bet · H301KU20d3 · 2016-01-01 00:00:00 — Det kommer att påverka möjlig- heten att få till en lösning i . (S): Tack för svaret! Jag är nöjd så. (M): Ordförande! Tack, utrikesministern! Utrikespolitik formas delvis av så kallade performativa uttalanden – doing something by saying something. Delar utrikesministern den uppfattningen? : Ja, det är klart. räknas ju också, herr ordförande och ärade ledamöter, till exempel det som vi skriver i en blogg eller twittrar som utrikespolitiska uttalanden, så det är klart att jag gör. (M): Tycker då inte utrikesministern att det är viktigt att uttalanden, särskilt sådana här, inte kan ses som motstridiga? : Herr ordförande! De är inte motstridiga på något sätt. Den som lyssnar, även när ni läser upp och citerar, hör ju att det följer precis det jag sa. Man måste vara försiktig. Man måste ibland uttala sig om en generell situation och ibland gå in mer i detalj. Men uttalandena är konsekventa, och de följer framför allt en svensk utrikespolitisk linje som har lagts fast också av den tidigare utrikesministern . Han har gjort liknande uttalanden. (SD): Som vi har hört här har utrikesministern, bland annat i medierna, uttalat att hon inte känner till några exempel på utomrättsliga avrättningar utförda av och att hon inte förstår varför missförstår henne. Givet den frekvens med vilken begreppet utomrättsliga avrättningar används, i princip i så gott som samma andetag som nämns, måste jag ändå börja med att fråga om utrikesministern verkligen inte kan ha någon som helst förståelse för att den här typen av uttalanden på det sätt som de framställs kan uppfattas och tolkas så som de har gjorts av snarare än att det handlar om medvetet valda missförstånd? : Jag kan bara konstatera, herr ordförande och ärade leda- möter, att självt, , nu har beslutat att inleda en undersök- ning om påstådda, eller ett påstått, fall av utomrättslig avrättning. Det tycker jag är svar på frågan. (MP): Herr ordförande! Tack, utrikesministern! Jag har egentligen bara en ganska kort fråga. Så här i efterhand, är det något av de uttalanden som har gjorts som inte är sakliga, som skulle kunna uppfattas som tendentiösa eller som utrikesministern ångrar? : Herr ordförande! Nej, faktiskt inte. Och jag menar att jag är i gott sällskap – jag har räknat upp de övriga utrikespolitiska företrädare som har gjort liknande eller nästan ordagrant likalydande uttalanden. De baseras ju av rapporter och underlag som ligger till grund för detta. Jag kan konstatera, och jag välkomnar, att nu har inlett en undersökning. (C): Det var väldigt tydligt att tidigare statsministern starkt värnade relationer till . Många tolkar utrikesministerns uttalanden som att de goda relationerna till är lika viktiga. Hur uppfattar utrikesministern detta? : Att utrikespolitik, herr ordförande och ärade ledamöter, är konsekvent i att försvara folkrättsliga principer om demokrati och skydd för mänskliga rättigheter är det allra viktigaste. I och med beslutet om att erkänna fick vi förstås kritik från . Det var väntat. Men vi har betonat att vi önskar upprätthålla en god relation och en bra dialog med – också när vi har olika ståndpunkter i en viss fråga. Vi har ju redan omfattande handel och kulturella och andra kontakter med . Vi signalerar från vårt håll att vi önskar en god relation, och vi bygger på det och försöker sträcka ut en hand till . Men reaktionen har förstås varit väldigt stark, framför allt på erkännan- det av . Även där är vi i gott sällskap – mer än 130 länder i världen har erkänt . Och för vår del handlar det inte om att välja sida utan om att ta sida för freden och för att återkomma till ett läge där man förhoppningsvis kan förhandla om en tvåstatslösning. Det är det det handlar om. (V): Tyvärr har jag inga frågor. Jag tycker att jag har fått tydliga och klara svar. Det är väldigt tydligt och fullt begripligt vad som har förevarit, så tyvärr. Jag hade gärna ställt någon intelligent fråga. Ordföranden: Det går