bet · H301KU20d3 · 2016-01-01 00:00:00 — Till exempel är det så att skälet till att det kan dra ut i den här ärendefloran behöver inte bara handla om asylärenden, utan det kan också vara ärenden som handlar om arbetskraftsinvandring och det kan också vara ärenden som handlar om familjeåterförening. De ärendena, om jag inte missminner mig, är också sådant som tog upp och kritiserade handläggningstiderna för i den här beskrivningen. Självfallet påverkas ärendefloran och möjligheten att handlägga ärendena skyndsamt och så fort som möjligt av mängden ärenden som man får. Inströmningstakten var ju stigande som tar upp. Men regeringens hållning i de här frågorna var väldigt tydlig, nämligen att handläggningstiderna skulle förkortas. Detta skulle ske för alla ärenden men i synnerhet naturligtvis för asylärendena, eftersom det handlar om skyddsbehövande människor, och de är och bör alltid vara prioriterade i verksamheten, som jag såg det och som jag alltjämt ser det. (V): Jag frågar just utifrån att regeringen har ett ansvar för att se till att myndigheterna klarar de uppdrag de har, och därför undrar jag vilka åtgärder som vidtogs för att underlätta för . Det gäller inte bara den senare tiden. Det var egentligen det som var min fråga. : Det stora arbetet som bedrev på regeringens uppdrag, och det var ju ett uppdrag som var formaliserat genom regleringsbreven, handlade framför allt om att införa nya rutiner för handläggningen och se till att man helt enkelt blev mer effektiva i att handlägga ärendena. Det finns en mängd olika rapporter som kan ta del av från sida som bland annat bygger på införandet av nya handläggningsmodeller, som också ledde till att man kunde förkorta hand- läggningstiderna. Detta skedde kontinuerligt , fram till det ögonblick då vi på nytt fick en ökad inströmning. Då blir det svårare att hålla handläggningstiderna. förstärkte också under de aktuella perioderna sin personal. Det var mycket stora personalgrupper som togs in, men det fanns också en gräns för hur många fler människor som man hann anställa, och det påverkade naturligtvis också möjligheten att leva upp till de här ambitionerna från regeringens sida. Skånberg (KD): Jag har inga ytterligare frågor. Ordföranden: Då är frågan om det finns fler frågor i det här ärendet, eller om vi ska gå vidare till granskningsärende 48. Jag tittar runt bordet – nej. Då går vi över till ärende 48. Även där har möjlighet att säga några inledande ord innan vi går in på frågorna. : Tack, ordförande! Då övergår jag till att kommentera granskningsärende 48 som initierats som ett resultat av en KU-anmälan av och , båda , som inlämnades . I anmälan tas den migrationspolitiska överenskommelsen upp. Anmälarna har begärt att särskilt ska granska beredningen inför denna överenskommelse ur ett konstitutionellt perspektiv. Jag anser i korthet att det konstitutionellt sett inte fanns några tveksamheter i fråga om ingåendet av denna överenskommelse och ber i övrigt att få hänvisa till svar på framställningar avseende denna del av granskningsärendet. Vad gäller hemställan från anmälarna om att KU bör granska hur den regering som jag ingick i hanterat den förda invandringspolitiken konstitutionellt, vill jag dels hänvisa till vad jag redan har sagt här i mitt föregående inledningsanförande i samband med granskningsärende 45, dels påpeka att jag under mina år som statsråd höll informerad, deltog i debatter i kammaren och svarade på interpellationer och skriftliga frågor rörande mitt ansvarsområde i regeringen. I fråga om samråd med socialförsäkringsutskottet, som ju handlägger migrationsfrågorna i , vill jag hänvisa till uppgifter från utskotts- kansliet om mitt deltagande. har socialförsäkringsutskottet haft överläggningar med regeringen i frågor på migrationsområdet. Mandatperioden –2010 hölls överläggningar vid tretton tillfällen samt information med mig närvarande som ansvarigt statsråd. Mandatperioden –2014 hölls överläggningar vid femton tillfällen samt information med mig