bet · H301FöU13 · 2016-04-14 00:00:00 — Bristerna i samverkan vid skogsbranden i visade sig bl.a. i bristande kunskaper om vilka resurser som Försvarsmakten kunde bistå med, men även hur dessa skulle kunna begäras in. Detta innebar att nödvändiga insatser försenades, vilket var en av orsakerna till att branden inte kunde begränsas i ett tidigt skede. Det bör därför göras en översyn av länsstyrelsernas och Försvarsmaktens fyra regionala stabers funktioner och verksamhet så att de är synkroniserade med varandra, anförs i motionen. I översynen bör även staberna och länsstyrelserna ges i uppdrag att genomföra en integrerad planering för att säkerställa att försvarets resurser snabbt kan sättas in vid en civil kris (yrkande 1). Motionen understryker vidare vikten av beredskapskrav och övning. En central del i Försvarsmaktens reformarbete har varit ett ökat fokus på övningsverksamheten, men även en större tydlighet när det gäller vilka beredskapskrav som olika enheter ska ha. Det ger möjlighet till en tydlig målstyrning som också har ett uttryckligt fokus på att skapa operativ effekt i verksamheten. Även krisberedskapen bör i ökad utsträckning gå i en liknande riktning, menar motionärerna. MSB bör därför få i uppdrag att se över de riktlinjer som finns för länsstyrelsernas krisberedskap när det gäller krav på övningsverksamhet och beredskap i syfte att skapa en tydligare målstyrning. Dessa riktlinjer bör vara på en generell nivå och beakta de specifika regionala förutsättningarna som sätter villkoren för de olika länsstyrelsernas verksamhet (yrkande 2). För att förbättra möjligheten till en effektivare användning av samhällets samlade resurser ansåg Försvarsberedningen att det finns behov av att se över de rättsliga förutsättningarna för Försvarsmaktens stöd till samhället. Denna översyn bör nu genomföras, föreslår motionärerna (yrkande 3). Motionärerna uttrycker vidare att när nu det civila försvaret och totalförsvaret ska återtas innebär det att de som ingår i det civila försvaret, däribland vissa personer på länsstyrelserna, kommer att krigsplaceras. Motionärerna föreslår att en samlad översyn av samordningen av civila och militära krigsplaceringar görs. Detta bör göras särskilt med tanke på att en betydande del av Försvarsmakten utgörs av tjänstgörande personal (yrkande 4). Betydelsen av finansieringen och möjligheten att skapa ett långsiktigt hållbart krisberedskapsarbete är något som lyfter fram i sin rapport. Det är positivt, menar motionärerna, att MSB beslutade om nya villkor för utvecklingsprojekt, vilka innebar att projekten skulle kunna löpa än förut. bedömning är dock att detta inte fullt ut löser problemet. I motionen understryks vikten av att säkerställa att ökade förvaltningsanslag för länsstyrelsernas krisberedskap går till avsedd verksamhet (yrkande 5). I motion 2015/16:3332 av och (båda SD) anförs att till stora delar saknar en meningsfull organisation för det civila försvaret och att krisberedskapen därmed har stora brister. visar att denna bild är korrekt, menar motionärerna. Det är deras principiella inställning att hela organisationen för civilt försvar egentligen behöver göras om, men så länge har denna typ av organisation så måste den fungera så bra som det är möjligt inom ramen för systemets begränsningar. Länsstyrelsernas anslagsstruktur är utformad på ett sätt som gör att en betydande andel av anslagen är s.k. projektanslag, vilket har medfört att anslagen till olika former av krisberedskapsarbete saknar kontinuitet och kan variera år . Uppbyggnaden av ett stabilt och stresståligt krisberedskapssystem bör främjas, och motionärerna föreslår därför att regeringen borde utforma anslagen till länsstyrelsernas arbete med krisberedskap enligt en fast modell (yrkande 1). har vidare riktat kritik mot den bristande överskådlighet som finns över hur kommunernas arbete att uppfylla kraven enligt lagen om skydd mot olyckor ser ut. Denna svaghet bör