bet · H401KU1 · 2016-11-23 00:00:00 — Det finns dock grupper i samhället som har ett lägre förtroende för demokratin i och inom EU. Det finns därför ett fortsatt behov att arbeta för att öka förtroendet för demokratin i dessa grupper. Regeringens arbete framöver handlar om att på olika sätt stärka det demokratiska samtalet (avsnitt 9.7.2). Bland annat har Forum för levande historia fått i uppdrag att –2017 genomföra en utbildningsinsats för att öka den demokratiska medvetenheten bland skolelever. När det gäller resultatredovisningen för arbetet med att värna demokratin mot våldsbejakande extremism (avsnitt 9.8) redogörs för vidtagna åtgärder och pågående utredningar. I propositionen redogörs för resultatet av de åtgärder som regeringen har vidtagit i syfte att värna demokratin mot våldsbejakande extremism. Åtgärderna har redovisats till i skrivelsen Åtgärder för att göra samhället mer motståndskraftigt mot våldsbejakande extremism (skr. 2014/15:144). [3] Regeringen framhåller vidare att åtgärder för att värna demokratin mot våldsbejakande extremism utgör en viktig del av arbetet mot terrorism, att insatserna mot terrorism omfattar, utöver det förebyggande arbetet, även åtgärder för att förhindra och försvåra terrorism och att regeringens arbete mot terrorism beskrivs inom utgiftsområde 4 Rättsväsendet. I propositionen framhåller regeringen att arbetet med att värna demokratin mot våldsbejakande extremism ständigt måste pågå och utvecklas för att möta nya hot. Regeringen bedömer att det arbete som den nationella samordnaren för att värna demokratin mot våldsbejakande extremism utfört har bidragit till att är bättre rustat än tidigare för de utmaningar som finns med våldsbejakande extremism på nationell och lokal nivå. Mycket arbete återstår dock enligt regeringen och de insatser som gjorts behöver utvecklas och konkretiseras ytterligare. Som exempel nämner regeringen att fler kommuner behöver genomföra utbildningsinsatser och att myndigheters och kommuners personal behöver utbildningar om våldsbejakande extremism. Vidare framhåller regeringen att genom deltagande i det europeiska samarbetet om strategisk kommunikation mot våldsbejakande extremism och terrorism har det visat sig vara viktigt att tar fram ny och fördjupad kunskap om omfattningen av och innehållet i den våldsbejakande propaganda som förekommer på internet och i sociala medier. Vilken roll den digitala miljön har för radikalisering och rekrytering till våldsbejakande extremism och terrorism behöver enligt regeringen också analyseras. I propositionen finns även en redogörelse för vidtagna åtgärder och pågående utredningar när det gäller arbetet med att värna det demokratiska samtalet mot hot och hat (avsnitt 9.9). Bland annat ska en handlingsplan tas fram för att förebygga hot mot det demokratiska samtalet. Syftet med handlingsplanen är enligt regeringen att förebygga utsatthet hos centrala aktörer som deltar i det offentliga samtalet och att förebygga förekomsten av hot och hat i det offentliga rummet. I denna del finns även en redogörelse för avslutade och pågående utredningar. Bland annat gav regeringen i uppdrag att kartlägga utsattheten för hot, våld och trakasserier hos journalister i syfte att uppdatera och systematisera kunskapen om journalisters utsatthet. Uppdraget ska redovisas . I avsnittet politikens inriktning (9.10) behandlar regeringen ett antal tillkännagivanden från som rör våldsbejakande extremism (jfr bet. 2015/16:KU4, rskr. 2015/16:137). Med anledning av tillkännagivande till regeringen om att det är angeläget att ta till vara det arbete som bedrivs av den nationella samordnaren för att värna demokratin mot våldsbejakande extremism (den nationella samordnaren) och att det därutöver finns behov av att kontinuerligt utveckla arbetet mot våldsbejakande extremism (nämnda betänkande mom. 2) har regeringen dels förlängt uppdraget för den nationella samordnaren till (dir. 2016:43), dels utsett en ny samordnare för det fortsatta uppdraget. I