bet · H301KU7 · 2016-01-15 00:00:00 — Det framgår vidare av betänkandet (s. 363 f.) att kommittén anser att man kan överväga att låta utreda om det under den nya myndighetens tillsyn ska placeras även andra verksamheter som innefattar ingripande myndighetsåtgärder mot enskilda som inte kan överklagas. En verksamhet som enligt kommittén skulle kunna vara lämplig är förvarsverksamhet. Kommittén hänvisar till en rapport från Statskontoret där bedömningen görs att den nuvarande granskningen av förvaren inte är tillräcklig och att tillsynen därmed behöver förstärkas (rapport 2014:32 Tillsyn och klagomålshantering inom migrationsområdet). Kommittén anför vidare att det skulle kunna vara lämpligt att överväga om tillsynsmyndigheten även ska utöva tillsyn över , , och brottsutredande verksamhet. Detsamma gäller den brottsutredande verksamhet inom som inte redan omfattas av kommitténs förslag. Kommitténs betänkande bereds i . Av den ovan nämnda rapporten från Statskontoret framgår vidare att Statskontoret anser att saknar en systematisk klagomålshantering. Den nuvarande funktionen bemötandeombudsmannen fungerar enligt Statskontoret inte särskilt väl och bör avvecklas eller ges ett tydligare uppdrag med tillräckliga resurser för att kunna fullgöra sitt uppdrag. Statskontoret föreslår att klagomål och synpunkter ska hanteras decentraliserat i organisationen. har informerat om att har ökat fokus på frågor som rör service och bemötande, för att säkerställa en enhetlig och kvalitativ service till alla sökande. kommer arbetet att fortsätta med att införa en systematisk synpunktshantering inom myndigheten. Ett upphandlat digitalt stöd för att samla in sökandes frågor kommer att gå i drift . En fullt utbyggd, strukturerad synpunktshantering beräknas kunna vara på plats . kommer att finnas kvar i väntan på att en utvecklad systematisk hantering finns på plats, men funktionen ska vara avvecklad . Utredningen om tillsyn inom socialförsäkringsområdet överlämnade betänkandet SOU 2015:46 Skapa tilltro – Generell tillsyn, enskildas klagomål och det allmänna ombudet inom socialförsäkringen. Utredningen föreslår att Inspektionen för socialförsäkringen (ISF) får ett utökat tillsynsuppdrag genom att begreppet systemtillsyn byts mot tillsyn i myndighetens instruktion. Enligt utredningens förslag ska ISF:s tillsynsuppdrag syfta till att undersöka om den verksamhet som granskas följer det regelverk som ska tillämpas. I den föreslagna tillsynen ingår generell tillsyn och klagomålshantering. Förslaget innebär att det vidgade uppdraget läggs till inspektionens befintliga uppgifter. Den befintliga systemtillsynen ingår som en del i det utökade uppdraget att bedriva generell tillsyn. Betänkandet bereds i . En särskild utredare har fått i uppdrag att se över den nuvarande hanteringen av klagomål mot hälso- och sjukvården och dess personal och föreslå hur hanteringen kan bli enklare, mer ändamålsenlig och effektivare (dir. 2014:88). Utredaren överlämnade delbetänkandet Sedd, hörd och respekterad – Ett ändamålsenligt klagomålssystem i hälso- och sjukvården (SOU 2015:14). Förslagen gäller vårdgivarens skyldighet att besvara klagomål, den enligt utredningen viktigaste komponenten i ett ändamålsenligt klagomålssystem, samt Inspektionen för vård och omsorgs () handläggning av ärenden. Utredningen presenterar även ett antal bedömningar i delbetänkandet. Dessa beskriver hur utredningen anser att ett nytt klagomålssystem inom hälso- och sjukvården bör vara utformat i sin helhet. Bedömningarna kommer att konkretiseras och fördjupas i slutbetänkandet som redovisas . En särskild utredare har fått i uppdrag att lämna förslag som syftar till att minska användningen av häktning och restriktioner (dir. 2015:80). – överväga och, om det bedöms lämpligt, föreslå nya former av straffprocessuella tvångsmedel som alternativ till häktning – överväga och, om det bedöms lämpligt, föreslå tidsfrister för användningen av häktning och restriktioner – identifiera och föreslå åtgärder för att