åtgärdas, anför motionärerna, och regeringen bör därför se till att en lämplig myndighet får i uppdrag att ta fram en nationell samlad bild av kommunernas uppfyllnad av arbetet enligt lagen om skydd mot olyckor (yrkande 2). Länsstyrelsernas arbete för att förbereda samhället på olyckor, större samhällskriser och krig är centralt för alla samhällsnivåers förmåga att kunna motstå och hantera situationer utöver det normala. Utskottet välkomnar därför att regeringen redan har vidtagit en rad åtgärder för att förbättra länsstyrelsernas krisberedskapsarbete i linje med iakttagelser och att regeringen också ser över de ytterligare förslag som Riksrevision lagt fram i samband med redovisningen av sin granskning. I synnerhet välkomnar utskottet åtgärder som syftar till att minska mängden kortsiktiga utvecklingsprojekt och i stället öka långsiktigheten i arbetet. Det övergripande arbetet med att se över och renodla länsstyrelsernas finansiering är positivt genom att en mer renodlad och ändamålsenlig krisberedskapsfinansiering kan bli resultatet. Att tilldelade medel sedan används för de avsedda ändamålen måste förutsättas ske precis som i all annan statlig verksamhet. Utskottet förutsätter att detta löpande följs upp. Som utskottet konstaterade i betänkande 2015/16:FöU7 håller en rad systemfrågor på att ses över , företrädesvis mot bakgrund av den stora skogsbranden i . Omhändertagandet av MSB:s , handling – Åtgärder för stärkt krisberedskap utifrån erfarenheterna från skogsbranden i (Ju2015/1400/SSK) emotses av utskottet. Utskottet finner särskilt förslagen i rapporten om att utveckla länsstyrelsernas geografiska områdesansvar intressanta i detta sammanhang. MSB föreslår att regeringen ger en länsstyrelse i uppdrag att, tillsammans med övriga länsstyrelser och med stöd av MSB, harmonisera länsstyrelsernas arbetsformer vid kriser i syfte att uppnå och upprätthålla en tillfredsställande nivå på krishanteringsförmågan på den regionala nivån och för att underlätta samverkan mellan länsstyrelser samt mellan länsstyrelser och andra myndigheter. Till exempel bör länsstyrelsernas utövande av geografiskt områdesansvar bli mer enhetligt, anser MSB. Utskottet avser att fortsätta att följa frågan. Utskottet instämmer i regeringens syn att länsstyrelserna behöver stärka sin verksamhet när det gäller övningar. En kännedom om olika aktörers roller och mandat är ovärderlig i ett sådant sammanhang. Att öva länsstyrelserna i att ta det operativa ansvaret för kommunernas räddningstjänster är särskilt viktigt mot bakgrunden av skogsbranden i . Utskottet instämmer vidare i regeringens syn att kunskap och erfarenheter från det arbete som bedrivs med anledning av den rådande flyktingsituationen kan komma att utveckla och stärka länsstyrelsernas krisberedskapsarbete. Då intentionerna med motionerna 2015/16:3330 (L, M, C, KD) yrkandena 2 och 5 och 2015/16:3332 (SD) yrkande 1 om länsstyrelsernas krisberedskapsarbete får anses tillgodosedda genom pågående arbeten finner utskottet inte anledning att vidta några ytterligare åtgärder för tillfället. MSB:s uppdrag att redovisa en bedömning av samhällets samlade förmåga att förebygga bränder och andra olyckor och samhällets samlade förmåga att genomföra effektiva räddningsinsatser är positivt och innebär enligt utskottets bedömning att motion 2015/16:3332 (SD) yrkande 2 är tillgodosedd. Som utskottet också uttryckte i betänkande 2015/15:FöU7 delar det regeringens bedömning att planeringen för det civila försvaret bör återupptas, utvecklas och genomföras med utgångspunkt i en helhetssyn där hotskalan omfattar såväl fredstida krissituationer som höjd beredskap, och på alla nivåer i samhället. Som utskottet anfört tidigare bygger det civila försvaret till stor del på – och ska bygga på – dagens befintliga och civila krisberedskapsverksamhet, som utvecklats under en rad år. Det finns med andra ord en grund att stå på för det fortsatta arbetet. Det civila försvaret