samordnarens uppdrag ingår även att analysera och föreslå hur det förebyggande arbetet mot våldsbejakande extremism nationellt bör samordnas och organiseras inom ramen för befintlig myndighetsstruktur fr.o.m. . Därutöver ska den nationella samordnaren analysera kommunernas ansvar för att förebygga radikalisering och rekrytering till våldsbejakande grupper och arbetet som bedrivs i denna del. Utifrån analysen ska samordnaren utreda olika alternativ till utformningen av kommunernas ansvar och lämna förslag till vilka åtgärder som kan vidtas gentemot de kommuner som inte lever upp till sitt ansvar. Det framhålls vidare att den nationella samordnaren har överlämnat en nationell strategi mot våldsbejakande extremism och att denna strategi kommer att vara vägledande för samordnarens fortsatta arbete. Av propositionen framgår att nämnda strategi ligger i linje med regeringens förebyggande arbete mot våldsbejakande extremism och terrorism. Med dessa åtgärder anser regeringen att tillkännagivande är tillgodosett och därmed också slutbehandlat. När det gäller tillkännagivande om att det finns behov av att sprida kunskap om våldsbejakande islamistiska organisationers övergrepp och ideologi samt att denna uppgift förslagsvis kan tilldelas Forum för levande historia (nämnda betänkande mom. 3) framhåller regeringen att den nationella samordnaren är bäst lämpad för denna uppgift. I denna del lyfter regeringen också fram att den nationella samordnaren enligt tidigare beslutade direktiv också har ett huvudansvar för att genomföra aktuella utbildningsinsatser (dir. 2014:103). Enligt regeringen krävs ytterligare insatser i denna del och därför avsätts medel till olika åtgärder . De åtgärder som behöver vidtas bör enligt regeringen omfatta alla former av våldsbejakande extremism, men åtgärderna bör kunna anpassas och skräddarsys efter myndigheters och kommuners behov. Vidare framgår det av propositionen att har påbörjat ett arbete med att göra medarbetare inom skolan uppmärksamma på tendenser till radikalisering. Enligt tidigare avisering har även medel tillförts det förebyggande arbetet inom detta område (prop. 2015/16:99 s. 58). , som redan har i uppdrag att utveckla och sprida kunskap och metoder för att minska rekryteringen till våldsbejakande ideologier och rörelser och till rasistiska organisationer, har fått uppdraget att genomföra ytterligare insatser. En särskilt viktig del av detta uppdrag är enligt regeringen det förebyggande arbetet mot våldsbejakande extremism i skolorna, inklusive stöd till lärare, fritidspersonal och socialarbetare. Dessutom förlängs uppdraget till om det förebyggande arbetet mot våldsbejakande extremism i skolorna . Med dessa åtgärder anser regeringen att tillkännagivande om kunskapshöjande åtgärder är tillgodosett och att tillkännagivandet därmed får anses slutbehandlat. Regeringen anser även att tillkännagivande om att det finns anledning att se över behovet av ett förtydligat ansvar för skolhuvudmän och andra som arbetar med barn och unga för att motverka radikalisering, liksom formerna för ett sådant ansvar, numera är tillgodosett (nämnda betänkande mom. 4). I denna del konstateras att myndigheter som arbetar med barn och unga är skyldiga enligt lag att anmäla om barn och ungdomar far illa. Det gäller också personal som arbetar med barn och unga i yrkesmässigt bedriven enskild verksamhet eller i annan sådan verksamhet på hälso- och sjukvårdens eller område. Med anledning av detta anser regeringen att ytterligare förtydliganden för skolhuvudmän inte behöver göras och att den befintliga lagstiftningen ska tillämpas i dessa fall. Det finns dock enligt regeringen behov av att utveckla det lokala samarbetet mellan skola, socialtjänst och polis inom befintliga samverkansforum, t.ex. för brottsförebyggande arbete. I denna del framhåller regeringen att det i den nationella samordnarens uppdrag ingår att bistå kommunerna i att utveckla sitt kunskapsbaserade arbete och att ge kunskap och stöd till olika