bet · H301KU20d3 · 2016-01-01 00:00:00 — MSB skrev till exempel : Ansvariga myndigheter i de hårdast belastade länen, , och , bedöms fortsatt vara i behov av förstärkning inom ett flertal områden, främst avseende registrering av asylsökande, anvisning av ensamkommande barn, kvalificerad personal. Myndigheterna bedömdes alltså fortsatt vara i behov av förstärkning. Men regeringen valde ändå inte att i den här extra ändringsbudgeten ge några ökade anslag till de här verksamheterna som här beskrivs som mycket hårt pressade och i behov av förstärkningar. Hur kommer det sig? : Herr ordförande! Ett exempel är att i kontakten med Polis- myndigheten ansåg man att man hade de resurser som behövdes för tillfället. Vi har inhämtat den information som myndigheterna har gett och agerat utifrån det. Ordföranden: nämndes, såvitt jag förstår, inte polisen här, utan man talade om registrering av asylsökande – det kan ju möjligen delvis vara polisens sak – anvisning av ensamkommande barn, kvalificerad personal. Det låter mer som resurser till andra typer av myndigheter än just polisen. Kan statsministern utveckla detta något? : Herr ordförande! resurser för registrering av asylsökande ökade ju . Sedan avvaktade vi myndigheternas äskanden på sina respektive områden. Men resurserna ökade , för det var helt uppenbart att de behövde öka, och det tillsåg myndigheterna. Och sedan avvaktar vi de äskanden som myndigheterna gör. (MP): Jag har inga ytterligare frågor. (C): Den fråga jag hade förberett belystes i det förra avsnittet. Nooshi Dadgostar (V): Jag har fått svar på mina frågor. (L): Ordförande! Vi granskar ju även dåvarande regeringen i det här ärendet. Statsministern har ju här i föregående utfrågning kommit med ett antal påståenden kopplade till EU-arbetet. Några av de som förra regeringen gjorde var bland annat att man till framförde tankar om hur man skulle jobba just vad gäller flyktingmottagandet. lämnade man in en skrivelse tillsammans med , , och där man just framhöll vikten av en gemensam europeisk lösning på de här problemen. såg man till att det också blev det här mötet där detta diskuterades. Du avfärdade det tidigare som bara ett möte, men det var just om att hantera migrationsströmmarna över . Det här har ju, som det alltid ska göras, förankrats i i riks- dagen av dåvarande regeringen. Då har Socialdemokraterna inte haft några andra förslag eller några reservationer mot vad den dåvarande regeringen gjorde. Hur kom det sig? : Herr ordförande! Hur resonerar är sak. Men jag kan mycket väl tänka mig att det beror på att vi har samma uppfattning. Det gläder mig att vi har samma uppfattning. Vad jag konstaterade tidigare var att när jag kom till EU-arbetet fanns ingen plattform om att härifrån går vi vidare. Det fanns inga sådana beslut fattade. Men att vi har samma uppfattning är en styrka för , och det är en styrka också nu i det här läget när vi diskuterar det i EU. har ju kommissionen precis kommit med två olika alternativ till lösningar för den kommande flyktingsituationen. Där utgår jag också från att vi kan agera. Att vi har samma uppfattning är väldigt bra. Vad jag relaterade till var hur situationen såg ut när jag övertog statsministerposten. (L): Ordförande! Det var ju fullt möjligt i eller i andra sammanhang att föreslå saker som skulle vara i denna plattform, som du beskriver det. Varför skedde inte det? : Herr ordförande! Det är inte fråga om att vi uppenbarligen har olika uppfattning i sakfrågan om vad som behöver göras, utan frågan är vad som blev gjort. Det är det som är den avgörande frågan. Jag kunde konstatera att då, när jag tillträdde, fanns inte den plattformen vilken vi kunde utveckla, utan vi fick börja från en annan nivå helt enkelt. Det var därför jag tog den här diskussionen med förbundskansler , och sedan har vi tagit det vidare. Det är absolut inte undertecknad som har gjort det själv, men jag konstaterar att det var ett arbete som behövde göras, och vi har gjort det. (L): Då tror jag att jag