· H301SoU3 · 2016-01-13 13:03:16 — Vi ska nu debattera det lagförslag om assisterad befruktning för ensamstående kvinnor som regeringen har lagt fram. Det är viktigt att i inledningen av debatten påpeka att detta inte är en debatt om ensamstående föräldrar. Det är inte en debatt om huruvida en ensamstående förälder kan vara en bra förälder. En ensamstående förälder kan självklart vara en helt enastående förälder. Det handlar inte heller om vad som är en fullvärdig familj. Det är självklart så att en familj med en ensamstående förälder med barn också kan vara en fullvärdig familj, en familj som ska behandlas med samma respekt och ges samma stöd av samhället som en familj med två närvarande föräldrar. Detta handlar i stället om vilken lagstiftning som vi ska ha och vilka intressen som vi som statens företrädare ska värna. När det gäller alla frågor som rör barn är det för oss kristdemokrater helt självklart att vi utgår från barnets perspektiv. Vad är barnets intressen? Vad är det som vi har att försvara? Beträffande barnfrågor har vi ett mycket gott stöd i , och är otvetydig vad gäller barns rättigheter till föräldrar. Där slås det fast att barn så långt som möjligt ska ha kännedom om sina föräldrar och få möjlighet att växa upp tillsammans med dem och att fostras av dem. Och det är vi som stat, som har skrivit under , som är skyldiga att se till att det så långt som möjligt blir så. Det är inte alltid möjligt. kan barn inte leva tillsammans med sina föräldrar, och då är det vårt ansvar att se till att barn får det så tryggt som möjligt. Men har vi att ta ställning till ett lagförslag som har till syfte att från början frånta barn en pappa. För oss kristdemokrater är det mycket svårt att förstå hur detta lagförslag kan läggas på bord när vi i alla andra sammanhang när vi debatterar familjepolitik och föräldrar talar om hur viktiga pappor är. Då talar vi om att pappor behövs i sina barns liv, att pappor ska vara mer närvarande och att pappor borde ta ut mer föräldraförsäkring, prata mer med sina barn och ta ett större ansvar i barnens vardagsliv. är flera partier i denna kammare beredda att gå fram med ett lagförslag där det sägs att pappan över huvud taget inte behövs. Denna lag sätter vuxnas längtan efter barn framför barns rätt till föräldrar. Redan i den utredning som ligger till grund för lagförslaget slår man också fast detta. Man konstaterar att detta inte handlar om barns rättigheter eller om barns intressen. Det handlar om vuxnas intressen. Det är beklagligt. Regeringen är till och med så ivrig med att gå fram med förslaget att man inte är beredd att vänta på slutbetänkandet, trots att flera remissinstanser, bland annat , pekar på att det finns stora brister när det gäller att skydda barnens rättigheter i fråga om bland annat kännedom till sitt ursprung, som inte är belysta i detta lagförslag. , om en månad, kommer slutbetänkandet. Men regeringen är inte beredd att invänta det utan är beredd att redan nu gå fram med ett lagförslag där barnens rättigheter inte är tillräckligt belysta. är emot förslaget om att medverka till att ensamstående kvinnor ska kunna insemineras därför att vi sätter barns rättigheter framför vuxnas längtan. Dagens debatt handlar om regeringens förslag i propositionen om assisterad befruktning för ensamstående kvinnor. Frågan handlar om, anser vi, om staten ska stimulera och främja att barn kommer till världen med endast en förälder redan från dag ett i sitt liv. Lagförslaget avser att undanröja en påstådd diskriminering av ensamstående kvinnor som inte kan få assisterad befruktning i . Vi i har väckt en motion i vilken vi föreslår att man ska avslå regeringens proposition. Utgångspunkten för familjepolitik är att barnets bästa ska beaktas i alla situationer inom familjepolitikens område. Dagens debatt handlar absolut inte om att ensamstående kvinnor eller män på något sätt skulle vara dåliga föräldrar. Många par skiljer sig eller separerar, varför det i vårt samhälle finns många barn som