personalgrupper i frågor om våldsbejakande extremism. När det gäller tillkännagivanden om att det dels bör utvecklas metoder och redskap för att identifiera samfund och organisationer som inte bör få stöd från det allmänna eftersom de inte lever upp till grundläggande demokratiska värderingar, dels bör utvecklas metoder och redskap för att identifiera organisationer och samfund som vill motverka radikalisering och att dessa organisationer och samfund bör stärkas och stödjas (nämnda betänkande mom. 5 och 6) anför regeringen bl.a. följande. I den nationella samordnarens uppdrag ingår numera även att stödja kommunerna i att identifiera och utveckla samarbete med organisationer och trossamfund som vill förebygga antidemokratiska beteenden, radikalisering och rekrytering till våldsbejakande extremism (dir. 2016:43). För att ytterligare bistå kommunerna i detta arbete har regeringen även gett Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor i uppdrag att ta fram och sprida en vägledning för samverkan mellan kommuner och det civila samhällets organisationer i arbetet med att värna demokratin mot våldsbejakande extremism. Regeringen bedömer att den verksamhet som det civila samhällets organisationer och kommuner skapar är nödvändig för att det förebyggande arbetet ska vara framgångsrikt och därför förlängs statsbidraget till förebyggande verksamheter mot våldsbejakande extremism till 2025. Detta är en del av regeringens satsning för ett som håller ihop (utg.omr. 17 avsnitt 2.6.1). har regeringen tillfört sammanlagt för statsbidrag till verksamhet som värnar demokratin. Dessutom förstärker regeringen arbetet med att säkerställa att inga offentliga medel ska kunna gå till organisationer som förespråkar antidemokratiska värderingar. Bland annat pågår en översyn av hur demokratikriterierna är utformade i olika förordningar, och ett uppdrag till berörda myndigheter övervägs. Vidare har regeringen tillsatt en utredning som ska se över statens stöd till trossamfund (dir. 2016:62). Sammantaget anser regeringen att även dessa två tillkännagivanden är tillgodosedda och därmed också slutbehandlade. När det gäller tillkännagivande om att det är viktigt att i digitala miljöer där det förekommer våldsförhärligande budskap som utgör verktyg i rekrytering till extremistiska organisationer och konstellationer sprida positiva motbudskap om demokrati och våra grundläggande värden (nämnda betänkande mom. 7) anför regeringen att det bästa sättet att bemöta sådan propaganda är med kunskap. har tagit fram ett digitalt utbildningsmaterial om medie- och informationskunnighet som syftar till att stärka barn och unga mot antidemokratiska och våldsbejakande budskap. Det krävs dock enligt regeringen ytterligare analyser och kartläggningar. har därför fått i uppdrag att göra kartläggningar och analyser av våldsbejakande extremistisk propaganda och uppdraget ska redovisas . Tanken är att resultaten av analyserna ska spridas till olika yrkesgrupper och till det civila samhällets organisationer i samverkan med bl.a. den nationella samordnaren. Med redovisade åtgärder anser regeringen att tillkännagivande är tillgodosett och att det därmed får anses slutbehandlat. Slutligen när det gäller tillkännagivande om att det är viktigt att myndigheter och kommuner har beredskap för att hantera avhoppare som fortfararande förespråkar våldsbejakande ideologier eller som återvänder och misstänks ha begått grova brott utomlands (nämnda betänkande mom. 9) bedömer regeringen att myndigheterna och kommunerna har fått verktyg och riktlinjer för att utveckla sin beredskap och sitt förebyggande arbete i relation till dessa individer. Viktiga faktorer i denna del är dels den nationella samordnarens kunskapsöversikt, dels , och Kriminalvårdens rapporter och kunskapsstöd till sina personalgrupper. Därutöver övervägs enligt regeringen nya uppdrag till dessa myndigheter om behov finns. Med dessa åtgärder anser regeringen att tillkännagivandet är tillgodosett och därmed också