bra att ställa frågor av allehanda slag. (L): Om kravet är att ställa intelligenta frågor vet jag inte hur det ska gå, men jag försöker i alla fall. För att först sätta in interpellationsdebatten i sitt sammanhang: Den handlade just om och och om knivdåden i . I två inlägg nämner utrikesministern först och , och sedan säger hon: ”Mina fördömanden har förstås gällt när palestinier såväl som israeler har utfört dåden. Jag har också betonat vikten av att skyldiga ställs inför rätta och att man inte använder sig av utomrättsliga avrättningar.” I ett senare inlägg nämns igen: ”har alltid rätt att försvara sig, att försäkra sig om sin säkerhet. Men jag säger även i andra situationer att responsen inte får bli sådan att det blir fråga om utomrättsliga avrättningar.” Hur ska man förstå att utrikesministern talar om i en mening och sedan plötsligt byter till ett allmänt resonemang om folkrätten och utomrättsliga avrättningar i meningen efter, två gånger efter varandra, i en interpellationsdebatt som handlar om knivattacker i ? : Herr ordförande! Jag utgår från att vi fortfarande ska diskutera de konstitutionella aspekterna. Det är viktigt att det reds ut, för jag tror att vi kommer att få många tillfällen ännu att diskutera själva sakfrågan och det som ligger till grund för detta. Det är som sagt lätt att rycka ut en mening eller två och säga att de är konstiga. Men man måste se till hela debatten, och det är omöjligt att kommentera en sådan sak. Man måste se till hela situationen i sådan här debatt. Det har jag gjort, och jag hoppas att vi kan hålla oss till det konstitutionella. (L): Tack! Det är precis det jag gör eftersom utrikespolitik, som vi har konstaterat tidigare, bland annat skapas i form av uttalanden och vad man säger som utrikesminister. Efterspelet till det här blev ju att reagerade, och utrikesministern menade att medvetet missförstår. Jag vill förstå hur man ska förstå, för vad som sas i efterhand var att det här var ett allmänt resonemang om folkrätt kopplat till utomrättsliga avrättningar och att de här inläggen inte hade någonting med att göra. Jag vill att utrikesministern förklarar hur man ska förstå när utrikesministern helt plötsligt byter från till ett allmänt resonemang om folkrätt i en debatt som handlar om . Är det verkligen att medvetet missförstå i ett sådant läge? Hur ska man förstå detta? : Herr ordförande! Man ska förstå det så att de uttalanden som har gjorts i interpellationsdebatter, i bloggar, på Twitter och i olika uttalanden bygger på folkrättsliga principer. De bygger på välkänd svensk Mellanösternpolitik. Den är konsekvent och även helt i linje med vad den tidigare regeringen uttryckte. Uttalandena är också likartade och i många fall nästan likalydande när det gäller den här typen av våldsdåd. Det finns ingen annan utgångspunkt än just denna. Sedan kan förstås enskilda ledamöter tycka illa om vad regeringen står för eller en viss politik. Men uttalandena bygger som sagt på folkrättsliga principer och på vår Mellanösternpolitik. Ordföranden: Då har vi gått igenom den första rundan av frågor. Vi går in på den andra, om det fortfarande finns frågar kvar att ställa. Skånberg (KD): Ordförande! Jag tackar för svaren vi har fått , inte minst att utrikesministern framhåller att utrikespolitiken skapas genom dessa så kallade performativa uttalanden. Även en tweet utgör utrikespolitik. Man ska alltså på en enstaka mening kunna avgöra vad position är, till exempel på Twitter med sitt begränsade omfång. Jag skulle vilja borra lite grann i hur utrikesministern ser på de här fyra uttalandena, som har skett offentligt i interpellationsdebatter i och som hon inte har tagit avstånd från, och i hur hon kan säga att de inte är motstridiga utan att de är konsekventa. Utrikesministern säger ju för det första att både och gör sig skyldiga till utomrättsliga avrättningar, för det andra att hon uttalade sig om men att hon inte ville anklaga eftersom hon inte har uppgifter om att