterligen kommer till exempel att göra just detta. När det gäller den här typen av transitioner vet vi att ideella organisationer ibland hamnar i kläm. Därför valde vi att säga: Just pengarna till organisationerna ska vara öronmärkta för att de inte ska få indragna medel och därmed svårt att ställa om verksamheten och modernisera den. Vi har valt att göra på det här sättet med hänvisning till principerna för förvaltningen och principerna för smittskyddet. Jag ska säga något apropå den senaste debatten om hivanslaget. Det hade varit en sak om man hade meddelat ansvariga myndigheter , om man hade meddelat landstingen, som är ansvariga, att det kommer att bli en skillnad innan de hade lagt fast sina budgetar. Många landsting hade redan beslutat om budgeten när de fick veta att stödet skulle halveras. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Hälsovård, sjukvård och social omsorg Men min fråga till statsrådet handlar egentligen om någonting helt annat. Den handlar om de ökade köerna. har det blivit en drastisk ökning av vårdköerna, och vi ser att köerna fortsätter att öka. Jag håller helt och hållet med statsrådet om att det inte går att tro att det är en ensam åtgärd som påverkar köerna, utan det är många saker. Personalen är såklart en viktig del, men vi ser hur trivseln bland personalen minskar för att regeringen väljer att fokusera på fel saker. Man kan titta på den senaste offentliga siffran för hur köerna ser ut. Det är 424 300 personer som står och väntar i kö. Många av dem har väntat . Skulle alla dessa människor ställa sig i en kö som börjar utanför kammare skulle kön sträcka sig hela vägen till . Så många människor är det som väntar i vårdkö. Min fråga till statsrådet är: Har beslutet att ta bort kömiljarden påverkat i någon som helst positiv riktning? Det blev en liten procentenhets ökning av vårdköerna i slutet när vi valde att bredda uppdraget med kömiljarden. Men det är ingenting mot den drastiska fördubbling av köerna som har skett . Jag kan inte låta bli att bemöta inlägg om hivanslaget. Varför fick inte landstingen veta det här innan? När jag står i kammare måste jag säga: Det är naturligtvis av respekt för . Det kan väl inte vara den rätta ordningen att landstingen ska få veta vad som kommer i budgeten innan den har presenterats i riksdag? Det verkar mycket märkligt. När det gäller köproblematiken vill jag försäkra både och kammaren att jag är lika orolig som . Köproblematiken riskerar att undergräva förtroendet för hälso- och sjukvården. Och den innebär naturligtvis en olägenhet och kanske ett lidande för enskilda patienter. Därför måste vi mer än vad vi har gjort från olika parter prioritera att öka tillgängligheten inom svensk hälso- och sjukvård. Jag vill än en gång understryka att det handlar om att förbättra kompetensförsörjningen. Det handlar om att åtgärda roten till de problem som vi ser. Alla inser väl att tillgängligheten försämras om det inte finns läkare eller sjuksköterskor på plats.