bet · H301JuU18 · 2016-04-07 00:00:00 — Syftet med direktivet är att genom ökat informationsutbyte göra det lättare för myndigheter inom EU att följa upp trafikbrott som begås med fordon som är registrerade i en annan medlemsstat (bet. 2015/16:JuU9, prot. 2015/16:29). Medlemsstaternas möjlighet att söka uppgifter i varandras fordonsregister fanns även reglerad i bl.a. rådets beslut /615/RIF av om ett fördjupat gränsöverskridande arbete. I trafikförordningen (1998:1276) finns bestämmelser om ansvar för hastighetsöverträdelser och andra förseelser i trafiken. Enligt förordningens kapitel 14 är påföljden för brott mot förordningens bestämmelser, med något enstaka undantag, bestämd till penningböter. Enligt 25 kap. ska böter dömas ut i dagsböter, penningböter eller normerade böter. Om en viss bötesform inte är föreskriven för brottet döms böter ut i dagsböter eller, om brottet bör leda till lägre straff än 30 dagsböter, i penningböter (1 §). Dagsböter ska bestämmas till ett antal av minst 30 och högst 150. Varje dagsbot fastställs till ett visst belopp fr.o.m. t.o.m. , efter vad som bedöms skäligt med hänsyn till den tilltalades inkomst, förmögenhet, försörjningsskyldighet och ekonomiska förhållanden i övrigt (2 §). Penningböter ska bestämmas till lägst och högst (3 §). Utskottet har behandlat motionsyrkanden om att påföljden för trafikförseelser ska vara dagsböter och inte penningböter. I samband med den höjning av bötesbeloppen som genomfördes (prop. 2005/06:122, bet. 2005/06:JuU25, rskr. 2005/06:262) tog regeringen även upp frågan om förhållandet mellan penningböter och dagsböter samt anförde (prop. 2005/06:122 s. 10 f.) bl.a. att den föreslagna höjningen av det lägsta dagsbotsbeloppet aktualiserar frågan om även det högsta dagsbotsbeloppet bör höjas. En sådan höjning väcker enligt regeringen principiella frågor om bötessystemet i stort. Det saknades dock underlag för en genomgripande analys av förhållandet mellan penningböter och dagsböter samt systemet för användningen av bötesstraff. De frågor av principiell natur som togs upp i propositionen skulle vidare bli föremål för överväganden inom ramen för en allmän påföljdsöversyn som tidigare meddelats. I samband med behandlingen av propositionen om att höja bötesbeloppen fann utskottet inte skäl att föregripa den aviserade översynen och avstyrkte därför ett motionsyrkande som liknade de nu aktuella. Vid behandlingen (bet. 2009/10:JuU7 s. 48 f.) vidhöll utskottet att den allmänna påföljdsöversynen inte borde föregripas. lämnade sitt betänkande Nya påföljder (SOU 2012:34). Utredningen, som bl.a. haft i uppdrag att se över förhållandet mellan dagsböter och penningböter, föreslår bl.a. att ett dagsbotsstraff alltid bör vara mer ingripande än ett penningbotsstraff. Ett dagsbotsstraff bör därför enligt utredningens förslag alltid överstiga vad som kan betalas i penningböter dvs. Utredningens förslag har remissbehandlats och bereds inom . I betänkande 2012/13:JuU10 (s. 38) anförde utskottet att förhållandet mellan dagsböter och penningböter hade behandlats av och att utredningens betänkande bereddes inom . Utskottet menade att beredningen av betänkandet inte borde föregripas. De då aktuella motionerna om att påföljden för trafikförseelser ska vara dagsböter och inte penningböter avstyrktes. Inom EU finns det regler som underlättar gränsöverskridande informationsutbyte om trafiksäkerhetsrelaterade brott. Dessa regler möjliggör t.ex. för myndigheter i ett land inom EU att följa upp trafikbrott som begås med fordon som är registrerade i en annan medlemsstat. Utskottet ser positivt på det arbete som sker inom EU med att bekämpa gränsöverskridande trafikbrottslighet och finner inte skäl för att ta något initiativ i denna fråga. Motionerna 2015/16:1129 (M) och 2015/16:3058 (M) yrkande 23 avstyrks därmed. Förhållandet mellan dagsböter och penningböter har behandlats av vars betänkande bereds inom . Beredningen av betänkandet bör inte föregripas. Motion 2015/16:1293 (SD) avstyrks. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om ansvar för ekonomisk brottslighet, ansvarsutkrävande av företag, penningtvätt och åtgärder mot s.k. företagsmålvakter. Jämför reservation 32 (M, C). Enligt motion 2015/16:331 av och (båda S) bör ytterligare åtgärder mot ekonomisk brottslighet övervägas. Motionärerna anför att det inte finns någon aktör som har helhetsansvaret för att se över lagstiftningen och konsekvenserna av den ekonomiska brottsligheten. Enligt motion 2015/16:2215 av m.fl. (MP) bör reglerna om ansvarsutkrävande av företag ses över. Det är viktigt att ser till att skapa bästa möjliga förutsättningar för att svenska företag och deras underleverantörer kan ställas till svars i om de bidrar till kränkningar av mänskliga rättigheter i utlandet. Enligt motion 2015/16:1210 av (M) bör penningtvättslagen utvidgas till att omfatta sakförsäkringar. Det är ett problem att dyr egendom köps som sedan stjäls eller förstörs. Försäkringsersättningen som erhålls för egendomen blir därigenom s.k. vita pengar. Enligt motion 2015/16:2403 av m.fl. (C) yrkande 18 bör målvaktsproblematiken inom den ekonomiska brottsligheten ses över. Bland annat bör möjligheten till snabbare näringsförbud och kriminalisering av företagsmålvakter ses över. fick nationellt ansvar för de ärenden som myndigheten handlägger enligt sin instruktion. ansvarar därmed för ekobrottsbekämpning i hela landet. var ansvaret för att utreda misstänkt ekonomisk brottslighet och besluta om åtal delat mellan å ena sidan och å andra sidan och polismyndigheterna. trädde en ny lag om näringsförbud i kraft (lagen [2014:836] om näringsförbud). Genom den nya lagen utökades kretsen av personer som kan få näringsförbud till att omfatta alla som faktiskt utövar ledning över en verksamhet, oavsett i vilken associationsrättslig form verksamheten bedrivs. Det s.k. ställningsansvaret, som innebär att vissa funktionärer i en juridisk person alltid presumeras leda verksamheten, utvidgades till att omfatta även vissa företrädare för utländska filialer och stiftelser. En ny lag om penningtvätt trädde i kraft . Det tidigare penninghäleribrottet flyttades från och har rubriceringen penningtvättsbrott. Det nya penningtvättsbrottet är kriminaliserat även på försöksstadiet, vilket innebär en utvidgad kriminalisering i förhållande till den tidigare regleringen i . Lagen (2009:62) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism syftar till att förhindra att finansiell verksamhet och annan näringsverksamhet utnyttjas för penningtvätt eller finansiering av terrorism. Lagen gäller bl.a. för fysiska eller juridiska personer som driver livförsäkringsrörelse men inte för den som sysslar med sakförsäkringar (1 kap. 2 §). Enligt 9 kap. 1 § döms den som med vilseledande förmår någon till handling eller underlåtenhet, som innebär för gärningsmannen och skada för den vilseledde eller någon i vars ställe han eller hon är, för bedrägeri till fängelse i högst . Av kapitlets 3 § framgår att om brottet är att anse som grovt, ska det bedömas som grovt bedrägeri. För det brottet ska dömas till fängelse, lägst och högst . Vid bedömande av om brottet är grovt ska särskilt beaktas om gärningsmannen ”missbrukat allmänt förtroende eller begagnat falsk handling eller vilseledande bokföring eller om gärningen eljest varit av särskilt farlig art, avsett betydande värde eller inneburit synnerligen kännbar skada”. Denna bestämmelse omfattar även s.k. försäkringsbedrägeri. I aktiebolagslagen finns ett förbud mot att utse s.k. målvakter. En målvakt är en styrelseledamot eller verkställande direktör som inte har för avsikt att ta del i de uppgifter som styrelsen har enligt lagen. Syftet med att utse en målvakt är att dölja vem som i verkligheten står bakom bolaget. Enligt 30 kap. 1 § aktiebolagslagen (2005:551) döms den till böter eller fängelse i högst som uppsåtligen medverkar till ett beslut att utse en styrelseledamot, styrelsesuppleant, verkställande direktör eller vice verkställande direktör i strid med de