skulle ha begått utomrättsliga avrättningar, för det tredje att hon över huvud taget inte talade om utan uttalade sig generellt och för det fjärde att det på starka grunder kan misstänkas att har begått utomrättsliga avrättningar och att det är centralt att det görs grundliga och trovärdiga undersökningar kring dessa dödsfall i syfte att bringa klarhet i situationen och få till stånd ett möjligt ansvarsutkrävande. Om detta säger utrikesministern att det inte är motstridigt utan att det är konsekvent. Kan inte utrikesministern se att det här spretar åt fyra olika håll? Om inte utrikesministern kan se det är problemet ännu större än jag trodde i början. : Herr ordförande! Det är precis det här jag menar med att koka en politisk soppa på lösryckta citat. Det innebär dessutom att du just nu tar en halv mening eller ett påstående och sätter in det i ett sammanhang som blir obegripligt. Jag har inte heller sagt någonting sådant som du just nu påstod att jag tydligt har sagt – att båda parter har ägnat sig åt utomrättsliga avrättningar. På intet sätt har jag sagt det. Det är bara att ni går tillbaka till de handlingar som ni har fått, där citaten finns och sätts in i sin helhet. Jag har betonat att ”det är centralt att det görs grundliga och trovärdiga undersökningar kring dessa dödsfall i syfte att bringa klarhet och få till stånd möjligt ansvarsutkrävande”. Jag hänvisar till ett uttalande från FN:s hög- kommissarie. Man kan ju inte bara ta andra delen av en mening, utan här hänvisar jag till vad FN:s högkommissarie säger. får vi nog ändå bringa lite ordning också i hur man återger det här. Jag anser att det är helt konsekvent. I vissa fall talar vi om en generell situation av eskalerande våldsdåd och om båda parters ansvar. Sedan går vi över till mer Det är inte inkonsekvent. Det är tvärtom konsekvent, och det är helt i enlighet med vad jag svarade inledningsvis. Skånberg (KD): Ordförande! säger utrikesministern att jag rycker det ur sitt sammanhang och återger halva meningar, men jag inledde med att läsa upp citaten i sin helhet. Utrikesministern medgav att hon hade sagt det här, att hon menade det och att hon personligen menade att uttalandena inte var motstridiga utan konsekventa. Jag lyfter då fram att det inte är konsekvent att säga: Jag kan inte anklaga , och : Jag har betonat vikten av att skyldiga ställs inför rätta, att man inte använder sig av utomrättsliga avrättningar och att det gällt palestinier såväl som israeler när de har utfört dåden. Det går inte att förena de två sakerna. Man kan inte både säga att inte har utfört några utomrättsliga avrättningar och att såväl palestinier som israeler har utfört dåden. Utrikesministern har naturligtvis rätt att uttala sig, och ska göra det, men det här handlar om själva signalen. Hur ska vi andra uppfatta det här? Och i det här fallet: Hur ska kunna uppfatta signalen från utrikesministern och därmed från när det spretar så väldigt? : Herr ordförande! Jag anser att har uppfattat signalen helt riktigt både från min sida och från alla andra som har uttalat sig i det här ärendet. De har nämligen, och detta välkomnar jag, inlett en undersökning. De har visat att de tar det här på allvar. Skånberg (KD): Herr ordförande! Hur förhåller det sig till att utrikesministern på frågan om hon menar att medvetet missuppfattar henne svarar: Ja, jag kan inte svara på varför? : Jag vill gå tillbaka, herr ordförande, och säga att omnämnandet av utomrättsliga avrättningar vanligtvis sker i försiktiga termer, och det beror på att de sker utanför det vanliga rättssystemet och att handfasta bevis på att sådana förekommer är ytterst svåra att få. För att hålla fast vid det måste jag presentera handfasta bevis. Det är som ska göra en undersökning. De har beslutat att göra det. Det tycker jag är utmärkt, och jag välkomnar detta. (S): Tack, utrikesministern, för svaren så långt! Vi granskar ju regeringens tjänsteutövning. Det här är inte en granskning av politiken, utan