får anses slutbehandlat. I propositionen finns även resultatredovisningar för Justitiekanslerns och Datainspektionens verksamheter (avsnitt 9.11). Justitiekanslern hade som mål att vaka över tryck- och yttrandefriheten samt värna integriteten och rättssäkerheten i den offentliga verksamheten. Av propositionen framgår att myndigheten med hög kvalitet och effektivitet ska bevaka statens rätt samt medverka till att rättstillämpningen är effektiv och av hög kvalitet. Regeringen bedömer att Justitiekanslern har uppfyllt de mål och uppgifter som regeringen har satt upp för verksamheten. Det är enligt regeringen av vikt att myndigheten fortsätter med det utvecklingsarbete som bedrivs för att vidareutveckla verksamheten. Datainspektionen hade som mål att upptäcka och förebygga hot mot den personliga integriteten. Av propositionen framgår bl.a. att myndighetens verksamhet främst ska inriktas på dels områden som bedöms vara särskilt känsliga ur ett integritetsperspektiv, dels nya företeelser och användningsområden för teknik. Vidare ska myndigheten prioritera de områden där risken för missbruk eller felaktig användning bedöms vara särskilt stor. Regeringen bedömer att Datainspektionen har uppfyllt de mål och uppgifter som regeringen har satt upp för verksamheten. Med utgångspunkt i ett omfattande uppdrag och ett föränderligt och växande arbetsfält har Datainspektionen enligt regeringen gjort väl avvägda prioriteringar i sin verksamhet . Politiken för mänskliga rättigheter I propositionen finns även en redogörelse för arbetet med att säkerställa full respekt för internationella åtaganden om mänskliga rättigheter och vilka resultatindikatorer och andra bedömningsgrunder som har använts (avsnitt 9.12). Av propositionen framgår att målet berör många politikområden och att omhändertagandet av särskilda konventionsåtaganden redovisas under respektive utgiftsområde. Utgångspunkten för målet för politiken för mänskliga rättigheter är enligt regeringen att den svenska rättsordningen ska stå i överensstämmelse med de konventioner som har anslutit sig till och att konventionsåtagandena ska beaktas, i enlighet med principen om fördragskonform tolkning, vid tillämpningen av svensk rätt inom hela den offentliga verksamheten, såväl inom stat som inom kommuner och landsting. Regeringen framhåller bl.a. att genom de insatser som genomförts har ett brett arbete påbörjats för att stärka medvetenheten och kunskaperna om mänskliga rättigheter inom den offentliga verksamheten. I denna del understryker regeringen att det dock saknas dels en samlad strategi för ett systematiskt arbete för de mänskliga rättigheterna i , dels ett oberoende granskningsorgan. När det gäller arbetet framöver anför regeringen bl.a. att den avser att återkomma till med en ny strategi för arbetet med mänskliga rättigheter i (avsnitt 9.14). [4] Vidare framhåller regeringen att det behöver inrättas en oberoende nationell institution med uppgift att skydda och främja de mänskliga rättigheterna i enlighet med de s.k. Parisprinciperna. Enligt regeringen bör vara huvudman för denna institution. Området nationella minoriteter omfattar frågor om skydd och stöd för de nationella minoriteterna och de historiska minoritetsspråken och som finansieras från anslagen 7:1 Åtgärder för nationella minoriteter och 7:2 Åtgärder för den nationella minoriteten romer. Den verksamhet som rör de nationella minoriteterna bedrivs även inom bl.a. områdena utbildningspolitik, språkpolitik och samepolitik. Målet för politiken för nationella minoriteter är att ge skydd för de nationella minoriteterna och stärka deras möjligheter till inflytande samt stödja de historiska minoritetsspråken så att de hålls levande. Detta mål godkändes av 2008 (prop. 2008/09:1 utg.omr. 1, bet. 2008/09:KU1, rskr. 2008/09:83). I propositionen framhåller regeringen att målet för politiken för nationella minoriteter ska följas upp inom tre delområden: diskriminering och utsatthet, inflytande och delaktighet samt språk och