förstår att statsministern menar en plattform inom EU, ett arbete inom EU, kring detta. Man kan hålla med om att EU inte har agerat så kraftfullt som man borde göra. Men menar statsministern att det har blivit någon större skillnad där? Är inte ett av problemen vad gäller hela flyktingkrisen i EU att EU inte har agerat, vare sig under förra regeringen eller den nuvarande regeringen? : I så måtto att det är alldeles för lite gjort, att det är för få länder som tar ansvar. Jag har ägnat en hel del bilaterala samtal, både fysiska möten och telefonsamtal, åt det här med de länder som bevisligen inte vill göra någonting. I så måtto är det samma situation. Det som skiljer är att vi exempelvis har fått beslut om omfördelningen. Tragiskt nog är det samma sak där – det görs alldeles för lite. Det har ju inte alls verkställts i den hastighet och den omfattning som vi hade förutsett. Men det kom till stånd två beslut om omfördelning – ett och ett . Det är det jag menar, att i så måtto har positionerna flyttats fram. Men även där vill jag framhålla att vi ju är eniga mellan partierna. Jag ser inte i huvudsak skillnader i åsikt, utan vad har lyckats hända på EU-området? Skånberg (KD): Ordförande! är ju ett av de hårdast drabbade länen under den här krisen. Många har tagit sig över via . Det är framför allt region och kommuner som har fått en ökad börda av detta och behöver resurser. Men ändå ökade inte resurserna i tillräcklig utsträckning, för fick inga ökade anslag. Hur tänkte sig statsministern det? : Herr ordförande! Jag tänkte mig så att har fått ökade resurser också. Vi tillsköt 10 miljarder – för att vara riktigt noga 9,8 miljarder Det var ett beslut som fattades då för att skulle få mer resurser. Sedan vet jag att , den här regionen, naturligtvis vill ha mer med anledning av kostnader som har föranletts av id-kontrollerna, och den diskussionen pågår. Men har liksom andra fått ökade resurser. Det var en bra uppgörelse som gjordes, menar jag, mellan de partier som gjorde den uppgörelsen så att inklusive fick ökade resurser. Ordföranden: Då har vi ställt frågor i första rundan. Vi ska se om det finns några ytterligare. (SD): I anslutning till min inledande och övergripande frågeställning efterlystes ju en tydligare konstitutionell ingång. Med anledning av detta vill jag först bara fråga om vi alla kan vara överens om att oavsett vad man tycker om budgeten kan väl i alla fall den kommunala självstyrelsen anses vara av tillbörlig konstitutionell vikt? : Ursäkta, jag uppfattade inte frågan. Jag ber om ursäkt. (SD): Om den kommunala självstyrelsen anses vara av tillbörlig konstitutionell vikt. (SD): Tack så mycket! Mitt under den värsta anstormningen passade regeringen på att driva igenom den så kallade anvisningslagen som sätter just den kommunala självstyrelsen på undantag och tvingar varje kommun att ta emot en statligt anvisad del av de migranter som väljer att söka sig till vårt land. stod det emellertid klart att andra mer ändamålsenliga åtgärder som införandet av gränskontroller fick effekt så att flödet av migranter återigen började normaliseras, varvid då också de åberopade omständigheterna för så långtgående övergrepp på en sådan central princip för den svenska rättsordningen som den kommunala självstyrelsen inte längre kunde göras gällande. Likväl valde regeringen att forcera igenom sitt förslag. När jag frågade statsrådet om det här fick vi det något förbryllande svaret att en tvångsanvisning var bra och stärkte den kommunala självstyrelsen då en sådan ordning gav kommunerna långsiktiga planeringsförutsättningar. Då blir min fråga: Delar statsministern uppfattningen att det mest välgörande för den kommunala självstyrelsen vore att införa något som kan liknas en gammaldags planekonomi, vilket torde vara den styrelseform som ger de absolut i särklass bästa långsiktiga planeringsförutsättningarna? Eller varför stoppade inte regeringen propositionen och det övertramp som den innebar så snart det stod klart att något