bet · H301JuU22 · 2016-03-23 00:00:00 — Av 4 § framgår bl.a. följande. Kontaktförbud ska meddelas . Kontaktförbud avseende gemensam bostad får meddelas . Ett kontaktförbud avseende gemensam bostad får endast förlängas om det finns särskilda skäl och med högst i taget. Av 7 § lagen om kontaktförbud framgår att frågan om kontaktförbud prövas av allmän åklagare och tas upp på begäran av den som förbudet ska skydda eller när det annars finns anledning till det. Av 24 § samma lag framgår att den som bryter mot ett kontaktförbud döms för överträdelse av kontaktförbud till böter eller fängelse i högst . I ringa fall ska inte dömas till ansvar. I 25 § anges att den som har meddelats ett sär-skilt utvidgat kontaktförbud med villkor om elektronisk övervakning och som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet hindrar att den elektroniska övervakningen kommer till stånd eller kan fortgå döms för hindrande av elektronisk övervakning till böter eller fängelse i högst . har tagit fram riktlinjer och en uppdaterad handbok som gäller för arbetet med kontaktförbud. Av 13 a § förundersökningskungörelsen (1947:948) framgår bl.a. att om brottet är sådant att det kan bli fråga om att meddela ett kontaktförbud eller om målsäganden har behov av särskilda skyddsåtgärder ska målsäganden underrättas om de regler som gäller för kontaktförbud samt om vilka skyddsåtgärder som finns och om möjlighet till alternativt boende. Kontaktförbud avseende den gemensamma bostaden Genom en lagändring som trädde i kraft ändrades längden för kontaktförbud avseende den gemensamma bostaden . Av förarbetena framgår bl.a. följande (prop. 2010/11:45 s. 40 f.) Utredningen anser att en anledning till att bestämmelsen om besöksförbud avseende gemensam bostad inte tillämpas så ofta är att giltighetstiden är för kort. När den som förbudet avses skydda informeras om möjligheten till besöksförbud avseende gemensam bostad ser han eller hon enligt utredningen inte några utsikter att situationen ska kunna lösas som besöksförbudet varar. Utredningen föreslår därför att giltighetstiden för ett förbud avseende gemensam bostad utökas . Regeringen instämmer i utredningens bedömning att det är otillfredsställande om en person väljer att avstå från att ansöka om besöksförbud avseende gemensam bostad av den anledningen att giltighetstiden är för kort, trots att förutsättningarna i övrigt är uppfyllda. Konsekvensen blir att den person som utsatts, eller riskerar att utsättas, för ett brott måste lämna den gemensamma bostaden och under stor psykisk press och social otrygghet söka lösa de praktiska frågorna. Detta är särskilt bekymmersamt i de fall där det är barn inblandade. Regeringen delar därför utredningens bedömning att det finns skäl att förlänga giltighetstiden för ett förbud avseende gemensam bostad. I betänkandet Våld i nära relationer – en folkhälsofråga föreslås att straffskalan för överträdelse av kontaktförbud ska skärpas (SOU 2014:49 s. 282). Den nationella samordnaren föreslår att överträdelse av kontaktförbud delas upp i två olika brott beroende på gärningens allvar. Den som bryter mot ett kontaktförbud bör dömas till fängelse i högst . Om brottet med hänsyn till särskilda omständigheter är att bedöma som ringa och kontakten inte kan anses klart ursäktlig, bör personen dömas till böter för ringa överträdelse av kontaktförbudet. Den nationella samordnaren anser också att det finns skäl att förlänga giltighetstiden för kontaktförbud i den gemensamma bostaden (s. 296). Det föreslås att kontaktförbud avseende gemensam bostad ska få meddelas . Vid en intresseavvägning där rörelsefriheten och egendomsskydd talar emot en utökning, får ändamålet med höjningen enligt den nationella samordnaren anses vara godtagbart i ett demokratiskt samhälle. Att förbudstiden höjs med en månad borde föranleda ökade möjligheter för skyddspersonen att ordna boendesituationen själv eller genom . är så pass att möjligheterna till förlängning borde vara begränsade. Gällande reglering