bet · H301KU16 · 2016-04-14 00:00:00 — I regeringsformen finns vissa krav på svenskt medborgarskap för flera olika fall. När det gäller krav på medborgarskap i förvaltningen följer av 12 kap. 6 § RF att ombudsmän, riksrevisorerna och Justitiekanslern ska vara svenska medborgare. Av paragrafen framgår vidare att i övrigt får krav på svenskt medborgarskap för behörighet att inneha en anställning eller utöva ett uppdrag hos staten eller en kommun uppställas endast i lag eller enligt förutsättningar som anges i lag. Av 5 § lagen (1994:260) om offentlig anställning följer att utöver de krav på svenskt medborgarskap som följer av regeringsformen eller någon annan lag gäller också att bara svenska medborgare får ha anställning som åklagare eller polis eller ha en militär anställning. Enligt 6 § får regeringen föreskriva eller för särskilda fall besluta att bara svenska medborgare får ha – anställning inom eller utrikesförvaltningen – statlig anställning som kan vara förenad med myndighetsutövning eller handläggning av frågor som rör förhållandet till andra stater eller till mellanfolkliga organisationer – statlig anställning som kan medföra kännedom om förhållanden som är av betydelse för landets säkerhet eller för andra viktiga, allmänna eller enskilda ekonomiska intressen. I regeringsformen fanns tidigare ett generellt krav på svenskt medborgarskap för vissa befattningar och uppdrag. Bestämmelsen[5] hade följande lydelse: Endast den som är svensk medborgare får inneha eller utöva domartjänst, ämbete som lyder under regeringen, tjänst eller uppdrag såsom chef för myndighet som lyder under eller regeringen eller såsom ledamot av sådan myndighet eller dess styrelse, tjänst i närmast under statsråd eller tjänst såsom svenskt sändebud. Även i annat fall får endast den som är svensk medborgare inneha tjänst eller uppdrag, om tjänsten eller uppdraget tillsättes genom val av . I övrigt får krav på svenskt medborgarskap för behörighet att inneha eller utöva tjänst eller uppdrag hos staten eller kommun uppställas endast i lag eller enligt förutsättningar som angives i lag. utredde bl.a. kraven i regeringsformen på medborgarskap i flera olika fall. När det gäller kravet på svenskt medborgarskap för statsråd konstaterade kommittén att skälen för detta krav måste ställas mot den utveckling i fråga om synen på medborgarskap som bl.a. kommer till uttryck i Europeiska konventionen om medborgarskap (SOU 2008:125 s. 585). Ett lands medborgarskapsregler ska enligt konventionen som huvudregel inte göra åtskillnad mellan landets medborgare. Med hänsyn till detta och eftersom de då gällande behörighetskraven innebar en avvikelse från de principer som bär upp den svenska folkstyrelsen och parlamentarismen borde enligt kommittén den särskilda kvalifikationstiden för statsråd tas bort. föreslog därför att kraven i regeringsformen på att statsråd ska vara svenska medborgare skulle tas bort. Vidare konstaterade kommittén att när det gäller anställningar och andra uppdrag med anknytning till regeringen var de huvudsakliga skälen till kravet på svenskt medborgarskap hänsyn till rikets säkerhet och önskemålet att beslut som rörde enskildas rättsliga ställning skulle fattas av svenska medborgare. En given utgångspunkt för att ställa upp sådana krav var enligt kommittén att de i det enskilda fallet vägde tyngre än de skäl som talade mot detta. Detta gällde enligt kommittén med särskild styrka om kravet skulle ställas i grundlag. Kommittén konstaterade dock att regleringen i regeringsformen inte hade denna utgångspunkt eftersom kravet på svenskt medborgarskap gällde för ett stort antal statliga anställningar eller andra uppdrag. Den närmare gränsdragningen mellan vilka statliga anställningar eller andra uppdrag som måste förbehållas svenska medborgare och vilka som inte behövde det borde enligt kommittén inte göras i regeringsformen. I regeringsformen borde det enligt kommittén endast finnas sådana krav som av särskilda skäl har sin plats