bet · H301FiU24 · 2016-05-31 00:00:00 — Utvärdering av penningpolitiken för perioden –2015 Utskottet redovisar sin årligt återkommande utvärdering av penningpolitiken och föreslår att godkänner vad utskottet sagt om penningpolitiken för perioden –2015. Utskottet konstaterar att efter omläggningen i mitten av 2014 har fört en mycket expansiv penningpolitik som, vad gäller både omfattning och använda åtgärder, saknar motstycke i modern svensk ekonomisk historia. Politiken är bl.a. en följd av det mycket låga internationella inflationstrycket och den mycket expansiva penningpolitiken i omvärlden, särskilt i euroområdet. Utskottet konstaterar också att inflationen och inflationsförväntningarna långsamt började stiga , bl.a. till följd av den expansiva penningpolitiken. Däremot låg inflationen fortfarande långt under inflationsmålet 2015 och under hela utvärderingsperioden –2015. Utskottet konstaterar dock att resursutnyttjandet i den svenska ekonomin successivt har stigit och att BNP ökade med , som arbetslösheten började sjunka. Utskottet upprepar sin tidigare bedömning att , med facit i hand, hade kunnat bedriva en mer expansiv penningpolitik och inledningen av 2014. Denna bedömning stöds också av slutsatserna i och externa utvärdering av penningpolitik 2010–2015 som lämnades till utskottet . Utskottet kommer att behandla den externa utvärderingen i ett annat betänkande . Då kommer utskottet även att behandla formerna för utskottets framtida granskningar av penningpolitiken. Utskottets förslag till riksdagsbeslut Utvärdering av penningpolitiken för perioden –2015 Sammanfattning av Redogörelse för penningpolitiken 2015… Externa bedömningar av penningpolitiken Tabell 2 Inflationen i Tabell 3 Produktion och sysselsättning i Diagram 1 BNP-tillväxten i och omvärlden Diagram 2 Arbetsmarknadens utveckling i Diagram 3 Inflationen i Diagram 4 Kronans utveckling Diagram 5 Jämförelse mellan och andra prognosmakares BNP-bedömningar Diagram 6 Jämförelse mellan och andra prognosmakares KPI-prognoser Utskottets förslag till riksdagsbeslut Utvärdering av penningpolitiken för perioden –2015 godkänner vad utskottet anfört om penningpolitiken för perioden –2015. Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (S), (M), (S), (M), (S), (SD), (M), (S), (C), (MP), (M), (L), (S), (S), (V), (SD) och (KD). har sedan den nya riksbankslagen trädde i kraft och fick en självständig ställning i förhållande till och regeringen genomfört årliga utvärderingar av penningpolitiken. redovisas dessa i ett separat betänkande. Detta betänkande innehåller utvärderingen av penningpolitiken för perioden –2015. Utvärderingen bygger bl.a. på för penningpolitiken 2015 och på andra externa bedömningar av den svenska penningpolitiken . redogörelse är den första av två skriftliga rapporter som enligt riksbankslagen ska lämna till finansutskottet. Utskottets öppna utfrågningar med riksbankschefen och en av de fem vice riksbankscheferna är andra viktiga delar i utskottets granskning av penningpolitiken. hålls öppna utfrågningar , en /mars, en /september och en . Protokollet från den öppna utfrågning som hölls finns publicerat i Rapporter från 2015/16:RFR12. genomför utskottet även en extern och oberoende utvärdering av penningpolitiken . har tre externa utvärderingar genomförts. Den första genomfördes av professorerna (2006/07:RFR1) och den andra av professorerna (2010/11:RFR5). Den tredje utvärderingen lämnades till utskottet och genomfördes av , tidigare chef för , och , professor vid i (2015/16:RFR6). Utskottet kommer att behandla den utvärderingen . Målet för penningpolitiken är enligt riksbankslagen att upprätthålla ett fast penningvärde. Enligt lagens förarbeten ska också, utan att åsidosätta prisstabilitetsmålet, stödja målen för den allmänna ekonomiska politiken för att uppnå hållbar tillväxt och hög sysselsättning. beslutade dåvarande riksbanksfullmäktige att den operativa penningpolitiken skulle bedrivas utifrån ett inflationsmål. Målet började formellt att gälla