det handlar om huruvida ministerns agerande är förenligt med vår grundlag. Utifrån den vinklingen undrar jag om utrikesministern skulle vilja ge en kommentar kring hur hon ser på de här uttalandena och det agerande som har varit. : Uttalandena är helt i linje med vår Mellanösternpolitik och, vill jag påstå, också konsekventa när man jämför med vad den tidigare regeringen uttalade. Jag har nämnt att tidigare utrikesminister har uttalat sig på liknande sätt. Det följer folkrättsliga principer, och det följer vår etablerade Mellanösternpolitik. Alla ärenden har beretts på sedvanligt sätt. Det handlar till exempel om att man delar interpellationssvar och att politiken bereds inom så som är föreskrivet. (M): Utrikesministern har sagt att hon inte förstår varför medvetet har missuppfattat henne. Hon har även sagt att upprörs över allt som vi gör. Är det förenligt med ambitionen att ha en god relation med att säga sådana här saker? : Det är förenligt med en god politik och en god diplomati att vara klar och tydlig när det gäller till exempel kritik av brott mot folkrättsliga principer eller att varna för att sådana kan förekomma. Det är också viktigt att vi upprätthåller vår Mellanösternpolitik. Här anser jag att vi vid alla tillfällen vi har fått har betonat att vi måste kunna ha en dialog med också om saker där vi skiljer oss åt och där vi har olika åsikter. Det fortsätter jag att hävda, och vi fortsätter att sträcka ut handen mot . (SD): Jag hade egentligen tänkt ställa en helt annan fråga, men en viss inkonsekvens dök upp i argumentationen här som utrikesministern gärna får vidareutveckla lite. Ena stunden pratar vi mycket om att det är viktigt att vara försiktig i de här uttalandena just på grund av att det finns svårigheter att kunna leda saker och ting i bevis. I nästa stund nämner nu utrikesministern att det är viktigt att vara tydlig och klar i dialogen. Finns det en viss inkonsekvens där i sättet att argumentera på? (SD): Därom kan ju råda delade meningar. Jag går vidare från min inledande och lite mer övergripande frågeställning kring huruvida försiktigt insinuanta uttalanden kan missförstås eller inte och skulle vilja dyka ned lite grann på de konstitutionella aspekterna så som utrikesministern efterfrågade. Det är kopplat till svaret på fråga 3 i det frågebatteri som skickades över. Utskottet frågar där om de ovan redovisade uttalandena om utomrättsliga avrättningar föregicks av några överväganden kring om och i så fall hur dessa uttalanden skulle kunna påverka svensk utrikespolitik i olika avseenden. Utskottet fick det kortfattade svaret: Uttalandena innebär ingen ny svensk politik. till de lite mer frostiga relationer som kan antas råda mellan och , bland annat efter erkännandet av staten , undrar jag: I anslutning till att de här interpellationssvaren delades och bereddes inom , hissades det någonstans en varningsflagg om hur det här skulle kunna komma att mottas och huruvida man eventuellt skulle behöva överlägga med till exempel om det här skulle innebära någon form av ytterligare försvårande omständigheter i relationerna mellan och ? : Herr ordförande! Jag kan bara hänvisa till det faktum att det här inte är någon ny svensk politik. Det här är etablerad svensk politik. Det är förstås inte så att vi kan ta ansvar för vad reaktionerna kan komma att bli. Vi håller oss till folkrättsliga principer, vi håller oss till uttalanden om svensk Mellanösternpolitik och vi upprepar att vi vill ha goda relationer och en respektfull dialog också med länder där vi inte alltid tycker likadant. Det är ingen ny svensk politik. (SD): Satt i relation till uttalandet om att väljer att missförstå allting vi säger, kan inte utrikesministern hålla med om att det är lite extra känsligt i det här fallet och att man verkligen måste väga på guldvåg hur man uttrycker sig i den här typen av frågor? : Jag anser att svensk utrikespolitik måste vara tydlig och klar när det gäller försvaret av demokrati och mänskliga