regler som finns i lagen, om åtgärden är ägnad att dölja vem eller vilka som utövar eller har utövat den faktiska ledningen av bolaget. Detsamma gäller den som uppsåtligen åtar sig ett sådant uppdrag i strid med vissa bestämmelser i lagen. tillsatte regeringen en särskild utredare som ska göra en bred översyn av företagsbotsregleringen och föreslå nödvändiga författningsändringar. Syftet är att säkerställa att det straffrättsliga regelverket för juridiska personer är effektivt, ändamålsenligt och modernt och att det är anpassat till EU-rättsliga och övriga internationella åtaganden (dir. 2015:58). överväga och föreslå en höjning av maximibeloppet för företagsboten se över grunderna för beräkningen av företagsbotens storlek, överväga om företagsboten ska vara konstruerad som ett straff eller som en särskild rättsverkan av brott överväga om begränsningen till brott som begås i utövningen av näringsverksamhet är ändamålsenlig eller om tillämpnings-området bör förändras se över förhållandet mellan företagsboten och det individuella straffansvaret samt ta ställning till hur frågor om sanktionskumulation bör lösas analysera om det finns behov av ytterligare lagstiftningsåtgärder för att ska leva upp till sina åtaganden gentemot . Uppdraget ska redovisas . överlämnade sitt slutbetänkande Ytterligare åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism – fjärde penningtvättsdirektivet – samordning – ny penningtvättslag – m.m. till regeringen (SOU 2016:8). Utredningen har haft i uppgift att se över vilka åtgärder som behöver vidtas för att ytterligare effektivisera bekämpningen av penningtvätt och finansiering av terrorism, bl.a. genom att genomföra det fjärde penningtvättsdirektivet (dir. 2015/849) i svensk rätt. Utredningen har även haft i uppdrag att se över den nuvarande penningtvättslagen och genomföra den omstrukturering som bedöms ändamålsenlig. För att uppfylla direktivets krav på att juridiska personer ska tillhandahålla uppgifter om verkliga huvudmän och att uppgifter ska lagras i ett centralt register föreslår utredningen att en ny lag införs: en lag om registrering i syfte att förebygga penningtvätt och finansiering av terrorism. Lagen föreslås innehålla bestämmelser om insyn i juridiska personers ägar- och kontrollförhållanden. I lagen anges hur juridiska personer ska samla in information om sina verkliga huvudmän och hur informationen ska hållas tillgänglig. Informationen om verkliga huvudmän ska samlas i ett centralt register. Enligt uppgift från är betänkandet under beredning i . Frågan om huruvida sakförsäkringar ska omfattas av penningtvättslagen behandlades inte i slutbetänkande. Det pågår dock ett arbete inom EU när det gäller penningtvätt. Europeiska kommissionen presenterade en åtgärdsplan för förstärkning av kampen mot finansiering av terrorism, KOM(2016) 50 slutlig. I åtgärdsplanen aviseras bl.a. ändringar i det fjärde penningtvättsdirektivet. Detta kan enligt uppgift från komma att leda till att lagen (2009:62) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism kommer att ses över på nytt. I betänkande 2014/15:JuU14 konstaterade utskottet att relativt har omorganiserats och att myndigheten numera har ett nationellt ansvar för de ärenden som myndigheten handlägger enligt sin instruktion. Utskottet hänvisade vidare till den nya lagen om näringsförbud där kretsen av personer som kan få näringsförbud utökades. Enligt utskottets uppfattning borde vid det tillfället inte ta något ytterligare initiativ på området. Motionen avstyrktes, och följde utskottets förslag (rskr. 2014/15:138). Motion 2015/16:331 (S) tar upp bl.a. helhetsansvaret för att se över lagstiftningen och konsekvenserna av den ekonomiska brottsligheten. Vid förra behandlade utskottet en liknande motion. Utskottet vill i likhet med tidigare bl.a. hänvisa till arbete och finner inte skäl till ytterligare initiativ på området. Syftet med den utredning som regeringen tillsatt om företagsbotsregleringen är som nämnts ovan att säkerställa att det