bet · H301SoU7 · 2016-04-21 00:00:00 — Även andelen unga kvinnor som vårdas för depression ökar. Vi anser att personer med psykisk ohälsa ska ha tillgång till jämlik, kunskapsbaserad och säker vård. Så är det tyvärr inte riktigt . Det är därför viktigt att man tydliggör de berörda aktörernas ansvar och skyldigheter, så att ingen faller mellan stolarna. Personer med psykisk ohälsa ska få hjälp i ett så tidigt skede som möjligt. Det gäller inte minst barn och ungdomar, som är särskilt utsatta. Rättspsykiatrins organisation är en fråga som också är viktig att driva. Även där ser man enorma ojämlikheter. Vi föreslår att man ska införa ett pilotprojekt vid några vårdenheter. De ska tas över av staten för att senare utvärderas. Faller detta projekt väl ut anser vi att samtliga regionkliniker och vårdenheter bör drivas av staten . har tagit fram nationella riktlinjer för ett flertal sjukdomar och tillstånd. Avsikten är att dessa ska vara ett stöd för sjukvården, vilket de också är. Men problemet är att det finns stora skillnader över landet avseende vilken behandling och vård man får, trots att det finns nationella riktlinjer. Myndigheten för vård- och omsorgsanalys konstaterar i sin rapport väg till patientnytta att de nationella riktlinjerna i viss mån har lett till mer kunskapsbaserad vård. Men de konstaterar också att det saknas brett genomslag och att det finns skillnader i följsamhet mellan landstingen. Något som bekymrar oss är att de riktlinjer som finns inte efterlevs, vilket innebär att sjukvården inte lever upp till kravet på jämlik vård i hela landet, trots de goda intentionerna med de nationella riktlinjerna. Sålunda finns det alltför stora skillnader för att det ska vara möjligt att hävda att den svenska sjukvården erbjuder en jämlik vård oavsett var i landet man bor. Det gäller även för sjukdomar där det finns nationella riktlinjer. Vi anser därför att nationella riktlinjer ska bli mer tvingande än vad de är så att vården blir mer likvärdig oavsett var i landet man bor. Jag vill också nämna några ord om vård till personer som uppehåller sig utan tillstånd här i landet. Vi sverigedemokrater anser inte att man ska förvänta sig att få samma tillgång till sjukvård som svenska medborgare, om man vistas här utan tillstånd. Då talar jag alltså om människor som har fått sin asylrätt prövad, har fått avslag och som vägrar att lämna landet. Vi anser att dessa personer ska erbjudas akut sjukvård. Vi anser också att man bör utreda möjligheterna att kräva full ersättning för den vård som ges. Här är det också viktigt att påpeka att ingen ska nekas akut sjukvård eller läkemedel på grund av bristande betalningsförmåga. På den punkten kompromissar vi inte. Det här är egentligen inget konstigt. I våra nordiska grannländer , , och erbjuder man också akut sjukvård. Slutligen vill jag betona att vi sverigedemokrater värnar om hälso- och sjukvården. Svenska medborgare som har behov av vård ska få en god, jämlik och tillgänglig vård. Vi står naturligtvis bakom alla våra reservationer, men för tids vinnande yrkar jag bifall bara till reservationerna 25 och 26. Vi har lyssnat till företrädare för allianspartierna som har beskrivit hur förfärligt illa det står till i den svenska hälso- och sjukvården - detta med alliansstyre och ytterligare ett nionde år med alliansbudget som den rödgröna regeringen har försökt att hantera efter bästa möjliga förmåga. Vi har också hört att företrädare för alliansregeringen förväntar sig att alla problem ska vara lösta med en rödgrön budget på området. Det säger väl en del om debattens nivå. Jag kan inte tolka det som annat än att avståndet till den utsträckta handen bara verkar öka för varje debatt som vi möts i. Det är inte lätt att komma framåt på det här området. Jag skulle kunna nöja mig med att instämma i anförande och tacka för ordet. Men jag ska väl ändå försöka att fylla ut här i kammaren. betänkande 7 är ett renodlat motionsbetänkande som behandlar många motionsyrkanden. 