bet · H301FiU28 · 2016-06-16 00:00:00 — Enligt skrivelsen uppvisar resultaträkningen ett underskott på , vilket är bättre jämfört med . Det förbättrade resultatet beror på flera faktorer. Skatteintäkterna ökade med och transfereringskostnaderna ökade med . Nettokostnaden för statsskulden minskade med till följd av orealiserade och realiserade valutakursförändringar. Resultatet från andelar i hel- och delägda företag försämrades med främst på grund av försämrat resultat för och . Kostnaderna för statens egen verksamhet ökade med . Balansräkningen redovisar värdet av statens samtliga tillgångar, skulder och kapital . Statens nettoförmögenhet är skillnaden mellan tillgångarnas och skuldernas bokförda värde. Statsskulden svarar för den övervägande delen av skulderna och därmed den negativa nettoförmögenheten och motsvarar i huvudsak statsbudgetens ackumulerade underskott över åren. Nettoförmögenheten var negativ vid utgången av 2015 och uppgick till –, dvs. staten hade en nettoskuld. Det är en ökning med jämfört med . Förändringen av nettoförmögenheten beror enligt regeringen dels på årets underskott i resultaträkningen på , dels på effekter av enstaka transaktioner som förändrar tillgångars eller skulders värde utan att de redovisas över resultaträkningen. En återkommande förklaringspost är värdeförändringar av statligt ägda företags egna kapital som inte kan hänföras till periodens resultat. uppgick värdeförändringarna till . En utjämningspost uppstår då myndigheter gör sig av med sitt innehav av inomstatliga värdepapper värderade till marknadsvärde mot RGK:s motsvarande skuld, vilken förs över till nettoförmögenheten. I skrivelsen redovisas också skillnaderna mellan balansräkningens nettoförmögenhet och nationalräkenskaperna (NR). Jämförelsen gäller då nationalräkenskapernas beräkningar finns framställda. Statens konsoliderade nettoförmögenhet uppgick till ca eller av BNP vid utgången av 2014 enligt beräkningen ekonomiska vårproposition. Skillnaden mellan balansräkningens nettoförmögenhet på –och innebär att NR-beräkningen visar en positiv nettoförmögenhet som är högre än vad som redovisas i balansräkningen. Skillnaderna beror dels på olika värderingsprinciper, dels på olika avgränsning av staten. Enligt regeringen beror den enskilt största skillnaden på att fasta realtillgångar i NR värderas till återanskaffningsvärdet, dvs. restvärdet efter avskrivningar räknas upp med prisindex och med moms, medan fasta realtillgångars värdering i balansräkningen utgår från ursprungligt anskaffningsvärde. Detta förklarar av skillnaden i förmögenheten. En annan skillnad är att NR använder marknadsprisvärdering, t.ex. för aktieinnehav och för skulder i form av bl.a. statsobligationer. I fråga om avgränsning ingår som kapitalandel i NR och inte endast med grundfonden. Skattefordringar hos NR inkluderar obetalda skatter medan balansräkningen tar upp en periodavgränsningspost motsvarande den ackumulerade periodiseringen av skatteintäkterna. Finansieringsanalysen visar statens betalningar fördelade på posterna statens verksamhet, investeringar, utlåning och finansiella aktiviteter, men också posternas förändringar och påverkan på statens nettoupplåning, dvs. statsskuldens förändring justerat för orealiserade valutakursförändringar. Finansieringsanalysen bygger på uppgifter från resultat- och balansräkningarna men också på finansiell information från myndigheter. I skrivelsen sammanfattas analysens resultat enligt följande: Statens verksamhet gav ett positivt kassaflöde som ökade med netto, främst på grund av högre skatteinbetalningar men också ökade transfereringsutbetalningar. Investeringarna blev något lägre och uppgick till , vilket förklaras av färre investeringar i materiella anläggningstillgångar. Nettoutlåningen ökade och uppgick till till