närvarande som ansvarigt statsråd. En överläggning hölls med statssekreterare . I samråd med inför sammanträde med rådet för rättsliga och inrikes frågor, , där migrationsfrågor behandlades, vill jag hänvisa till uppgifter från nämndens kansli om mitt deltagande. Mitt deltagande var i det närmaste fullständigt med en närvaro vid 36 av sammanlagt 40 samman- träden i , då migrationsfrågor behandlades som statsråd. Jag fick också stöd för regeringens ståndpunkt vid samtliga tillfällen då jag efterfrågade det. Tack för ordet! Jag är nu redo att besvara frågor från utskottets ledamöter. Ordföranden: Då är det som anmälande parti som får börja. (SD): Tack så mycket, ordförande! Ni satt ju vid makten och hade möjlighet att administrera, sköta och vara ansvariga för invandringspolitik under hela den här perioden. Det jag funderar lite kring är alla de olika uttalanden som har skett och naturligtvis också vilken information ni hade som låg till grund för de beslut som ni faktiskt fattade. Det finns ju möjlighet att återkomma till många av de här fråge- ställningarna, men min första fråga till före detta migrationsministern handlar om ett uttalande som gjordes , vill jag minnas. skriver flera medier om hur gjort ett utspel om att faktiskt vilja minska invandringen. Enligt flera artiklar pratar om volymerna och också om volymproblemen. efteråt säger i SVT Debatt att vi kan inte påverka volymerna efter- som det avspeglar en trasig värld. Du, , som ansvarig minister menade dock att volymerna gick att påverka. Statsministern, tillika din chef, meddelade att det gick inte alls. Vem av er hade rätt? : Migrationsområdet är som bekant väldigt svårt att förutse. Det handlar om väldigt många olika saker som får människor att vilja flytta på sig. Det handlar om världens oroshärdar, det handlar om vad som händer i andra länder som skulle kunna vara mottagare, det handlar om den ekonomiska och politiska utvecklingen i de här länderna och det handlar också om vad som händer i . Till detta kommer naturligtvis människors egen vilja och deras längtan och frihetsdrömmar. Det är emellertid viktigt för ett parti som vill stå i framkant av samhälls- utvecklingen att ta samhällsproblem på allvar och erbjuda möjligheten att lyssna på människor. Vi hade ett politikutvecklingsarbete i partiet som bedrevs under den här aktuella perioden. De synpunkter, tankar och idéer som anmälaren tar upp måste naturligtvis sättas i den kontexten. (SD): Jag upplever inte att jag har fått svar på min fråga. Min fråga var om volymerna går att påverka. Ni gav ju olika besked där. Stats- ministern och migrationsministern ger diametralt olika besked när det gäller vilken möjlighet en regering har att påverka volymerna. Jag vill därför återigen fråga före detta migrationsminister om han menar att det var han eller statsministern som talade sanning. : Herr ordförande! Jag känner inte till lösryckta citat, utan jag får ju förhålla mig till verkligheten. Verkligheten var att jag hade en chef som hade mig som migrationsminister i sin regering. Denna regering utformade sin politik med utgångspunkt från en händelseutveckling som naturligtvis ibland handlade om antalet människor som kom och ibland handlade om förutsättningar för att ta emot dem på plats här i . Mitt intryck är att samarbetet på de här punkterna, som dessutom bedrevs i en regering med fyra ingående partier, ibland präglades av att man hade olika uppfattningar i detaljfrågor och övergripande frågor. Svaret på frågan är naturligtvis att antalet människor som kommer till påverkas, som jag sa i mitt tidigare svar, av en mängd olika faktorer. Det går inte att peka ut en enskild faktor som avgör huruvida det kommer många människor till ett visst land vid ett visst tillfälle. Det är alltid en flora av saker som påverkar. (SD): Då tolkar jag ändå före detta migrationsministern som att det på politisk väg ska gå att påverka volymerna på mängden invandrare som kommer till . Min följdfråga blir naturligtvis: Hur ska då allmänheten