straffrättsliga regelverket för juridiska personer är effektivt, ändamålsenligt och modernt och att det är anpassat till EU-rättsliga och övriga internationella åtaganden. Utredningens arbete bör inte föregripas. Därmed avstyrks motion 2015/16:2215 (MP). När det gäller frågan om penningtvätt pågår ett omfattande arbete både nationellt och inom EU, och utskottet ser inte skäl för att ta några initiativ i denna fråga. Motion 2015/16:1210 (M) avstyrks därmed. I aktiebolagslagen finns straffbestämmelser för att hindra att någon uppsåtligen medverkar till ett beslut om att utse en s.k. företagsmålvakt. Straffbestämmelserna gäller även den som uppsåtligen åtar sig ett sådant uppdrag i strid med vissa bestämmelser i lagen. Utskottet anser att bestämmelserna i aktiebolagslagen är väl avvägda och avstyrker motion 2015/16:2403 (C) yrkande 18. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om bl.a. skärpta straff för ett antal brott, bedömning av straffvärde, minskad s.k. straffrabatt, straff vid flerfaldig brottslighet och inbrottsstöld. Jämför reservationerna 33 (M, KD), 34 (M), 35 (SD), 36 (M, C), 37 (SD), 38 (SD), 39 (SD), 40 (SD), 41 (SD), 42 (SD), 43 (M) och 44 (SD). Enligt motion 2015/16:2303 av m.fl. (M) yrkande 1 ska svensk lag gälla lika för alla, brott ska beivras och straffskalorna ska utnyttjas i större omfattning. Detta förutsätter en tydlig, förutsebar och rättvis lagstiftning. Straffskalorna ska utnyttjas, vilket innebär att omständigheterna i det enskilda fallet ska beaktas i ökad omfattning. Enligt motionärerna ska de straffsatser som finns användas i hela sin bredd. Brott som normalt ger böter ska i ökad utsträckning också kunna leda till strängare påföljd om straffvärdet bedöms vara högt. Grova brott och återfall ska bedömas strängare och därmed oftare straffas i den övre delen av straffskalan. Enligt motion 2015/16:2685 av m.fl. (KD) yrkande 4 bör straffen i högre utsträckning än grunda sig på den brottsliga handlingens straffvärde. Enligt motionärerna bör brottslingens ålder, tidigare brottshistoria och andra faktorer beaktas i strafflindrande hänseende vid straffmätning, men inte i lika hög grad som . För att de allvarligaste brotten ska straffas hårdare bör minimistraffen höjas för ett antal brott. Enligt partimotion 2015/16:3072 av m.fl. (M) yrkande 14 bör straffen för ett antal olika brott skärpas, exempelvis för grova våldsbrott, människohandel, bostadsinbrott och identitetsstölder. Straffen för många brott står inte i proportion till brottens allvar. I motion 2015/16:2303 av m.fl. (M) yrkande 8 begärs ett tillkännagivande om påföljder för seriebrott. Om människor inte upplever att påföljder och straff står i proportion till de brott som gärningsmän fälls till ansvar för undergrävs rättsväsendets legitimitet i vidare mening. De regler som sätts upp måste också följas, för att medborgarna ska känna respekt och förtroende för rättsstaten och rättsväsendets olika delar. Enligt motion 2015/16:2834 av och (båda SD) yrkande 3.3 i denna del begärs borttagande av den s.k. straffrabatten. Motionärerna anser att strafftillägget enligt i 26 kap. 2 § bör utökas och att ett minimitillägg införas. En gärningsman som begått fler brott får därmed ett förlängt straff. I vissa fall finns det behov av att frångå regeln om strafftillägg. Har en person begått flera grova brott mot person och sedan blir ställd inför rätta ska kumulationsprincipen kunna användas, där brottslingen får sina straff adderade på varandra. Enligt yrkande 22 i motionen bör en återgång till tidigare straff ske vid ny brottslighet. Lagen bör meddela en mindre tillåtande inställning när en brottsling begår nya brott under den villkorliga frigivningen. Större vikt bör då läggas på hur allvarlig den tidigare brottsligheten varit, typen av brott , om det handlar om fängelsebelagd brottslighet. Vidare anförs att en princip om tredje gången gillt bör utredas för allvarliga brott (yrkande 7). Gärningsmannen bör i dessa fall dömas till lagens maximistraff för