stor del på grund av utlåning till till följd av valutakursförändringar. Nettobetalningarna från finansiella aktiviteter försvagades av främst realiserade kursdifferenser och valutakursförändringar. Både statsskulden och upplåningsbehovet ökade, och därmed nettoupplåningen med . Statens budget visade ett underskott på 2015. Det innebär att budgetunderskottet minskade med jämfört med , då budgeten visade ett underskott på . Den konsoliderade statsskulden ökade från 2014 till 2015, dvs. Att budgetunderskottet var betydligt högre än statsskuldens förändring 2015 beror bl.a. på att placerade tillgångar var mindre vid utgången av 2015 än vid utgången av 2014. Statsskulden i årsredovisningen för staten är konsoliderad och skiljer sig från RGK:s redovisade statsskuld som är okonsoliderad. Skillnaden beror på elimineringar av myndigheters innehav av svenska statspapper som sammanlagt uppgick till 2015. Nästan hela beloppet är Insättningsgarantifondens och Kärnavfallsfondens innehav. I skrivelsen redovisas riktlinjer som regeringen fastställer efter förslag från RGK. Riktlinjerna anger att statsskuldsförvaltningen ska bidra till att långsiktigt minimera kostnaden för statsskulden utan att ta för stora risker i enlighet med målet för skuldförvaltningen som regleras i budgetlagen. Riktlinjerna styr hur statsskulden ska fördelas mellan de tre skuldslagen nominell skuld i kronor, real skuld i kronor och valutaskuld och vilken löptid eller s.k. duration de olika delarna av skulden ska styras mot, och är ett sätt att kunna avväga kostnad mot risk. För de två första skuldslagen låg enligt regeringen riktvärdena för löptiden inom riktlinjernas intervall. Realskulden är dock svår att styra, bl.a. för att nyupplåningen är liten i förhållande till den utestående skulden. Enligt resultaträkningen uppgick nettokostnaden för statsskulden (räntor, över- och underkurser, valutakursförändringar m.m.) till ca , en minskning med jämfört med . Minskningen av nettokostnaden beror enligt skrivelsen på att de höga orealiserade valutakursförlusterna vändes till vinster när kronan stärktes mot euron. Vanligtvis skiljer sig statsskuldens nettokostnader enligt resultaträkningen från utfallet på anslaget 1:1 Räntor på statsskulden, vilket beror på olika redovisningsprinciper. Det är endast realiserade utgifter som redovisas mot anslaget, medan orealiserade räntor och orealiserade valutakursdifferenser redovisas som nettokostnad. finns det dock i stort sett ingen skillnad i belopp mellan de olika redovisningssätten. Redovisning och riskanalys av statliga garantier och utlåning Regeringen får enligt budgetlagen ställa ut kreditgarantier och göra andra liknande åtaganden för de ändamål och med högst de belopp som bestämmer. Ett statligt garantiåtagande innebär att staten går i borgen för någon annans betalningsåtagande, vilket leder till en finansiell risk för staten. Regelverket innebär bl.a. att staten ska ta ut en garantiavgift motsvarande den förväntade kostnaden för åtagandet, om inte beslutar annat. Sammanlagt uppgick statens garantiåtaganden vid slutet av 2015 till , vilket är en ökning med ca jämfört med . Insättningsgarantin utgjorde den största posten på följt av kreditgarantier () och garantier om tillförsel av kapital (). Pensionsgarantier inklusive övriga garantier från bl.a. affärsverken uppgår till . I garantiportföljen ingår inte de två utestående kapitaltäckningsgarantierna till och , eftersom dessa åtaganden inte kan beloppsbestämmas. Inte heller för investerarskyddet kan storleken på statens åtagande anges. Utöver redan utfärdade garantier finns det utfästelser om nya garantier på . Dessa består i huvudsak av exportkreditgarantier och hanteras av (). Till följd av finanskrisen beviljades både nya och utökade garantiramar. Regeringen beslutade