rättigheter och folkrättsliga principer. Det har vi varit i det här fallet. Jag är i gott sällskap. Det är ingen tillfällighet att FN:s högkommissarie, och tidigare utrikes- ministrar också har uttalat sig i den här frågan. De har haft likartade formuleringar. Jag tycker att vi kan och ska stå för det. (SD): Utrikesministern ser alltså ingen skillnad mellan att till exempel tidigare utrikesminister gjorde motsvarande uttalanden och att utrikesministern nu gör det efter att ha varit delaktig i att erkänna staten ? : Jag är inte säker på att jag förstår frågan. Det är klart att jag vet att vi har erkänt staten . är politiken densamma när det gäller vår syn på utomrättsliga avrättningar och vår syn på folkrättsliga principer. (MP): Jag har inga övriga frågor, herr ordförande, utan tycker att det mesta har kommit fram. (V): Jag har en fundering utifrån att vi sitter här och nästan gissar mer eller mindre kvalificerat när det gäller varför har reagerat som man har gjort och om det eventuellt skulle påverka hur vi uttalar synpunkter på utrikespolitiken. Är det tänkbart att ministern börjar förändra synen på vad vi ska säga om olika länder eller olika delar utifrån gissningar om vad de eventuellt skulle tycka, eller är det så att vi här i … bereder synen på utrikespolitik och vad man ska tycka? : Herr ordförande! För det första, återigen, är jag väl här för att ni vill pröva det konstitutionella. Jag hoppas att vi kan hålla oss till det. För det andra innebär utrikespolitiken också diplomatiska kontakter och att använda alla våra diplomatiska verktyg. Det är klart att vi alltid funderar över hur ett visst uttalande eller en viss handling kommer att mottas. Då är det överväganden att göra. Ska vi stå fast vid vår position, och hur ska vi hantera ett läge som kan uppstå? Även om vi framför hård kritik – det är viktigt att våga göra det, särskilt i tider som dessa, när användningen av till exempel dödsstraff runt om i världen har ökat – är det otroligt viktigt att har en position i den typen av frågor. Det har ingenting att göra med just det här fallet, men det har att göra med svensk utrikespolitik och att då våga stå för våra principer, vår hållning, när det gäller demokrati och mänskliga rättigheter. Men det är alltid en avvägning och ett övervägande av vad reaktionen kan bli och hur vi i så fall ska hantera det diplomatiskt och se till att vi upprätthåller öppna och goda kontakter med andra länder. Det gör vi i det här fallet också. (L): Utrikesministern har hänvisat till en utredning, som jag tror att ministern kallade det, som har inlett. Jag vill försäkra mig om att jag förstår vilken utredning utrikesministern menar, om det var det ordet som användes. Det har inletts en rättsprocess i mot en israelisk soldat som misstänks ha skjutit en man efter att han utfört ett knivdåd och efter att han var oskadliggjord. Är det den rättsprocessen som utrikesministern menar eller är det någon annan form av utredning? : Det är just det fallet från som avses. Ordföranden: det någon ytterligare fråga? Skånberg (KD): Herr ordförande! Jag har en avslutande fråga. Utrikes- ministern säger: Jag är tydlig och klar, inte motstridig utan konsekvent i uttalandena. Så har jag förstått det, och hon har vidhållit det. Ändå blev det, när de här uttalandena gjordes i närtid, över hela världens mediebevakning en väldig osäkerhet. Inte minst reagerade men också andra länder. Är det mot den bakgrunden något av de fyra olika uttalandena här som utrikesministern hade önskat se annorlunda eller omformulerat? Skulle utrikesministern vilja lägga betoningen på något av de här fyra olika svaren annorlunda ? I så fall är det tillfälle att göra det . : Jag hänvisar till mitt svar och min inledning som förklarar varför man ibland talar om frågor i generella termer – vi har till exempel tagit upp frågan om våldsdåd och pratar om båda parters ansvar – men sedan också mer specifikt. Man måste förstå i vilket sammanhang man ger svar