kunna tolka så här diametralt skilda besked? Först går migrationsministern och säger en sak, för att bli tillrättavisad av statsministern som menar att det första uttalandet är helt felaktigt och ger helt andra upplysningar. Hur är det meningen att allmänheten ska kunna tolka det? : Ur en strikt konstitutionell synvinkel måste ju allmänheten förhålla sig till hur regeringens politik bedrivs. Jag har här inför utskottet presenterat väldigt utförligt, tycker jag, i den tidigare granskningen hur politi- ken utformades och vilka åtgärder som vidtogs . Men jag har också i mitt svar precis här nu påpekat att antalet människor som kommer till påverkas av en mängd olika faktorer. Så är det, och så kommer det alltid att vara. (SD): Det finns ju ett saklighetskrav i regeringsformen som man har att förhålla sig till naturligtvis, och det kan vi ifrågasätta om man har gjort när man , med emellan, ger diametralt helt skilda besked från den ansvariga ministern och statsministern. Jag skulle vilja fortsätta lite grann på samma tema och fråga om hade diskuterat frågan om invandringens volymer med stats- ministern eller någon annan i regeringen innan han gjorde uttalandet om volymer . : Det är ju så att vid den aktuella tidpunkten som tar upp stod , , i begrepp att tillsätta en arbetsgrupp kring migration, integration och diskriminering för att utveckla vårt partis politik på de här områdena inför den kommande mandatperioden efter valet . I det arbetet diskuterades naturligtvis de här frågorna. (S): På en av mina frågor på det förra ärendet hänvisade till, eller var tydlig med, att det är ju respektive statsråd och § 5 som gäller när det gäller ansvar. Men så här i efterhand, anser att det hade varit önskvärt med större samordning inom regeringen och samordning mellan olika departement såväl praktiskt som kanske också verbalt? Hade bredare politiska överens- kommelser varit önskvärda för resultatets skull? Och den tredje funderingen: Anser så här i efterhand att dialogen med kommunsektorn var tillräcklig, särskilt när det gäller de kommuner som hade och har det väldigt jobbigt? Som svar på den första frågan: Jag var statsråd så länge – – att jag vet att detta med hur man väljer att dela ansvarsområdena och distribuera ansvaret är beroende av de partier som ingår i regeringen, av styrkeförhållandena dem emellan och av en mängd olika faktorer. Det riktigt viktiga tycker jag är att kravet på gemensamberedning i avseende de frågor som handläggs där upprätthålls. Det är det riktigt viktiga. Det viktiga är kanske inte att departementens storlek ser ut på ett visst sätt, och det viktiga kanske inte ens är att § 5-förordnandet för enskilda statsråd ser ut på ett visst sätt, utan det riktigt viktiga är att man klarar av gemensam- beredningskravet, så att de departement som är berörda av en viss fråga får möjlighet att yttra sig och i till exempel de processer som föregår upprättandet av exempelvis regleringsbrev får möjlighet att yttra sig. Det tycker jag är det riktigt viktiga. Eftersom vi har ett system med långtgående självständighet för de olika myndigheterna är det viktigt att regleringsbreven – regeringens instruktioner gentemot dem – skrivs så att de blir tydliga. Det förutsätter naturligtvis, när man har olika intressen, ett mycket hårt hållet krav på att gemensam- beredningskravet upprätthålls, anser jag. När det gäller breda politiska överenskommelser: Ja, det är alltid bra om man kan åstadkomma detta. Men jag ser kanske inte riktigt den strikt konstitutionella aspekten i detta, så jag avstår från att yttra mig närmare. Men min personliga uppfattning är att om man kan åstadkomma breda överenskommelser är detta alltid bra. Den sista frågan gällde dialogen med kommunsektorn. Den upprätthölls under mina år, bland annat i form av möten som jag hade med företrädare för enskilda kommuner men naturligtvis också för organisationen . Jag var och pratade på SKL:s stora sammankomster med många kommunalråd närvarande, och jag hade dessutom ett