om en ram för garantiprogrammet till banker m.fl., som tillkom med stöd av lagen (2008:814) om statligt stöd till kreditinstitut, på . Ramen halverades till och programmet är stängt för nyteckning. Sista lånet under programmet förföll . För RGK:s övriga garantigivning finns ramar för enskilda projekt och några mindre program. har beslutat om en ram på från för EKN:s garantigivning för exportkreditgarantier. Det finns också en särskild ram på för EKN:s investeringsgarantier. får ställa ut kreditgarantier för ny- och ombyggnad av bostäder till ett belopp om högst inklusive tidigare åtaganden. För övriga verksamhetsgrenar finns ramar på lägre belopp. Den totala ramen för Sidas garantiåtaganden uppgår till . uppgick de utfärdade garantierna till . Insättningsgarantin är den enskilt största garantin och den uppgick till per , en ökning med . Inga händelser inträffade som utlöste insättningsgarantin. Då garantin regleras i särskild ordning utanför garantimodellen, finns det ingen värdering av statens förväntade kostnad för insättningsgarantin. I skrivelsen analyserar regeringen förhållandet mellan avsättningar för förväntade förluster och de tillgångar som finns, både inbetalda och kommande garantiavgifter. Insättningsgarantin, investerarskyddet, garantier till bl.a. banker samt garantikapital till internationella finansiella institutioner ingår inte eftersom de förväntade förlusterna för dessa garantier inte har värderats. Jämförelsen visar att för den del av garantiportföljen som omfattas av garantimodellen täcks avsättningarna för förväntade förluster väl av de avgifter som redan inbetalats; utöver det tillkommer nuvärdet av framtida avgifter. EKN:s garantiverksamhet utgör en väsentlig andel av överskottet. Trots att världsekonomin har haft en svag utveckling, vilket även påverkat svensk ekonomi, är tillgångarna fortfarande större än avsättningarna. ökade avsättningarna medan tillgångarna minskade. Garantiverksamheten påverkar i flera fall statens lånebehov och därmed statsskulden. Det kan bl.a. innefatta betalningar av garantiavgifter, infrianden och återvinningar. Regeringens analys av flödena i garantiverksamheten pekar på att nettoflödet totalt sett innebar att inbetalningarna översteg utbetalningarna med 2015. Statens sammanlagda utlåning med kreditrisker uppgick till före nedskrivning, vilket är en ökning med jämfört med . Den största posten var studielånen från CSN på , vilket motsvarade av statens utlåning med kreditrisk. CSN hade också beviljat hemutrustningslån till flyktingar på . RGK:s utlåning på gick till olika infrastrukturprojekt, flygindustrin och utlåning till . Övriga myndigheter hade en sammanlagd utlåning på inom bl.a. bistånd. De sammanlagda nedskrivningarna uppskattades till eller av det utlånade beloppet. CSN:s studielån stod för av samtliga nedskrivningar, . har utlåningen efter nedskrivning varit i stort sett oförändrad och den uppgick till . Stabilitetsfonden uppgick sammanlagt till , inklusive försäljningslikviden för de Nordeaaktier som tidigare ingick i fonden. infördes en ny krishanteringsordning i , vilken bl.a. innebär ändrade regler för stabilitetsfonden och dess användning som regleras i lagen (2015:1017) om förebyggande statligt stöd till kreditinstitut. Reglerna innebär att det inte längre kommer att tas ut någon stabilitetsavgift efter att avgiften har tagits ut. Delar av fondens behållning kommer att överföras till den s.k. resolutionsreserven, ett nyinrättat finansieringsarrangemang som ska användas för att finansiera de åtgärder som vidtas i enlighet med lagen (2015:1016) om resolution. Regeringen redovisar i skrivelsen en riskanalys av statens garanti- och utlåningsportfölj som har genomförts av RGK i samverkan med EKN, CSN, Sida, och övriga berörda myndigheter. Analysen omfattar dels