begränsa restriktionsanvändningen och motverka isoleringen av häktade – särskilt fokusera på åtgärder för att begränsa användningen av häktning och restriktioner för barn och andra unga lagöverträdare. Uppdraget ska redovisas . Regeringen gav i uppdrag att vidta åtgärder för att säkerställa att personuppgiftsbehandlingen inom myndigheten fullt ut beaktar de krav på integritetsskydd för den enskilde som framgår av lag eller annan författning. Uppdraget omfattar åtgärder som syftar till att skapa tydliga ansvarsförhållanden för personuppgiftsbehandlingen, säkerställa en god registervård, redovisa vilka interna kontrollåtgärder som vidtas samt bedöma behovet av, och genomföra, kompetensutvecklingsinsatser. I delredovisningen redogör dels för vilka åtgärder som vidtagits och vilka de effekter dessa förväntas få, dels för vilka planerade åtgärder som tagits fram utifrån de ytterligare utvecklingsbehov som identifierats och hur arbetet utvecklas. Av redogörelsen framgår bl.a. att man har beslutat om riktlinjer för dokumentation av personuppgiftsbehandlingar och att man har genomfört omfattande utbildningsinsatser på personuppgiftsområdet . Ytterligare en delredovisning ska ske . Slutredovisning ska ske . Justitie- och migrationsministern anförde i ett svar på en skriftlig fråga (2015/16:383) följande. har frågat mig hur långt regeringen har kommit i arbetet med den utredning om problemet med myndigheters hantering av mycket frekventa och omfattande framställningar om att få ta del av allmänna handlingar som har efterlysts av både JO och en enig riksdag. Offentlighetsprincipen är en grundpelare för vårt öppna samhälle. Allmänhetens rätt till insyn i myndigheters verksamhet måste därför värnas. Det är emellertid olyckligt om rätten till insyn i enskilda fall utnyttjas för att undergräva myndigheters verksamhet. Min avsikt är att ge en utredare i uppdrag att undersöka förekomsten av eventuellt missbruk av offentlighetsprincipen och analysera behovet av åtgärder. Utredningen om stärkt skydd för arbetstagare som slår larm överlämnade betänkandet Visselblåsare – Stärkt skydd för arbetstagare som slår larm om allvarliga missförhållanden (SOU 2014:31). Utredningen lämnar huvudsakligen följande tre förslag: – En ny arbetsrättslig lag om stärkt skydd för arbetstagare som slår larm om allvarliga missförhållanden i arbetsgivarens verksamhet. – En ny regel i arbetsmiljölagen (1977:1160) som innebär en skyldighet för alla arbetsgivare att – i den utsträckning verksamheten kräver det – antingen se till att det finns rutiner för interna larm om allvarliga missförhållanden eller vidta andra åtgärder som underlättar sådana larm. – Regler till skydd för identiteten på de arbetstagare som slår larm om allvarliga missförhållanden. Betänkandet bereds i . överlämnades betänkandet SOU 2013:79 Stärkt meddelarskydd för privatanställda i offentligt finansierad verksamhet. I utredningen föreslås bl.a. följande: – En ny lag införs för att reglera meddelarskyddet i förhållande till privata arbetsgivare inom vissa verksamhetsområden. Enskilda verksamheter inom dessa verksamhetsområden som helt saknar offentlig finansiering omfattas inte av lagen. – Lagen utformas med det grundlagsreglerade meddelarskyddet som förebild och ger i princip samma skydd som gällande reglering för kommunala företag. Det är dock inte fråga om att utvidga tillämpningsområdet för offentlighetsprincipen. – De verksamhetsområden som utredningen anser lämpliga att reglera är vård, skola och omsorg. Betänkandet bereds i . Regeringen gav i uppdrag att utarbeta en vägledning och anordna kompetensinsatser i syfte att bl.a. undvika onödiga överklaganden och att underlätta för den instans som har till uppgift att pröva ett överklagande i det fall ett sådant ändock kommer till stånd. I beslutet hänvisar regeringen till som i sitt betänkande Effektiv och rättssäker PBL-överprövning (SOU 2014:14) bl.a. har angett att länsstyrelserna ofta måste begära in kompletteringar från kommunerna när ett kommunalt