130 av dessa yrkanden har getts en förenklad behandling. Det är alltså ett mindre antal - 110 stycken - som har sakbehandlats. Det har i betänkandet resulterat i 39 olika beslutspunkter, och till dessa finns det 40 reservationer från oppositionspartierna. Det finns också två reservationer från de rödgrönas sida. I sådana här motionsbetänkanden blir det ofta ganska spretigt eftersom hälso- och sjukvården är ett så stort område. Här behandlas frågor om riktlinjer för vården, frågor om centralisering, frågor om väntetider och riskbedömningar. Även olika personalfrågor behandlas, till exempel legitimationskrav och karriärmöjligheter. Vi behandlar också frågor om specifika diagnoser, om organdonation, blodgivning, psykisk ohälsa och en mängd andra saker. Dessutom finns rena organisationsfrågor med. Många av de frågor som tas upp i motionerna gäller sådant som det till viss del pågår ett arbete med som hanteras av regeringen. I vissa fall förekommer det pågående arbeten som till och med är äldre än motionerna. En del saker som föreslås i motionerna har sedan motionerna skrevs åtgärdats bland annat genom de överenskommelser som regeringen har gjort med Kommuner och Landsting. Bara det pågående arbetet i sig är ett motiv till att avslå många av dessa förslag, och det känner man ju igen som mångårig motionsskrivare här i . Jag har varit oppositionspolitiker så länge att jag ibland till och med kan tycka att det är lite orättvist att motioner bara avslås. Jag har själv fått många motioner avslagna med just den typen av motiveringar att det har tillsatts en utredning eller att det har vidtagits någon annan åtgärd. Jag kan förstå att det är knepigt att vara motionär. Man upplever att man har påverkat och fått det precis som han har velat, eller en ganska stor del av det som man har velat, och ändå blir motionen avslagen. Det känns lite knepigt . Många av de reservationer som finns i betänkandet blir på något sätt ett försök från initiativtagarens sida att markera sin roll i processen. Det blir också ett sätt att påverka det fortsatta arbetet. En del av syftet är ju att påverka hur regeringen ska jobba vidare med detta, har vi hört här i debatten. Det här är första perioden som ingår i en regering. För mig som har varit ledamot länge är det här första gången som vi miljöpartister kan se processen från den här sidan. Det är faktiskt rätt intressant att se hur den hanteras när man själv sitter på den sida som avslår motioner med hänvisning till pågående arbete. Jag tycker att det är väldigt lärorikt. Jag kan bara konstatera att det mesta som efterfrågas i reservationstexterna är sådant som vi ledamöter på regeringssidan - när vi har samtal med departementet, med ministrar och med tjänstemän - faktiskt håller på att arbeta med för att försöka att hitta former för att hantera. Jag har kunnat konstatera att det inte finns vare sig särskilt många eller särskilt stora konfliktytor i de frågor som tas upp i motionsyrkandena. Det borde alltså kunna vara ett kortare avstånd till den utsträckta handen. Jag tänkte inte prata så länge den här gången som jag brukar göra - jag brukar få kritik för att jag pratar för . Jag ska vara väldigt kortfattad och bara lämna några kommentarer till ett par frågor. Det handlar framför allt om utredningen om högspecialiserad vård. Den är ännu inte färdigbehandlad av regeringen. Den har remitterats, och det återstår en del arbete att göra. När vi har varit i opposition har vi fått vänta på en seriös och noggrann hantering, även om vi ibland har kritiserat den förra regeringen för att ibland slarva och ha för bråttom. får vi samma kritik här, att vi borde ha gjort detta redan innan utredningen ens hade lämnats till regeringen. Vi tycker alltså att det är rimligt att inväntar det som kommer ut av sammanställningen av remissvar. Man borde låta departementet arbeta med frågan innan man kommer med synpunkter på hur regeringen ska jobba vidare. När jag tittar tillbaka på hur det var när man satt på andra sidan kan jag förstå att det kanske är nödvändigt