mycket omfattande reseschema när jag åkte runt om i landet och besökte enskilda kommuner och pratade med företrädare och såg till att hålla mig informerad om läget på fältet. Ordföranden: Då ska jag ställa någon fråga för . Utifrån det konstitutionella perspektivet på regeringens hantering: Vi har varit inne lite på de frågorna i utfrågningen om det tidigare ärendet, G45. Jag undrar om vill sammanfatta vilka utmaningar eller problem som han såg inom sitt ansvarsområde under egentligen de som han var statsråd, men kanske framför allt , och hur han tacklade de utmaningarna, vilka åtgärder som han och regeringen vidtog. Jag undrar om vi kunde få en lite samlad bild av det. Det är betydelsefullt när man tittar tillbaka – och det är ju det vi gör , när vi tittar retrospektivt på en period som är bort i tiden – att man sätter in det hela i en kontext. Tittar man på de utmaningar som fanns och som var identifierade av mig som statsråd och min stab på departementet och av regeringen ser man att det handlade framför allt om att arbeta för en effektivare asylhantering, att se till att det antal människor som kom till och fick sin sak prövad snabbare ökade, ett förbättrat återvändandearbete i bemärkelsen att antalet människor som kom till och fick avslag på sin asylansökan också skulle öka och naturligtvis en inriktning mot en högre genomströmning i asylboendena. Dessa tre frågor – en effektivare hantering av antalet människor som kom, så att man kunde öka snabbheten i att pröva deras ansökningar, att se till att de som faktiskt fick ett nej återvände hem snabbare och att se till att de människor som fick ett ja respektive ett nej och som bodde på asylboendena snabbare kunde lämna dem för att antingen gå över i etableringsverksamhet eller lämna – var naturligtvis för att på ett bättre sätt leva upp till de lagar och regler som omgärdar det här politikområdet. (MP): Tack så mycket, , för inledningen! I anmälan från har man alldeles särskilt begärt en granskning av den migrationsöverenskommelse som alliansregeringen gjorde med under förra mandatperioden. Totalt sett handlar det om 18 propositioner, varav 10 är föranledda av EU-direktiv. Vi har i vårt underlag fått en hel del sammanställningar av remisskritik på de 8 propositioner som genomfördes inom ramen för migrationsöverens- kommelsen. Vi har alltså en sammanställning enbart av kritiken. För att sätta detta i en bredare kontext: du säga att de bedömningar som remissinstanserna gjorde av de här åtta propositionerna generellt sett innebar att det var ett steg i rätt eller fel riktning? Var det övervägande kritik, eller bedömde man att detta var sådant som man tyckte gick åt rätt håll? Frågan är möjligen lite svår att svara på av två skäl, först och främst därför att det är omfattande lagstiftningsprodukter som vi pratar om i vissa fall. Att peka på huruvida en viss remissinstans hade rätt eller fel i en viss fråga eller huruvida vad den remissinstansen föreslog skulle genomföras i stället för det förslag som faktiskt blev genomfört – och då har jag inte ens kommit in på frågan huruvida den kritik som framfördes togs in i beredningsarbetet eller på den ena eller andra grunden avfärdades – är faktiskt lite svårt för mig. Jag skulle nog behöva väsentligt mycket mer tid för det, och jag är inte säker på att det ens en gång, så här retrospektivt, skulle vara en rättvisande bild, för även där har saker och ting utvecklats och gått framåt. Det kan till och med vara så att en lagstiftningsprodukt som togs fram och genomfördes skulle upplevas vara i behov av förändring eller reform – så är det. Politiken går framåt. (C): Jag hade i grunden samma frågeställningar kring de 18 propositioner som regeringen avlämnade . Det gällde hur samarbetet med myndigheterna fungerade i beredningen av de propositionerna. Fanns det problem som gjorde att det blev fördröjningar, eller fungerade samarbetet med myndigheterna? Mitt intryck är att beredningsarbetet rent generellt fungerar bra när det gäller relationen