· H301KU10 · 2016-02-10 14:47:14 — förväntar sig utskottet att statsministern ställer sådana krav i samband med regeringsbildandet, eller senare så att det åtminstone blir gjort, och likaså att kravet och åtagandena görs skriftligt så att de kan följas upp på ett tillfredsställande sätt. KU kommer att i sin granskning löpande följa upp att detta blir gjort. I vilken utsträckning det inte redan hade getts sken av att det skulle ha varit gjort lämnar jag osagt. Givet att tydliga krav har ställts på statsråden och att dessa krav har gjorts offentliga bör den offentliga debatten och den negativa uppmärksamhet som en vägran att komma till KU skulle föra med sig vara en tillräcklig sanktion för att motverka en sådan vägran. Om det visar sig att en sådan ordning inte är tillräcklig har dock utskottet uttalat att en lagstiftning bör komma i fråga, men inte med mer våld än nöden kräver. Detta är någonting som skulle kunna ligga men inte är för handen för ögonblicket. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Granskning av statsrådens tjänste-utövning och regeringsärendenas handläggning Den andra frågan jag vill tala om är en annan sak som var på förstasidorna, och det handlar om vad rollerna för olika samordnare hos regeringen egentligen är. Det har utskottet granskat, och den kartläggning som har gjorts av samordnare som tillsatts mellan visar att olika beteckningar används. Det talas om förhandlare, förhandlingsman, förhandlingsperson, kontaktperson, koordinator, nationell samordnare och samordnare - och ytterligare några som jag inte nämner här. Det finns en oklarhet, menar utskottet, när det gäller innebörden och användandet av dessa beteckningar. Regeringen bör överväga hur beteckningarna ska användas. Man skulle kunna säga att en viss begreppssanering hade varit bra. En fråga gäller om beslut om utredningsuppdrag och samordnare har skett i enlighet med den konstitutionella praxis som tillåter att och inte regeringen fattar beslut i vissa ärenden. Här deklarerar KU att beslut i ärenden som innebär ställningstaganden i frågor av politisk natur alltid bör fattas i regeringsbeslutets form. I flera fall har ett enskilt statsråd fattat beslut om samordningsuppdraget, och enligt KU kan det från konstitutionell synpunkt diskuteras om inte dessa borde ha fattats av regeringen i stället. I de fall en samordnare har ett tydligt utåtriktat och pådrivande uppdrag kan det enligt KU diskuteras om uppdraget bör utföras inom ram. Det är så långt KU har uttalat sig. För det tredje och sista: I regeringsformen föreskrivs att regeringen fortlöpande ska hålla underrättad om utrikespolitiska förhållanden som kan få betydelse för riket och överlägga med nämnden om dessa så ofta som det behövs samt att regeringen i alla utrikesärenden av större vikt ska överlägga med nämnden före avgörandet. har såväl antalet sammanträden i som en del av vad som behandlats där varierat. Det finns en viss tendens, säger utskottet, som går i riktning mot att olika ärenden och olika ämnen, snarare än vissa situationer i sig, behandlas i . brukade behandla en samlad instruktion för hela FN:s generalförsamlings kommande möte. Det görs inte längre. Utskottet har också iakttagit en viss minskning av antalet sammanträden i . En bidragande faktor kan vara medlemskap i och det regelbundna samrådet mellan regeringen och . Vidare lämnar företrädare för regeringen regelbundet information i utrikesutskottet inför möten i rådet för utrikes frågor. påminner om att ställning och uppgifter är reglerade i regeringsformen och att de inte berörs av att en en gång inrättades, likaså att utskottens ställning och uppgifter finns i riksdagsordningen och att det inte heller i fråga om utskottens befogenheter skedde någon förändring genom att inrättades. Det är viktigt att framhålla. Det är angeläget att bland annat strategiska diskussioner om viktiga utrikespolitiska frågor och händelser, liksom säkerhetspolitiska frågor, äger rum på en konstitutionellt och politiskt sett hög nivå. Utskottet pekar på sammansättning och den förtrolighet som följer av kravet på