att förbudet endast får förlängas om det finns särskilda skäl och med högst i taget är väl avvägd. Förslagen i betänkandet Våld i nära relationer – en folkhälsofråga bereds inom . (Brå) har i regleringsbrevet fått i uppdrag att följa upp och utvärdera den reform om ett förbättrat skydd mot stalkning som trädde i kraft . Syftet med utvärderingen var att undersöka tillämpningen av brottet olaga förföljelse och hur bestämmelserna om kontaktförbud tillämpas i praktiken. I uppdraget ingick att i den mån det var möjligt uppmärksamma vilket genomslag elektronisk övervakning av särskilt utvidgade kontaktförbud fått och om det område som förbudet gäller är väl avvägt. Uppdraget redovisades i två delrapporter: förföljelse (Rapport 2015:2) och Kontaktförbud (Rapport 2015:3). Av rapporterna framgår bl.a. följande. Brå anser att den nya lagbestämmelsen om olaga förföljelse, som infördes , inte har lett till särskilt många anmälningar och att andelen fällande domar är liten. Den nya möjligheten att besluta om fotboja för dem som fysiskt överträder ett utvidgat kontaktförbud har heller inte utnyttjats i någon större utsträckning. Straffbestämmelsen om olaga förföljelse tillkom för att öka skyddet mot stalkning. registrerades drygt 900 anmälningar om olaga förföljelse och 2013 knappt 800. De flesta anmälningar ledde inte till åtal, och av de 263 åtalen 2011–2013 ledde endast 127 till en fällande dom. De nya reglerna i lagen om kontaktförbud som infördes har inte haft någon stor inverkan på användningen i praktiken. Andelen kontaktförbud som beviljas är fortfarande en tredjedel av det totala antalet ansökningar om kontaktförbud. Fotboja har bara använts två gånger fram . Att fotboja använts så lite beror dels på att lagen trädde i kraft innan den tekniska lösningen fanns på plats hos polisen, dels på att kriterierna för att besluta om fotboja är så stränga att det möjliga antalet blir litet. Däremot har lagändringen som innebar fördubblad giltighetstid för kontaktförbud vid gemensam bostad lett till en ökad användning. Antalet beslut har stigit från 101 till 133 . Rapporterna bereds inom . har efter förslag från utskottet i ett tillkännagivande uppmanat regeringen att utreda frågan om huruvida kraven för när kontaktförbud får förenas med elektronisk övervakning (s.k. fotboja) är för höga (bet. 2014/15:JuU18, rskr. 2014/15:124). Justitieministern har i sitt svar på interpellation 2015/16:340, protokoll 2015/16:66, förklarat att han, mot bakgrund av vad som framkommer i Brås rapport, anser att det är angeläget att närmare analysera vilka skäl som ligger bakom den begränsade användningen av fotbojan och vad det har för betydelse för det skydd som kontaktförbudet är avsett att ge. Justitieministern uppgav att han delade utskottets bedömning att det finns behov av att undersöka om kraven för att använda fotboja är för höga. Hans avsikt är därför att utreda frågorna vidare för att skapa ett starkare skydd för brottsoffren och andra som riskerar att utsättas för trakasserier. Justitieministern framförde även samma ståndpunkt i svar på skriftlig fråga 2014/15:668. Utskottet konstaterar att längden för kontaktförbud avseende den gemensamma bostaden ändrades genom en lagändring som trädde i kraft . Den nationella samordnaren mot våld i nära relationer har föreslagit att giltighetstiden för kontaktförbud avseende den gemensamma bostaden ska förlängas med en månad . Utskottet vill inte föregripa den beredning som pågår och avstyrker därför motion 2015/16:792 (V) yrkande 1 om att förlänga tiden för kontaktförbud avseende den gemensamma bostaden. lämnade , efter förslag från utskottet, ett tillkännagivande till regeringen att utreda frågan om huruvida kraven för när kontaktförbud får förenas med elektronisk övervakning är för höga. Justitieministern har anfört att regeringens avsikt är att analysera denna fråga. Utskottet vill understryka att frågan är viktig och att en sådan översyn bör inledas så snart det är möjligt. Utskottet konstaterar att