bet · H301KrU7 · 2016-03-31 00:00:00 — När det gäller arbetsplatsbibliotek anser utskottet att dessa, i den mån de inte faller inom lagens tillämpningsområde, är en fråga för berörda aktörer. För exempelvis vägkrogsbibliotek är det en fråga för vägkrogarna efter önskemål från t.ex. lastbilschaufförer och åkare. Utskottet anser i och för sig att det är angeläget att alla har möjlighet att låna böcker men anser inte att det finns någon anledning, och att det därtill vore olämpligt, att införa sådana bestämmelser i lag. Utskottet har ingen annan uppfattning . Utskottet vill dock återigen understryka vikten av läs- och litteraturfrämjande verksamhet. Utskottet hänvisar till de ovannämnda insatser som genomförs av bl.a. och inom ramen för folkbildningen. Utskottet vill vidare peka på värdet av samarbete mellan offentligt drivna bibliotek, folkbildningens aktörer och t.ex. arbetsplatsbibliotek och vägkrogsbibliotek. Därmed avstyrks motion 2015/16:1525 (S) yrkande 3. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om nationellt lånekort med hänvisning till bl.a. att det är en fråga för kommuner och regioner. Jämför reservation 3 (SD). I motion 2015/16:1840 av m.fl. (SD) föreslås att en utredning ska göras av möjligheterna att införa ett nationellt lånekort som kan användas på samtliga bibliotek i landet. Vid folkbiblioteken ska, som framgått ovan, enligt bibliotekslagen allmänheten avgiftsfritt få låna eller på annat sätt få tillgång till litteratur oavsett publiceringsform, dvs. oavsett om den tillhandahålls i fysisk form eller digitalt som t.ex. e-böcker. Bibliotek och bibliotekshuvudmän inom det allmänna biblioteksväsendet ska samverka i syfte att ge alla tillgång till landets samlade biblioteksresurser. De offentligt finansierade biblioteken ska avgiftsfritt låna ut litteratur till varandra. har KB i uppdrag att ha en nationell överblick över det allmänna biblioteksväsendet och främja samverkan och utveckling på området. gavs KB i uppdrag att ta fram en nationell biblioteksstrategi. Inom ramen för det arbetet ligger som innebär tillgängliggörande av e-böcker via Librissystemen. Det övergripande målet är att ta fram en nationell lösning för tillgängliggörande av fria och licensierade e-böcker via Libris, som är väl förankrad hos folk- och forskningsbiblioteken och tillgodoser deras användares behov. Projektet genomförs med agila metoder och i nära samverkan med läsarna, forsknings- och folkbiblioteken, medieleverantörer och andra relevanta aktörer. kommer att samverka med arbetsgruppen för nationell biblioteksstrategi på KB samt med Kommuner och Landsting, som har ett pågående förhandlingsarbete kring de licensierade e-böckerna. Uppdraget kommer att slutrapporteras . KB ansvarar för drift och utveckling av Libris nationella bibliotekssystem: samkatalogen, fjärrlån (lån mellan bibliotek), publika söktjänster och andra kringliggande system och tjänster. Alla som är registrerade som låntagare och har lånekort på ett bibliotek, som tar emot beställningar via Libris fjärrlån, kan beställa fjärrlån via webben. Alla bibliotek har inte lämnat klartecken för att ta emot låntagarbeställningar via Libris . Här kan nämnas att många bibliotek numera tillhandahåller lånekort online. I enlighet med principen om det kommunala självstyret beslutar kommunerna själva, inom ramen för bibliotekslagens bestämmelser, om omfattningen av biblioteksservicen och hur verksamheten ska organiseras. Utskottet kan i och för sig se fördelar för låntagaren med ett gemensamt lånekort för alla bibliotek i landet men konstaterar att det är en fråga som bör hanteras av bibliotekens huvudmän inom ramen för bibliotekslagens bestämmelser och den kommunala kompetensen. Utskottet vill i sammanhanget peka på det arbete som bedrivs inom ramen för bl.a. . Motion 2015/16:1840 (SD) avstyrks därmed. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om att öka möjligheterna att ta del av information på punktskrift och om att ändra språklagen så att även punktskrift omfattas av lagen med hänvisning till förarbeten och tidigare ställningstaganden. Jämför reservation 4 (SD). I motion 2015/16:809 av (S) yrkande 1 anförs att det behövs en översyn av hur det offentliga samhället kan göras mer tillgängligt för dem som har en synnedsättning och som är beroende av information genom punktskrift. Motionären konstaterar att trots att punktskriften är ett fullt fungerande skriftspråk som många är beroende av i sin vardag används det väldigt sällan i samhället. Det gör punktskriftsläsare till en diskriminerad grupp. Motionären anför att bara en liten del av alla böcker ges ut även på punktskrift. Väldigt få produkter inom dagligvaruhandeln är märkta med punktskrift, och offentliga miljöer saknar i regel punktskriftsmärkning. Samhället skulle enligt motionären bli betydligt mer tillgängligt för dem som har en synnedsättning om tillgången på punktskrift ökade. I motion 2015/16:1854 av m.fl. (SD) begärs ändringar i språklagen (2009:600) med innebörden att även punktskrift ska omfattas av lagen. Motionärerna anför att skrift är en del av ett språk, och att synskadades rätt till denna del av det svenska språket inte är skyddad i svensk lagstiftning. Motionärerna föreslår därför en ändring med innebörden att det allmänna har ett särskilt ansvar för att svenskan används och utvecklas i både tal och skrift. , som skapades av , är det skriftspråk som används av personer med synnedsättning. finns över hela världen. De skrivregler och rekommendationer som gäller för svensk punktskrift är återgivna i Svenska skrivregler för punktskrift (2009), skrivregler för matematik och naturvetenskap (2012) och Redigering och avskrivning (1999). Skrifterna är utgivna i skriftserie Svensk punktskrift. I språklagen anges bl.a. att svenska är huvudspråk i , att finska, jiddisch, meänkieli, chib och samiska är nationella minoritetsspråk och att det allmänna ska ha ett särskilt ansvar för att skydda och främja dessa språk liksom det svenska teckenspråket. Inför tillkomsten av språklagen föreslog flera handikappförbund att även punktskriften skulle regleras. Regeringen hade enligt propositionen visserligen förståelse för detta önskemål men ansåg att punktskriften inte kunde sägas vara ett eget språk och därför inte omfattades av syftet med språklagen (prop. 2008/09:153 s. 43). Med anledning av propositionen väcktes en motion med förslag om att regeringen skulle återkomma till med förslag till reglering av punktskriften. Utskottet instämde i regeringens uppfattning att punktskrift inte kan sägas vara ett eget språk och alltså inte borde omfattas av språklagen. Motionen avstyrktes således, och beslutade i enlighet med förslaget (bet. 2008/09:KrU9 s. 11, rskr. 2008/09:271). Det kan nämnas att () internationella konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning antogs av och öppnades för undertecknande . Den undertecknades då av 82 länder, däribland . Konventionsstater ska bl.a. godta och underlätta användning i offentliga sammanhang av teckenspråk och punktskrift. Myndigheten för delaktighet (MFD) har i uppdrag att verka för att funktionshinderspolitiken ska få genomslag i hela samhället. Myndigheten ska bl.a., i enlighet med regleringsbrevet , långsiktigt utveckla, sprida och förvalta kunskapsstöd riktat till kommuner och andra aktörer om hur innovationer, universell utformning och användning av digital teknik kan bidra till ökad delaktighet, självständighet och jämlikhet i levnadsvillkor för personer med funktionsnedsättning. En redovisning av uppdraget ska lämnas till () . Inom Myndigheten för tillgängliga medier (MTM) finns ett särskilt organ, . Föreskrifter för nämnden finns i förordningen (2010:769) med instruktion för Myndigheten för tillgängliga medier. har till uppgift att främja användningen av punktskrift med uppdraget att uppmuntra och utveckla taktil läsning och punktskrift som skriftspråk för synskadade. Nämndens uppgift är att ta fram riktlinjer för den svenska punktskriften och att medverka