att säga så, men vi vill väl alla att det ska vara ett seriöst arbete som leder fram till bra förslag. Då tar det faktiskt tid. Även när det gäller tillkännagivandet med anledning av motion 2481 känns det som att man i princip slår in öppna dörrar. Den rödgröna regeringen har ju gjort väldigt stora satsningar på och prioriterat vården av psykisk ohälsa hos barn. Det är det som vi tillsammans med landstiget gör allra mest. Att formulera krav på ytterligare satsningar där känns också som att slå in öppna dörrar. Jag står naturligtvis bakom de två motioner som mitt parti har varit med och skrivit, men för tids vinnande tänker jag inte yrka bifall till dem. arbetar väldigt mycket med att alla i ska få tillgång till den bästa möjliga vården, även om vi inte direkt är kända för det - det är väl inte vårt profilområde. Vi tycker att det är viktigt att vården ges på saklig grund och att den är kunskapsbaserad och evidensbaserad. Vi tycker att det är viktigt att vården fördelas jämlikt efter behov och att de med störst behov får företräde till vården. Vi jobbar för en sådan utveckling, och vi ser naturligtvis att det finns brister. Speciellt efter en så med allianspolitik finns det mycket att göra. Vi samarbetar som parti väldigt brett med nästan alla partier runt om i landet i landsting och kommuner. Jag kan inte riktigt det här, men jag får ofta höra att vi är väldigt duktiga på att hitta samarbeten med olika partikonstellationer i landstingen och kommunerna. Som någon sa tidigare är det ute i verkligheten som det är viktigt att vi gör något, och vi gör mycket där. Vi lyckas göra överenskommelser inom landstingsverksamheten, kommunverksamheten och SKL. Vi hoppas att vi även här inom ska kunna komma så långt som vi har lyckats komma ute i landstingsvärlden och att det ska vara möjligt att göra breda överenskommelser med andra partier även här. Om man inte har breda överenskommelser finns risken att maktskiften leder till förändrade regler som i sin tur genererar behov av nya investeringar och kostnadsökningar. Att byta från den ena lösningen till den andra kostar väldigt mycket pengar inom hälso- och sjukvården. Vi vill väldigt gärna ha breda överenskommelser, långsiktiga beslut och långsiktigt tänkande inom hälso- och sjukvården. Vi tror att det är jätteviktigt för att vi ska få ned kostnaderna, men framför allt för att de som behöver vården och inte minst de som arbetar i vården, samt även underleverantörer som står för utrustning och sådant, ska känna en trygghet i att de regler som fastslås och de principer som vi har förordnat om gäller långsiktigt. Det leder till högre kvalitet och bättre vård. Frågor om vår hälsa och om den sjukvård som ska finnas när vi behöver använda den i förebyggande eller vårdande syfte är mycket viktiga. Frågorna engagerar, med all rätt, vilket framgår av detta utskottsbetänkande. Huvudmännen för sjukvården och dess finansiering och upphandling i är kommuner, landsting och regioner, medan riksdag och regering mer fastlägger grundläggande principer och regler, anslår en hel del pengar och samordnar. I mycket grova drag är det så. Riksdagsledamöterna har många synpunkter på hur hälso- och sjukvården kan förbättras. Som sa är det här ett av de områden som engagerar mest i . Därför behandlar vi här en mängd olika frågor från 240 olika motionsyrkanden från den allmänna motionstiden . Det är glädjande att utskottet ställer sig bakom en motion från de fyra allianspartierna om att regeringen bör ta nödvändiga initiativ till att påbörja arbetet med att samla viss avancerad cancervård till ett mindre antal sjukhus för att därigenom höja kvaliteten i vården. Bakgrunden till detta är att utvärderingar visar på stora regionala skillnader inom cancervården. Genom att öka de riktade resurserna och samla kompetensen skulle man kunna stärka jämlikheten och kvaliteten i cancervården. hänvisar till goda exempel från . Det finns många sådana. Inom området kompetensförsörjning och personalfrågor har två viktiga