kräver dock ytterligare åtgärder som det inte har ansetts finnas behov av inom krisberedskapen för fredstida krissituationer. Utskottet välkomnade i samband med det tidigare nämnda betänkandet regeringens uppdrag till bevakningsansvariga myndigheter att återuppta planeringen för ett civilt försvar. Det är därför, som utskottet anfört tidigare, positivt att regeringen har gett uppdrag till Försvarsmakten och MSB i fråga om det civila försvarets utveckling. Det anförda visar att det pågår ett omfattande arbete för att stärka den civil-militära samverkan. Utskottet är inte berett att föreslå ytterligare åtgärder för tillfället. Motion 2015/16:3330 (L, M, C, KD) yrkandena 1, 3 och 4 avstyrks. Länsstyrelsernas krisberedskapsarbete, punkt 1 (M, C, L, KD) av (L), (M), (M), (C), (M), (KD) och Dag Klackenberg (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2015/16:3330 av m.fl. (L, M, C, KD) yrkandena 2 och 5 samt 2015/16:3332 av och (båda SD) yrkande 1. Vi anser att om länsstyrelsernas krisberedskapsarbete är en värdefull granskning. Den rör en del av vår krisberedskap som är viktig på flera sätt – när det gäller såväl förberedande arbete och samordning som ledning och uppföljning. Vid den stora skogsbranden i uppenbarades brister på alla dessa punkter. Dessa brister måste åtgärdas för att ska kunna stå bättre rustat för framtida kriser. visar bl.a. på att övnings- och utbildningsverksamheten är ett område som satts på undantag av ett flertal länsstyrelser. Detta är otillfredsställande eftersom det är just vid större och mer komplexa övningar med olika aktörer som kompetensen upprätthålls och brister i verksamheten kan uppdagas. En central del i Försvarsmaktens reformarbete har varit ett ökat fokus på övningsverksamheten, men även en större tydlighet när det gäller vilka beredskapskrav olika enheter ska ha. Det ger möjlighet till en tydlig målstyrning som också har ett uttryckligt fokus på att skapa operativ effekt i verksamheten. Även krisberedskapen bör i ökad utsträckning gå i en liknande riktning. Vi anser att Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (MSB) bör få i uppdrag att se över de riktlinjer som finns för länsstyrelsernas krisberedskap när det gäller krav på övningsverksamhet och beredskap i syfte att skapa en tydligare målstyrning. Dessa riktlinjer bör vara på en generell nivå och beakta de specifika regionala förutsättningarna som sätter villkoren för de olika länsstyrelsernas verksamhet. Detta bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Betydelsen av finansieringen och möjligheten att skapa ett långsiktigt hållbart krisberedskapsarbete är något som lyfter fram i sin rapport. utgörs en stor del av finansieringen av medel som ges på projektbasis. är projektbidragen en större finansieringskälla än förvaltningsanslagen för de direkta kostnaderna för länsstyrelsernas krisberedskapsarbete. Detta kan försvåra en långsiktig personalförsörjning och möjligheten att utveckla verksamheten . Det är därför positivt att MSB beslutade om nya villkor för utvecklingsprojekt, vilka innebar att projekten skulle kunna löpa än förut. bedömning är dock att detta inte fullt ut löser problemet. Regeringen hänvisar till att man i budgetpropositionen påbörjat ett arbete för att se över och renodla länsstyrelsernas finansiering för att uppnå bättre kontinuitet och ändamålsenlig verksamhet. Det är dock viktigt i sammanhanget att understryka vikten av att stärkta förvaltningsanslag också går till den avsedda verksamheten. Enligt gjordes en överföring 2007 på från krisberedskapsanslaget till länsstyrelsernas förvaltningsanslag. Denna överföring fick inte avsedd effekt, utan användes i stället till annan verksamhet. Vi anser att det måste säkerställas att ökade förvaltningsanslag för länsstyrelsernas krisberedskap går till avsedd verksamhet. Detta bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Länsstyrelsernas krisberedskapsarbete, punkt 1 (SD) av (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2015/16:3332 av och (båda SD) yrkande 1 och 2015/16:3330 av m.fl. (L, M, C, KD) yrkandena 2 och 5. Vi har i ett flertal olika förslag tidigare påpekat att till stora delar saknar en meningsfull organisation för civilförsvar och att krisberedskapen därmed har stora brister. Vi menar att visar att denna bild är korrekt. Det är vår principiella inställning att hela organisationen för civilt försvar egentligen behöver göras om, men så länge vi har denna typ av organisation så måste den fungera så bra som det är möjligt inom systemets begränsningar. Länsstyrelsernas anslagsstruktur är utformad på ett sätt som gör att en betydande andel av anslagen är s.k. projektanslag, vilket har medfört att anslagen till olika former av krisberedskapsarbete saknar kontinuitet och kan variera år . Det förefaller även vara så att vissa länsstyrelser har bedrivit utvecklingsprojekt som det inte har funnits något verkligt behov av eftersom man har behövt tillförseln av anslag för sådana projekt för att kunna bibehålla befintlig personal. Vi anser inte att det främjar uppbyggnaden av ett stabilt och stresståligt krisberedskapssystem, och regeringen borde därför utforma anslagen till länsstyrelsernas arbete med krisberedskap enligt en fast modell. Det som här anförs om krisberedskapens anslagsstruktur bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Civil-militär samverkan, punkt 3 (M, C, L, KD) av (L), (M), (M), (C), (M), (KD) och Dag Klackenberg (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2015/16:3330 av m.fl. (L, M, C, KD) yrkandena 1, 3 och 4. I takt med att det ställs högre krav på krisberedskapen måste samhället bli bättre på att samordna de resurser som står till buds, såväl civila som militära. De civil-militära relationerna i har länge präglats av en beröringsångest som begränsat resursanvändandet på ett negativt sätt. Det är nu dags att det tas steg för att komma bort från dessa historiskt bundna, och inte fullt lika relevanta, begränsningar. Den civil-militära samverkan har heller inte alltid fungerat när den väl satts på prov. Under skogsbranden i fungerade samarbetet mellan räddningstjänsten mindre bra. Bristerna i samverkan visade sig bl.a. i bristande kunskapar om vilka resurser som Försvarsmakten kunde bistå med, men även hur dessa skulle kunna begärs in. Detta innebar att nödvändiga insatser försenades, vilket var en av orsakerna till att branden inte kunde begränsas i ett tidigt skede. finns hos Försvarsmakten fyra regionala staber. Ett av huvudsyftena med att skapa de regionala staberna var att förbättra den civil-militära samverkan på det regionala planet. Staberna ska kunna samverka med regionala civila aktörer för att kunna utnyttja samhällets samlade resurser vid begränsade eller större kriser. Det är viktigt att det arbetet säkerställs och ständigt utvecklas. Därför bör det göras en översyn av de regionala stabernas funk- tioner och uppgifter så att de är synkroniserade mot länsstyrelsernas. I översynen bör även staberna och länsstyrelserna ges i uppdrag att genomföra en integrerad planering för att säkerställa att försvarets resurser snabbt kan sättas in vid en civil kris. Detta bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Försvarsberedningen pekade i sin försvarspolitiska rapport Försvaret av – Starkare försvar för en osäker tid på vikten av att tydliggöra Försvarsmaktens roll i samhällets krisberedskap för att myndigheten även i fortsättningen ska kunna utveckla sin förmåga att ge stöd till samhället. Försvarsmakten är skyldig att ge stöd till samhället, vari länsstyrelserna utgör en central aktör. Detta regleras i ett antal förordningar. Dock finns en begränsning då Försvarsmaktens stöd till samhället inte ska vara dimensionerande för myndigheten. För att förbättra möjligheten till effektivare användande av samhällets samlade resurser anser Försvarsberedningen att det finns behov av att