och uppmuntra till internationellt samarbete inom området. Dessutom ska nämnden ge råd och upplysningar till myndigheten i frågor som rör punktskrift och taktil läsning. I nämndens verksamhet ingår vidare att publicera böcker om punktskrift och taktila bilder samt att arrangera konferenser och seminarier inom området. Målet för MTM:s punktskriftsverksamhet är att utveckla punktskriftsservicen och bidra till att punktskriftskunnandet upprätthålls. Här kan vidare nämnas att Specialpedagogiska skolmyndigheten ansvarar för att anpassa förlagsutgivna tryckta läromedel för bl.a. synskadade elever i för-, grund- och gymnasieskolorna. I den svenska går ca 100 elever som använder punktskrift. Här kan också nämnas att nya läkemedel enligt EU-direktiv ska ha märkning i punktskrift på förpackningen. har en central betydelse framför allt för dem som är blinda sedan barndomen, men även för andra gravt synskadade som inte har tillgång till vanlig skrift. Staten har tagit ett ansvar för punktskriftens utveckling genom bl.a. det särskilda organ, , som finns vid Myndigheten för till-gängliga medier. Det förhållandet att det finns en särskild punktskriftsnämnd visar att man från statens sida fäster stor vikt vid punktskriften och dess utveckling. Genom att regeringen utser ordförande, övriga ledamöter och ersättare i får punktskriftens ställning ytterligare tyngd. Utskottet ser nu inte skäl att tillstyrka motionerna 2015/16:809 (S) yrkande 1 och 2015/16:1854 (SD). Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om att säkerställa () framtida utveckling och om att undersöka förutsättningarna för att etablera ett European sign language institute () i . (KD) anför i motion 2015/16:1193 yrkande 1 att det bör utredas hur () framtida utveckling kan säkerställas som resurs för de teckenspråkiga. I samma motions yrkande 2 begärs att förutsättningarna för att etablera ett European sign language institute () i utreds. har beräknat att ca 1 person på 1 000 har teckenspråket som sitt första språk, dvs. ca 500 000 människor i . Kommunerna har det övergripande ansvaret för barn i behov av särskilt stöd, men det är landstingen som har habiliteringsansvar för barn, ungdomar och vuxna som är döva eller har en hörselnedsättning. Specialpedagogiska skolmyndigheten (SPSM) arbetar för att barn, unga och vuxna oavsett funktionsförmåga ska få förutsättningar att nå målen för sin utbildning. Det görs genom specialpedagogiskt stöd, undervisning i specialskolor, tillgängliga läromedel och statsbidrag. SPSM kompletterar kommunens egna resurser. () är en icke vinstdrivande organisation som arbetar för att tillgängliggöra teckenspråk över hela världen. Huvudkontoret är lokaliserat till . har man dokumenterat mer än 300 000 ord på teckenspråk, och man är aktiv i mer än 25 länder. ESC arrangerar möten, nationella såväl som internationella konferenser och seminarier i syfte att sprida teckenspråket. Utskottet delar motionärens uppfattning att det är viktigt med insatser för personer som är döva eller har en hörselnedsättning. Utskottet är dock inte berett att ge tillkännagivanden till regeringen med anledning av motionen. Motion 2015/16:1193 (KD) yrkandena 1 och 2 avstyrks därmed. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om en utredning om ett gemensamt samiskt språkcentrum och om en utredning om åtgärder för att stärka sydsamiskan. Utskottet hänvisar till det omfattande arbete som pågår. Jämför reservation 5 (SD). I motion 2015/16:2545 av m.fl. (SD) yrkande 3 begärs en utredning om möjligheterna att tillsammans med övriga nordiska länder med samisk befolkning inrätta ett gemensamt samiskt språkcentrum. I motionen anförs bl.a. att Vaartoe, , som finns i och som fungerar som en mötesplats och ett resurscenter kring forskning om samer, samiska språk och samiska förhållanden, bör få medel för att ha möjlighet att utöka och stärka sin verksamhet. En sådan utveckling skulle i förlängningen kunna lägga grunden för ett fristående nationellt samiskt