det brott som har det högsta maximistraffet, med det högsta tillägg som ges vid flerfaldig brottslighet. Principens tillämpning bör dock begränsas för att undvika orimliga konsekvenser. Enligt motion 2015/16:2280 av (KD) borde regeringen se över hur man kan införa en modell där en återfallsförbrytare vid sitt tredje begångna brott döms till brottets maxstraff oavsett hur allvarligt brottet bedöms vara. Enligt motion 2015/16:2834 (SD) yrkande 3.3 i denna del ska otillåten användning av utredningsmetoder för att klarlägga en gärningsmans skuld inte medföra strafflindring. Enligt motionens yrkande 9 bör det ses som försvårande att begå ett brott under, eller efter, en allvarlig störning av den allmänna ordningen. I motion 2015/16:25 av (M) anförs att möjligheten att skärpa straffpåföljden för grova våldsbrott bör ses över. Enligt motion 2015/16:2834 (SD) yrkande 2 begärs kraftiga straffskärpningar för bl.a. våldsbrott. Enligt motion 2015/16:2132 av (M) yrkande 2 bör möjligheten ses över att införa ett tidsobestämt fängelsestraff för vissa grova brottslingar – vid sidan av fängelse på livstid – där återfall i brott kan drabba allmänheten särskilt hårt. En utredning bör därför få i uppdrag att föreslå lagändringar i enlighet med detta. I motion 2015/16:2834 (SD) yrkande 1 anförs att riktiga livstidsstraff bör införas. Motionärerna anför att vid de allra grövsta brotten ska den dömde inte ha någon möjlighet till benådning, tidsbestämning av straff eller oövervakad permission. I motion 2015/16:962 av och (båda M) föreslås att brottet inbrottsstöld införs med minimistraffet fängelse . I motion 2015/16:2593 av (M) begärs en översyn av möjligheten att rubricera inbrott som bedöms vara en del av organiserad brottslighet med en högre brottsrubricering än stöld. Enligt motion 2015/16:2549 av m.fl. (SD) bör möjligheten att höja straffsatserna för mutbrott utredas för att råda bot på s.k. matchfixning. På grund av det låga straffvärdet på mutbrott saknar polisen t.ex. möjlighet och befogenheter att använda sig av telefonavlyssning, som kan användas för att få fram bevis i internationella . Av 29 kap. 1 § framgår att straff, med beaktande av intresset av en enhetlig rättstillämpning, ska bestämmas inom ramen för den tillämpliga straffskalan efter brottets eller den samlade brottslighetens straffvärde. Vidare framgår av 29 kap. 2 § 3 att som försvårande omständigheter vid bedömningen av straffvärdet ska, vid sidan av vad som gäller för varje särskild brottstyp, särskilt beaktas om gärningsmannen utnyttjat någon annans skyddslösa ställning eller svårigheter att värja sig. Bestämmelsen tar bl.a. sikte på brott som begåtts mot handikappade eller äldre. (Se m.fl., , , Zeteo, kommentar till 29 kap. 2 §.) I 29 kap. 4 § regleras betydelsen av återfall vid straffmätningen. Det framgår av bestämmelsen att rätten vid straffmätningen utöver brottets straffvärde i skärpande riktning ska ta hänsyn till om den tilltalade tidigare gjort sig skyldig till brott, om inte förhållandet beaktas genom påföljdsvalet eller i tillräcklig utsträckning genom förverkande av villkorligt medgiven frihet. Vid denna bedömning ska särskilt beaktas vilken omfattning den tidigare brottsligheten haft, vilken tid som förflutit mellan brotten samt om den tidigare och den nya brottsligheten är likartade eller brottsligheten i båda fallen är särskilt allvarlig. Av de s.k. billighetsskälen (29 kap. 5 § ) framgår att rätten vid straffmätningen utöver brottets straffvärde i skälig omfattning ska beakta ett antal omständigheter, bl.a. om den tilltalade lider men genom att han eller hon på grund av brottet utvisas ur riket (punkt 4). Av lagrummets andra stycke framgår att om det finns någon omständighet som avses i första stycket får rätten, om det finns särskilda skäl, döma till lindrigare straff än som är föreskrivet för brottet. Bestämmelser om fängelsestraffets längd när någon döms för flera brott finns i 26 kap. 2 § . Av detta följer att fängelse inte får överstiga vare sig de