och gäller än . Målet är att inflationen, mätt som årlig procentuell förändring av konsumentprisindex (KPI), ska vara . fanns ett s.k. toleransintervall på ± . Det togs bort av bl.a. med motiveringen att det inte har någon praktisk betydelse och att det finns en stor förståelse för att penningpolitiken bedrivs under osäkerhet och att inflationen kan hamna en bit från målet. I bl.a. de penningpolitiska rapporterna och redogörelsen för penningpolitiken redovisar grundstenarna i den strategi som banken använder för att nå målet för penningpolitiken. Strategin presenteras kortfattat i punkterna nedan: • Målet för penningpolitiken är enligt riksbankslagen att upprätthålla ett fast penningvärde. preciserar detta som ett mål för inflationen som innebär att den årliga förändringen av KPI ska vara . • som penningpolitiken inriktas mot att uppfylla inflationsmålet ska den stödja målen för den allmänna ekonomiska politiken för att uppnå en hållbar tillväxt och hög sysselsättning. Detta görs genom att , förutom att stabilisera inflationen runt inflationsmålet, strävar efter att stabilisera produktionen och sysselsättningen runt långsiktigt hållbara utvecklingsbanor. bedriver därmed vad som kallas en flexibel inflationsmålspolitik. Det innebär inte att gör avkall på att inflationsmålet är överordnat. • Det tar tid innan penningpolitiken får full effekt på inflationen och realekonomin. Därför vägleds penningpolitiken av prognoser för den ekonomiska utvecklingen. publicerar bl.a. en bedömning av hur reporäntan kommer att utvecklas framöver. • Vid varje penningpolitiskt beslutstillfälle gör direktionen en bedömning av vilken bana för reporäntan och eventuellt vilka andra kompletterande åtgärder som behövs för att penningpolitiken ska vara väl avvägd. Avvägningen handlar normalt om att hitta en lämplig balans mellan stabiliseringen av inflationen runt inflationsmålet och stabiliseringen av realekonomin. • Det finns inget generellt svar på frågan hur snabbt siktar på att föra tillbaka inflationen till om den avviker från målet. En snabb återgång kan i vissa lägen få effekter på produktionen och sysselsättningen som inte är önskvärda, medan en långsam återgång kan försvaga trovärdigheten för inflationsmålet. I allmänhet har strävan varit att penningpolitiken anpassas så att inflationen förväntas vara någorlunda nära målet . • I uppdrag ingår enligt riksbankslagen även att främja ett säkert och effektivt betalningsväsen. Risker förknippade med utvecklingen på de finansiella marknaderna vägs in i räntebesluten. När det gäller att förebygga en obalanserad utveckling av tillgångspriser och skuldsättning spelar dock framför allt ett väl fungerande regelverk och en effektiv tillsyn en central roll. Penningpolitiken är enbart ett komplement. • I vissa lägen, som under finanskrisen –2009, kan reporäntan och räntebanan behöva kompletteras med andra åtgärder för att främja den finansiella stabiliteten och säkerställa att penningpolitiken får genomslag på ett effektivt sätt. • strävar efter att dess kommunikation ska vara öppen, saklig, begriplig och aktuell. Det gör det lättare för ekonomins aktörer att fatta bra ekonomiska beslut. Penningpolitiken blir också lättare att utvärdera. Utvärdering av penningpolitiken för perioden –2015 Utskottets förslag i korthet godkänner vad utskottet sagt om penningpolitiken för perioden –2015. Utskottet konstaterar att efter omläggningen i mitten av 2014 har fört en mycket expansiv penningpolitik som, vad gäller både omfattning och använda åtgärder, saknar motstycke i modern svensk ekonomisk historia. Utskottet konstaterar också att inflationen och inflationsförväntningarna långsamt började stiga , bl.a. till följd av den expansiva penningpolitiken. Däremot låg inflationen fortfarande långt under inflationsmålet 2015 och under hela utvärderingsperioden –2015. Utskottet konstaterar dock att resursutnyttjandet i den svenska ekonomin successivt har stigit och att BNP ökade med , som arbetslösheten började sjunka. Utskottet