forskningscentrum. I motion 2015/16:2551 av och (båda SD) begärs ett tillkännagivande om att utreda möjligheterna till åtgärder för att säkra sydsamiskans fortlevnad och förvaltning samt höja språkets status. I motionen anförs bl.a. betydelsen av det sydsamiska kulturcentret . Motionärerna understryker betydelse av att bevara den samiska kulturen. Enligt motionärerna är det en fråga om identitet, rötter, ursprung och kulturellt arv. är förvaltningsmyndighet för samisk kultur i enlighet med 1 § förordningen (2009:1395) med instruktion för . ska därmed ha det övergripande ansvaret för frågor som rör samisk kultur. får medel inom ramen för anslaget 1:2 Bidrag till allmän kulturverksamhet, utveckling samt internationellt kulturutbyte och samarbete, utgiftsområde 17. uppgår bidraget till ca . Anslaget har tillförts för att stärka bidraget till samisk kultur. Regeringen anför i propostion 2015/16:1 utgiftsområde 17 bl.a. följande: Det finns ett stort intresse för att utveckla och utöva olika former av samisk kultur såsom musik, jojk, duodji (slöjd) samt bild- och formkonst. Som förvaltningsmyndighet för samisk kultur har ansvar för att bidra till utvecklingen av ett starkt och mångfaldigt samiskt konst- och kulturliv. I syfte att verka för en levande samisk kultur och skapa bättre förutsättningar för det samiska konst- och kulturlivet anser regeringen att det är angeläget att får ökade resurser för ändamålet. Utöver detta anslag får bidrag till samisk kultur och samiska organisationer från Samefonden[1]. Enligt sametingslagen (1992:1433) ska fastställa mål för det samiska språkarbetet. De politiskt fastställda målen är att alla samer ska kunna tala, läsa och skriva samiska, att de samiska språken ska vara levande språk som används och värdesätts i samhället, att alla samer ska ha tillgång till och kunna använda samiska inom alla samhällsområden, framför allt i det traditionella samiska området, och ska få lagenlig service på samiska av förvaltningsmyndigheter och domstolar, att de samiska språken ska vara synliga i samhället samt att det samiska språket i offentlig verksamhet ska vara vårdat, enkelt och begripligt. Två samiska språkcentrum har etablerats i det sydsamiska området, i respektive . är huvudman för dessa språkcentrum som bedriver utåtriktad verksamhet för att utveckla och stimulera till en ökad användning av det samiska språket. Under anslaget 7:1 Åtgärder för nationella minoriteter, utgiftsområde 1 , disponerar för samiska språkcentrum. Anslaget får användas bl.a. för att främja och stimulera ökad användning av samiska, bistå med sakkunskap, öka kunskapen om revitalisering, dokumentera arbetet med metodutveckling och sprida kunskap om nya metoder samt samordna myndigheten med andra samiska institutioner och organisationer i arbetet med revitalisering av det samiska språket. De tre nordiska sametingen i , och startade ett interregionalt projekt, Giellagáldu, på samnordisk basis. Giellagáldu är ett kunskaps- och expertorgan som arbetar med språkvårds- och utvecklingsarbete över nationsgränserna i syfte att utveckla det nordiska språksamarbetet och stärka det samiska språkets ställning i , och . Det samnordiska språkarbetet innefattar ett gemensamt terminologiarbete så att de samiska språken ska utvecklas åt samma håll i de olika länderna, oberoende av landgränser, och med en begränsad påverkan från respektive majoritetsspråk. Samiska är ett nationellt minoritetsspråk i . i har tillsammans med i uppdrag att följa upp lagen (2009:724) om nationella minoriteter och minoritetsspråk som trädde i kraft . och ska göra en samlad bedömning av hur lagen efterlevs och rapportera detta till regeringen. ska också tillsammans med samordna arbetet för de minoritetspolitiska målen på en nationell nivå. För att stärka språket har också tillgången till integrerad samisk undervisning utökats , se 12 kap. 13–14 §§ skolförordningen (2011:185). I arbetet med revitalisering av nationella minoritetsspråk har och folkminnen fördelat ca i