motionsyrkanden som jag tänkte belysa lite djupare. Tyvärr har utskottet inte ställt sig bakom dem, varför vi har reserverat oss. Den ena motionen handlar om stafettläkare. En stafettläkare eller hyrläkare är en läkare, oftast allmänläkare, som tillfälligt arbetar på en vårdcentral eller annan medicinsk enhet för att fylla vakanser som inte kunnat tillsättas med fast personal. Stafettläkare förekommer ofta i glesbygd. Beteckningen syftar på att dessa läkare inte arbetar så länge att de skapar någon närmare relation till patienterna innan de drar vidare till nästa plats. Därtill kostar de betydligt mer. På flera håll i landet finns stora problem med bemanning inom vården, vilket resulterar i att landstingen tvingas anlita stafettläkare. Detta är en nödvändighet för att klara bemanningen och förekommer allt oftare. Följden är höga kostnader och bristande kontinuitet för patienterna. Det frekventa användandet av hyrläkare är egentligen ett hot mot kvaliteten och skapar osäkerhet för patienterna. På många vårdcentraler där man använder stafettläkare byts de ut med korta intervall. Det kan få allvarliga konsekvenser, som exempelvis bristande samordning och en splittrad läkemedelsförskrivning. Trots att frågan diskuterats har inga verkningsfulla åtgärder presenterats för hur kostnaderna för stafettläkarna ska kunna minska. Det är uppenbart att det krävs krafttag för att uppnå förändring. Eftersom stafettläkare saknar fast arbetsgivare med ansvar för kompetensutveckling vill se över möjligheten för stafettläkare att genom regelbunden kunskapsprövning visa att de tillgodoser kravet på regelbunden fortbildning. Vår andra motion och reservation handlar om nationell samordning av specialistläkarkompetens. Bristen på specialistläkare är ett problem som växer i takt med de stora pensionsavgångar som sker. Särskilt i landets glesbefolkade delar blir specialistläkarbristen allt påtagligare. Trots att läkarutbildningen har byggts ut med fler platser kvarstår problemen. anser därför att staten måste ta ett tydligare ansvar för planering och samordning beträffande behovet av läkare. Därför menar vi att regeringen bör ge i uppdrag att inrätta en nationell samordning som bedömer tillgång och efterfrågan på läkare. Dessa två frågor har jag gått in i lite djupare. I övrigt behandlas, som framgått av debatten, många mycket viktiga frågor i betänkandet, till exempel om psykisk ohälsa och vård i livets slutskede. talare har lyft fram andra frågor. Vi kommer att återkomma till dessa frågor i olika sammanhang framöver. Jag står bakom utskottets förslag i betänkandet under de många punkter där inte har någon reservation. Jag står också bakom de reservationer som har men yrkar för tids vinnande bifall endast till reservation nr 20. håller i sitt anförande en ton som lovar mycket vad gäller möjligheten för oss att hitta breda samförståndslösningar. Det känns som att vi har en gemensam värdegrund när det gäller hälso- och sjukvården och dess viktiga roll i den svenska modellen. I sitt anförande talar om stafettläkare och de utmaningar och bekymmer som behovet av att använda sig av stafettpersonal av olika slag för med sig. Min tanke är att detta mynnar ut i att landstingen och regionerna behöver ha bättre stöd och bättre resurser. Jag måste fråga hur det är förenligt med skattesänkningar, som egentligen är det föreslår när det gäller välfärden, och en minskning av hälso- och sjukvårdens resurser med 2,48 miljarder. Det återstår att förklara. Jag tycker att anförande innehåller väldigt mycket bra. Det känns som sagt att vi är överens om mycket. Men hur ska allt betalas? Sedan talade om koncentration av cancervården, som vi också står bakom. Men vi vill gärna på ett seriöst sätt invänta utredaren. Utredaren är noga med att i sin rapport tala om att det kommer att bli väldigt svårt att genomföra om vi inte får en regionindelning med färre regioner, en nivåstrukturering av cancersjukvården och en koncentration till sjukhusen. Min fråga är: Är beredd att i Alliansen