beslut enligt PBL överklagas. Utredningen pekar vidare på att det finns brister i de kommunala besluten när det gäller angivelse av beslutsskäl – de kan vara knapphändiga eller saknas helt. Regeringen anger i sitt beslut att man delar utredningens uppfattning. bör därför ansvara för att en vägledning utarbetas och att det kommer till stånd en kompetensinsats om utformning av kommunala beslut enligt och expediering av dessa i samband med överklaganden. Uppdraget, som ska genomföras i nära samverkan med länsstyrelserna och organisationen och Landsting, ska redovisas . Utskottet noterar inledningsvis att ombudsmännen bland många andra viktiga synpunkter pekar på ett par fall som rör domstolens roll i brottmålsprocessen. Som anges ovan hade justitieombudsmannen i ett av fallen funnit att reglerna om hemlig övervakning av elektronisk kommunikation tillämpats på ett felaktigt sätt. Eftersom beslut om hemliga tvångsmedel innebär ett intrång i den enskildes integritet är det givetvis av största vikt att reglerna tillämpas korrekt. Vidare nämns några fall där handläggningen av vårdnadsmål tagit mycket , vilket är olyckligt, inte minst för de barn som processen rör. Utskottet konstaterar att ombudsmännen har uppmärksammat att man funnit att det finns brister när det gäller kommunernas hantering av ärenden. I skrivelsen pekas bl.a. på ärenden enligt och enligt lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade. Ämbetsberättelsen innehåller vidare ytterligare ett antal fall där ombudsmännen har funnit felaktigheter i den kommunala hanteringen. Vid överlämnandet av ämbetsberättelsen uttalades vidare att JO kunnat konstatera att kommunernas beslut ibland är illa utformade och att det finns behov av kompetensutveckling. Utskottet vill betona vikten av att den kommunala ärendehanteringen håller en god förvaltningsrättslig standard. För att detta ska kunna säkerställas krävs bl.a. att kommunens tjänstemän har den kompetens som krävs. Kommunerna har i sin roll som arbetsgivare ett ansvar för att de anställda ges den kompetensutveckling och det stöd i övrigt som kan behövas. Utskottet ser vidare positivt på det uppdrag som regeringen har lämnat till om kompetensinsatser när det gäller bl.a. prövning och beslut enligt . I samband med behandlingen av fjolårets ämbetsberättelse gjorde som framgår ovan ett tillkännagivande till regeringen om att låta utreda frågan om möjliga åtgärder för att, med bibehållen respekt för offentlighetsprincipen, möta de utmaningar som kan uppstå vid mycket frekventa och omfattande framställningar om att få ta del av allmänna handlingar. Som framgår av det frågesvar som refereras ovan avser justitie- och migrationsministern att ge en utredare i uppdrag att undersöka förekomsten av eventuellt missbruk av offentlighetsprincipen och analysera behovet av åtgärder. Utskottet välkomnar detta. har uttalat att klagomålsprövning från enskilda ska ha prioritet i förhållande till andra arbetsuppgifter eftersom den är mest ägnad att uppfylla syftet med JO:s verksamhet i stort (se KU 1975/76:22 s. 51, rskr. 1975/76:27 och KU 1986/87:2 s. 1 och 19, rskr. 1986/87:3). Enligt utskottets uppfattning äger dessa skäl alltjämt giltighet och klagomålshanteringen bör därför prioriteras även i fortsättningen. Utskottet vill emellertid framhålla att inspektioner självfallet också är en viktig del av ombudsmännens verksamhet. Utskottet har uppmärksammat behovet av en utökad ordinarie tillsyn inom olika områden. Som framgår ovan övervägs flera av dessa frågor i olika sammanhang. Resultatet av dessa utredningar bör inte föregripas, och bör inte nu ta något initiativ till åtgärder. Slutligen konstaterar utskottet med tillfredsställelse att en särskild utredare har fått i uppdrag att lämna förslag som syftar till att minska användningen av häktning och restriktioner. Med detta föreslår utskottet att lägger ämbetsberättelsen till handlingarna. Justitieombudsmännens ämbetsberättelse (SD) (SD) och (SD) anför: Det framgår av 5 § lagen (1986:765) med