bet · H301UU10 · 2016-05-30 00:00:00 — De nationella reformprogrammen är en av de avgörande bitarna för att EU ska kunna utöva inflytande över en medlemsstats finanspolitik. När kommissionen i planeringsterminen gör analyser av medlemsstaternas ekonomi beaktas inte bara programmets relevans för hållbarheten i finanspolitiken utan också i vilken utsträckning och riktlinjer iakttagits. För att medborgarna och de partier som är EU-skeptiska ska kunna ta del av och bilda opinion kring hur EU påverkar medlemsstaterna och vilka krav EU bör ställa på en medlemsstat är det av avgörande vikt att regeringens förslag till nationellt reformprogram tillställs i en särskild skrivelse. 2020-strategin och den europeiska planeringsterminen, punkt 2 – motiveringen (V) av (V). Orsakerna till den ekonomiska krisen i EU är komplexa och sammanflätade men har avslöjat betydande brister i det finansiella systemet. Eurokrisen är en strukturell kris som har sin grund i att valutaunionen låser fast länderna i en gemensam penning- och valutapolitik, som de saknar nationella centralbanker som kan agera som långivare i sista instans. Detta har lett till budgetunderskott och akuta statsfinansiella problem i en del länder i form av kraftigt stigande räntor på deras statsobligationer. Den förda politiken har alltså förlängt och fördjupat den ekonomiska krisen, och den har hanteras över huvudet på dem vars liv påtagligt påverkas av de beslut som fattas. I fråga om 2020-strategin och den europeiska planeringsterminen tar jag avstånd från de avsteg från nationell bestämmanderätt över finanspolitiken som blir en följd av kommissionens förslag om förstärkt samordning och styrning av den ekonomiska politiken och som kommer till uttryck i den s.k. sexpacken inom ramen för den europeiska planeringsterminen. Priset för den förda krishanteringen är att krisen blir allt djupare som social, demokratisk och politisk kris. Utvidgningsprocessen, punkt 3 (SD) av (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2015/16:3360 av m.fl. (SD) yrkandena 6 och 7. anser att den förhastade och dåligt planerade utvidgningen av EU har gett kännbara negativa konsekvenser för svenska folket, såsom omfattande social turism, urholkning av den svenska arbetsrätten och lönedumpning. Vidare har utvidgningen orsakat enorma kostnader för genom att behovet av strukturfondsstöd till de nya medlemmarna ökat. Då unionen utvidgas som integrationen och överstatligheten utvecklas och fördjupas påverkas de välskötta länderna oundvikligen av de nya medlemsländernas problem med dåligt skött ekonomi, fattigdom, korruption och organiserad brottslighet. ser med oro på det faktum att unionen inom en inte alltför avlägsen framtid kan uppta länder som präglas av sinsemellan ouppklarade, allvarliga konflikter relaterade till gränser, handel, namn och etnisk tillhörighet. De potentiellt nya medlems- och kandidatländerna riskerar även att ytterligare urholka EU:s gränsskydd då vi menar att handel med identitetshandlingar och korruption inom polisväsendet är mer en regel än undantag i dessa länder. Om en utvidgningsprocess ska leda till en positiv utveckling i nya potentiella medlemsstater vad gäller genomförandet av reformer måste också EU bli mycket tydligare i sina krav och mer konsekvent vad gäller konditionalitet. anser därför att regeringen bör använda sitt veto för att förhindra att anslutningsförhandlingar påbörjas med ett potentiellt medlemsland till dess att alla inre konflikter är lösta, landet i fråga har uppnått en BNP som inte väsentligt understiger EU:s genomsnitt och landet kan garantera det yttre gränsskyddet och påvisa mätbara framsteg i kampen mot korruption och organiserad brottslighet. Det ska också ställas krav på att landet är en utvecklad demokrati och fungerande rättsstat som respekterar de mänskliga rättigheterna. Dessa krav bör även gälla