mellan och de myndigheter som ligger under och har till uppgift att inkomma med synpunkter och tankar. När det sedan gäller remissinstanserna i övrigt finns det en mångfald av organisationer och institutioner som har synpunkter på regeringens lagstiftningsprodukter. Mitt intryck är att alla naturligtvis ska ha rätt att framföra sina synpunkter och tankar till regeringen i lagstiftningsarbetet i det här skedet. (V): Herr ordförande! Vi ska ju här granska hur regeringen har hanterat den förda invandringspolitiken utifrån ett konstitutionellt perspektiv. Jag kan konstatera att vi lätt hamnar i att ha synpunkter på själva politiken. Det är nog känt för alla att jag har en annan uppfattning om hur den borde bedrivas och tycker att den är och har varit alltför restriktiv. Men vad gäller hur man har hanterat den dåliga politik som man har kommit fram till att man vill ha har jag faktiskt inga frågor. (L): Ordförande! Jag har frågor om hur man hanterat denna bra politik. Vi kan hoppa tillbaka och början som beskrev framför allt i förra granskningsärendet. Vi hade talet av statsministern som har kommit att kallas öppna-era-hjärtan-talet. Öppna era hjärtan var naturligtvis en del av det talet. Det handlade också till stor del om att man satte fokus på de prognoser som redogjorde för tidigare, en varning för att detta skulle kosta mer pengar. Förra migrationsministern beskrev också tidigare att och var ute med samma budskap, och som sagt har vi från den I det här ärendet granskar vi både tidigare och nuvarande regering. klart att inte kan säga mycket om nuvarande regering, i alla fall inte i det här sammanhanget. Men det kan ändå vara intressant att se på reaktionerna från oppositionen kort före regeringsskiftet. Jag har tittat lite grann i medierna på vad reaktionerna var på det här budskapet från , , och andra. sa i någon kommentar att man ställer flyktingar mot välfärd. sa att ökningen inte på något sätt var anmärkningsvärd. Ger det en rättvis bild av dåvarande oppositionens reaktioner? Kan utveckla lite grann vilka reaktioner som regeringen och han fick från Socialdemokraterna och oppositionen på de nya prognoserna? : Det är viktigt att uppfatta sin roll på rätt sätt när man sitter här framme. Jag känner inte riktigt att jag ur ett konstitutionellt perspektiv kan göra en bedömning av detta. Det är en del av den politiska debatt som äger rum, och det kommer ju att finnas olika åsikter i vår parlamentariska demokrati kring hur politiken ska bedrivas. Men jag tror inte riktigt att det ankommer på mig att recensera detta, i synnerhet inte nu när jag har lämnat statsråds- uppdraget. Hade jag varit kvar hade jag möjligen haft en hel del synpunkter. Men då hade jag också varit i en annan situation än vad jag är , när jag sitter här framme. Skånberg (KD): Ordförande! Tack, tidigare migrationsministern, för svaren så här långt! Vi har en hemställan från om att ur ett konstitutionellt perspektiv granska den migrationspolitiska överens- kommelsen med och dess beredning. Kom det över huvud taget att falla under ansvar att bereda migrationsöverens- kommelsen? På nytt blir det lite samma svar som jag gav. Man måste skilja mellan vad som är den konstitutionella aspekten på överenskommelsen och vad som är den politiska, för det finns ju en skillnad. Överenskommelsen mellan de gröna träffades mellan de partierna och var alltså inget regeringsärende. Däremot kom det som ett resultat av överenskommelsen lagstiftningsprodukter som skulle för- verkligas och som bland annat hörde till mitt ansvarsområde i regeringen, liksom andra ministrars ansvarsområde. Mitt korta svar är att i de delar där lagstiftningsprodukter skulle tas fram hade jag naturligtvis ett ansvar för beredningen, och det var ett ansvar som jag tog fullt ut. Men här finns alltså en skillnad som är viktig att framhålla. Ordföranden: Då tar den andra frågerundan sin början. (SD): Precis som representant i utskottet nämnde erhölls en hel del svidande kritik från remissinstanserna på