se över de rättsliga förutsättningarna för Försvarsmaktens stöd till samhället. Vi föreslår att dessa förutsättningar för Försvarsmaktens stöd till samhället bör ses över . Detta bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. En viktig del i det senaste försvarsbeslutet, som började gälla , är återtagandet av det civila försvaret. Civilt försvar är den verksamhet som ansvariga aktörer genomför i syfte att göra det möjligt för samhället att hantera situationer då beredskapen höjs. Målen för det civila försvaret inbegriper skydd av befolkningen, säkerställande av samhällsviktiga funktioner och övriga samhällets stöd till Försvarsmakten. Det är positivt att det civila försvaret nu åter är en prioriterad fråga. Dock återstår mycket arbete att göra och detta är också något som pekar på i sin rapport. Man lyfter bl.a. fram att det bara är en länsstyrelse som har bedömt att den utfört uppgifterna på området och att flera aktörer efterfrågar en tydligare kravställning. När nu det civila försvaret och totalförsvaret ska återtas innebär det att de som ingår i det civila försvaret, däribland vissa personer på länsstyrelserna, kommer att krigsplaceras. Dels kommer det bli en viktig uppgift att se över vilka funktioner som kräver krigsplacering, dels kommer det att bli viktigt att se över de samlade krigsplaceringarna, både de militära och civila befattningarna så att de inte överlappar varandra, särskilt med tanke på att en betydande del av Försvarsmakten utgörs av tjänstgörande personal. Vi föreslår således att en samlad översyn av samordningen av civila och militära krigsplaceringar görs. Detta bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Förteckning över behandlade förslag Regeringens skrivelse 2015/16:88 om länsstyrelsernas krisberedskapsarbete. 2015/16:3330 av m.fl. (L, M, C, KD): 1.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om en översyn av länsstyrelsernas och de regionala stabernas funktioner och verksamhet och tillkännager detta för regeringen. 2.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att ge Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (MSB) i uppdrag att se över länsstyrelsernas krav på övningsverksamhet och beredskapskrav och tillkännager detta för regeringen. 3.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att se över de rättsliga förutsättningarna för Försvarsmaktens stöd till samhället och tillkännager detta för regeringen. 4.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att göra en samlad översyn av samordningen av civila och militära krigsplaceringar och tillkännager detta för regeringen. 5.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att säkerställa att ökade förvaltningsanslag för länsstyrelsernas krisberedskap går till avsedd verksamhet, och tillkännager detta för regeringen. 2015/16:3332 av och (båda SD): 1.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om krisberedskapens anslagsstruktur och tillkännager detta för regeringen. 2.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att ta fram en nationell, samlad bild av kommunernas uppfyllnad av arbetet enligt lagen om skydd mot olyckor och tillkännager detta för regeringen. har kommit med en rapport som uppenbarar allvarliga brister när det gäller främst länsstyrelsernas krisberedskap. Det handlar om en kritik som rör brist på samverkan, för lite övningar och en alltför dålig kontinuitet. har tittat på de anslag som ska driva krisberedskapen på länsstyrelserna och som MSB ger till dem. Det är nu så illa att projektanslagen är större än förvaltningsanslagen. Detta gör det svårt för länsstyrelserna att planera sin verksamhet. I betänkandet behandlas också försvarets stöd till det civila samhället. Den minnesgode kan erinra sig att 2004, i samband med det då fattade inriktningsbeslutet, bestämdes att Försvarsmaktens stöd till det civila samhället inte längre skulle vara dimensionerande. Detta fick, bedömer jag, närmast ödesdigra