frågan är uppmärksammad och ser därför inte skäl för att nu ta något initiativ i frågan. Utskottet avstyrker därför motion 2015/16:1214 (FP), 2015/16:2791 (FP) yrkande 1 och 2015/16:2431 (C) yrkande 13 (i denna del). Utskottet avstyrker även, av samma skäl, motion 2015/16:1152 (M) yrkande 3 (i denna del) om att utreda förutsättningarna för att skydda personer som hotas av våld i hemmet genom ytterligare elektronisk övervakning. Utskottet anser att bestämmelserna för vilket område som ett kontaktförbud får omfatta är väl avvägda och ser därför inte skäl för det tillkännagivande som begärs i motion 2015/16:2791 (FP) yrkande 2 om att utöka detta område. Som framgår bereds Brås rapport om hur kontaktförbud tillämpas i praktiken. Utskottet ser bl.a. mot denna bakgrund inte heller något skäl att ställa sig bakom de tillkännagivanden som begärs i motionerna 2015/16:1152 (M) yrkande 3 (i denna del) om att särskilt kontaktförbud ska användas i större utsträckning än och motion 2015/16:2831 (SD) yrkande 1 om att ändra lagstiftningen om när kontaktförbud kan utfärdas. Utskottet avstyrker motionsyrkandena. Av förundersökningskungörelsen följer att om ett brott är sådant att det kan bli fråga om att meddela kontaktförbud eller om målsägande har behov av särskilda skyddsåtgärder ska målsäganden underrättas om de regler som gäller för detta. Utskottet ser inte skäl för det tillkännagivande om att polisen alltid ska utreda behov av kontaktförbud och andra personskyddsåtgärder som efterfrågas i motion 2015/16:2431 (C) yrkande 13 (i denna del). Utskottet avstyrker därför yrkandet. Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom det som utskottet anför om att regeringen ska ta initiativ till att driva frågan om att inrätta en brottsofferportal för dem som drabbats av bedrägerier och identitetskapning. avslår motionsyrkanden om bl.a. en översyn av finansieringen av brottsofferstöds- och vittnesstödsverksamheten, att höja avgiften och att öka likvärdigheten i stödet till brottsoffer Jämför reservationerna 14 (V), 15 (KD), 16 (KD), 17 (KD), 18 (KD), 19 (SD, KD), 20 (M) och 21 (M). I motion 2015/16:578 av (S) begärs ett tillkännagivande om att det är angeläget att hitta mer långsiktiga förutsättningar för brottsofferjourernas verksamhet. I motion 2015/16:792 av m.fl. (V) yrkande 4 begärs att regeringen ska återkomma till med förslag på hur efterlevnaden av 13 a § förundersökningskungörelsen (1947:948) kan förbättras. Motinärerna anför att det enligt nämnda bestämmelse finns en skyldighet att bl.a. förmedla information till målsägande om regler för stödperson samt om vilka myndigheter, organisationer och andra som kan lämna stöd och hjälp. presenterad statistik från Brottsofferjouren () visar på en låg grad av förmedling samt att polisens förmedling till brottsofferjourer fortsätter att minska. Detta behöver åtgärdas. Ett sätt skulle kunna vara att ställa upp krav om att informationen ska lämnas såväl skriftligt som muntligen samt att det sker en uppföljning för att säkerställa att målsäganden tillgodogjort sig innehållet i informationen. I motion 2015/16:792 av m.fl. (V) yrkande 6 begärs att en översyn ska göras av hur finansieringen av brottsofferstöds- och vittnesstödsverksamheten ser ut och att det bör tas fram förslag på åtgärder för att säkra en stabil finansiering för dessa verksamheter . I motion 2015/16:1152 av m.fl. (M) yrkande 2 begärs att kvinnor som utsätts för våld i nära relationer ska kunna få stöd via relationsvåldscentrum oavsett var i landet de bor. I motion 2015/16:2685 av m.fl. (KD) yrkande 1 begärs att avgiften till Brottsofferfonden ska höjas. I samma motion begärs att medling ska erbjudas oavsett gärningsmannens ålder (yrkande 6). Vidare yrkas att en nationell samordnare för medling bör tillsättas (yrkande 7). Motionärerna begär även i samma motion ett tillkännagivande om kommunernas skyldighet att finansiera brottsofferstöd (yrkande 9). Vidare begärs att information om möjligheter till överprövning av