praktiskt behov av densamma faktiskt inte längre förelåg? : Herr ordförande! Jag har den bestämda uppfattningen att det här är en uppgift för landet . Liksom vi i EU hävdar att alla EU:s länder ska ta emot flyktingar därför att vi ska dela det ansvaret tycker jag att det är naturligt att alla kommuner gör det. Det finns ett otal lagar och bestämmelser som gäller alla kommuner. Ingen kommun kan bara helt fritt säga: Vi gör precis som vi vill i alla avseenden. Jag tycker att det är naturligt att den här lagen kommer på plats. För mig har den inte bara koppling till att det kommer ett visst antal människor, att det kommer många människor, utan jag tycker att det är naturligt att man delar på ansvaret oavsett vilket. Det här är en uppgift för landet , och det innebär att landets alla kommuner bör omfattas av uppgiften. (SD): Jag ska alltså tolka detta som att det här är mer av principiell karaktär för statsministern än att det föreligger ett praktiskt behov av att kunna genomföra det på detta sätt? : Herr ordförande! Det är klart att det är ett gemensamt ansvarstagande. Ja, jag tycker det. Det är rätt. Men det är klart att det under- lättar i en situation om man skulle ha en hårdare ansträngning att man delar på ansvaret. Det är en princip som jag tycker är korrekt. (SD): Bara för tydlighets skull: Förbereds några ytterligare liknande saker inom ? Bereds några liknande ärenden om fler saker där man i förebyggande syfte vill instifta ett regelverk som kan komma att behöva användas fram och då också på bekostnad av den kommunala självstyrelsen? : Svar nej. Ordföranden: det någon härutöver som har frågor att ställa? Då tror jag att vi kan avrunda diskussionen om granskningsärende 48 och ta en kort paus. Det kommer att finnas kaffe. Jag ajournerar sammanträdet . Vi återsamlas om exakt . Ordföranden: återupptar förhandlingarna. Stärkta i ande och lekamen griper vi oss an granskningsärende 10, Befattningen vice statsminister och uppgiften att ersätta statsministern. Jag inbjuder statsministern att säga några inledande ord. : Herr ordförande och ärade ledamöter! Vid regeringsbildningen valde jag att utpeka som vice statsminister. Konstitutions- utskottet har i detta ärende ställt frågor om uppgiften att vara statsministerns ersättare och benämningen vice statsminister. Frågorna handlar om vem som ersätter mig enligt regeringsformen, om roll som vice stats- minister och även om min ersättare i rollen som chef för . Statsministern kan enligt regeringsformen bland de övriga statsråden utse en ställföreträdare som vid förhinder för statsministern ska fullgöra hens uppgifter. Har någon ställföreträdare inte utsetts eller har också ställföreträdaren förhinder fullgörs statsministerns uppgifter i stället av den som har varit statsråd i längst tid. Regeringsformen ger alltså en möjlighet men inte en skyldighet för en statsminister att utse en ställföreträdare. Jag har valt att inte utse någon sådan. Det innebär att den som har varit statsråd längst tid fullgör mina uppgifter om jag har förhinder. Att är vice statsminister kom till uttryck i regerings- förklaringen. Titeln vice statsminister förekommer varken i regeringsformen eller i någon annan författning. I konsekvens med det saknas också en reglering av vilka arbetsuppgifter som en eventuell vice statsminister ska utföra. Jag har valt att låta i rollen som vice statsminister vid sidan av mig utföra representativa uppgifter. har avlastat mig på det här sättet, såväl vid utländska besök i som vid besök utomlands. Och titeln vice statsminister har betydelse i internationella sammanhang och ger möjlighet till inflytande. Att låta den som varit statsråd längst fullgöra mina uppgifter om jag har förhinder och att låta i rollen som vice statsminister ha en representativ roll är den ordning som jag har funnit bäst för den här regeringen. Jag har också fått frågor om ersättare för statsministern i rollen som chef. Och av instruktion framgår att statsministern bland statsråden kan utse en