där, närmare bestämt för de viktigaste anställningarna eller uppdragen hos de högsta statsorganen samt hos organ med funktioner inom ramen för den konstitutionella kontrollen. När det gäller de ämbeten som lyder under regeringen konstaterade kommittén att med dessa ämbeten åsyftas enligt förarbetena till regeringsformen sådana enmansmyndigheter som Justitiekanslern och Riksåklagaren. Också överbefälhavaren och cheferna för de olika försvarsgrenarna faller enligt förarbetena in under benämningen. Enligt kommittén är dock riksåklagaren inte längre en benämning på en myndighet utan på chefen för , och överbefälhavaren eller cheferna för de olika försvarsgrenarna är inte längre några enmansmyndigheter. Sammantaget föreslog kommittén att kraven i regeringsformen på svenskt medborgarskap för vissa statliga anställningar och andra uppdrag skulle tas bort för andra än ordinarie domare, Justitiekanslern, ombudsmän och riksrevisorerna. Om det fanns skäl för sådana krav i övrigt skulle dessa enligt kommittén tas in i lag eller i andra föreskrifter enligt grunder som anges i lag. Vidare föreslog kommittén att det skulle tas in en bestämmelse i riksdagsordningen om att endast den som är svensk medborgare får inneha uppdrag som tillsätts genom val av . Regeringen ställde sig bakom förslagen som därefter antogs av (prop. 2009/10:80, bet. 2009/10:KU19 och bet. 2010/11:KU4, rskr. 2010/11:21). I samband med behandling av regeringens proposition En reformerad grundlag (prop. 2009/10:80) behandlades en motion om ändring av kravet i regeringsformen på svenskt medborgarskap för vissa befattningar inom staten (bet. 2009/10:KU19 s. 61). Utskottet delade regeringens och bedömningar när det gäller begränsningar av kravet i regeringsformen på svenskt medborgarskap för vissa anställningar och uppdrag. Motionen avstyrktes då den ansågs tillgodosedd genom förslaget. Utskottet behandlade motionsyrkanden om behörighetsvillkor för överbefälhavare (bet. 2013/14:KU18 s. 40 f.). I sitt ställningstagande konstaterade utskottet att kravet i regeringsformen på medborgarskap relativt hade setts över av och att utskottet i ett tidigare ställningstagande hade delat regeringens och bedömningar när det gäller begränsningar av kravet i regeringsformen på svenskt medborgarskap för vissa anställningar och uppdrag. Därmed ansåg utskottet att det inte fanns någon anledning att göra ett tillkännagivande om en ny översyn och avstyrkte motionsyrkandena. Motioner om att behörighetsvillkor för överbefälhavare ska framgå av regeringsformen har varit uppe till behandling i utskottet. I denna del vidhåller utskottet sina tidigare ställningstaganden och avstyrker motion 2014/15:2911 yrkandena 9 och 10. Utskottets förslag i korthet avslår två motioner om uppgifter, med hänvisning till tidigare ställningstaganden. I motionerna 2014/15:2128 och 2015/16:3106 av (SD) yrkas att regeringen bör återkomma med förslag som syftar till att tydliggöra uppgift att hjälpa till och se över onödig byråkrati runt om på olika myndigheter. För att främja en god resursanvändning och en effektiv förvaltning hos olika myndigheter bör enligt motionären användas betydligt flitigare än . är en myndighet under med uppgift att granska den verksamhet som bedrivs av staten (13 kap. 7 § RF). Bestämmelser om att granskning kan avse också annan än statlig verksamhet meddelas i lag. Av 13 kap. 8 § RF följer att leds av tre riksrevisorer, som väljs av . Riksrevisorerna beslutar självständigt, med beaktande av de bestämmelser som finns i lag, vad som ska granskas. De beslutar självständigt och var för sig hur granskningen ska bedrivas och om slutsatserna av sin granskning. Ytterligare bestämmelser om meddelas i riksdagsordningen och i annan lag (13 kap. 9 § RF). Omfattningen och inriktningen av granskning regleras i 2–5 §§ lagen (2002:1022) om revision av statlig verksamhet m.m. (revisionslagen). Granskningen består av två delar, dels en granskning av bl.a. myndigheternas årsredovisningar (årlig