högsta straffen för brotten sammanlagda med varandra eller . Fängelsestraffet får inte heller överstiga det svåraste straffet med om det svåraste straffet är kortare än fängelse . Om det svåraste straffet är fängelse men inte uppgår till fängelse får det svåraste straffet överskridas med . Om slutligen det svåraste straffet är fängelse eller längre får det svåraste straffet överskridas med . Det anförda innebär t.ex. att straffet för två eller flera fall av misshandel och/eller stöld maximalt är fängelse . Om det däremot är fråga om flera fall av t.ex. grov stöld är det maximala straffet fängelse . Av 30 kap. 3 § följer att rätten när någon döms för flera brott ska döma till gemensam påföljd för brotten, om inte något annat är föreskrivet. Om det finns särskilda skäl får rätten för ett eller flera brott döma till böter och döma till annan påföljd för brottsligheten i övrigt. Vidare får rätten döma till fängelse för ett eller flera brott som den dömer till villkorlig dom eller skyddstillsyn för brottsligheten i övrigt. I 34 kap. finns bestämmelser om sammanträffande av brott och förändring av påföljd. Regeringen gav en särskild utredare i uppdrag att överväga och föreslå ändringar i straffskalorna för grov misshandel, rån, grovt rån och grov utpressning för att åstadkomma en höjd straffnivå för dessa brottstyper (dir. 2013:30). Utredningen har vidare haft i uppdrag att överväga ändringar i straffskalorna för andra allvarliga våldsbrott, om det finns skäl för det med hänsyn till intresset av en höjd straffnivå eller för att upprätthålla proportionalitet mellan brottstyperna. Utredningen har också haft möjlighet att identifiera och ta upp andra frågor som anknyter till uppdraget. Utredningen överlämnade betänkandet Straffskalorna för allvarliga våldsbrott (SOU 2014:18). I betänkandet föreslår utredningen att straffen för vissa allvarliga våldsbrott ska skärpas. De lägsta föreskrivna straffen för respektive brottstyp ska enligt utredningens förslag uppgå till följande nivåer. Grovt olaga hot och grovt olaga tvång: fängelse i stället . Grov misshandel och grov utpressning: fängelse och i stället . Grovt rån och synnerligen grov misshandel: fängelse i stället . Dråp: fängelse i stället . Inga förändringar föreslås av maximistraffen för respektive brottstyp. Utredningen föreslår att ett nytt brott införs i , dråp under förmildrande omständigheter, med straffet fängelse i högst . Detta brott är avsett att ersätta det nuvarande brottet barnadråp. Utredningen föreslår också att de olika straffskalorna för brott mot lagen (1982:316) med förbud mot könsstympning av kvinnor utformas på ett delvis annorlunda sätt. Förslaget innebär att straffet skärps väsentligt och att straffskalorna utformas efter mönster från andra allvarliga våldsbrott. har informerat om att betänkandet bereds i och att regeringen avser att lämna en proposition om straffskalorna för allvarliga våldsbrott . lämnade sitt betänkande Nya påföljder (SOU 2012:34). Den hade i uppdrag att bl.a. analysera frågan om straffvärdesbestämningen vid flerfaldig brottslighet och vid behov lämna förslag som ger sådan brottslighet större genomslag vid påföljdsbestämningen eller som motverkar brottsligheten mer effektivt. överlämnade regeringen propositionen Ny påföljd efter tidigare dom (prop. 2015/16:151) till . I propositionen föreslår regeringen en reform av regleringen om ny påföljdsbestämning efter tidigare dom. Syftet är att förenkla och förtydliga de regler som gäller för hur domstolen ska bestämma påföljd när en tilltalad döms för ytterligare brott som begåtts innan en tidigare påföljd helt har verkställts eller annars upphört. Domstolen ska i en sådan situation som huvudregel bestämma en ny påföljd för den tillkommande brottsligheten. Möjligheten att bestämma att en tidigare dom ska omfatta också tillkommande brottslighet, s.k. konsumtionsdom, eller att undanröja en utdömd påföljd och bestämma en ny gemensam påföljd för den samlade brottsligheten ska bara användas i undantagsfall.