lever med endast en mamma eller en pappa. Ofta finns dock båda föräldrarna med i bilden som ett stöd, även om det kan vara en av föräldrarna som tar ett större ansvar. Detta är något vi från samhällets sida inte kan undvika. Även om vi med parterapi och annat stöd för att skapa trygga familjer kan hjälpa, och genom politiska beslut bidra till att lösa livspusslet för föräldrarna och ge goda förutsättningar för en god familjerelation, kan vi aldrig undvika att par separerar. Ett av de främsta skälen är att vi anser att ett barn har rätt till två vårdnadshavare. Det är en av flera anledningar. Ett av de viktigaste argumenten för detta är den ekonomiska och sociala tryggheten för barnet. Det är en trygghet som i större utsträckning kan garanteras om det finns två vårdnadshavare. I nästan alla andra sammanhang när frågan om barn och deras vårdnadshavare diskuteras betonas vikten av en pappa. Föräldrar är de viktigaste personerna under ett barns första levnadsår, och vi anser att alla barn behöver och har rätt till både en mamma och en pappa. Det är viktigt att betona att en ensam vårdnadshavare inte behöver vara sämre än två vårdnadshavare. Däremot ökar sårbarheten om något skulle hända den ensamstående föräldern, i detta fall mamman. Två föräldrar ger helt enkelt barnet en större trygghet i ekonomiskt, rättsligt och socialt hänseende om en förälder skulle bli sjuk eller avlida. I det fall två föräldrar skiljer sig finns ändå den andra föräldern där och kan rycka in om något skulle hända. Släktingar kan ha en viktig roll men kan vid en förälders bortgång inte helt ersätta föräldern, oavsett hur bra relationen till barnet är. Vi utgår helt enkelt från barnets bästa och barnets villkor. Därför vill vi inte medverka till att förringa pappans betydelse eller barnets rätt till båda sina föräldrar. I målkonflikten mellan att ge en barnlös kvinna rätten att få ett barn och barnets behov av två vårdnadshavare, både en mamma och en pappa, väljer vi att ställa oss på barnets sida. Barnets rätt till sina föräldrar deklareras också tydligt i . Det kan ifrågasättas om inte förslaget att ge ensamstående kvinnor möjlighet att skaffa barn via assisterad befruktning kan tänkas strida mot . I konventionens artikel 3 framgår att barnets bästa ska komma i främsta rummet vid alla beslut som berör barn. Det framhålls också i flera artiklar i att det är centralt att ett barn har två föräldrar. Bland annat i sjunde artikel framhålls att ett barn så långt det är möjligt har rätt att få vetskap om sina föräldrar och få sin omvårdnad av dem. Sammanfattningsvis anser vi att det vore djupt olyckligt om lagförslaget godkändes, då det skulle innebära att svensk sjukvård bidrar till att det föds barn som saknar pappor redan från livets början. Man kan inte råda över livets utveckling och över dödsfall och andra orsaker som gör att en förälder försvinner från barns liv, men vi ska inte stimulera och bidra till en utveckling där barn redan från början bara har en förälder. Hur stor barnlängtan en ensamstående kvinna än har är det vår fasta övertygelse att barn har rätt till båda sina föräldrar. Det är för oss sverigedemokrater helt självklart att barnets bästa och barnperspektivet, det vill säga rätten till två föräldrar, ska väga tyngre än kvinnans önskan om barn. bör därför avslå propositionen om att tillåta assisterad befruktning av ensamstående kvinnor. Äntligen kommer vi att klubba beslutet att även ensamstående kvinnor ska ges rätt till assisterad befruktning. är det hög tid att förstå att familjer ser ut på andra sätt än . Det är också dags för en harmonisering med de övriga nordiska länderna. Ensamstående kvinnor kan få tillgång till assisterad befruktning i alla övriga nordiska länder, förutom . Det har varit en lång resa och en lång kamp, och jag vill passa på att tacka från Liberalerna som har kämpat i frågan väldigt . Jag vill också tacka mitt eget parti - väckte en motion om detta . Det är alltså ingen ny fråga, utan den har debatterats . Barn