revision), dels en granskning av statlig verksamhet främst med sikte på förhållanden med anknytning till statens budget, genomförandet och resultatet av statlig verksamhet och åtaganden i övrigt men också de statliga insatserna i allmänhet (effektivitetsrevision). Den senare formen av granskning ska främja en sådan utveckling att staten med hänsyn till allmänna samhällsintressen får ett effektivt utbyte av sina insatser. Effektivitetsrevisionen ska huvudsakligen inriktas på en granskning av hushållning, resursutnyttjande, måluppfyllelse och samhällsnytta. Som ett led i effektivitetsrevisionen får förslag lämnas om alternativa insatser för att nå avsedda resultat. Den årliga revisionen ska ske i enlighet med god revisionssed och ha till syfte att bedöma om redovisningen och underliggande redovisning är tillförlitlig och räkenskaperna rättvisande samt – med undantag för granskningen av redovisningen för staten, samt Kungliga slottsstaten och Förvaltning – om ledningens förvaltning följer tillämpliga föreskrifter och särskilda beslut. Av revisionslagen följer vidare att ska lämna sina granskningsrapporter över effektivitetsrevisionen och sin årliga rapport över de viktigaste iakttagelserna vid effektivitetsrevisionen och den årliga revisionen direkt till . Enligt 9 kap. 18 § fjärde stycket RO ska talmannen överlämna en granskningsrapport från , som inte rör den verksamhet som bedrivs av eller en myndighet under , till regeringen. Regeringen ska i en skrivelse till redovisa vilka åtgärder den har vidtagit eller avser att vidta med anledning av en granskningsrapport (9 kap. 19 § RO). Regeringens skrivelse ska ges in till från det att regeringen har tagit emot granskningsrapporten. behandlade riksdagsstyrelsens framställning Uppföljning av riksrevisionsreformen (2009/10:RS4). Riksdagsstyrelsen föreslog bl.a. ändringar i regeringsformen, riksdagsordningen och revisionslagen. Bland annat föreslogs att en entydig besluts- och hanteringsordning skulle skapas för effektivitetsgranskningar för att åstadkomma ökad tydlighet och transparens. När det gällde frågan om inriktningen på effektivitetsrevision och utformningen av den nuvarande regleringen av detta föreslog utskottet att den föreslagna ändringen i 4 § revisionslagen skulle antas och hänvisade i sitt ställningstagande till vad finansutskottet hade uttalat i ett yttrande (bet. 2009/10:KU17 s. 28 och 2010/11:KU2 s. 11 f.). konstaterade bl.a. att utifrån en analys av väsentlighet och risk borde större uppmärksamhet ägnas åt granskningar som ur ett principiellt eller kvantitativt perspektiv har stor betydelse i statens budget (bet. 2009/10:KU17 s. 83 f.). Det föreslagna förtydligandet i revisionslagen i detta hänseende borde enligt finansutskottet ses som en betoning av att effektivitetsrevisionen inte bör snävas in mot en granskning av regelefterlevnad, på det sätt som utredningens kartläggning visat har varit fallet i stor utsträckning. Enligt utskottet handlade det om en bred form av granskning. I denna del uttalade finansutskottet följande: Att det handlar om en bred form av granskning blir enligt finansutskottet tydligt om man närmare studerar de internationella riktlinjer som ligger till grund för utredningens definition av effektivitetsrevision. Enligt Intosai[6] handlar effektivitetsrevision om att granska de tre E:na: Economy (hushållning), Efficiency (resursutnyttjande) och Effectiveness (måluppfyllelse/samhällsnytta). De båda första begreppen, economy och efficiency, handlar om resursanvändning. Syftet med granskningar av economy är att pröva om kostnaderna är så låga som möjligt eller om de kan sänkas utan att detta drabbar verksamhetens omfattning och kvalitet. Frågor om economy kan avse enskilda myndigheters verksamheter och program men kan också omfatta åtaganden som sträcker sig över flera departementsområden. Exempel på sådana granskningar kan gälla anskaffningsfrågor och underhåll samt kostnader för lokaler och transporter. I fråga om efficiency är syftet