ersättare som tjänstgör som chef när statsministern har förhinder. Jag har inte utsett någon ersättare, och något sådant beslut har heller inte fattats av någon tidigare statsminister som har varit en myndighet, det vill säga . Jag har överlåtit min beslutanderätt i ett stort antal frågor till Regerings- kansliets förvaltningschef, och förvaltningschefen kan därmed fatta de beslut som behövs för att löpande arbete ska fungera. I min egenskap av chef för fattar jag beslut endast i frågor av mer övergripande karaktär, såsom ändringar i arbetsordning och beslut rörande anslag i statsbudgeten. Därmed, herr ordförande, är jag redo att svara på utskottets frågor. Ordföranden: för den inledningen, statsministern! Då lämnar jag ordet först till anmälande parti, som är . (M): Ordförande! Tack, statsministern! Vi är väl medvetna om att statsministern generellt sett är i tjänst , . Men särskilt i dessa rätt turbulenta tider inrikespolitiskt och vid even- tuella kriser måste det vara tydligt vem som leder landet vid statsministerns frånvaro. Jag har några frågor om detta. Var statsministern medveten om att titeln vice statsminister brukar användas synonymt med ställföreträdande för statsministern när han utsåg statsrådet till vice statsminister? : Det är jag medveten om. Men regeringsformen, återigen, är väldigt tydlig. Statsministern kan utse en ersättare eller en ställföreträdare, som det står i regeringsformen, men behöver inte göra detta. Om man tittar tillbaks har det varit … har någon utsetts som ställföreträdare, ibland inte. Så jag menar att det finns ett utrymme för en statsminister att utse en vice statsminister och att dessutom ålägga den de uppgifter som statsministern vill och att därutöver följa regeringsformen, så att om man inte har utsett någon ställföreträdare så är det det statsråd som har tjänstgjort längst tid som går in. (M): Varför var statsministern inte tydlig med att statsrådet har titeln vice statsminister men inte är ställföreträdande för statsministern? : Som framgått av de skriftliga svaren, herr ordförande, är det så att alla beslut som jag har fattat med anledning av regeringsbildning, alla förordnanden som statsråd, alla förordnanden enligt 7 kap. 5 § i regerings- formen, meddelas , och de förs över. Det innebär att när det inte kommer något beslut om ställföreträdare har det heller inte fattats något sådant beslut. (M): Min sista fråga. Vi fick reda på att statsrådet inte är ställföreträdande för statsministern via uppgifter i media efter statsministerns sjukdom . När och hur skulle och svenska folket fått reda på att statsrådet inte är ställföreträdande för statsministern annars? : Herr ordförande! Nej, som jag sa så vid regerings… Alla beslut som har fattats med anledning av regeringsbildning, som jag har fattat, förordnanden av statsråd liksom de så kallade § 5-förordnandena, 7 kap. i regeringsformen, är meddelade in till . Hade jag fattat ett beslut om att skulle vara ställföreträdare hade det framgått. Det är dessutom så att vi har lämnat in protokoll från regeringssammanträden, där det också framgår att det statsråd som har tjänstgjort, som lett mötet, när jag inte har varit där har varit . Och det gör hon i egenskap av att hon har varit statsråd längst tid. (S): Herr statsminister! Vår regeringsform har ju en ganska … ger stor frihet för statsministern att organisera både regering och regeringsarbetet, inklusive det här som vi har talat om, ställföreträdare och eventuellt vice statsminister. Tycker statsministern att regleringen av är bra? Statsministern säger hur statsministern har löst den här regeringen. Tycker statsministern att det kunde finnas en annan ordning som hade varit mer lämplig för statsministern? : Herr ordförande! Nej, jag menar att den ordning som föreskrivs i regeringsformen ger ett stort handlingsutrymme. Och jag anser att det är nödvändigt att den som är statsminister vid respektive tillfälle har den möjligheten att dels utse hur många statsråd den anser sig behöva