nedläggningsbeslut ska lämnas till brottsoffret. Motionärerna anför att beslut om att en förundersökning har lagts ned ska innehålla information om på vilka grunder beslutet har fattats och hur man kan begära att beslutet överprövas (yrkande 13). I partimotion 2015/16:3072 av m.fl. (M) yrkande 9 begärs att likvärdigheten i stödet till brottsoffer över hela landet bör öka. I samma motion begärs även att man ska se över möjligheterna att upprätta en nationell jourtelefonlinje för brottsoffer (yrkande 10). I samma motion yrkande 12 begärs att en brottsofferportal ska inrättas för dem som drabbats av identitetsstölder och bedrägerier på internet. Även i motion 2015/16:2649 av m.fl. (M, C, FP, KD) yrkande 3 begärs att man ska inrätta en brottsofferportal för dem som drabbats av bedrägerier och identitetskapningar. Av 5 kap. 11 § socialtjänstlagen (2001:453) framgår bl.a. att det till socialnämndens uppgifter hör att verka för att den som utsatts för brott och dennes närstående får stöd och hjälp. ska särskilt beakta att kvinnor som är eller har varit utsatta för våld eller andra övergrepp av närstående kan vara i behov av stöd och hjälp för att förändra sin situation. Polisen har en långtgående informationsskyldighet gentemot brottsoffret. Detta ansvar regleras i 13–14 §§ i förundersökningskungörelsen (1947:948). När ett brott polisanmäls ska polisen informera om brottsoffrets rättigheter, exempelvis rätten till målsägandebiträde och stödperson, möjligheterna att begära skadestånd och få ersättning enligt brottsskadelagen samt möjligheten att ansöka om rättshjälp och kontaktförbud. Brottsoffret ska informeras när en anhållen misstänkt har släppts på fri fot eller avviker från häktet, samt om brottsutredningen läggs ned eller om det inte finns skäl att inleda en förundersökning. Regeringens mål är att skadeverkningarna av brott ska minska och att verksamheten till stöd för brottsoffer bedrivs på ett effektivt och rättssäkert sätt med hög kvalitet. Den som drabbats av brott ska få adekvat information och ett gott bemötande från rättsväsendets myndigheter (prop. 2015/16:1 utg.omr. 4 s. 49). Regeringen anser att målet för verksamheten stöd till brottsutsatta delvis har uppnåtts (s. 54). Vid pågår ett tillsyns- och metodutvecklingsarbete där brottsofferperspektivet är en viktig aspekt (s. 51). Genom en lagändring som trädde i kraft har svensk lag anpassats till EU:s brottsofferdirektiv (prop. 2014/15:77, bet. 2014/15:JuU21, rskr. 2014/15:258). Lagändringarna innebär bl.a. att om ett brottsoffer i ett brottmål, en målsägande, inte behärskar svenska ska en tolk anlitas vid rättegången. Vidare ska domstolen på begäran översätta en handling eller de viktigaste delarna av den, om en översättning behövs för att målsäganden ska kunna ta till vara sin rätt. En målsägande kan alltid begära att bli informerad om tid och plats för rättegång. Regeringen har i proposition 2015/16:39 En modern rättegång II föreslagit ett antal lagändringar som bl.a. innebär att ljud- och bildinspelningar ska kunna användas oftare vid förhör i svenska domstolar. Syftet med lagändringarna är att effektivisera och förbättra domstolsprocesserna. Detta minskar statens kostnader och underlättar för brottsoffer och vittnen. antog regeringens lagförslag (bet. 2015/16:JuU2, rskr. 2015/16:141). Regeringen gav i lagrådsremiss Lagrådet tillfälle att yttra sig över ett förslag till lagändringar som bl.a. innebär ett förstärkt sekretesskydd för brottsoffer och andra utsatta i domstolarnas domar och beslut. Syftet med förslaget är att regler som styr möjligheterna att skydda brottsoffers och andra utsatta personers identiteter i domstolarnas domar och beslut ska bli ännu tydligare. Regeringen anför att allmänheten i så stor utsträckning som möjligt ska ha insyn i de mål och ärenden som hanteras vid våra domstolar, som det är möjligt att i vissa fall skydda enskildas rätt till privatliv genom sekretess. Det är t.ex. rimligt att namnet på en målsägande i ett mål om sexualbrott