den ordinarie portföljen med garantier och lån till företag, privatpersoner och stater, dels insättningsgarantin. Regeringen bedömer att risken för stora förluster i den ordinarie portföljen sammantaget är låg, men något förhöjd jämfört med . Detta beror främst på att andelen stora garantier och lån blivit större och att kreditrisken i några av dem är högre . Risken för stora förluster kopplade till insättningsgarantin bedöms dock vara låg. I riskanalysen redovisas också möjliga orsaker till stora förluster i portföljen. En orsak är ett mindre antal förluster gällande enskilt stora garantier eller lån med anledning av s.k. namnkoncentrationer, dvs. en låg diversifiering för att en portfölj antingen innehåller ett fåtal engagemang eller att det finns stora exponeringar mot enskilda garanti- eller låntagare i förhållande till portföljens samlade omfattning. En annan orsak som tas upp i skrivelsen är kluster av förluster som tillsammans utgör stora belopp, vilket i regel beror på antingen direkta eller indirekta samvariationer. Direkta samvariationer innebär affärsmässiga eller juridiska kopplingar mellan garanti- och låntagarna, s.k. strukturella kopplingar. Indirekta samvariationer uppstår vid ogynnsamma förändringar i bakgrundsfaktorer som påverkar flera garanti- och låntagare . Detta innebär en sårbarhet för garanti- eller låntagare i samma bransch eller geografiska region, s.k. sektorkoncentrationer. Nationellt intygande samt avgifter och bidrag från EU Regeringen är redovisningsskyldig inför i fråga om hanteringen av EU-medel i den svenska statsförvaltningen genom ett nationellt intygande från regeringen. Syftet är att öka insyn i hur fullgör sitt förvaltningsansvar och hur tilldelade EU-medel används. Räkenskaperna som ligger till grund för sammanställningen är upprättade enligt god redovisningssed och har granskats av . Regeringens intygande baseras även på ramverket för intern styrning och kontroll som möjliggör för regeringen att ställa krav på att ansvariga myndigheter lämnar en försäkran. Regeringens intygande avser EU-medel som kan hänföras till de fleråriga budgetramarna 2007–2013 och 2014–2020. Intygandet innehåller en årlig räkenskapssammanställning över medel mottagna från EU:s budget och en redogörelse för hur dessa medel har fördelats på olika åtgärder. Med EU-medel avses i detta sammanhang de medel som förvaltas inom ramen för delad förvaltning mellan medlemsstaten och kommissionen. Intygandet, som överlämnas till med kopia till kommissionen och revisionsrätten, bygger på ansvariga myndigheters intyganden och bedömningar av hanteringen av EU-medel, ESV:s revisionsutlåtanden och uttalande från granskningen av myndigheternas räkenskaper och deras interna styrning och kontroll. Regeringen lämnar följande intygande: Sammanställningen av EU-räkenskaperna, omfattande resultat- och balansräkning samt en kassamässig redovisning, har upprättats enligt god redovisningssed. Regeringen bedömer att räkenskaperna i allt väsentligt är rättvisande. Det finns ett ramverk för staten som syftar till att säkerställa en betryggande intern styrning och kontroll av EU-medlen. redogörelse och revisionsberättelse med anledning av Årsredovisningen för staten 2015 ska enligt lagen (2002:1022) om revision av statlig verksamhet m.m. granska regeringens skrivelse Årsredovisning för staten. Granskningen avser de finansiella revisionsdelarna och den information som kan kopplas till dessa och redovisas i en redogörelse som överlämnas till , och den innehåller i enlighet med riksdagsordningen en revisionsberättelse över Årsredovisning för staten 2015. Redogörelsen överlämnades till av riksrevisor . Enligt har regeringen i alla väsentliga avseenden upprättat de finansiella delarna av Årsredovisning för staten 2015 i enlighet med 10 kap. 5–10 §§ budgetlagen. Vidare är det uppfattning att regeringen har lämnat information utöver de finansiella delarna i enlighet med 10 kap. 5–10 §§ budgetlagen som är förenlig med årsredovisningens finansiella delar. uttalande omfattar inte kapitel 1.1 Den offentliga sektorns finansiella sparande eftersom redovisningen av det offentliga sparandet och uppföljningen mot överskottsmålet innehåller ett antal mycket komplexa parametrar och delvis bygger på uppskattningar och bedömningar. Enligt är sådan information behäftad med olika grader av osäkerhet och den är inte möjlig att verifiera med tillräckliga och ändamålsenliga revisionsbevis enligt den gällande metoden för finansiell revision. En stor del av informationen kommer dessutom från tredje part, t.ex. kommuner och landsting, varför avstår från att lämna något uttalande i denna del. överlämnade granskningsrapporten av Årsredovisning för staten 2015 (RiR 2016:16) till i enlighet med 9 § lagen (2002:1022) om revision av statlig verksamhet. Granskningen har genomförts inom ramen för effektivitetsrevisionen och innehåller iakttagelser och slutsatser som leder till ett antal rekommendationer till regeringen med anledning av granskningen. Enligt har utgiftstakets roll som understödjare av överskottsmålet försvagats väsentligt, och regeringens skrivelse ger inte en rättvisande beskrivning av kopplingen mellan de budgetpolitiska målen. Vidare konstaterar att regeringens beslut om tidigareläggning av utgifter i praktiken innebär en ändring av utgiftstaket utan godkännande. anser också att förändringen av det finansiella sparandet bör redovisas tydligare. har överlämnat till regeringen som ska överlämna en skrivelse till med anledning av rapporten. Utskottet behandlade föregående års skrivelse Årsredovisning för staten 2014 (skr. 2014/15:101) i betänkande 2014/15:FiU28. Regeringens skrivelse är enligt utskottets mening ett viktigt komplement till budgetpropositionen och ett sätt för att följa upp regeringens beslut om statens budget. Utskottet konstaterade att det pågår en dialog mellan och i fråga om ramverket för bedömningen av årsredovisningen för staten. bedömningsgrund bygger på internationella standarder (International Standards of Supreme Audit Institutions, ISSAI), som anger att årsredovisningen ska ge en rättvisande bild. Budgetlagen innehåller inget motsvarande ramverk som ska säkerställa att redovisningen ger en rättvisande bild. har av detta skäl återkommande lämnat rekommendationer om att förtydliga normeringen för upprättandet av årsredovisningen för staten. Utskottet behandlade i betänkande 2015/16:FiU12 regeringens skrivelse till med anledning av i Årsredovisning för staten 2014 (skr. 2015/16:42). Utskottet ansåg att det är angeläget med en transparent redovisning i årsredovisningen för staten och välkomnade därför att regeringen inom ramen för budgetlagens bestämmelser löpande avser att förtydliga redovisningen och förbättra transparensen i årsredovisningen, bl.a. när det gäller redovisningen av målet för den offentliga sektorns finansiella sparande och budgeteringsmarginalens användning. Utskottet ställde sig positivt både till att regeringen har inlett ett arbete som syftar till att kunna använda samma definitioner och terminologi i årsredovisningen för staten som i de ekonomiska propositionerna vid beskrivningen av nettoförmögenheten och till att man har för avsikt att förbättra förklaringarna i de fall redovisningarna skiljer sig åt. Utskottet delade regeringens uppfattning att det inte är lämpligt att utöka årsredovisningen för staten ytterligare i enlighet med rekommendationer om redovisningen av nettoförmögenheten, riskanalyser av andra tillgångar och skulder än de budgetlagen föreskriver eller redovisningen av den implicita garantin till den finansiella sektorn. Slutligen