instruktion för ombudsmän att ombudsmännens tillsyn bedrivs genom prövning av klagomål från allmänheten samt genom inspektioner och andra undersökningar, som ombudsmännen finner påkallade. har uttalat att klagomål från enskilda ska ha prioritet i förhållande till andra arbetsuppgifter (se KU 1975/76:22 s. 51, rskr. 1975/76:27 och KU 1986/87:2 s. 1 och 19, rskr. 1986/87:3). Enligt vår uppfattning har det framkommit flera skäl som talar för att denna prioritering bör omprövas. Således framgår det av ämbetsberättelsen (s. 13) att prövningen av klagomålsärenden tar huvuddelen av handläggningsresurserna i anspråk samt att antalet inspektioner och övriga granskningar på JO:s eget initiativ ligger på samma nivå som föregående år men alltjämt är färre än vad JO anser önskvärt. Denna bild bekräftades även av ombudsmännens uttalanden i samband med ämbetsberättelsens överlämnande. Således framgick vid överlämnandet att klagomålshanteringen inte alltid ger den bästa träffsäkerheten när det gäller att upptäcka felaktigheter och att inspektioner kan ge goda möjligheter att hitta systemfel. Vi förespråkar därför att prioriteringen mellan klagomålshantering och inspektioner ändras så att ökad tid kan ägnas åt inspektioner. Denna fråga bör följas noga, och det finns skäl att återkomma till den. Vi avstår emellertid nu från att reservera oss. I övrigt ansluter vi oss till vad utskottet anför. Förteckning över behandlade förslag Redogörelse /16:JO1 Justitieombudsmännens ämbetsberättelse Justitieombudsmännens ämbetsberättelse behandlas av . I samband med att berättelsen överlämnas håller utskottet en utfrågning med ombudsmännen, så också detta riksdagsår. Själva ämbetsberättelsen är en ganska tjock bok, närmare 800 sidor med bilagor. I den presenterar ombudsmännen sina iakttagelser från . I betänkande, som vi är här för att behandla , lyfter vi fram vissa frågor specifikt. En sådan specifik fråga, herr talman, gäller handläggningstiden för vårdnadsmål i tingsrätterna. Att det i vissa fall tagit runt att avgöra mål som gäller vilken förälder som ska ha vårdnaden om barnen är något som JO, , kritiserar. Som han påpekar är det inte bara parterna som berörs av hur arbetet i domstolen går till utan också, eller kanske framför allt, barnen. Det är självklart aldrig bra att ha en lång domstolsprocess, speciellt om man knappt kan se slutet på den. Men i dessa fall är det extra behjärtansvärt att komma med en snabbare lösning så att barnen inte hinner bli vuxna innan fallen är lösta. Också chefs-JO poängterar ett ärende som rör barn. En kvinna placerades i häkte och blev fråntagen sitt spädbarn som hon ammade. Hon ansökte om permission med tanke på barnet men fick avslag på grunder som chefs-JO finner olämpliga. Kriminalvårdens uppdrag är inte att göra medicinska bedömningar och skulle ha sett på ärendet på ett annat sätt. Dessa två exempel tycker jag visar på vikten av att ha justitieombudsmän att vända sig till när man tycker sig ha blivit felaktigt behandlad i något avseende. Vi har ju från sida tidigare uttalat att klagomålsprövning, som är en del av ombudsmännens arbete, ska prioriteras i förhållande till andra arbetsuppgifter eftersom prövningen till största del uppfyller JO:s syfte. Det är givetvis också av betydelse att ombudsmännen har möjlighet att utföra specifika inspektioner. Den balansen har ombudsmännen hanterat väl, vilket vi tror också blir fallet . Jag ska avslutningsvis också nämna något om förändringen vad gäller NPM-enheten. JO har ett särskilt uppdrag som nationellt besöksorgan - som på engelska kallas National Preventive Mechanism, NPM - vilket innebär att JO regelbundet inspekterar platser där människor hålls frihetsberövade. Syftet är att bevaka att dessa människor inte utsätts för grym, omänsklig eller annan förnedrande behandling eller bestraffning. Under verksamhetsåret har NPM-enheten ändrat namn till Opcat-enheten med förhoppning om att det tydliggör grunden för JO:s uppdrag som nationellt besöksorgan. För den som vill