som växer upp formas av sin miljö och av den kärlek, omvårdnad, kontinuitet och respekt barnet får från en mamma, en pappa, en ensamstående mamma, två mammor eller två pappor - av de människor som omger barnet och som ser barnet och barnets behov. Det avgörande för ett barn är inte att det finns en mamma och en pappa, alltså en traditionell kärnfamilj, utan det avgörande för ett barn är att växa upp i kärlek och respekt och att få den omvårdnad varje barn har rätt att få. ska samma villkor gälla för ensamstående kvinnor som för par vid assisterad befruktning. En läkare ska pröva om både par och ensamstående barn har medicinska, psykologiska och sociala förhållanden som är lämpliga. Frågan är: Fixar jag att vara en god förälder, och kommer barnet att växa upp i en god miljö? I reservation lyfts de ekonomiska och sociala aspekterna in, och lyfts fram. Traditionella familjer är ingen garanti för lycka och välgång, utan det som betyder något är det nätverk som finns runt ett barn. Vad gäller skulle jag önska att tittade på just även när det gäller flyktingar. Det vore väl fint. hänvisar i sitt motstånd mot olika typer av familjepolitiska reformer ofta till barnperspektivet och . Man översätter i det här fallet barnperspektivet till rätten att känna till sitt genetiska ursprung. Det gör det kristdemokratiska motståndet i frågan om ensamstående kvinnors tillgång till assisterad befruktning extra intressant. Det har nämligen varit så att svenska ensamstående kvinnor har åkt till andra länder för att få just assisterad befruktning. Då får barnen inte kunskap om sitt genetiska ursprung eftersom spermadonatorer i många av dessa länder, till skillnad från i , får vara anonyma. Svensk lagstiftning ger barn rätt att få denna information. Om ensamstående kvinnor nu ges möjlighet till assisterad befruktning i skulle det alltså stärka dessa barns rätt till kunskap om deras genetiska ursprung. Det borde ju vara positivt vad gäller barnperspektivet. En människas relationsstatus säger ingenting om det sociala nätverket. Ensamstående personer kan leva i ett rikt socialt nätverk, och familjen kan vara mycket mer än mamma, pappa, barn. Den lag som ska klubbas innebär att det är läkaren som ska avgöra om en speciell donators spermier ska användas. Kvinnan eller paret kan ha önskemål, med det är läkaren som ska avgöra detta. Vi inom Vänstern hade gärna gått ett steg till. Vi vill att man oavsett om man lever som par eller är ensamstående ska ha rätt att välja donator. Det skapar en större trygghet för alla inblandande parter, och vi kommer att yrka bifall till reservation nr 1 under punkt 3. Vänstern vill också utvidga rätten att utföra insemination utanför universitetssjukhusen till att även gälla barnmorskemottagningarna. Specifikt för dem som inte har problem med infertilitet skulle det betyda att man kortade köerna ganska raskt. Det som behövs nu är en modern familjepolitik à la 2016 som inkluderar alla i stället för att ifrågasätta människors olika val för hur de lever sina liv. får vi en jämställd och jämlik lag. Det är en seger för alla oss som vet att familjer ser olika ut och som vill att lagstiftningen ska hänga med i det som sker i samhället. Länge leve det samhälle som framhärdar i att det avgörande för ett barn är att växa upp i kärlek och respekt och att få den omvårdnad som varje barn ska få - i olika typer av familjer! Jag yrkar bifall till propositionen med undantag av vår reservation nr 3. Jag börjar med att yrka bifall till reservation 2, vilket jag glömde när jag höll mitt huvudanförande. Till och har jag en fråga. Jag skulle egentligen kunna formulera den så kort som: Är pappor viktiga för sina barn? Men innan jag ger möjlighet att svara på frågan vill jag säga att jag är glad att vi har kommit så långt i i synen på föräldraskap att vi i väldigt stora delar behandlar och ser på mammor och pappor som lika mycket föräldrar. Det har tagit . Även om vi har en föräldraförsäkring som är unik i världen och som, från att den infördes , har gjort att mammor och pappor har lika rätt att vara föräldralediga. Lagstiftningen är i huvudsak helt lika, därför att vi ser mammor och pappor som lika mycket föräldrar. När vi debatterar mycket av familjepolitiken pratar vi om föräldrar och menar då både mammor och pappor på lika villkor. Vi vet att det finns ojämställdhet. Vi vet att det ser olika ut. Och vi debatterar hur vi ska förmå mammor och pappor att ta lika stort ansvar. Vår utgångspunkt från , när vi pratar utifrån att pappor och mammor är lika viktiga för sina barn, är att barnen behöver båda föräldrarna. Barnen behöver sin pappa lika mycket som sin mamma. Barnen mår bra av att pappor ta ut mer föräldraledighet. Vuxenrelationen mår också bra av det. Framför allt mår barnen bra av att ha en nära och tät relation med båda sina föräldrar. Men här är berett att säga att pappor över huvud taget inte behövs. Därför frågan: Är pappor viktiga för sina barn? undrar jag om inte samhällsutvecklingen har sprungit ifrån KD eller att någonting har hänt. har vi olika typer av familjer. Vi har kärnfamiljer. Vi har familjer med två mammor och med två pappor. Pappor är viktiga. Mammor är viktiga. Farmödrar kan vara viktiga. Det är många runt ett barn som kan vara viktiga. Det är väldigt många som kan stötta ett barn under hela dess uppväxt. ser det väldigt olika ut i samhället. I min närkrets kan jag säga att jag har alla typer av familjer, så kallade stjärnfamiljer. Det viktiga för mig, för Vänstern och för oss som jag tror kommer att klubba det här är att barnen får den kärlek och den omsorg i de familjekonstellationer som finns. Ensamstående kvinnor som önskar få barn, och som inte kan befruktas här genom assisterad befruktning, åker till andra länder, . De åker exempelvis till där man har anonyma spermagivare. Om vi nu klubbar det här , vilket vi kommer att göra ungefär , innebär det att de här barnen får tillgång till sina genetiska pappor. Av olika utredningar framgår det att det går alldeles utmärkt för de barn som växer upp i olika typer av familjer. Vad ni gör är att ni exkluderar vissa typer av familjekonstellationer och säger: Men så här vill inte vi ha det. Vi vill att det ska vara en kärnfamilj. Och finns det inte en kärnfamilj ska inte den ensamstående kvinnan få hjälp med att bli befruktad. Ni väljer på det sättet exakt hur en familj ska se ut. Det tycker jag är ganska märkligt när vi nu pratar om människors lika rätt att välja sina liv. Jag tycker att 2016 är det att klubba det här. Det är bara att titta på vår omvärld. Jag får nog be att gå in och lyssna på mitt anförande igen. Det var ju inte så många minuter sedan som jag höll det, men du tycks redan helt och hållet ha bortsett från, glömt bort eller inte hört vad jag sa. Jag inledde mitt anförande med att säga att det här inte handlar om huruvida ensamstående kan vara bra föräldrar eller inte eller huruvida en familj med en ensamstående förälder med barn är en fullvärdig familj eller inte, för det är de. Det råder ingen tvekan om det. Ensamstående föräldrar kan vara helt utmärkta som föräldrar. En familj med en ensamstående med barn är en fullvärdig familj. Den ska ha samma respekt. Men det är inte det som den här lagstiftningen handlar om. Den här lagstiftningen handlar om barn som från början fråntas rätten att få en pappa, inte om huruvida en familj där ett barn har blivit av med en förälder är en fullvärdig familj, om den förälder som är kvar är en bra förälder. Det kan den absolut vara. Det här handlar om huruvida barn har rätt till sin pappa eller inte. och är överens om att ska vara svensk lag. säger att barn ska få vetskap om vilka som är deras föräldrar och få omvårdnad av dessa. Barn har alltså rätt till det, men med lagstiftningen vill ni nu frånta barnen den rättigheten. Jag gissar att skyndsamheten handlar om att man vill införa som lag. Om man skulle ha gjort det först skulle man inte ha kunnat införa den här lagstiftningen, för den strider mot och fråntar barnen möjligheten att få