projektbidrag för insatser till stöd för de nationella minoritetsspråken (anslaget 7:1 Åtgärder för nationella minoriteter, utg.omr. Totalt disponerar myndigheten för åtgärder för nationella minoriteter. ska, i enlighet med myndighetens instruktion (SFS 2012:5159), särskilt verka för konstnärligt och kulturpolitiskt värdefull utveckling inom verksamheter som rör samiska folkets och övriga nationella minoriteters kultur. fördelar också särskilda medel i form av projekt- och verksamhetsstöd för att främja det samiska folkets och övriga nationella minoriteters kulturverksamhet. Av regleringsbrev framgår att myndigheten vid bedömning och uppföljning av de regionala kulturplanerna inom ramen för kultursamverkansmodellen särskilt ska uppmärksamma landstingens arbete för att främja de nationella minoriteternas kultur och kulturarv. Här kan också nämnas att Universitets- och högskolerådet, , , , , länsstyrelserna, och fått riktade uppdrag inom ramen för sina respektive ansvarsområden och med koppling till de minoritetspolitiska målen. Utskottet konstaterar att omfattande insatser görs för att stärka de samiska språken och den samiska kulturen. Mot bakgrund av det arbete som pågår är utskottet inte berett att förorda tillkännagivanden enligt motionsyrkandena. Motionerna 2015/16:2545 (SD) yrkande 3 och 2015/16:2551 (SD) avstyrks därmed. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om att återuppta arbetet med att ta fram en dialekter, med hänvisning till att yrkandet får anses vara tillgodosett. Jämför reservation 6 (SD). I motion 2015/16:2555 av m.fl. (SD) anförs att arbetet med att ta fram en dialekter som länge har bedrivits vid bör återupptas. I motionen framförs oro över att den kulturskatt som dialekterna är inte kommer att bevaras för eftervärlden. Enligt förordningen (2007:1181) med instruktion för och folkminnen ska myndigheten särskilt bl.a. samla in, bevara, vetenskapligt bearbeta samt sprida kunskap och material om det svenska språket, de nationella minoritetsspråken finska, jiddisch, meänkieli och chib, det svenska teckenspråket samt dialekter, folkminnen, folkmusik och namn i . och folkminnen arbetar med två långsiktiga ordboksprojekt, i övre (OÖD) och Svenskt dialektlexikon (SDL). Institutet deltar även i det Unescounderstödda alleuropeiska samarbetsprojektet (ALE), där arbetet pågår med en europeisk språkatlas. SDL planeras omfatta ett band och behandla ett urval av ord ur det centrala dialektala ordförrådet. Lexikonet är den första översiktliga dialektordboken . Materialet som SDL bygger på är de dialektordsamlingar som förvaras vid institutets arkiv i . Samlingarna innehåller drygt 7 miljoner ordlappar, där de äldsta uppgifterna är . artiklar ska framför allt innehålla uppgifter om ordens betydelse. Här kan också nämnas och folkminnens Syd- och västsvensk dialektdatabas som är under uppbyggnad och som bygger på myndighetens lapparkiv över sydsvenska dialekter (skånska, halländska, småländska, blekingska och öländska). går det att titta på arkivmaterial via nätet i dialektdatabasen. Myndigheten svarar vidare på frågor om dialekter från allmänheten. Större delen av samlingarna är också tillgängliga för besök för allmänheten, studenter och forskare. Vidare pågår en digitalisering av samlingarna. Med hänvisning till det omfattande arbete som och folkminnen bedriver för att bevara och tillgängliggöra dialekter avstyrker utskottet motion 2015/16:2555 (SD). Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om en utredning med syfte att presentera konkreta förslag på hur den nordiska språkförståelsen kan förbättras, med hänvisning till bl.a. det arbete som pågår inom det nordiska samarbetet. Jämför reservation 7 (SD). I motion 2015/16:1855 av m.fl. (SD) föreslås en utredning med syfte att presentera konkreta förslag på hur den nordiska språkförståelsen ska kunna förbättras. I artikel 8 föreskrivs att undervisningen och utbildningen i skolorna i de nordiska länderna i lämplig omfattning ska innefatta undervisning om språk, kultur och allmänna samhällsförhållanden i de övriga nordiska länderna, inbegripet , och . Språkkonventionen innehåller bestämmelser om nordiska medborgares rätt att använda sitt eget språk i ett annat nordiskt land. I artikel 2 föreskrivs följande: De fördragsslutande staterna förbinder sig att verka för att en medborgare i en fördragsslutande stat vid behov skall kunna använda sitt eget språk vid kontakt med myndigheter och andra offentliga organ i en annan fördragsslutande stat. Detta gäller förutom vid kontakt med domstolar främst vid kontakt med offentliga organ såsom sjukvårds-, hälsovårds-, socialvårds- och barnavårdsmyndigheter samt arbetsmarknads-, skatte-, polis- och skolmyndigheter. I mål och ärenden vid domstolar och andra offentliga organ skall dessa såvitt möjligt sörja för att medborgare i fördragsslutande stat får behövlig tolk- och översättarhjälp. I brottmål skall medborgaren alltid få den tolkhjälp som behövs. Konventionen är huvudsakligen utformad som en rekommendation till de nordiska regeringarna. De nordiska utbildnings- och kulturministrarna och representanter för de självstyrande områdena enades 2006 om den första deklarationen om nordisk språkpolitik (språkdeklarationen). Bakgrunden var behovet av en ny språkpolitik för att säkra helheten och sammanhanget i Nordiska ministerrådets långsiktiga språksatsningar. Deklarationen antogs av . Deklarationen är inte juridiskt bindande och har inte genomförts i lagstiftningen i de fem nordiska länderna och de tre självstyrande områdena. Deklarationen definierar målen att alla nordbor kan läsa och skriva det eller de språk som fungerar som samhällsbärande (danska, finska, färöiska, grönländska, isländska, norska, samiska och svenska) i det område där de bor, att alla nordbor kan kommunicera med varandra, i första hand på ett skandinaviskt språk, att alla nordbor har grundläggande kunskaper om språkliga rättigheter i och om språksituationen i , att alla nordbor har mycket goda kunskaper i minst ett språk med internationell räckvidd och goda kunskaper i ytterligare ett främmande språk samt att alla nordbor har allmänna kunskaper om vad språket är och hur det fungerar. Till session 2015 tog fram en redogörelse för uppföljningen av språkdeklarationen (Redegjørelse for det nordiske språksamarbeidet, Nordisk ministerråd, ). Här kan också nämnas som ges för ett skönlitterärt verk som är skrivet på ett av de nordiska ländernas språk. delar också ut ett litteraturpris för barn- och ungdomslitteratur. Utskottet anser att sjunkande språkförståelse mellan de nordiska länderna kan inge viss oro med tanke på de nordiska ländernas historiskt nära band med varandra, den geografiska närheten och inte minst det faktum att nordbor i hög grad har kunnat kommunicera med varandra. Utskottet kan emellertid konstatera att insatser görs inom ramen för det nordiska samarbetet. Utskottet finner inte skäl till någon åtgärd i enlighet med motionsyrkandet och avstyrker därmed motion 2015/16:1855 (SD). Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om en översyn av kulturskaparnas situation, med hänvisning till bl.a. pågående insatser och arbete. Jämför reservation 8 (KD) och särskilt yttrande (V). I motion 2015/16:2258 av m.fl. (KD) yrkande 22 begärs att kulturskaparnas situation ses över i syfte att stärka kulturskaparnas kulturella frihet och mångfald. I motionen anför motionärerna att det är många konstnärer som har svårt att klara sitt uppehälle. Stödformer och försäkringsvillkor är inte anpassade efter konstnärernas speciella arbetsvillkor och livssituation. För att nå en kulturell frihet och mångfald i måste dessa brister i systemet uppmärksammas och justeras. Anslaget 5:2 Ersättningar och bidrag till konstnärer inom utgiftsområde 17 uppgår till . Anslaget får användas för utgifter för statsbidrag och ersättningar till konstnärer och upphovsmän inom bl.a. bild-, form-, musik-, teater-, dans-, ord- och filmområdet. Frågor om ersättningar och bidrag hanteras av .