verka för att vi får en regionindelning, vilket är en förutsättning för att en sådan koncentration ska komma till stånd? Regionindelning ligger möjligen i gränslandet för dagens debatt. Min uppfattning är det som har förespråkat. Det har bäring på en bra hälso- och sjukvård som ofta kräver mer resurser. behöver en reform som ger färre och större regioner. Det gör att man kan hantera sina ärenden i ett större område och dra makt och inflytande från till regionerna. Jag hoppas verkligen själv på det. Vi är båda politiker från . kan tyckas vara en stor region, men vi är mycket mindre som region än och . Vi ser att man har större möjligheter att hantera sina åtaganden där. Jag hoppas att det blir en regionreform under den här mandatperioden. Det tror jag är viktigt för bland annat hälso- och sjukvården. är ett rikt land i norra delen av . Vi är ett välfärdsland, och vi har en bra hälso- och sjukvård som vi i mycket är överens om. Sedan behöver vi förbättra den. Det finns brister, och dem diskuterar vi här . Det som ger resurser till sjukvården är tillväxt i , konkurrenskraft och företag som klarar de allt större utmaningarna i konkurrensen på världsmarknaden. är ett av de länder i världen som har högst beskattning av arbete. Det kan hämma vår tillväxt. Det är därför som det var nödvändigt att sänka skatterna för vanliga människor med jobbskatteavdrag. Jag har inte sett några förslag från Socialdemokraterna att riva upp detta, utan vi är rätt överens om att det var nödvändigt. Det som framför allt ger resurser till sjukvården är när skatteintäkten ökar och när jobben blir fler. Därigenom kan vi i kommuner, regioner och landsting och på statsnivå få mer resurser. Det fick vi under alliansåren. Det är tillfredsställande att höra att ställer sig bakom förslagen om en regionindelning. Jag hoppas också att han kommer att verka för det i allianssammanhang så att vi får en bred uppslutning kring det. Det är en förutsättning för att vi ska kunna klara nivåstruktureringen av inte bara cancervården utan också den högspecialiserade vården så att vi kan garantera en jämlik vård av högsta kvalitet till alla invånare i landet. talar om att tillväxten har betydelse för välfärden och välfärdens utveckling. Självklart är det så. Det är då roligt att konstatera att just nu går bra. Det är över 4 procents tillväxt. Jag tror att vi är sjätte landet i världen när det gäller tillväxt, och arbetslösheten sjunker. Det kan då vara på sin plats att höra om under arbetet för en ny budget kommer att verka för mer resurser till välfärdsområdet och framför allt till hälso- och sjukvården. Den förra regeringen sänkte skatter med 140 miljarder. Det ledde till att vi har betydligt färre som arbetar i välfärden och i den offentligt finansierade vården än vad vi hade före alliansregeringens tillträde 2006. En summa på 140 miljarder motsvarar som sagt barnbidraget, förskolan och försvaret. Vi har egentligen gjort en regionreform för , och . De har stora, moderna och kraftfulla regioner. är det övriga delen av som vi diskuterar. Det finns ett förslag, och det diskuteras . Vi får se var det slutliga förslaget landar. Det kan bli justeringar. Kanske någon region kan lyckas kämpa sig till en specialbehandling. Det får vi se. Men att det behövs en reform och att den behöver beslutas under den här mandatperioden är min uppfattning. Jag brukar säga att jag är och har diskuterat den här frågan . Jag vill inte hålla på att diskutera den till. Det är inte så stor mening med det om man inte kommer till skott . Vi borde kunna göra det. gav svaret på varför går bra. Det är framgångsrik allianspolitik och ett nionde år med alliansbudget som blommar ut i väldigt bra förutsättningar. Jag hoppas att nuvarande regering kan förvalta detta. Jag är orolig för att förslagen leder lite åt fel håll. Men jag gläds självfallet över att går bra. Vi har stora utmaningar på olika områden, och så vidare. Återigen: Visst har skatterna för vanliga människor i sänkts med 140 miljarder så att vi