kulturell identitet (prop. 2008/09:158, bet. 2008/09:KU23, rskr. 2008/09:272). Det finns i propositionen en redogörelse för vilka resultatindikatorer och andra bedömningsgrunder som har använts för de tre delområdena. I propositionen redovisas dels hur lagen (2009:724) om nationella minoriteter och minoritetsspråk efterlevs, dels vilka informations- och kunskapshöjande insatser som gjorts för att förstärka de nationella minoriteternas rättigheter. Vidare finns en redogörelse för resultaten av insatser inom de ovannämnda delområdena (avsnitt 10.4.2). När det gäller lagen om nationella minoriteter och minoritetsspråk konstateras i propositionen att lagen tillförsäkrar samtliga fem nationella minoriteter i särskilda rättigheter, att dessa rättigheter anger en miniminivå för arbetet med minoritetspolitiken, att kommuner och landsting efter ansökan hos regeringen dessutom har möjlighet att få ingå i ett förvaltningsområde för finska, meänkieli eller samiska, som innebär vissa utökade rättigheter för tornedalingar, samer och sverigefinnar, och att kommuner och landsting beviljas statsbidrag för de merkostnader som detta innebär. Det framgår vidare av propositionen att i och har haft i uppdrag att analysera användningen av statsbidraget för förvaltningsområdena för finska, meänkieli och samiska, att myndigheterna överlämnade en rapport till regeringen och att det i rapporten konstateras att det råder stora skillnader i hur kommuner tolkar och tillämpar föreskrifterna på området. Regeringen beslutade om direktiv till en särskild utredare med uppdrag att göra en översyn och analys av lagen om nationella minoriteter och minoritetsspråk samt angränsande frågor (dir. 2016:73). Syftet med översynen är enligt regeringen att ta ytterligare steg i arbetet med att säkra efterlevnaden av de nationella minoriteternas rättigheter. När det gäller delområdet diskriminering och utsatthet redogörs i propositionen för förekomsten av diskriminering och utsatthet och insatser för att motverka utsatthet och diskriminering För delområdet inflytande och delaktighet finns en redogörelse över bl.a. samråds- och stödformer. När det gäller delområdet språk och kulturell identitet finns en redogörelse för tillgången till de nationella minoriteternas språk och kultur och insatser för att stärka dessa delar. Vidare finns en redogörelse över särskilda insatser för romsk inkludering. Enligt regeringen har den positiva utvecklingen av arbetet med att säkerställa efterlevnaden av de nationella minoriteternas rättigheter i förvaltningsområdena avstannat något (avsnitt 10.4.3). Detta beror bl.a. på stora skillnader i hur kommunerna tolkar och tillämpar de föreskrifter som finns på området och betydande brister såväl inom som utom förvaltningsområdena. När det gäller arbetet med romsk inkludering anför regeringen bl.a. att kommunernas intresse för att arbeta med dessa frågor ökar. Vidare framhåller regeringen att Kommissionen mot antiziganism har bidragit till att synliggöra de utbredda fördomarna mot romer och den upplevda ökade diskrimineringen mot gruppen. Regeringen anser, i enlighet med tillkännagivande (bet. 2014/15:KU16, rskr. 2014/15:156), att det behövs fortsatta satsningar för bekämpandet av antiziganism och för romsk inkludering. Regeringen har beslutat om en översyn av den aktuella lagstiftningen på området för att få en uppfattning om hur förvaltningsområdenas roll kan tydliggöras och hur ordningen med statsbidrag ska se ut. Mot denna bakgrund kommer regeringen att avvakta anslutningen av ytterligare kommuner till förvaltningsområdena för finska, meänkieli och samiska. Av propositionen framgår vidare att regeringen kommer att förlänga det befintliga statsbidraget för deltagande i insatser för att förstärka tillgången på lärare i minoritetsspråk. När det gäller arbetet med strategin för romsk inkludering avser regeringen att fortsätta att genomföra särskilda insatser för att utveckla, fördjupa och sprida arbetet inom ramen för strategin för romsk