fördjupa sig mer i vad Opcat-enheten hittat under sina inspektioner finns det mycket matnyttigt att läsa på JO:s hemsida. Med detta anförande vill jag yrka bifall till utskottets förslag att lägga redogörelsen till handlingarna. Som vi hörde berätta behandlas JO:s ämbetsberättelse i betänkande KU7. har ca 1 200 socialtjänstärenden registrerats hos JO. Det är en tioprocentig ökning jämfört med föregående år och gör till JO:s enskilt största tillsynsområde. Ett nytt fenomen som JO uppmärksammar oss på gäller informationsinhämtningen på internet i till exempel ärenden om försörjningsstöd. JO konstaterar att det inte finns några formella hinder mot att inom ramen för en utredning om till exempel försörjningsstöd hämtar in offentliga uppgifter på internet - nej, inte ens om det sker utan den enskildes samtycke. Däremot påpekar JO att den grundläggande principen att utredningar ska bedrivas i samråd med den enskilde också gäller i den här typen av ärenden där myndigheter hämtar uppgifter på internet. I klartext betyder det att helt enkelt inte ska surfa omkring och rutinmässigt söka efter information om personen som söker bistånd. Surfandet ska ha ett bestämt syfte, till exempel att det är nödvändigt för att kontrollera en uppgift som har lämnats in. JO uttalar också att det inte får komma i fråga att en tjänsteman inom försöker få fram uppgifter om en enskild genom att till exempel använda privata Facebookkonton. JO understryker mot den här bakgrunden att det är angeläget att myndigheterna tar fram riktlinjer och rutiner för dessa nya verktyg, om man avser att använda dem i sin informationssökning i de här ärendena. KU delar JO:s uppfattning, som jag uppfattat det, och har fört en liten diskussion än så länge om i vilken form JO:s synpunkter ska kunna hanteras i det här avseendet. Domstolsfrågor är av särskild vikt för KU. De ligger också mig varmt om hjärtat. De rör ju själva kärnan i hur rättsstaten fungerar och hur rättsstaten ska fungera. Jag vill därför säga några ord om just JO:s granskning av domstolarna. I ett fall riktar JO allvarlig kritik mot en rådman vid som utan stöd i lag har beslutat om hemlig övervakning av elektronisk kommunikation. Allvarlig kritik riktas också mot en annan rådman i samma tingsrätt för att denna låtit handläggningen i ett vårdnadsmål dra ut , närmare bestämt , som vi hörde talas om här tidigare. JO riktar även kritik mot en domare i för att domstolen har dömt en person för en gärning som han inte var åtalad för. De här tre fallen exemplifierar vad som kan gå allvarligt snett i våra domstolar. Man kan fråga sig om inte borde agera på ett mer aktivt sätt. Jag har funderat en hel del på det. Jag är medveten om att det är en annan debatt, men möjligen kan det finnas skäl för att börja fundera på behovet av en noggrannare domarrekrytering. De uppräknade fallen kan också väcka frågor och funderingar om domstolarnas arbetsförhållanden och resurstilldelning. Avslutningsvis, herr talman, vill jag passa på att ge en liten lägesrapport om tillkännagivande till regeringen med anledning av att JO i ämbetsberättelsen återkommer till hur man ska komma till rätta med de problem som uppstår när kommuners och myndigheters personal blir utsatta för enskilda personers frekventa och omfattande framställningar om att få ta del av allmänna handlingar. Enligt tillkännagivandet ska regeringen utreda frågan om möjliga åtgärder för att med bibehållen respekt för offentlighetsprincipen möta de utmaningar som kan uppstå vid just mycket frekventa och omfattande framställningar. Jag kan då berätta att meddelade justitie- och migrationsminister i ett svar på en skriftlig fråga att han avser att ge en utredare i uppdrag att undersöka förekomsten av eventuellt missbruk av offentlighetsprincipen och analysera behovet av åtgärder. Det är ett klart besked som utskottet naturligtvis välkomnar. Med de orden, herr talman, föreslår också jag att lägger JO:s ämbetsberättelse till handlingarna. Justitieombudsmännens funktion i samhället är