inte i första hand att sänka kostnaderna utan att se om det går att få ut mer av verksamheten eller att få ett bättre resultat för pengarna. Vanligen handlar det exempelvis om att undersöka om det går att få en verksamhet snabbare utförd eller av bättre kvalitet. Det kan också handla om huruvida det går att få ut mer effekter med mindre resurskrävande insatser eller arbetssätt. Såväl övergripande som myndighetsinterna frågor kan omfattas av denna typ av granskningar. Begreppet effectiveness (måluppfyllelse/samhällsnytta) tar, till skillnad från begreppen economy (hushållning) och efficiency (resursutnyttjande), inte sikte på resursåtgången. Med effectiveness avses förhållanden mellan mål, medel och effekter. Inom ramen för effectiveness är det möjligt att genomföra flera olika typer av granskningar. Det går exempelvis att granska hur en statlig reform har förberetts, vilka avsedda och icke avsedda effekter den haft, om insatsen står i konflikt med eller överlappar andra reformer och verksamheter, eller om ett visst statligt åtagande framstår som det mest ändamålsenliga i ett längre perspektiv. Man kan också undersöka i vilken mån förutsättningarna för de ursprungliga motiven för en verksamhet fortfarande har bärkraft eller om de förlorat sin aktualitet. För att man ska kunna värdera resultatet av en verksamhet krävs utöver kunskap om den granskade verksamheten även uppgifter om hur andra intressenter i samhället påverkas. Särskilt viktigt kan detta vara om en verksamhet har oönskade effekter på andra delar av samhället, exempelvis leder till miljöförstöring. Att granska effectiveness handlar inte sällan om att uppskatta eller värdera den samhällsekonomiska nyttan, dvs. summan av de samhällsekonomiska ”intäkterna” från och ”kostnaderna” för en verksamhet. är det inte alltid möjligt att beskriva sådana intäkter och kostnader i kronor och ören. Begreppet effectiveness, som av utredningen översätts med måluppfyllelse/samhällsnytta, är således omfattande. har noterat att JO i sitt remissvar till slutbetänkande påpekat att begreppet ”samhällsnytta” är oklart (det definieras inte av utredningen) och att detta förtar mycket av den precisering som de övriga tre kriterierna innebär. anser att en strävan efter alltför exakta begrepp kan försvåra för revisionen att anlägga olika och som var för sig angelägna perspektiv och att beakta de komplexa samspel som råder och som måste beaktas för att rätt förstå och bedöma den mångfasetterade statliga verksamheten. Utredningen har valt att använda båda begreppen måluppfyllelse och samhällsnytta för att ge begreppets (effectiveness) vidd en rimlig innebörd i svensk översättning. avstyrkte utskottet några motioner om uppgifter (bet. 2013/14:KU18 s. 24 f.). När det gäller inriktningen på effektivitetsrevision och utformningen av den nuvarande regleringen av detta hänvisades till tidigare ställningstaganden, och utskottet ansåg inte att det fanns någon anledning att göra ett tillkännagivande om en översyn i denna del. När det gällde frågan om vad borde granska underströk utskottet att det av regeringsformen följer att riksrevisorerna beslutar självständigt, med beaktande av de bestämmelser som finns i lag, vad som ska granskas. Utskottet vidhåller sina tidigare ställningstaganden och avstyrker motionerna 2014/15:2128 och 2015/16:3106. Minnesåret för den allmänna rösträtten och demokratikanon Utskottets förslag i korthet avslår en motion om minnesåret för den allmänna rösträtten och två motioner om demokratikanon, bl.a. med hänvisning till ett pågående arbete inom och . (MP) yrkar i motion 2014/15:615 att tillkännager för regeringen att den bör uppmärksamma 100-årsjubileet av den allmänna och lika rösträtten (yrkande 1) och att den bör tillsätta en kommitté för att kartlägga hur väg till demokrati såg ut och se över hur vi kan dra lärdomar av detta (yrkande 2). Motionären anför bl.a. att 1919 beslutade om allmän och lika rösträtt för män och kvinnor och att , genomfördes det första