flera av de propositioner som regeringen lade fram. Men viss kritik kan ju vara skarpare, mer allvarlig och viktigare att ta hänsyn till än aldrig så många glada tillrop, så det går liksom inte bara att frekvensräkna, vilket som väger tyngst. i relation till exempelvis det har anfört om vikten av att avvisnings- och utvisningsbeslut efterlevs vill jag särskilt framhålla den kritik som lyftes fram mot proposition 2013/14:213 Cirkulär migration och utveckling. Där handlar kritiken just om att förslagen minskar incitament att följa lagakraftvunna avvisnings- och utvisningsbeslut. Annan ytterst allvarlig kritik som har framförts rör till exempel regeringens proposition om kommunalt mottagande av ensamkommande barn, där det starkt kan ifrågasättas om en tvingande lagstiftning står i överensstämmelse med proportionalitetsprincipen och att förslaget innebär en oacceptabel inskränkning av det kommunala självstyret. Ytterligare några exempel på kritik mot dåvarande regeringens förslag handlar om att de inte innehåller bedömningar av vilka merkostnader förslagen kommer att innebära för sjukvården eller för vård och omsorg i övrigt samt att det finns motsättningar i att personer som befinner sig i landet utan tillstånd ska ha rätt till offentligt finansierad utbildning, då huvudprincipen bör vara att endast de personer som har rätt att vistas i ska ha rätt till utbildning i landet. Likväl valde alltså regeringen att gå vidare med dessa förslag. Hur tillvaratogs kritiken? : Herr ordförande! Det blir lite lätt samma svar som jag gav tidigare, det vill säga att vi pratar om en väldigt lång lista. Det är en mycket lång lista på olika propositioner som levererades, och när det gäller att gå in och diskutera var och en av dem i detalj upplever jag att det är ogörligt att göra det här och . Jag tror också att det skulle bli plottrigt i sig, eftersom det vi pratar om är remissinstansernas kritik. Men vad som sedan hände från det att remissvaren inkom till departementet till dess att lagrådsremissen över- lämnades – och ännu längre fram, i nästa steg, när propositionen på respektive produkt överlämnades – är ju faktiskt skillnad. Vi lyssnade från regeringens sida på synpunkter som kom in och gjorde därefter avvägningar. ledde detta till att remissinstansernas synpunkter hörsammades, ibland hittade man ett annat synsätt på frågorna och så vidare. Men beredningen gjordes naturligtvis med utgångspunkt i det regelverk som finns för att hantera remissvaren som lämnas in till departementet från remiss- instanserna, och därefter då den process som leder fram till överlämnandet av en lagrådsremiss och slutligen en proposition. (SD): Det var också så att flera av de här propositionerna och remissinstanserna fick väldigt på sig. De lyckades komma fram med den här svidande kritiken trots att de i vissa fall fick så lite som fem veckors remisstid, till exempel för propositionen som gäller särskilt ömmande omständigheter. Vi kan också se att propositionen som handlade om hälso- och sjukvård till personer som vistas i utan tillstånd fick , och ytterligare någon om enklare uppehållstillstånd för vissa vårdnadshavare fick . Remisstiden bör ju som huvudregel inte understiga , och helst vara ännu längre om man ska hinna få in yttranden även från underremissinstanser. Varför var det så bråttom med flera av just dessa förslag? Anledningen till att det ibland varierar i tidsutdräkterna hänger samman med hur komplexa frågorna är, vilka frågor det är man önskar att remissinstanserna yttrar sig över och så vidare. inget märkligt i detta. Det är helt riktigt som frågeställaren säger – man försöker oftast ge . Men ibland är detta av olika skäl inte möjligt, och då förkortas också remisstiden. Det är mitt korta svar. Ordföranden: Då ska vi se om det finns fler som önskar ordet. (SD): Ordförande! Jag skulle vilja fråga lite grann kring utgiftsområde 8, som den förra migrationsministern var ansvarig för. Det vi kan konstatera är att utgifterna har ökat väldigt mycket.