men också ansvarsfördelningen däremellan. Sedan är det bra då också att regeringsformen är tydlig om att i det fall där statsministern inte utser en ställföreträdare är det den som har varit statsråd längst tid som går in. Det ger också den flexibiliteten, möjligheten att utse ställföreträdare men också möjligheten att inte göra det. Men då vet ju stats- ministern också att då fungerar det konstitutionella ändå, även om den inte utser någon sådan. (S): Jag undrar: I ljuset av att den här frågan har kommit upp, skulle statsministern kunna tänka sig att det vore en idé att kunna informera om att det inte är någon speciell, särskild, ersättare utsedd utan att det är äldste tjänstgörande och, om man har utsett en vice statsminister, också informera om vilka arbetsuppgifter som statsministern avser med den titulaturen? : Herr ordförande! Som jag sa menar jag att alla beslut som jag fattar lämnas in till , både vilka som ska vara statsråd och vilka så kallade § 5-förordnanden som fattas. Och hade jag då fattat det beslutet att någon skulle vara ställföreträdare för mig hade det också framgått av den dokumentationen. Sedan kan man ändå säga, naturligtvis, att man skulle ha kunnat informera ytterligare, ja, för att det inte ska råda något missförstånd. Jag menar att formellt, konstitutionellt, har jag agerat korrekt. Sedan kan man alltid säga att informationen kunde ha varit bättre. Det är ju inte så att vi inte kan bli bättre på information. Och det kan jag också se i det här fallet. (S): Jag tycker jag kan sympatisera med vad statsministern säger både i den konstitutionella frågan och också att statsministern öppnar för en information till exempel i en skrivelse till eller till talmannen, så att sådana här frågeställningar inte behöver bli föremål för en liknande process där vi klarlägger hur förhållandena är. : Ja, och får jag då bara tillägga att talmannen informerades muntligen av min statssekreterare om att så var fallet, att vice statsminister inte är detsamma som ställföreträdare enligt regeringsformen. (SD): Jag skulle faktiskt vilja börja med en inledande fråga och allmän fundering som har följt mig lite grann genom hela det här ärendet. Innebörden av att vara vice statsminister är ju inte reglerad någonstans. Men finns det något som hindrar vem som får kalla sig eller kallas för vice statsminister, och i så fall vad? Eller kan vem som helst springa omkring och kalla sig vice statsminister, lite hur som helst? : Svar nej. Det skulle jag säga direkt nej på. Vem som helst kan inte springa omkring. Det är statsministern som utser regering, utser hur många statsråd som ska finnas och bestämmer hur ansvarsfördelningen dem emellan ska vara. Om statsministern inte utser någon ställföreträdare är det den som varit statsråd . Men jag menar att det finns ett utrymme däremot för statsministern att också säga att det är en person av statsråden som är vice statsminister och vilka uppgifter som följer med det. Jag har valt att utse som vice statsminister, med representativa uppgifter, som har varit värdefullt både när vi har behövt det i internationella sammanhang utomlands och vid besök hemma i . (SD): Så titeln skyddas av att det är statsministern som delar ut den, men det finns liksom inget formellt regelverk som skyddar titeln vice statsminister. Ställföreträdande statsminister – där är vi helt överens. Men det gäller just titeln vice statsminister. : Vice statsminister finns inte reglerat i regeringsformen och mig veterligen heller inte i någon annan författning. (SD): Så då är det bara på grund av att statsministern väljer att utse en person. Det är det enda som skyddar titeln vice statsminister. : Herr ordförande! Statsministern har enligt regeringsformen det utrymmet, ja, att utse statsråd, och i det ligger antal statsråd men också ansvarsfördelningen. Jag menar att det är en bra ordning, därför att den tjänstgörande statsministern måste ha den möjligheten att utifrån situation och förutsättningar välja hur hen vill