på en viss fråga, om det är en interpellationsdebatt och vad den handlar om, de olika element som har kommit upp eller i de fall när man måste vara försiktig därför att man faktiskt behöver presentera bevis om man ska säga: Jag anklagar ett visst land för just det här dådet. Då måste man ha bevis. I stället har vi, menar jag, med den debatt som förts åstadkommit att har tagit ansvar – vilket vi alla välkomnar – genom att undersöka och följa upp ett sådant påstått fall. Det är så det ska gå till. Ett land ska undersöka ett sådant ärende rättsligt, och det pågår. Det tycker vi är ett bra resultat av den här debatten. Ordföranden: lämnar det här ärendet och går över till granskningsärende 2 om regeringens uppgifter om det brutna samarbetsavtalet med och ärendets hantering. Där ser jag framför mig att det blir en ganska kort öppen del. Sedan kommer vi att förflytta oss till sessionssalen. Jag ber utrikesministern att även här säga några inledande ord innan vi går över till frågorna. : Herr ordförande! Ansvaret i regeringen för sakfrågan om en eventuell uppsägning av det militära samförståndsavtalet ligger – vilket jag är övertygad om att ni alla vet – på Försvarsdepartementet, och försvarsministern är ansvarigt statsråd i regeringen. Frågorna från utskottet om beredningen är skriftligt besvarade av . I anmälan till utskottet sägs att det förefaller finnas oklarheter i kommuni- kationen kring det inställda talet vid i , att det kan ha funnits andra skäl till det inställda talet och att redan före möte fått kännedom om att sam- förståndsavtalet med skulle kunna sägas upp. Här vill jag hänvisa till de skriftliga svar som lämnat på utskottets frågor. Där framgår det med all önskvärd tydlighet att beskedet om varför jag inte fick tala vid i handlade om mina uttalanden i om och mänskliga rättigheter. Detta besked gavs från generalsekreterare samt senare också i ett uttalande från utrikesministrar. Det bekräftades även i mina samtal med olika utrikesministrar i anslutning till mötet i . I det material som utskottet har fått del av finns också en not från som överlämnades till . I den noten finns beskedet att man kallar hem sin ambassadör , och hänvisar enbart till de uttalanden jag gjort i som orsak till hemkallandet. Utifrån denna redovisning anser jag att kommunikationen i denna fråga har varit synnerligen klar och transparent. Utskottet har vidare ställt frågor om vilka kontakter som förevarit mellan och . I de skriftliga svaren från på utskottets frågor redogörs för vilka kontakter som förekommit samt vad som avhandlats vid dessa. Jag har inte några andra tillägg att göra, utan vill hänvisa till de skriftliga svar som utskottet fått på sina frågor och är beredd att svara på era frågor . Ordföranden: så mycket för inledningen! Den här gången är det Modera- terna som är anmälande parti, så jag kommer att ställa ett par frågor till att börja med. Det här var en stor fråga , när samförståndsavtalet sas upp och utrikesministerns tal till utrikesministermöte ställdes in. Detta hade föregåtts av veckor och månader av spekulationer och medierapportering kring samförståndsavtalet med . Skulle det sägas upp? Skulle det omförhandlas? Vad skulle ske? Det är riktigt som utrikesministern säger, att det var Försvarsdepartementet som hade ansvar för beredningen av ärendet kring uppsägningen av sam- förståndsavtalet. Men i förekommer, såvitt jag förstår, gemensam beredning när flera departement är delaktiga. Jag undrar om utrikesministern kan säga någonting om på vilket sätt UD var delaktigt i bered- ningen av ärendet som rörde samförståndsavtalet. Vilken var UD:s roll i det sammanhanget? : Herr ordförande! UD var delaktigt på det normala sättet. Man delar ett ärende, bereder det och samtalar om det finns oklarheter eller om det är något som det andra departementet, i det här fallet Utrikes- departementet, har att tillföra. Huvudansvaret för denna beredning och för ärendet har dock legat på Försvarsdepartementet.