en pappa. säger att det är bättre att man får assisterad befruktning i , för då får barnen tillgång till den andra föräldern. Nej, det får de inte. Under hela uppväxten, från , blir man utan rätten till en förälder. När man blivit vuxen kan man få veta vem som var ursprunget till ens genetiska ursprung, men man fråntas rätten att ha en pappa. Så frågan kvarstår, för den svarade du inte på: Är pappor viktiga för sina barn? Ja, pappor kan vara bra men de kan också vara dåliga. Mammor kan också vara dåliga. Det viktiga tycker jag är att vi står här 2016 och diskuterar en lagstiftning som man har genomfört i andra länder. Det du säger, även om du säger att du tycker att ensamstående föräldrar kan vara jättebra, är att det inte är riktigt bra, att det inte är riktigt okej att kvinnor nu kan välja att få assisterad befruktning i , för ni saknar ju pappan. Ni i KD säger: Vi vill ha familjen med mamma, pappa och barn. Det är precis vad du säger och den signal som du skickar till kvinnor som adopterar, ensamstående kvinnor, pappor och pappor samt mammor och mammor som lever med sina barn, vilka det går alldeles utmärkt för och som får den kärlek, omvårdnad och respekt de ska ha. Det är det som är det viktiga 2016. kommer med all sannolikhet att rösta igenom ett bra och oerhört efterlängtat förslag. fick kvinnor som lever i samkönade par i rätt till assisterad befruktning. Det var ett viktigt beslut då. Och många barn växer upp med två mammor, där den ena är biologisk mamma och där paret har fått hjälp med insemination. är det dock hög tid att vi tar nästa steg. I propositionen som regeringen nu lägger fram föreslås att ensamstående kvinnor ska ges samma möjlighet till assisterad befruktning inom svensk hälso- och sjukvård som finns för gifta par, registrerade partner och sambor. En ensamstående kvinna som genomgår en assisterad befruktning i blir barnets enda rättsliga förälder - en lagändring som föreslås träda i kraft . Ofrivillig barnlöshet är en stor sorg för väldigt många. I takt med kunskapsutvecklingen har hälso- och sjukvården kunnat hjälpa många av dem. Genom insemination och IVF-behandlingar har tusentals barn kommit till världen. Men möjligheten till denna hjälp att bli gravid har fram till nu bara getts till de som är gifta, de som bor tillsammans eller de som är registrerade partner. av dem som önskar få barn är ofrivilligt barnlösa. tillåter inte svensk lag ensamstående kvinnor assisterad befruktning, vilket har resulterat i att ca 800 svenska kvinnor åker utomlands för att få hjälp med assisterad befruktning. Dagens lagstiftning förhindrar alltså inte det barnafödande som kritikerna vill avstyra genom att motsätta sig en lagändring. Däremot komplicerar den livet oerhört för många kvinnor som är ofrivilligt barnlösa och ensamstående. Den kan också komma att komplicera livet för barnen. Dagens regler skickar en signal att dessa barn egentligen inte är önskvärda, att om samhället är inblandat ska det finnas två föräldrar som uppfostrar barnet - detta trots att verkligheten ser ut på ett helt annat sätt med många olika former av familjekonstellationer. Förhoppningen är att vi med detta förslag förändrar denna syn. Intressant är att det faktiskt inte alltid varit omöjligt för ensamstående kvinnor att få fertilitetsbehandling i . Innan den första regleringen infördes inseminationslag förekom det faktiskt att privatpraktiserande gynekologer behandlade kvinnor som inte levde tillsammans med en man. Inseminationslagen satte dock stopp för sådana behandlingar i därför att dåtidens lagstiftare ansåg att barnen skulle ha två rättsliga föräldrar, av motsatt kön dessutom. Redan vid denna första lagändring väcktes dock en motion i frågan om fortsatt rätt för ensamstående kvinnor att kunna få hjälp med assisterad befruktning, men den avstyrktes då av . Men samhället förändras. Normer och värderingar ser inte ut som de gjorde då. Verkligheten ser inte heller ut som den gjorde då. fick samkönade par tillgång till assisterad