riksdagsvalet i vilket både män och kvinnor deltog. är det detta skedde. Detta bör enligt motionären uppmärksammas på ett sätt som påminner om att demokratin inte varit självklar i vårt land och att den är viktig att värna. I motionerna 2014/15:785 och 2015/16:544 av (FP) föreslås att tillkännager för regeringen att den bör utreda möjligheten att införa en demokratikanon. Motionären anför att det är angeläget att regeringen ger en grupp experter från olika delar av samhället i uppgift att ta fram en demokratikanon som ska kunna användas i bl.a. skolor. En demokratikanon ska enligt motionären bestå av en samling texter som har haft särskild betydelse för framväxten av demokratin i . Motionären framhåller vidare att dessutom som stolt nation firar demokratins hundraårsdag. Enligt 1 kap. 4 § skollagen (2010:800) ska utbildningen inom skolväsendet bl.a. förmedla och förankra respekt för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande demokratiska värderingar som det svenska samhället vilar på. behandling i och utbildningsutskottet har behandlat frågor om att värna demokratin i betänkande 2011/12:KU18. I betänkandet behandlade regeringens skrivelse 2011/12:44 Handlingsplan för att värna demokratin mot våldsbejakande extremism samt ett antal motionsyrkanden om bl.a. demokrati och mänskliga rättigheter. Utskottet konstaterade att det krävs ett mångskiftande arbete för att värna och stärka demokratin och framhöll det utvidgade uppdraget till Forum för levande historia om att till framför allt skolor sprida framtagna metoder och arbetsmaterial för att stärka ungdomars demokratiska värderingar samt regeringens åtgärder för att effektivisera arbetet mot främlingsfientlighet och liknande former av intolerans. behandlade utskottet en motion om att borde uppmärksamma att demokrati infördes i (bet. 2012/13:KU16 s. 20 f.). I sitt ställningstagande välkomnade utskottet initiativ som tas för att värna, stärka och sprida kunskap om vårt demokratiska statsskick. Utskottet ansåg att borde uppmärksamma att den viktigaste politiska reformen , införandet av demokrati i , genomfördes . Detta borde, enligt utskottet, uppmärksammas på ett sätt som påminner om att demokratin inte alltid varit självklar i vårt land. Utskottet konstaterade att en proposition om allmän och lika rösträtt för män och kvinnor lämnades och beslutades samt att det första riksdagsvalet i vilket både män och kvinnor deltog genomfördes . Utskottet föreslog ett tillkännagivande till riksdagsstyrelsen om att och i lämplig form uppmärksammar att förflutit sedan demokratin fick sitt genombrott i . En kommitté borde enligt utskottet tillsättas, med representanter för partier, för att förbereda och genomföra jubileet. biföll utskottets förslag (rskr. 2012/13:195). En liknande motion behandlades av utskottet (bet. 2013/14:KU15 s. 10 f.) och utskottet konstaterade att en arbetsgrupp med tjänstemän från olika delar av hade inlett arbetet med att ta fram förslag på hur demokratins genombrott ska uppmärksammas. Utskottet förutsatte att det övervägs vilka som ska medverka i genomförandet av jubileet. Mot denna bakgrund avstyrktes motionen. har tidigare behandlat motioner om att det borde införas en demokratikanon (bet. 2008/09:UbU17 och 2009/10:UbU8). Utskottet avstyrkte motionerna och hänvisade i sitt ställningstagande till att det i skollagen anges att verksamheten i skolan ska utformas i överensstämmelse med grundläggande demokratiska värderingar (bet. 2008/09:UbU17 s. 82). beslutade riksdagsstyrelsen att ge riksdagsdirektören i uppdrag att lämna förslag på åtgärder för att förbereda ett jubileum med anledning av demokratins införande i . Riksdagsdirektören tillsatte därefter en arbetsgrupp med representanter från olika enheter inom med uppdrag att ta fram förslag på åtgärder för att förbereda och genomföra nämnda jubileum. lade arbetsgruppen fram en rapport som ska tjäna som underlag för det fortsatta arbetet. Ett förslag som lämnas i rapporten är att på ett