viseringsfrihet. Vidare måste Köpenhamnskriterierna vara uppfyllda i realiteten innan ett nytt kandidatland godkänns. ser extra allvarligt på att , genom vad vi menar måste benämnas som utpressning, lyckats utvinna stora eftergifter från EU, såsom viseringsfrihet och ett påskyndat förfarande för anslutning. Vi anser att är ett land som avviker mycket kraftigt från när gäller den offentliga förvaltningen, demokratisk tradition och rättsstatens principer. Mot bakgrund av hur den turkiska regeringen i närtid agerat mot demonstranter, press, den kurdiska minoriteten och sina grannländer menar vi att det är tydligt att kommissionen har sänkt kraven som ställs på kandidatländer och väljer att helt bortse från uppenbara brister. Vi vänder oss också emot att får EU att gå med på eftergifter i anslutningsprocessen trots de stora brister som finns i landet och som inte åtgärdar. Mot bakgrund av detta vill vi uppmana regeringen att verka för att stoppa alla steg mot ett turkiskt medlemskap. EU:s utrikes- och säkerhetspolitik, punkt 4 (M) av (M), (M), (M) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2015/16:2174 av m.fl. (M) yrkande 3, 2015/16:2332 av m.fl. (M) yrkandena 1, 6 och 7 samt 2015/16:2971 av m.fl. (M) yrkande 11.1 och 2015/16:2261 av m.fl. (FP) yrkande 7.1, 2015/16:2678 av m.fl. (KD) yrkande 7, 2015/16:2714 av m.fl. (KD) yrkandena 3–6, 2015/16:3218 av m.fl. (SD) yrkande 14 och 2015/16:3360 av m.fl. (SD) yrkandena 11–13. Med hjälp av EU kan vi hantera många av våra framtidsutmaningar. Europasamarbetet ska vara ett gemensamt värderingsbygge mot protektionism och nationalism. Vi vill se ett fritt, öppet och enat . Europasamarbetet har genom historien säkrat frihet, fred och demokrati i medlemsländerna och fortsätter att göra det för medlemmar och för blivande medlemmar. ska tillhöra kärnan i detta samarbete. Många gränsöverskridande frågor kan bara lösas genom Europasamarbetet. Vi vill se ett EU som är en stark kraft för demokrati, mänskliga rättigheter, frihandel och hållbar utveckling i världen. Men trots att EU har många viktiga utrikespolitiska instrument som ger inflytande är samarbetet inte tillräckligt starkt, samstämmigt och effektivt för att EU ska kunna spela sin fulla roll på den internationella arenan. Vi vill se en förstärkt utrikespolitik som tar sin utgångspunkt i det gemensamma europeiska intresset. En stärkt gemensam politik kräver kompetens, kunnande och ett stärkt förtroende för EU:s institutioner. ska spela en ledande roll inom EU för att utveckla och förstärka den gemensamma utrikespolitiken och den europeiska utrikestjänsten. EU behöver en mer aktiv utrikespolitik, som är bredare förankrad och konsekvent bedriven. EU behöver också agera proaktivt. Sanktionspolitiken mot har varit framgångsrik i så motto att EU:s 28 medlemsländer uppträtt gemensamt och koordinerat, men har försök gjorts att rasera enigheten. EU:s medlemsländer behöver utveckla en starkare militär och civil koordinerande förmåga att hantera kriser och konflikter. EU behöver ett samlat strategiskt ramverk som ger långsiktig och övergripande vägledning för EU:s internationella agerande. En europeisk global strategi skulle stärka EU:s möjligheter i en föränderlig omvärld. Arbetet med en ny global strategi pågår just nu i EU och målet är att vara klar . ska vara pådrivande i detta arbete. Det är viktigt att verka för EU-stridsgruppernas användbarhet och ett bredare nyttjande av denna förmåga inom EU:s och FN:s ram. ska fortsätta att bidra regelbundet till EU:s stridsgrupper samt även i fortsättningen verka för att stärka och utveckla EU:s partnersamarbete i säkerhets- och försvarsfrågor. Särskild tonvikt ska läggas vid samarbetet med Nato, länderna inom det östliga partnerskapet samt europeiska Natomedlemmar som inte är medlemmar i . EU:s utrikes- och säkerhetspolitik, punkt 4 (SD) av (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2015/16:3218 av m.fl. (SD) yrkande 14 och 2015/16:3360 av m.fl. (SD) yrkandena 11–13 och 2015/16:2174 av m.fl. (M) yrkande 3, 2015/16:2261 av m.fl. (FP) yrkande 7.1, 2015/16:2332 av m.fl. (M) yrkandena 1, 6 och 7, 2015/16:2678 av m.fl. (KD) yrkande 7, 2015/16:2714 av m.fl. (KD) yrkandena 3–6 och 2015/16:2971 av m.fl. (M) yrkande 11.1. kan inte ställa sig bakom att den utrikespolitiska kompetensen helt ska förflyttas från nationell nivå till EU:s utrikestjänst. Vi kan instämma i mervärdet i en gemensam EU-linje i viktiga frågor så länge den bygger på konsensus mellan medlemsstaterna och varje medlemsstat också fortsättningsvis har en frihet att föra sin egen utrikespolitik i enlighet med sina intressen. Vi ser däremot inte behovet av en särskild utrikestjänst och utrikesrepresentant för EU. Utanför det rent principiella planet finns det också anledning att betvivla utrikesmyndighetens effektivitet. Förhandlingarna med har t.ex. skötts på ett allt annat än professionellt sätt, och migrationskrisen som upptar en stor del av unionens arbetskapacitet hade antagligen inte tillåtits bli så allvarlig som den är om utrikestjänsten varit mer kapabel att göra prognoser. Med hänvisning till detta är det vår uppfattning att europeiska utrikestjänsten bör avvecklas. Vi ser med oro på att vill driva EU mot en alltmer sammanvävd militär organisation. När ett alltmer överstatligt EU beslutar om militära insatser där inflytande är begränsat innebär det i praktiken att är med i en militär allians. Vi anser att det är tveksamt om denna förändring i svensk utrikespolitik är förankrad hos det svenska folket. Därför menar vi att regeringen inom EU ska verka för en linje där säkerhets- och försvarspolitiken i huvudsak ska ligga på respektive medlemsland, samt motverka en inriktning som går mot en sammanvävd militär organisation. Om ett samarbete i stora frågor är nödvändigt ska det ske på mellanstatlig basis. Utöver detta menar vi att det är ett oundgängligt behov för det svenska för-svarets framtida utveckling att ha tillgång till en tekniskt välutvecklad för-svarsindustri med bred kompetens. En svensk myndighet som upphandlar för-svarsmateriel bör använda undantagsregeln i artikel 346 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt på liknande sätt som andra medlemsländer som har en viktig försvarsindustri. Regeringen bör därför hålla en linje som håller fast vid möjligheten att kunna ta sådana hänsyn om ett medlemslands säkerhetsintressen står på spel. Detta är nödvändigt om vi vill att försörjningstryggheten ska genomsyra försvarsmaterielförsörjningen av vår försvarsmakt. motsätter sig EU:s institutioners rätt att föra unionens talan i FN, i stället för representanter från EU:s ordförandeland. Vi ser detta som ett steg i utvecklingen mot ett federalistiskt EU som har som slutgiltigt mål att ersätta medlemsstaternas representation i FN. är av uppfattningen att FN kommer att gå miste om en betydelsefull röst om inte har möjlighet att föra sin egen talan. EU är inte en stat, och motsätter sig kraftigt en utveckling mot en sådan utveckling. anser därför att regeringen bör verka för att EU:s förstärkta rätt att föra talan i FN upphävs alternativt begränsas för att inte inskränka på medlemsstaternas rätt att framföra åsikter i FN. EU:s utrikes- och säkerhetspolitik, punkt 4 (L) av (L). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2015/16:2261 av m.fl. (FP) yrkande 7.1 och 2015/16:2174 av m.fl. (M) yrkande 3, 2015/16:2332 av m.fl. (M) yrkandena 1, 6 och 7, 2015/16:2678 av m.fl. (KD) yrkande 7, 2015/16:2714 av m.fl. (KD) yrkandena 3–6, 2015/16:2971 av m.fl. (M) yrkande 11.1, 2015/16:3218 av m.fl. (SD) yrkande 14 och 2015/16:3360 av m.fl. (SD) yrkandena 11–13. EU:s röst i världen är som starkast när budskapet är gemensamt. Alltför ofta har EU:s agerande på den internationella scenen upplevts som splittrat och svagt. Liberalerna vill ha en effektiv utrikespolitik som gör nytta. EU bör därför eftersträva en mer samordnad och gemensam utrikespolitik. Mer medel från EU:s budget bör även tilldelas EU:s utrikestjänst. EU:s utrikes- och säkerhetspolitik, punkt 4 (KD) av (KD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2015/16:2678 av m.fl. (KD) yrkande 7 och 2015/16:2714 av m.fl. (KD) yrkandena 3–6 och 2015/16:2174 av m.fl. (M) yrkande 3, 2015/16:2261 av m.fl. (FP) yrkande 7.1, 2015/16:2332 av m.fl. (M) yrkandena 1, 6 och 7, 2015/16:2971 av m.fl. (M) yrkande 11.1, 2015/16:3218 av m.fl. (SD) yrkande 14 och 2015/16:3360 av m.fl. (SD) yrkandena 11–13. EU är och ska vara det centrala forumet för svensk utrikes- och säkerhetspolitik. EU:s stora styrka ligger i en utrikespolitik baserad på normer och värderingar. Som världens största ekonomi, världens största handelspart och världens största biståndsgivare har EU möjlighet att påverka utvecklingen i världen genom en rad olika kanaler. vill att regeringen driver på för en mer aktiv, samstämmig och slagkraftig europeisk utrikespolitik där främjandet av demokrati och ökad respekt för mänskliga fri- och rättigheter har absolut prioritet. EU kan och ska spela en central roll i omvärlden och verka för fred, frihet och säkerhet såväl i som utanför . För att det ska vara möjligt krävs tydligare visioner, förstärkt samarbete och högre effektivitet i genomförandet av den gemensamma utrikespolitiken. Den europeiska utrikestjänsten (, EEAS) har inneburit en viktig förstärkning och förbättrat samordningen av den gemensamma utrikespolitiken. Dock kvarstår brister och svagheter som förhindrar eller begränsar effektiviteten och samstämmigheten i EU:s utrikespolitik. EU:s delegationer i omvärlden måste stärkas och samordningen i tredje land mellan EU:s medlemsländer måste förbättras. EU:s utrikespolitik ska främja en multilateral världsordning. Samarbetet med FN samt med regionala organisationer i andra världsdelar är av stor vikt och bör stärkas. ska ha fortsatt stor beredskap att bidra till militära insatser i EU:s regi och ska vara drivande i arbetet för att utveckla EU:s krishanteringsförmågor. bör vara pådrivande inom EU för att få till stånd en översyn av , s.k. som står i ständig beredskap att delta i en snabb och begränsad insats vid hotande folkmord, vädjan från globala och regionala organisationer osv. hade en nordisk stridsgrupp beredd senast första halvan av 2015. Stridsgrupperna som sådana har dock aldrig satts in, och därmed har osäkerheten kring konceptet blivit allt större. Avsevärda resurser används för att utrusta, utbilda och hålla dem i beredskap i de olika medlemsländerna. Efter en översyn bör beslut fattas om dessa styrkor ska få en mer aktiv och framträdande roll, något skulle välkomna. Världen runt har inte blivit säkrare eller stabilare , tvärtom. Tillfällen att använda dem saknas inte. välkomnar att EU har tagit fram nya riktlinjer för att främja och skydda religions- och övertygelsefrihet. Där slås fast att EU ska främja dessa rättigheter i unionens externa relationer. måste nu inom ramen för EU-samarbetet driva på för att få till stånd konkretion, och vi föreslår att EU:s utrikestjänst EEAS får ökade resurser på området religions- och övertygelsefrihet. EU:s utrikes- och säkerhetspolitik, punkt 4 – motiveringen (V) av (V). har sakta men säkert övergivit en traditionell och framgångsrik säkerhetspolitik som byggt på militär alliansfrihet, nedrustning, fredliga lösningar på konflikter, stöd till FN och solidaritet med tredje världen. Internationell säkerhet ska vila på samarbete och ett starkt globalt regelverk under FN:s ledning, och bör inrikta sin internationella säkerhetspolitik på att förebygga kriser och hjälpa människor som drabbats av krig och katastrofer att återuppbygga sina samhällen. är officiellt