kan hållas hemligt både under rättegången och i domstolens dom eller beslut. På samma sätt måste domstolarna kunna skydda identiteten på barn i utsatta situationer eller asylsökanden som riskerar förföljelse i hemlandet. är reglerna i offentlighets- och sekretesslagen som styr detta delvis oklara. Genom förslaget vill regeringen säkerställa att utsatta personer kan få sekretesskydd och att domstolarna ges bättre förutsättningar att tillämpa reglerna enhetligt. Förslaget innebär också ökade möjligheter att skydda identiteten på en person som behöver hjälp av ett målsägandebiträde eller en offentlig försvarare i det inledande skedet av en rättsprocess. Lagändringarna föreslås träda i kraft . Brottsofferfonden etablerades 1994 med syfte att ge ekonomiskt stöd till flera former av brottsofferinriktad verksamhet. Medel kan beviljas till olika typer av projekt, från enklare informationssatsningar till omfattande forskningsprojekt. Målsättningen är att förbättra situationen för brottsoffer genom ökad kunskap och förståelse. Lokala brottsofferjourer och vittnesstödsverksamheter kan söka medel i form av verksamhetsstöd. fördelas ca ur fonden. Fonden administreras av . Det är dock Rådet för Brottsofferfonden som fattar beslut om fördelning av medlen. Rådet består av generaldirektör och sju andra ledamöter som utses av regeringen. har det övergripande ansvaret för vittnesstödsverksamheten och ska bl.a. verka för att informera om samt kvalitetssäkra verksamheten. Genom Brottsofferfonden, som administreras av myndigheten, finansieras en betydande del av vittnesstödsverksamheten. Brottsofferfonden finansieras huvudsakligen av lagöverträdare. Alla som dömts eller mottagit ett strafföreläggande för ett brott som kan leda till fängelse måste betala en särskild avgift till Brottsofferfonden. De som avtjänar sitt straff i form av intensivövervakning med fotboja betalar fr.o.m. med samma datum en avgift på per dag, . Därutöver är fonden öppen för gåvor. I socialtjänstlagen finns en bestämmelse om att kommunerna ska bistå brottsoffer. I detta ligger ett finansieringsåtagande. Kommunerna bidrar till bl.a. lokala tjej- och kvinnojourer. har i ett tillkännagivande efter förslag från utskottet uppmanat regeringen att överväga hur kvinnojourers och andra ideella organisationers verksamhet kan förstärkas för att öka skyddet av brottsoffer i nära relationer (bet. 2013/14:JuU18, rskr. 2013/14:177). I redogörelsen över vilka åtgärder som vidtagits av regeringen med anledning av tillkännagivanden (skr. 2014/15:75 s. 24) framgår följande. höjdes avgifterna till Brottsofferfonden genom ändringar i lagen (SFS 1994:419) om brottsofferfond och lagen (SFS 1994:451) om intensivövervakning med elektronisk kontroll (prop. 2014/15:1 utg.omr. 4, bet. 2014/15:JuU1, rskr. 2014/15:77). Den intäktsökning till Brottsofferfonden som lagändringarna beräknas leda till kommer till stor del att kunna fördelas till ideella brottsofferstödjande organisationer. Vidare föreslog regeringen i budgetpropositionen (utg.omr. 13) att avsätta ytterligare för att stärka de ideella kvinnojourernas arbete. Regeringen anför i årets budgetproposition (2015/16:1 utg.omr. 4 s. 21): Det civila samhällets organisationer utför ett mycket viktigt och angeläget arbete med att stödja dem som har drabbats av brott. Deras arbete utgör ett betydelsefullt komplement till myndigheters och kommuners verksamheter. Åtgärder har vidtagits och kommer att vidtas för att stödja denna typ av frivilligorganisationer, bl.a. genom kraftigt höjda statsbidrag till verksamheter som stödjer våldsutsatta kvinnor och barn. Regeringen förväntar sig även att de avgiftshöjningar till brottsofferfonden som trätt i kraft kommer att möjliggöra ytterligare förstärkningar av stödet till brottsdrabbade och vittnen. Regeringen anför även följande i årets budgetproposition (2015/16:1 utg.omr. 4 s. 54): uppgick Brottsofferfondens intäkter till , vilket var en minskning med jämfört med föregående år. fördelades från fonden