eller annat sätt involvera skolorna i jubileet. beslutade riksdagsstyrelsen att en parlamentarisk kommitté skulle bildas med uppdrag att lägga fram förslag på hur ett demokratijubileum skulle kunna se ut. Arbetsgruppens rapport skulle användas som underlag för kommitténs arbete. Den parlamentariska kommittén lämnade ett förslag till omfattning och val av tidpunkt för högtidlighållandet av demokratins införande i . högtidlighållande av demokratins genombrott i ska inledas och avslutas högtidlighållande ska sätta processen för demokratiseringen och roll i denna i centrum den parlamentariska kommittén för högtidlighållande av demokratins införande ska ta fram ett program för aktiviteter och arrangemang som ska genomföras kommittén kontinuerligt ska informera riksdagsstyrelsen om sitt arbete. Skolans demokratiuppdrag behandlas av Demokratiutredning (SOU 2016:5). I sitt betänkande anför utredningen bl.a. att kunskapen om hur kommuner och landsting fungerar samt formerna för medborgerligt inflytande i det politiska beslutsfattandet bör öka bland skolelever och att skolor i större utsträckning bör samverka med förvaltningen i kommuner och landsting och träffa företrädare för de politiska partierna på lokal nivå (s. 513 f.). föreslår därför att den lokala demokratins funktionssätt ska ingå som en av insatserna i det nationella skolutvecklingsprogrammet. Detsamma ska gälla för kunskap om kritisk granskning och källkritik. Därutöver framhålls att föreningsengagemanget i grund- och gymnasieskolorna måste stödjas. anför vidare att även universiteten och högskolorna har en central plats i demokratin och att det därför är viktigt att de politiska studentförbunden, politiska partier och andra föreningar som baseras på en värdegrund av demokrati och mänskliga rättigheter har goda förutsättningar att verka på högskolorna. För att betona högskolornas betydelse för demokratin anser utredningen att det bör framgå av högskolelagen att högskolorna ska verka för att främja demokratins centrala principer och respekten för allas lika värde. Utskottet har informerats av om att betänkande har remitterats och att remisstiden går ut . Utskottet konstaterar att det pågår ett arbete inom med att förbereda och genomföra ett jubileum med anledning av demokratins införande i . När det gäller motionen om minnesåret för den allmänna rösträtten utgår utskottet från att merparten av de frågeställningar som tas upp i motionen kommer att övervägas i detta arbete. Utskottet konstaterar när det gäller motionen om att införa en demokratikanon att utbildningsutskottet har avstyrkt motsvarande motioner med hänvisning till skollagens bestämmelse om respekten för grundläggande demokratiska värderingar i skolans verksamhet. I det ovannämnda arbetet inom övervägs dessutom bl.a. möjligheten att på ett eller annat sätt involvera skolorna i jubileet. Därtill kommer att frågor som aktualiseras i motionen bereds i . Detta beredningsarbete bör inte föregripas. Mot bakgrund av det anförda avstyrks motionerna 2014/15:615 yrkandena 1 och 2, 2014/15:785 och 2015/16:544. Utskottets förslag i korthet avslår en motion om att utreda vilken som är den mest funktionella placeringen av huvudstad, med hänvisning till att utskottet inte finner några skäl för en sådan översyn. (M) yrkar i motion 2014/15:2615 att tillkännager för regeringen att den bör utreda vilken som är den mest funktionella placeringen av huvudstad. Motionären anför bl.a. att den politiska majoriteten i inte prioriterar tillgängligheten till huvudstaden eftersom den inte arbetar för att kommunikationsmedel som bil och flyg till från övriga landet ska fungera. Enligt motionären måste statens institutioner vara tillgängliga för hela landet, och finns det inte tillräckligt lokalt stöd i för uppdraget som huvudstad bör en annan stad få i uppdrag att långsiktigt ta över funktionen som huvudstad. En huvudstad är i allmänhet den ort där ett lands regering, parlament och huvuddelen av statsförvaltningen är belägna.