fortfarande militärt alliansfritt, men genom att delta i () anser vi att har frångått kravet på att svenska militära insatser internationellt alltid ska ha FN-mandat. För att ska bli trovärdigt i sitt internationella engagemang krävs en oberoende utrikespolitik och militär alliansfrihet. Fredsskapande, fredsbevarande och fredsfrämjande åtgärder ska enbart ske på FN:s uppdrag. Vad gäller EU:s arbete för att stärka och utveckla den europeiska försvarsindustrin och skapa en gemensam försvarsmaterielmarknad anser vi att detta utgör ännu ett steg mot ett gemensamt militärt samarbete inom EU, med målet att bygga upp ett gemensamt militärt försvar. Det närmare samarbetet med Nato innebär steg i samma riktning. Med den försvarsindustristrategi som utarbetas på EU-nivå kommer ännu större fokus att läggas vid lösningar som gynnar försvarsindustrin och vapenexporten. Det är en utveckling vi i grunden motsätter oss, eftersom vi värnar en oberoende och militärt alliansfri utrikes- och säkerhetspolitik. Det finns därför all anledning att se till att vi har en strategi för svensk försvarsindustri som gör att vi har en större egenförsörjning. bör lämna samarbetet inom Europeiska försvarsbyrån (), som är en del av EU:s militarisering och upprustning. Ett ökat samarbete i fråga om upphandling av krigsmateriel torde dessutom försvåra möjligheterna att skärpa den svenska regleringen av krigsmaterielimporten, något som vi har krävt vid ett flertal tillfällen. Vi vill att ska vara en föregångare genom sin lagstiftning om svensk export och import av vapen och krigsmateriel. Det svenska övergripande målet måste vara att den totala vapenhandeln i världen ska minska, och bör därför motsätta sig alla riktlinjer eller regelverk inom EU som kan leda till att vår möjlighet att reglera vapenhandeln begränsas. EU:s grannskapspolitik, punkt 5 (M, L, KD) av (M), (M), (M), (M), (L) och (KD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2015/16:2333 av m.fl. (M, C, FP, KD) yrkandena 1–11, 2015/16:2261 av m.fl. (FP) yrkande 7.2, 2015/16:2266 av m.fl. (FP) yrkandena 3–5, 2015/16:2714 av m.fl. (KD) yrkande 7 och 2015/16:2971 av m.fl. (M) yrkande 10 och 2015/16:3360 av m.fl. (SD) yrkandena 23 och 28. Genom det östliga partnerskapet (Öst-P) förstärks EU:s samarbete med de sex grannländerna i och . Dessa länders möjlighet att utvecklas till vitala demokratier och marknadsekonomier samt själva göra sina utrikespolitiska vägval är centralt för ett säkert och stabilt . Vi menar att Öst-P ska förmedla ett varaktigt budskap om solidaritet från EU. Partnerskapet är ett uttryck för EU:s politiska vilja att erbjuda de sex östliga grannarna djupare samarbete med unionen i syfte att öka integrationen med EU och stärka närmandet till unionens värdegrund, regelverk och lagstiftning. Det finns ett ömsesidigt intresse att utveckla samarbetet och relationerna mellan EU och dessa länder. ska arbeta för en ambitiös strategi för hur partnerskapet ska utvecklas, ta nya initiativ i syfte att bredda och fördjupa samarbetet och vara det mest pådrivande landet i EU för Öst-P. För de länder som genomför politiska och ekonomiska reformer ska det finnas ett tydligt EU-medlemskapsperspektiv. ska verka för möjligheteten till differentiering mellan partnerskapsländerna där respektive land ska ha möjlighet att göra framsteg i sin egen takt. Principen om differentiering är viktig. Likaså att stegen tas på frivillig grund. Den innebär att de sex länderna bör behandlas på egna meriter och utifrån individuella förutsättningar. finns ett värde av att de sex länderna omfattas av samma ramverk och strategiska ansats. Principen om konditionalitet är också central, det vill säga att utvecklingen av varje lands relation med EU kommer att vara beroende av hur väl landet lever upp till åtaganden vad gäller t.ex. mänskliga rättigheter, demokrati och rättsstatsprincipen. Huvudsakligt