konsekvenser, bland annat för vårt helikoptervapen. När helikoptrarna inte längre behövde fungera för att de skulle undsätta patienter i skärgården eller släcka skogsbränder slutade nämligen våra militära helikoptrar i stort att fungera. inträffade också ett stort antal allvarliga olyckor, och inte mindre än 14 personer fick sätta livet till . med detta drabbades helikoptervapnet av stora förseningar när det gällde leverans av bland annat en ny sjöoperativ helikopter. Man kan nog säga att helikoptervapnet någonstans hade något av en näradödenupplevelse i den svenska försvarsmakten. När stödet till det civila samhället avvecklades förlorade vi viktiga kompetenser. Men inte nog med det, det ledde också till en extrem suboptimering av statens resurser. När Försvarsmakten inte längre levererade regelbundet stöd med sina helikoptrar till polisen och till satte olika myndigheter igång att för egen del anskaffa helikoptrar. köpte in helikoptrar för , och har polisen förnyat sin helikopterflotta för närmare en halv miljard. När jag efter Västmanlandsbranden besökte helikopterflottiljen i Kallax fick jag veta att flygförarna där vet om att de måste åka ut och släcka skogsbränder på olika håll i landet. Men eftersom de inte får dimensionera verksamheten för stöd till det civila samhället får de inte ens göra en semesterplanering som tar höjd för detta. Så kan vi naturligtvis inte ha det, herr talman. För lite fastslog dåvarande Försvarsberedningen i total politisk enighet att vi behöver se över de villkor och regler som gäller för Försvarsmaktens stöd till det civila samhället. är Alliansen beredd att fullfölja detta genom att ge regeringen till känna att det behövs en översyn av den så kallade stödförordningen. Men dessvärre, och något oförklarligt, har vi inte lyckats samla en majoritet av utskottet bakom detta förslag. Med detta vill jag yrka bifall till reservation 3. om länsstyrelsernas krisberedskapsarbete är en välkommen rapport. Det är en rapport som beskriver vad vi känt på oss, och som vi nu får fakta för, nämligen att krisberedskapen till stora delar fungerar bra men att den kan bli bättre. Rapporten tar upp både vad som kan bli mer effektivt och vilka brister man har kunnat se i samband med granskningen. Vi har en historia med ett starkt totalförsvar. Det är ett totalförsvar som innefattar det mesta, från krigsplaceringar för stora delar av befolkningen till stora beredskapslager. Det är en historia som till stora delar är omodern, men som till vissa delar skulle behöva återuppstå. Det gäller för oss alla att inte vara rädda utan att vara förberedda om naturkatastrofer, andra olyckor eller kriser skulle drabba oss. Att en kris ska komma vet vi. Kriser uppstår och drabbar oss med jämna mellanrum. Frågan är bara vad som händer nästa gång. Är det en kraftig storm eller kanske en kraftig spridning av multiresistenta bakterier? talades det på nyheterna i tv om multiresistenta bakterier som orsakar så många som 60 000 barns död i . Vi lever i en global värld. Hot och kriser är inte bara lokala, utan världens kriser blir också våra. Vad som blir nästa kris vet vi inte. Det är det som är problemet. Både stora bränder, som branden i , och det försämrade säkerhetsläget i vår del av världen är utmaningar för vår krisberedskap. Det vi klart vet är att krisberedskapen behöver förstärkas. Det är en viktig signal att pekar på att länsstyrelsernas arbete med krisberedskap behöver förbättras. De har haft en stor frihet att lägga upp arbetet, men de har inte levt upp till det tillräckligt och inte levt upp till det som lagar och förordningar föreskriver. Det som har varit försvårande är att MSB, som till stor del fördelar medlen, har fördelat medlen i projektform i stället för som fasta bidrag. Här har man fått svårt att både rekrytera och behålla rätt kompetens hos sin personal. Man behöver vidare förbättra sin tillsyn och sitt stöd till kommunernas arbete med krisberedskapen.