att det här ska organiseras. Jag tycker att det är en bra ordning. Och det ger det utrymmet. (SD): Jag tror kanske vi pratar lite grann förbi varandra. Men för att gå vidare: Det kan vara så att jag har gått vilse i handlingarna och även vad som har sagts här . Men när jag läser instruktionen för är vi helt överens om att det är valfritt för statsministern huruvida han eller hon vill utse en ställföreträdare. Men uppfattade jag statsministern korrekt här , i hans utsaga, att han även anser att det är valfritt huruvida statsministern behöver utse en ersättare som chef för ? : Svar ja. Det är upp till statsministern. Om statsministern vill utse någon sådan gör hen det, om inte behöver inte något sådant beslut fattas. Och som jag sa i min inledning har något sådant beslut inte fattats sedan blev en myndighet . (SD): Då vill jag bara fråga vad statsministern baserar den ståndpunkten och det ställningstagandet på. Om jag läser innantill i 5 § framgår det att statsministern utser bland statsråden en ersättare som tjänstgör som chef. Det finns inget ”kan” eller ”det står honom fritt” eller någonting, utan: Statsministern utser bland statsråden. Vad har jag missat i detta som gör att jag inte förstår att det är valfritt? : Herr ordförande! Ja, den bestämmelsen har inte tolkats så. Som jag sa: , när blev en myndighet, har något sådant beslut inte fattats. Det skulle i så fall innebära att alla statsministrar har brutit mot den regeln. Men den har inte tolkats på det sättet: att man måste utse någon ställföreträdare. Däremot är det min skyldighet att se till att fungerar. Det är därför som jag har delegerat beslut till förvaltningschefen. (SD): Jag vet inte om det gör saken bättre att alla andra tidigare också har struntat i det, för jag kan tänka mig liksom vad det sänder för signaler till omvärlden. Men apropå det här med att sända signaler till omvärlden: Uppfattade jag statsministern korrekt i hans inledningsanförande, att titeln vice statsminister ger möjlighet till inflytande? : Herr ordförande! Titeln vice statsminister har jag använt för att ska ha representativa uppgifter. Men det är också så i internationella sammanhang. Låt mig ge ett exempel! På COP 20-samman- trädet i var det så att den titeln gav möjlighet för att få en större roll. Det har varit viktigt vid andra tillfällen också. Så det har en representativ roll, och det var avsikten att det skulle ha en representativ roll. (SD): Vi har ju under den här granskningen och skriftväxlingen försökt utröna lite grann vad det kan tänkas ge för befogenheter att företräda i internationella sammanhang som vice statsminister och kanske framför allt också hur det uppfattas av mottagarna av informationen, dem som vice statsministern träffar. Jag tycker att vi fick ett lite kort svar kring detta. Det är självklart så att varje statsråd svarar för sina egna uttalanden och sitt eget agerande. Formellt och internt är det helt korrekt. Men vi har i tidigare granskningsärenden berört att det inte bara handlar om hur vi ser saker och ting här hemma i . Det handlar också om vilken bild förmedlar utåt och hur den information som sprids tolkas och kan förstås av andra. Jag känner att jag inte riktigt har fått ett bra svar. Om miljö- och energiminister åker runt och företräder i rollen som vice statsminister och gör olika utfästelser och uttalanden som av omvärlden uppfattas som att det är den nästa högsta representanten för som gör dessa utfästelser och uttalanden, hur reglereras ansvarsfrågan sedan? Hur säkerställs att detta verkligen är förankrat på hemmaplan och att de inte misstolkar detta och det visar sig att egentligen uttalade sig som ett enskilt statsråd? : Herr ordförande! Alla statsråd representerar och gör, som ledamoten också påpekade, uttalanden inom sina respektive områden. Rollen som vice statsminister är, som jag sa, representativ. I det ingår inga ytterligare åtaganden än vad jag som statsminister medger, och det är naturligtvis att företräda regeringens politik.