upprepar sin tidigare bedömning att , med facit i hand, hade kunnat bedriva en mer expansiv penningpolitik och inledningen av 2014. Denna bedömning stöds också av och externa utvärdering av penningpolitik 2010–2015. Utskottet kommer att behandla den externa utvärderingen i ett annat betänkande . Då kommer utskottet även att behandla formerna för utskottets framtida granskningar av penningpolitiken. Sammanfattning av Redogörelse för penningpolitiken 2015… Oväntat hög tillväxt 2015 Inledningen av 2013 präglades av den svaga konjunkturen i euroområdet. Efterfrågan på svenska exportvaror fortsatte att försämras, och exporten föll. Efter hand blev det bättre. Oron på de finansiella marknaderna avtog, USA-ekonomin visade tecken på återhämtning och både hushåll och företag började bli mer optimistiska om den ekonomiska framtiden. I hölls tillväxten uppe av en ökad hushållskonsumtion, vilket bl.a. berodde på en god inkomstutveckling och att arbetsmarknaden utvecklades relativt väl trots den svaga konjunkturen. Sysselsättningen steg med . Arbetslösheten låg dock kvar på en hög nivå, eftersom utbudet av arbetskraft ökade lika mycket som sysselsättningen. Återhämtningen gjorde att BNP steg . Diagram 1 BNP-tillväxten i och omvärlden Återhämtningen i världsekonomin fortsatte , om än i långsam takt. Den svenska exporten, som var i stort sett oförändrad , ökade och hushållskonsumtionen fortsatte att stiga. Den inhemska efterfrågan steg också genom att investeringarna i framför allt bostäder steg på nytt efter att ha minskat under både 2012 och 2013. På arbetsmarknaden fortsatte sysselsättningen att stiga. Men precis som ökade antalet personer i arbetskraften lika snabbt som sysselsättningen, vilket bidrog till att arbetslösheten låg kvar kring strax . Sammantaget steg BNP , vilket var betydligt bättre än tillväxten i euroområdet men i paritet med tillväxttakten i t.ex. och . Början av 2015 präglades av en långsam förbättring av den internationella konjunkturen med stora skillnader i tillväxt mellan länder och regioner. Ekonomin i euroområdet var fortfarande svag, medan aktiviteten i fortsatte att öka även om tillväxttakten bromsade in något och början av 2015. Tillväxtskillnaderna i kombination med t.ex. en fortsatt oro för den grekiska ekonomiska utvecklingen bidrog till att skapa osäkerhet på valutamarknaderna. Den internationella återhämtningen fortsatte att vara relativt svag med minskad ekonomisk aktivitet i många av de större s.k. tillväxtekonomierna, bl.a. till följd av sjunkande råvaru- och energipriser. Trots den långsamma internationella återhämtningen fortsatte den svenska ekonomin att växa starkt . BNP ökade med , vilket var betydligt högre än det historiska genomsnittet, högre än i och och mycket högre än tillväxten i euroområdet. Tillväxten var dessutom bred. Exporten ökade snabbare än tillväxten på den svenska exportmarknaden, mycket tack vare en stark tjänsteexport. Investeringarna ökade ytterligare efter den starka uppgången 2014, och hushållens konsumtion fortsatte att stiga. Även sysselsättningen fortsatte att öka, med . Antalet personer i arbetskraften steg inte lika snabbt som sysselsättningen, vilket bidrog till att arbetslösheten sjönk från 2015. Diagram 2 Arbetsmarknadens utveckling i … men fortsatt låg inflation med tendens till uppgång Trots den gradvisa förbättringen i den internationella konjunkturen och den allt starkare svenska konjunkturen var inflationstrycket lågt under hela utvärderingsperioden –2015. Mätt enligt konsumentprisindex (KPI) har inflationen pendlat kring nollstrecket till följd av det svaga internationella pristrycket, en inledningsvis stark krona, svårigheter för företagen att höja sina priser, kraftiga fall i både råvaru- och energipriserna och räntesänkningar under framför allt 2014 och 2015. Som framgår av diagram 3 började emellertid inflationen mätt enligt de underliggande inflationsmåtten KPIF, dvs. KPI rensat för effekterna av ränteförändringar, och KPIF exklusive energi att stiga och , bl.a. på grund av en svagare krona till följd av bl.a. expansiva penningpolitik och framåt. Inflationen mätt enligt KPI var oförändrad , medan den steg enligt KPIF och enligt KPIF exklusive energi. Diagram 3 Inflationen i … och en alltmer expansiv penningpolitik och negativ ränta Trots att inflationstrycket var lågt valde att hålla kvar reporäntan på under större delen av året, efter ett antal räntesänkningar . Det var först , när det blev tydligt att inflationen hade utvecklats betydligt svagare än vad banken och andra prognosmakare räknat med, som åter började sänka reporäntan. Räntesänkningarna fortsatte i takt med att inflationen tenderade att sjunka ytterligare till följd av bl.a. oljeprisfallet som de mer långsiktiga inflationsförväntningarna fortsatte att gradvis sjunka. sänktes reporäntan till då historiskt låga . började bedriva en mycket starkt expansiv penningpolitik för att få upp inflationen och hejda nedgången i inflationsförväntningar. En pådrivande faktor var att () annonserade att den skulle börja köpa obligationer i stor omfattning för att stödja den ekonomiska återhämtningen i euroområdet. ECB:s åtgärder riskerade att stärka kronan (se diagram 4), vilket i sin tur riskerade att ytterligare dämpa importpriserna och försvåra möjligheterna att få upp den svenska inflationen och inflationsförväntningarna. Procent, miljarder kronor Köp av statsobligationer, ackumulerat –0,10 –0,25 –0,25 –0,35 –0,35 –0,35 –0,35 –0,50 Som framgår av tabell 1 sänktes reporäntan till –0,, och den sänktes ytterligare till –0,. Räntesänkningarna kombinerades med omfattande köp av statsobligationer som gradvis utökades . beslutade att köpa obligationer och halva 2016 för sammanlagt . Det kan jämföras med ECB:s planerade obligationsköp på , motsvarande , fram . Diagram 4 Kronans utveckling KIX-index 18 november 1992=100 Inför årets första penningpolitiska sammanträde konstaterade direktionen att återhämtningen i världsekonomin fortsatte i en relativt långsam takt, men att riskerna för en sämre utveckling hade ökat. Den ekonomiska aktiviteten i euroområdet var t.ex. fortfarande låg, medan aktiviteten i ekonomi tilltog, vilket fick effekt på ländernas penningpolitik och gav stora rörelser på valutamarknaden. Utvecklingen i den grekiska ekonomin bidrog till riskerna för en sämre ekonomisk utveckling. Däremot räknade direktionen med att den svenska tillväxten skulle öka snabbare som situationen på arbetsmarknaden skulle förbättras. Drivande i den utvecklingen var den expansiva penningpolitiken i kombination med det låga oljepriset och en svagare krona. Direktionen förväntade sig att inflationen mätt enligt KPIF skulle stiga, även om nivån vid beslutstillfället var låg och långt under inflationsmålet på . Enligt direktionen fanns det dock risk för att inflationen skulle bli lägre än prognosen, på grund av det fallande oljepriset. Direktionen konstaterade att de svenska inflationsförväntningarna fallit ytterligare och att ECB aviserat en ännu expansivare penningpolitik i euroområdet genom omfattande köp av obligationer, vilket riskerade att stärka den svenska kronan och ytterligare dämpa importpriserna. Direktionen beslutade därför att sänka reporäntan till –0,, den första negativa reporäntan i modern svensk ekonomisk historia. Direktionen beslutade att börja köpa statsobligationer för för att göra penningpolitiken ännu mer expansiv. Vid ett extrainsatt penningpolitiskt sammanträde konstaterade direktionen att den svenska kronan hade börjat stärkas i snabbt takt mot euron till följd ECB:s omfattande köp av obligationer på marknaden. var att köpa finansiella tillgångar för , vilket motsvarar . Om kronan fortsatte att stärkas skulle det riskera att bryta uppgången i inflationen och ytterligare dämpa inflationsförväntningarna. En kronförstärkning skulle dessutom försämra exportutsikterna. För att säkerställa en uppgång i inflationen beslutade direktionen att sänka reporäntan till –0,och att utöka köpen av statsobligationer med . Inför sammanträdet