till olika brottsofferinriktade projekt och verksamheter. Två tredjedelar av dessa medel beviljades till det civila samhällets organisationer i form av verksamhetsstöd, t.ex. vittnesstödsverksamhet och för utbildnings-, informations- och utvecklingsprojekt. Merparten av bidragen till de det civila samhällets organisationer avsåg stöd till brottsofferjourer. Vidare beviljades en tredjedel av fondens medel till viktimologiska forsknings-projekt inom olika ämnen och inriktningar. Kvinnor och män har beviljats medel i samma utsträckning. Regeringen beslutade att av Brottsofferfondens medel ska tillfalla organisationer i det civila samhället som bedriver brottsofferstödjande verksamhet. Regeringen uttalade i samband med beslutet att behovet av finansiering av det civila samhällets brottsofferstödjande verksamheter är stort och konkurrensen om befintliga medel är hård. Brottsofferjourer och andra organisationer som arbetar med att stödja brottsoffer gör ett mycket viktigt arbete. Regeringen vill genom beslutet förbättra deras förutsättningar. Justitieministern anför i ett svar på en interpellation att regeringen fr.o.m. genomför en kraftig förstärkning till brottsofferjourerna (svar på interpellation 2015/16:340, prot. 2015/16:66). Av samma interpellationssvar framgår att kvinnojourerna har fått kraftigt förstärkta resurser i och med att regeringen har avsatt . har tillsammans med regeringens uppdrag att gemensamt verka för att vittnesstödsverksamhet bedrivs vid samtliga tingsrätter och hovrätter (Ju2006/5404/). fick tillsammans med regeringens uppdrag att lämna förslag till en långsiktigt hållbar organisation för och finansieringen av vittnesstödsverksamheten (Ju2014/3767/). De ovan nämnda myndigheterna redovisade uppdraget i rapporten – Förslag till en långsiktigt hållbar organisation för och finansiering av verksamheten. I rapporten föreslås att och domstolarna ska ta ett större ansvar för att utveckla och sprida den centrala informationen om bl.a. möjligheterna att få tillgång till vittnesstöd. I rapporten föreslås att vittnesstödsverksamhetens finansiering bör bli mer långsiktig och stabil . I första hand bör samordningen finansieras av allmänna medel som tillskjuts för fördelning till verksamheterna. I andra hand bör Brottsofferfonden även fortsättningsvis utgöra den främsta finansieringskällan för verksamheten. Brottsofferfonden bör dock tillskjutas allmänna medel som främst bör användas till att finansiera samordningen. Kraven på vilka föreningar som kan beviljas bidrag för samordning bör skärpas. Endast ansökningar från föreningar som uppfyller de grundläggande kraven i de nationella riktlinjerna för vittnesstödsverksamheten bör kunna beviljas bidrag. Rapporten bereds inom . Med anledning av en motion som bereddes tillsammans med årets budgetproposition föreslog utskottet ett tillkännagivande om att regeringen ska återkomma till med en redovisning av åtgärder för bättre information om möjlighet till vittnesstöd (bet. 2015/16:JuU1). följde utskottets förslag (rskr. 2015/16:106). Stöd till offer för våld i nära relationer Regeringen har vidtagit en rad åtgärder som är direkt kopplade till förslag från den nationella samordnaren mot våld i nära relationer. Bland dessa åtgärder finns ett regeringsuppdrag till och om att bistå våldsutsatta med att hämta personliga tillhörigheter i hemmet. Kvinnojourer har fått kraftigt förstärkta resurser i och med att regeringen har avsatt . Ökningen av avsättningen till kvinnojourerna innebär mer än en tredubbling av kvinnojourernas resurser (svar på interpellation 2015/16:340, prot. 2015/16:66). Av regleringsbrev till länsstyrelserna framgår att länsstyrelserna i , län och ska lämna stöd till utvecklingen av skyddat boende till våldsutsatta kvinnor. Särskild prioritet ska ges till utveckling av skyddat boende till våldsutsatta kvinnor i särskilt utsatta grupper. i ansvarar för att samordna redovisningarna av uppdragen. Uppdraget och kostnader ska slutredovisas till regeringen () .