fokus inom Öst-P ligger på varje partnerlands bilaterala relationer med EU. Därutöver har ett multilateralt samarbete etablerats i syfte att stödja de bilaterala relationerna. Den multilaterala dimensionen av partnerskapet syftar inte till att ersätta de sex ländernas respektive bilaterala relation med EU, utan erbjuder möjligheter att förstärka och fördjupa dessa. Öst-P:s syfte var att skapa ett tydligare ramverk för de bilaterala relationerna med EU, med tydligare målsättningar och prioriteringar. ska även i fortsättningen utveckla bilaterala kontakter och utbyten med länderna inom Öst-P. Det är viktigt att inte länder känner att de fastnar i sina ambitioner till följd av att de kopplas ihop med övriga. Öst-P ska grunda sig på ömsesidiga utfästelser om rättsstatens principer, goda styrelseformer, respekt för de mänskliga rättigheterna, respekt för skyddet av minoriteter samt principerna om marknadsekonomi och hållbar tillväxt. Det är önskvärt med en tydligare koppling mellan de politiska prioriteringarna när det gäller de sex målländerna inklusive vilka reformer de bör genomföra och EU:s bistånd till dessa länder. Öst-P bör bidra till detta, liksom till förbättrad givarsamordning. ska ha ett långsiktigt engagemang för fortsatt reformering av länderna inom Öst-P och EU ska ge dessa partnerländer starkt stöd i deras ansträngningar att närma sig EU och erbjuda bistånd i det reformarbete som detta medför. behöver därför stärka ansträngningar över hela regionen, och det var i det syftet som alliansregeringen beslutade att anta en sjuårig biståndsstrategi för Öst-P, västra och för perioden –2020. Öst-P har funnits . Vi har lagt grunden för en allt närmare relation med , och , genom att slutföra förhandlingar om associerings- och frihandelsavtal och etablera dialoger som syftar till viseringsfrihet. De länder som uppnått kraven måste premieras. Det kommer successivt att leda till att länderna integreras i EU:s inre marknad, vilket öppnar enorma ekonomiska möjligheter. som partnerskapet på vissa områden har överträffat förväntningarna finns det bakslag och stora utmaningar. I och är de ekonomiska och politiska reformerna få, och kränkningarna av mänskliga rättigheter och bristen på demokratisk utveckling är fortfarande särskilt allvarligt. har dessutom fortsatt kvar dödsstraffet. Dessutom drog sig tillbaka från sitt framförhandlade avtal efter starka påtryckningar från . Även i de tre föregångsländerna finns det fortsatta problem med skyddet av mänskliga rättigheter, korruption och oligarkers särställning. Associeringsavtalen utgör en långsiktig plattform för framtida förbindelser mellan EU och de tre länderna, vilket bl.a. ger dem tillträde till EU:s inre marknad. Det ökade ekonomiska utbytet kommer att leda till ökat välstånd i länderna. Associeringsavtal som inkluderar ett djupgående och omfattande frihandelsområde (AA/DCFTA) har undertecknats och trätt i kraft i , och (delvis), vilket redan nu har lett till en ökning av den bilaterala handeln. Två tredjedelar av EU:s medlemsstater har slutfört ratificering av avtalen. var en av de första medlemsstaterna att ratificera avtalet, vilket skedde . har uppnått viseringsfrihet. har fullföljt sina åtaganden och bör ges viseringsfrihet som har tagit steg mot att uppfylla handlingsplaner i samma syfte. och har gått vidare med viseringsförenkling, och förhandlingar pågår med . är utmaningarna fortfarande mycket stora, särskilt när det gäller genomförandet av åtgärder. Fria marknader och ekonomisk integration är avgörande för partnerländernas utveckling och deras förtroende för ett fördjupat partnerskap med EU. Utöver framtida ekonomiska vinster sänder avtalen också en politisk signal. , och har valt utvecklingsväg. Länderna satte öppenhet, demokrati och marknadsekonomi samt europeiskt samarbete framför slutenhet, förtryck och korruption.