konstaterade att de penningpolitiska åtgärderna fått effekt: Förstärkningen av kronan mot euron hade upphört. kom tydligare signaler om att inflationen sakta börjat stiga och att inflationsförväntningarna i ekonomin ökat något. Osäkerheten om konjunkturen i världsekonomin var dock fortfarande stor, även om den svenska ekonomin växte i god takt som situationen på arbetsmarknaden förbättrades och arbetslösheten sjönk. Direktionen bedömde att en svagare konjunktur i omvärlden eller en ny snabb förstärkning av kronan skulle kunna innebära att den svenska inflationen inte steg tillräckligt snabbt mot inflationsmålet. Direktionen var fortfarande orolig över vilka effekter ECB:s omfattande köp av obligationer skulle få på kronan. Direktionen beslutade att hålla reporäntan oförändrad och valde i stället att utöka köpen av statsobligationer med 40–. Obligationsköpen skulle genomföras . Däremot beslutade direktionen att justera ned prognosen för reporäntans framtida utveckling kraftigt. Enligt prognosen skulle reporäntan långsamt börja höjas först . Inför det penningpolitiska sammanträdet kom allt fler tecken på att den mycket expansiva penningpolitiken började få effekt. KPIF-inflationen steg till , efter att ha legat på , och konjunkturuppgången i den svenska ekonomin blev allt tydligare. Valuta- och räntemarknaderna hade dock präglats av stor osäkerhet och stora rörelser, till följd av bl.a. ECB:s stora obligationsköp och osäkerhet om tidpunkten för och takten i kommande räntehöjningar i . Sammantaget var kronan något starkare än vad tidigare hade räknat med. I likhet med vid mötet bedömde att en starkare krona riskerade att dämpa den förväntade uppgången i importpriserna, vilket i sin tur riskerade att bryta uppgången i inflationen. För att säkerställa att inflationen fortsatte att stiga mot inflationsmålet beslutade direktionen att sänka reporäntan till –0,som köpen av statsobligationer utökades med ytterligare , till sammanlagt . Utvecklingen bekräftade att återhämtningen i världsekonomin fortsatte. Tillväxten i och förbättrades stadigt, medan återhämtningen i euroområdet var mer måttlig. Osäkerheten kring utvecklingen i och andra tillväxtländer var dock fortfarande stor, vilket bidrog till att råvarupriserna fortsatte att sjunka. Den svenska ekonomin fortsatte att utvecklas väl, och inflationen var på väg uppåt. Inför sammanträdet bedömde att KPIF-inflationen skulle stiga till nära inflationsmålet på . Direktionen valde därför att hålla reporäntan oförändrad och att fortsätta att köpa obligationer på marknaden enligt den tidigare fastställda planen. växte osäkerheten om styrkan i återhämtningen i världsekonomin. skrev ned sin prognos över den internationella inflationsutvecklingen och gjorde bedömningen att centralbankerna sannolikt skulle tvingas föra en expansiv penningpolitik under en betydligt än vad banken tidigare hade räknat med. De försämrade inflationsutsikterna innebar att banken bedömde att även den svenska penningpolitiken skulle behöva blir mer expansiv för att hålla inflationsuppgången vid liv och stödja den positiva svenska ekonomiska utvecklingen. Vid sammanträdet beslutade direktionen att hålla reporäntan oförändrad på –0,men att utöka köpen av statsobligationer med ytterligare till sammanlagt till mitten av 2016. Den första prognostiserade höjningen av reporäntan senarelades med jämfört med prognosen . Efter direktionens sammanträde annonserade ECB att den tänkte utöka köpen av obligationer för att ytterligare öka likviditeten i euroområdet som den sänkte sin inlåningsränta. Den fortsatta expansiva penningpolitiken i euroområdet ökade kraven på en fortsatt mycket expansiv svensk penningpolitik. Risken var annars att kronan skulle stärkas snabbare än vad tidigare räknat med, vilket skulle göra det svårare att få upp inflationen och stabilisera den runt inflationsmålet. Vid det penningpolitiska sammanträdet beslutade dock direktionen att behålla reporäntan oförändrad på –0,och genomföra obligationsköpen enligt