inkludering. Regeringen kommer även att ta ställning till de förslag som Kommissionen mot antiziganism har lämnat i sitt slutbetänkande (SOU 2016:44). Därutöver ingår regeringens arbete mot antiziganism i den kommande nationella handlingsplanen mot rasism. Arbetet med att tillgodose tillkännagivande om fortsatta satsningar för bekämpandet av antiziganism och för romsk inkludering kommer därmed att fortsätta. Länsstyrelserna är statens regionala företrädare. Det finns 21 länsstyrelser som bl.a. har uppgifter som rör livsmedelskontroll, djurskydd och allmänna veterinära frågor, regional tillväxt, infrastrukturplanering, hållbar samhällsplanering och boende, energi och klimat, kulturmiljö, skydd mot olyckor, krisberedskap och civilt försvar, naturvård samt miljö- och hälsoskydd, lantbruk och landsbygd, fiske, regionaliserad rovdjursförvaltning, folkhälsa, jämställdhet och integration. Utöver dessa uppgifter anges i förordningen (2007:825) med länsstyrelseinstruktion att vissa länsstyrelser har särskilda uppgifter, bl.a. förvaltning av vattendistrikt, fjällfrågor, vissa rennäringsfrågor, tillsyn rörande penningtvätt och frågor om tillstånd att anordna kampsportsmatcher. För många av de offentliga åtaganden som utförs av kommuner eller andra aktörer har länsstyrelserna även uppgifter som rör samordning, tillsyn, uppföljning och utvärdering. Regeringens mål för området länsstyrelserna är att nationella mål ska få genomslag i länen som hänsyn tas till regionala förhållanden och förutsättningar. Målet gäller för samtliga län oavsett ansvars- och uppgiftsfördelningen mellan staten och kommunerna. Som redovisats har länsstyrelserna uppgifter inom ramen för nationella mål. Dessa mål är fördelade på ett stort antal utgiftsområden, och flera av målen är bundna med . Målen återfinns under respektive utgiftsområde. Regeringen har i tidigare budgetpropositioner redovisat indikatorer för vissa av länsstyrelsernas verksamheter. I regleringsbrevet fick länsstyrelserna i uppdrag att följa upp och utvärdera dessa resultatindikatorer och av redovisningen framgår att korrelationen mellan insatser och förändringar av indikatorn ibland är oklar. För vissa områden tycks användningen av nyckeltal vara mer ändamålsenlig. Mot bakgrund av detta väljer regeringen att för inte redovisa några resultatindikatorer. Regeringen avser att återkomma i frågan om hur arbetet med resultatindikatorer kan bedrivas och utvecklas framöver. Av propositionen framgår att det i resultatredovisningen redogörs för ett antal av länsstyrelsernas verksamhetsområden enligt förordningen med länsstyrelseinstruktion (avsnitt 8.4.2). Områdena har valts bl.a. utifrån deras storleksmässiga betydelse för länsstyrelsernas totala verksamhet. Resultatredovisningen delas således upp i fyra avsnitt: a) samordnings- och sektorsövergripande arbete, b) tillsyn, skydd och kontroll, c) ärendehandläggning samt d) migration och integration. När det gäller analyser och slutsatser av resultatredovisningen konstaterar regeringen bl.a. att verksamheten i länsstyrelserna bedöms ha bedrivits på ett tillfredsställande sätt, att de flesta av länsstyrelsernas verksamheter har kunnat genomföras på ett bättre sätt än 2014 och att det finns delar av länsstyrelsernas verksamhet som behöver förbättras. I propositionen redogör regeringen även för sina vidtagna och planerade åtgärder samt för utredningsuppdrag. Vidare anges att länsstyrelsernas verksamhet i stor utsträckning också påverkas av de politiska inriktningar som anges för andra utgiftsområden och som redovisas under respektive utgiftsområde. När det gäller politikens inriktning framöver anför regeringen bl.a. att i ett delbetänkande har lämnat förslag om en sammanläggning av vissa län och landsting samt nya länsstyrelser för de nya länen (SOU 2016:48), att betänkandet ska remitteras och att regeringen därefter kommer att ta ställning till kommitténs förslag. I budgetpropositionen finns även en redogörelse för prioriterade satsningar framöver.