att skydda medborgarna mot övergrepp som begås av myndigheterna och att återrapportera detta till . Det är av den sistnämnda anledningen vi har dagens diskussion. Enligt årets ämbetsberättelse har JO hanterat drygt 7 000 ärenden . Jag tänker inte redogöra för alla dessa; det ska jag skona kammaren från. Jag ska dock ta upp några exempel, och föregående talare har redan nämnt några. Det handlar om vårdgivare som lämnar ut känsliga uppgifter om sina patienter. När det gäller journalföringen är det väldigt känsliga uppgifter. Här har JO valt att ge kritik. Det handlar om hur kriminalvården har brustit i hanteringen av intagna och nekat vård eller inte gett vård trots att borde varit uppenbart för kriminalvården att de intagna behövde det. Det finns också allvarliga fall där JO tittat på tingsrätter och hanteringen av vårdnadstvister, vilket en tidigare talare var inne på. Det finns exempel på att man fördröjt en tvist eller att en tvist tagit nära , vilket givetvis inte är bra för vare sig barn eller föräldrar. Även i detta fall riktar JO allvarlig kritik. Låt oss titta på utvecklingen av justitieombudsmännens uppdrag och ämbetsberättelse. Man kan gå tillbaka ända till 1999 i den statistik som finns i årets ämbetsberättelse. Då kan man konstatera att klagomålshanteringen har ökat kraftigt. Det har i regel skett på bekostnad av inspektionsverksamheten. JO utför flera olika inspektioner. utfördes 113 inspektioner på eget initiativ. hanterade man 4 500 klagomål och anmälningar. har detta förändrats en hel del. Då hanterades 7 143 klagomålsärenden av , men det utfördes bara 78 inspektioner. JO skriver i sin ämbetsberättelse att prövningen av klagomålsärendena tar huvuddelen av JO:s handläggningsresurser i anspråk. Antalet inspektioner och övriga granskningar på JO:s eget initiativ ligger på samma nivå som föregående år men är alltjämt färre än vad JO anser önskvärt. Här bör även nämnas att JO har skärpt kraven på vad som ska anses utgöra ett klagomål. Något hundratal skrifter som tidigare skulle ha registrerats som klagomål har i stället hanterats i administrativ ordning. Av denna anledning har valt att i betänkandet ha ett särskilt yttrande, som jag vill uppmärksamma kammaren på. Anledningen till att tycker att det är viktigt att vi ser mer inspektioner från JO:s sida är att inspektioner har en förmåga att träffa de personer som har den lägsta förmågan att själva initiera anmälningar, alltså den absolut svagaste gruppen i samhället som inte har styrkan och förmågan att själv göra JO-anmälningar och driva processer. Vi behandlar JO:s ämbetsberättelse. Det handlar om 7 358 ärenden, vilket är en liten ökning jämfört med året innan. uppmärksammade KU alldeles särskilt det långa häktningstiderna, och det märks nu att det har pågått ett visst arbete på detta område. De fyra ombudsmännen har haft störst fokus på socialtjänst och LSS-ärenden. Det är ett stort antal ärenden som berör detta. har kriminalvården utgjort den största bördan, men har det gått över på . Det KU i sin hearing alldeles särskilt har uppmärksammat är att kommunerna har fler områden att titta på. Det gäller till exempel PBL-ärenden där man tydligt ser att det finns bristande handläggning i kommunerna. När vi under hearingen ställde frågor på detta uppmärksammade flera av justitieombudsmännen att det ibland finns en bristande kompetens, framför allt juridisk, i de små kommunerna. Därför skriver utskottet i sitt ställningstagande: "Utskottet vill betona vikten av att den kommunala ärendehanteringen håller en god förvaltningsrättslig standard. För att detta ska kunna säkerställas krävs bl.a. att kommunens tjänstemän har den kompetens som krävs. Kommunerna har i sin roll som arbetsgivare ett ansvar för att de anställda ges den kompetensutveckling och det stöd i övrigt som kan behövas. Utskottet ser vidare positivt på det uppdrag som regeringen har lämnat till om kompetensinsatser när det gäller bl.a. prövning och beslut enligt ." Det är viktigt att uppmärksammar JO:s arbete.