beslutet . Efter sammanträdet stärktes kronan mot flertalet valutor, vilket hotade att bryta uppgången i inflationen. meddelade att den hade hög beredskap för att intervenera på valutamarknaden för att förhindra en fortsatt förstärkning av kronan. De penningpolitiska besluten och reservationerna I punkterna nedan sammanfattas besluten och reservationerna vid direktionens penningpolitiska möten . Reporäntan sänktes till –0,. Prognosen för reporäntans utveckling justerades ned något. Dessutom beslutades att skulle köpa statsobligationer för . Vice riksbankschef reserverade sig mot beslutet att köpa statsobligationer. Reporäntan sänktes till –0,. Direktionen beslutade att köpa statsobligationer för ytterligare . Besluten var enhälliga. Reporäntan lämnades oförändrad, men prognosen för reporäntans utveckling justerades ned relativt kraftigt. Direktionen beslutade också att köpa statsobligationer för ytterligare 40–. Besluten var enhälliga. Reporäntan sänktes till –0,. Köpen av statsobligationer utökades med ytterligare . Vice riksbankschef reserverade sig mot beslutet att sänka reporäntan. Reporäntan lämnades oförändrad. Beslutet var enhälliga. Reporäntan lämnades oförändrad, men prognosen för reporäntans utveckling justerades ned. Tidpunkten för en första höjning av räntan sköts framåt i tiden. Köpen av obligationer utökades med ytterligare . Besluten var enhälliga. Reporäntan lämnades oförändrad på –0,. Beslutet var enhälliga. Direktionens diskussion om den negativa räntan och köpen av obligationer Diskussionen i direktionen dominerades av frågorna om den låga inflationen och risken för att inflationsförväntningarna skulle fortsätta att sjunka, penningpolitiken i omvärlden och kronans utveckling samt den negativa reporäntan och obligationsköp. Redovisningen nedan tar upp frågorna kring reporäntan och obligationsköpen. sänkte reporäntan till negativa tal som banken började köpa statsobligationer i stor omfattning för att göra penningpolitiken ännu mer expansiv. Båda åtgärderna är historiska i den meningen att de inte tidigare använts, åtminstone inte i nutid och inte tillsammans. Enligt redogörelsen identifierade direktionen tre möjliga problem med negativa räntor. Det första handlade om tekniska och praktiska komplikationer, dvs. att lagar, förordningar, avtalsvillkor och liknande inte är utformade för en värld med negativa räntor. Efter hand visade det sig dock att problemen var begränsade. Det andra problemet handlade om att efterfrågan på kontanter riskerade att öka. Så här långt har inte efterfrågan på kontanter ökat nämnvärt, men ju mer negativ reporäntan blir, desto större blir risken att kontantefterfrågan gradvis börjar öka. Det tredje problemet var att ekonomins olika aktörer inte skulle agera på samma sätt i en värld med negativa räntor som i en värld med positiva räntor. Enligt direktionen finns det t.ex. en risk för att aktörer som möter sjunkande negativa räntor i sin jakt på avkastning ökar riskerna i sina portföljer mer än vad de skulle ha gjort om det var positiva räntor som sjönk. har dock den negativa räntan fungerat som förväntat. Hushållens och företagens inlåningsräntor har inte blivit negativa, men däremot har sänkningarna till negativ ränta på ett normalt sätt slagit igenom på utlåningsräntorna till hushållen och företagen. I redogörelsen konstateras att köp av obligationer i stor omfattning kan vara en lämplig åtgärd om vill göra penningpolitiken mer expansiv när reporäntan har nått eller ligger nära sin nedre gräns. Köpen kan då pressa ned olika marknadsräntor, framför allt de långa obligationsräntorna. Det är också tänkbart att man genom att minska mängden obligationer på marknaden tvingar eller lockar investerare till att i stället hålla andra mer riskfyllda tillgångar. Det kan i sin tur innebära att företag och hushåll får lättare att hitta finansiering, vilket kan stimulera den ekonomiska aktiviteten. Vidare kan kronkursen försvagas om investerarna i stället väljer att placera i utländska tillgångar.