inte är etta utan kanske trea i världen i högt skattetryck. Socialdemokraterna var emot alla de skattesänkningarna. Men jag har inte sett några förslag från regeringen om att de ska återställas. Vi var överens om den budget vi har. Genom skattesänkningar för människor och företag går bra. Det ger ökade resurser även till sjukvård och så vidare. Det är som ett trolleri, , som jag gärna ska diskutera djupare med dig . Hur bygger vi en jämlik vård? Hur skapar vi allas rätt till hälsa? Det gäller även för de grupper som står längst bort. Den här debatten måste kopplas ihop med de satsningar som regeringen har gjort tillsammans med fram till . Vi talar om fri mammografi på förlossningsvården, psykisk hälsa, fria preventivmedel och riktade insatser för att nå de kvinnor som har sämre hälsa än genomsnittet. Hälsa handlar så mycket om klass och kön. Vänstern vill lyfta fram jämlik hälsa, en feministisk hälso- och sjukvård, eftersom kvinnor generellt har sämre hälsa, specifikt om de har kort utbildning. Vi är stolta över de frågor vi har förhandlat in på området. Det gäller specifikt de 10 miljarder som går till välfärden och som också trillar in i sjukvården. Det är behövligt. Före detta Alliansen kan lägga fram fantastiska motioner i opposition. De valde i regeringsställning att satsa på skattesänkningar med 140 miljarder. Så byggs ingen välfärd, och så byggs ingen jämlik vård. lyfter jag fram våra motioner och väljer de motioner som handlar om psykisk hälsa, könsstympning och transpersoner. Det är frågor som har bäring på stigmatisering, skuld och skam. Låt oss få bort det. Antalet personer som tar sina liv är mer än så stort som antalet dödade i trafiken. Nästan 1 500 personer tar sitt liv . Det är 3-4 självmord . Det är 150 unga som tar sitt liv i . Det gör självmord till den vanligaste dödsorsaken i den åldersgruppen. Det finns ungefär tio närstående efterlevande som får det svåra, traumatiska beskedet att någon i deras närhet har tagit sitt liv. Ett stöd till anhöriga är oerhört viktigt för att förebygga självmord just bland anhöriga. är det närmast en slump om en anhörig får hjälp och stöd. Det behöver tas fram ett nationellt program för stöd till efterlevande till den som tagit sitt liv. Den psykiska ohälsan ökar. Det har många talat om här i salen redan. Det drabbar specifikt unga kvinnor, men också män. Psykisk ohälsa kan drabba vem som helst. Unga och gamla, kvinnor och män, människor med olika etnisk bakgrund, människor med olika social bakgrund - alla kan drabbas av psykisk ohälsa eller sjukdom, och det kan få livslånga konsekvenser. Psykiska sjukdomar står för en dryg tredjedel av sjukförsäkringskostnaderna. Det är ganska mycket. har tillsammans med regeringen presenterat en stor satsning på psykisk hälsa riktad till unga. Jag vill påminna om det när vi sitter i den här salen. Där står tydligt att barnets bästa ska komma i främsta rummet vid alla åtgärder som rör barn. Barn ska inte riskera att behandlas olika beroende på var i landet de råkar bo. Det är inte heller rimligt att barn ska vårdas tillsammans med vuxna, vilket de gör då lagstiftningen inte gör skillnad på barn och vuxna i tvångsåtgärder. Inte alla landsting har slutenvårdsplatser inom barn- och ungdomspsykiatrin, och det gör att barn och unga ibland vårdas med vuxna. Regeringen bör utreda hur barns och ungas rättigheter inom tvångsvården tas till vara. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. Jag yrkar bifall till reservation 13. Tvångsvård kan vara nödvändig och livsavgörande men är också ett stort ingrepp i den enskildes integritet. Frivillig vård är det som i första hand ska användas . Brukarorganisationerna vittnar och berättar dock om att det finns ett slentriantvång inom psykiatrin. Det är viktigt att patienterna informeras om att beslut om tvång kan överklagas. Över huvud taget måste patienter inom psykiatrin uppgraderas. Det gäller hela psykiatrin. uppskattar att ungefär 38 000 flickor och kvinnor i har varit utsatta för könsstympning.