påminde utskottet om den pågående översynen av målet för den offentliga sektorns finansiella sparande (dir. 2015:6). Förutom att överväga om det finns anledning att ändra nivån på målet för det finansiella sparandet har kommittén också i uppdrag att överväga en förstärkt löpande utvärdering av finanspolitiken. Därmed kan utvärdering av hur finanspolitiken förhåller sig till de budgetpolitiska målen komma att behandlas av kommittén liksom roll i det sammanhanget. Eftersom det pågår en utredning fanns det inte skäl för utskottet att föregripa kommitténs förslag. Utskottet behandlade i betänkande 2015/16:FiU16 regeringens skrivelse till med anledning av finansiella tillgångar – något att räkna med? 2015/16:61). Enligt utskottets mening var det viktigt att redovisningen av statens tillgångar och förmögenhet är relevant och transparent. Utskottet noterade också att regeringen arbetar med att förbättra redovisningen, bl.a. att fr.o.m. kommer att marknadsvärdera de onoterade statliga bolagen i finansräkenskaperna. Redovisningen av de samlade riskerna i balansräkningen kommer enligt regeringen att utvecklas i skrivelsen Redogörelse för företag med statligt ägande. Årsredovisningen för staten regleras i budgetlagen (2011:203) och är enligt utskottets mening ett viktigt komplement till budgetpropositionen och en möjlighet för att följa upp och kontrollera de beslut som fattat om statens budget. Utskottet anser att transparens och tydlighet är centralt för ett högt förtroende för finanspolitiken och därmed också årsredovisningen för staten. Precis som vid sin tidigare bedömning välkomnar utskottet regeringens ambition att inom ramen för budgetlagens bestämmelser löpande förtydliga redovisningen och förbättra transparensen i årsredovisningen. Utskottet konstaterar att präglades av flera exceptionella händelser. Den beslutade budgeten byggde på ett annat budgetförslag än det som regeringen överlämnade till , vilket fick till följd att en mer detaljerad analys av utfallet för statens budget 2015 i viss mån försvåras i årsredovisningen. Enligt utskottets mening har regeringen redovisat skillnaderna mellan budget och utfall på ett tillfredsställande sätt i fråga om både utgifter och inkomster. beslutades det om en extra ändringsbudget och därutöver vidtog regeringen, inom ramen för budgetlagens bestämmelser, olika åtgärder för att hantera osäkerheten i fråga om utgifter kopplade till antalet asylsökande i relation till utgiftstaket. Höstens situation ställde krav på handlingskraft, men utskottet vill ändå framhålla värdet av att regeringen tydligt i årsredovisningen redovisar vilka avvägningar som ligger bakom valet av åtgärder under sådana omständigheter och hur utgiftsförändringarna påverkar det finansiella sparandet. Utskottet påminner i detta sammanhang om att regeringen avser att lämna en skrivelse till med anledning av granskning av Årsredovisning för staten 2015 (RiR 2016:16). Utskottet vill också uppmärksamma att det inom ramen för den pågående översynen av målet för den offentliga sektorns finansiella sparande (dir. 2015:6) också ingår att överväga en förstärkt löpande utvärdering av finanspolitiken. Därigenom kan utvärdering av hur finanspolitiken förhåller sig till de budgetpolitiska målen komma att behandlas av kommittén men även roll i det sammanhanget. Det finns därmed anledning för utskottet att återkomma i frågorna när kommitténs förslag ska beredas vidare och regeringens skrivelse behandlas under nästa . Utskottet föreslår därför att lägger regeringens skrivelse 2015/16:101 och redogörelse /16:RR4 till handlingarna. Förteckning över behandlade förslag Skrivelse 2015/16:101 Regeringens skrivelse 2015/16:101 Årsredovisning för staten 2015. Redogörelse /16:RR4 redogörelse för granskning av Årsredovisning för staten 2015.