befruktning och adoption, vilket innebär att föräldrarnas kön numera faktiskt saknar betydelse. är det som sagt dags att ta nästa steg. Vi har redan accepterat och respekterar att familjekonstellationer kan se olika ut och att vi lever våra liv helt olika. Barn lever med en, två, tre eller fyra föräldrar. Det viktigaste är inte antalet föräldrar utan att barnen får en bra, säker och trygg uppväxt. Vi socialdemokrater anser att familjesammansättningen inte säger något om hur ett barn får det i livet. Det handlar snarare om vilken omsorg och kärlek vi ger barnet. Att sjukvården bidrar till att barn blir till innebär såklart ändå ett extra ansvar för samhället. Därför görs alltid en bedömning av läkaren om barnets förutsättningar att växa upp under goda förhållanden innan beslut fattas om assisterad befruktning. Samma viktiga bedömning kommer att göras för den ensamstående kvinnan. Kvinnan kommer att använda sitt eget ägg tillsammans med donerade spermier och bli ensam förälder till barnet. I många andra länder kan en spermiedonator förbli anonym, men det är och ska inte vara möjligt i . Alla barn som har tillkommit genom assisterad befruktning i kan få reda på vem den genetiska pappan är. Den rättigheten förändras inte med vårt förslag. Alla barn har rätt att ha kännedom om sitt ursprung, och det är viktigt. Med vårt förslag kommer fler barn att få den rättigheten. Vi anser att vi behöver mer kunskap om hur sjukvården hanterar och bedömer dem som ansöker om assisterad befruktning. Därför föreslår regeringen att en utvärdering ska genomföras . Bland annat behöver vi säkerställa att de ensamstående kvinnorna inte särbehandlas. Redan i vår hoppas vi att de första ensamstående kvinnorna kan vända sig till svensk sjukvård i stället för utländsk för att få assisterad befruktning. Det är bättre för kvinnorna, men det är framför allt bättre för barnen. Mot denna bakgrund yrkar jag bifall till propositionen. I utredningen befruktning för ensamstående kvinnor beskrivs utgångspunkten för utredningens förslag - på s. 105-106, för den som vill kolla upp det själv: "Det kan knappast hävdas att motivet för ett införande av möjligheten till assisterad befruktning för ensamstående är hänsynen till barnets bästa. Grunden för införandet är i stället en önskan att hjälpa fler ofrivilligt barnlösa att få barn på detta sätt." Utredningen deklarerar alltså tydligt att det inte handlar om barns rättigheter eller om vad som är bäst för barnen utan om vuxnas längtan efter barn. Jag kan förstå den, jag har full respekt för den - ofrivillig barnlöshet kan vara fruktansvärt - men det handlar om en längtan, inte en rättighet. väljer regeringen att göra detta till en rättighet, trots . Den är ännu inte svensk lag, men vi är bundna av den. Vi har skrivit under den, och vi har lovat vartenda barn - de som redan är födda och de som kommer att födas - att vi ska garantera deras rättigheter. Vi ska försvara barnen när deras intressen står mot vuxnas. säger tydligt att barn har rätt - inte en längtan, inte en önskan - att få vetskap om sina föräldrar och bli omvårdat av dem. Min fråga till regeringspartiernas företrädare är: Tycker inte Socialdemokraterna och regeringen att det är viktigt att står upp för den här delen av ? Det låter på som att barnperspektivet inte finns över huvud taget bland oss som klubbar igenom förslaget. Det finns det i allra högsta grad. Barn som är efterlängtade, barn som är högt älskade har det bra. Det visar all forskning. Jag hoppas att det inte kommer som någon överraskning att det finns barn i heterosexuella kärnfamiljer som ibland inte har det särskilt bra. I står det att barn har rätt till båda sina föräldrar så långt det är möjligt. När formulerades tillkom det en artikel om att barnet så långt det är möjligt har rätt att få vetenskap om sina föräldrar och bli omvårdat av dem - det är alldeles rätt. Då hade man adoption i åtanke. Om menar att singelinsemination skulle strida mot , bör man då hävda detsamma om insemination av par?