varsamhet som ledamöter och andra som är knutna till nämnden ska visa i fråga om meddelanden till andra om vad han eller hon fått kännedom om i denna egenskap liksom möjligheten att besluta om absolut sekretess. Protokollföringen i innebär en dokumentation som möjliggör att uppföljning och granskning ska ske och sker. Information till partiledare kan inte ersätta samråd med . STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Granskning av statsrådens tjänste-utövning och regeringsärendenas handläggning Därmed, herr talman, avslutar jag mitt anförande med att säga att mycket annat väsentligt som förbigås med tystnad finns i utskottets betänkande, som jag yrkar läggs till handlingarna. (forts. § 15) har granskat hur har använts . ska höras av regeringen inför avgöranden i alla utrikesärenden av större vikt, enligt 10 kap. 11 § regeringsformen. Utredningen visar att roll har förändrats kraftigt utan att någon förändring har skett i regeringsformen. Den största förändringen skedde i anslutning till EU-inträde, även om det vid den tid då inrättades fastslogs av att ställning och uppgifter var reglerade i regeringsformen och därför förblev oförändrade. Granskning av statsrådens tjänste-utövning och regeringsärendenas handläggning Utskottet har iakttagit en minskning av antalet sammanträden i , dels beroende på förändringarna genom EU-medlemskapet, dels till exempel genom en ny handläggning av mandat till FN-uppdrag. Utskottet vill framhålla att även om omvärldsförändringar kan påverka hur används är det viktigt att strategiska diskussioner och viktiga utrikespolitiska frågor och händelser liksom säkerhetspolitiska frågor ska hanteras på en konstitutionellt och politiskt hög nivå. Detta gör att med sin särskilda reglering är rätt forum för sådana frågor. Den kan inte ersättas av andra institutioner. får alltså, om man spetsar till det, inte utvecklas till en konstitutionell dekoration. Helt avgörande för att ska kunna fullgöra sin kontrollmakt är att KU kan ta del av information och upplysningar i de ärenden som KU granskar. Det säger sig självt att det då kan vara lika viktigt att KU har möjlighet att höra ett avgånget som ett sittande statsråd. Därför är den del i KU10 som behandlar just statsråds medverkan i KU:s granskning viktig, och i likhet med flera andra talare här tänker jag uppehålla mig just kring den saken. Att ministrarna ställer upp när KU genomför sin årliga granskning av deras ämbetsutövning borde vara en självklarhet, men riktigt så är det inte alltid i praktiken. Upprinnelsen till varför har borrat djupare i den här saken i vår är ingenting som jag som allianspolitiker är stolt över, det ska jag ärligt säga. Tvärtom beklagar jag, precis lika mycket som KU gjorde det, det faktum att inte infann sig när hon kallades under förra mandatperioden. Det är alltså ingen skillnad där. Men att ett före detta statsråd hemmahörande på den borgerliga kanten inte hörsammade KU:s kallelse har i alla fall haft något gott med sig - jag tycker att man ska försöka se saker från den positiva sidan - och det är att KU nu grundligt har låtit utreda huruvida ska lagstifta om före detta statsråds skyldighet att medverka i KU:s granskning. Som utredaren, det vill säga KU:s tidigare kanslichef , som redan har nämnts här, konstaterar i sin rapport skulle det vara möjligt att lagstifta om en sådan skyldighet. Det har inte bara utan också JO och ställt sig bakom. Men efter noggrann utvärdering av hur rättsliga figurer som sanningsplikt, retroaktivitet och tvångsmedel skulle riskera att krocka med den svenska parlamentariska konstitutionella kontrollmakten finns det fler skäl som talar mot lagstiftning än som talar för. I stället för lagstiftning förordar KU därför en lösning i enlighet med utredarens förslag, och det innebär att statsministern i samband med regeringsbildningen ska avkräva tillträdande statsråd ett åtagande om att medverka i KU:s granskning också efter det att statsrådet har lämnat sitt uppdrag. Parentetiskt vill jag gärna inflika att det givetvis inte finns någonting som hindrar att regeringen tar initiativ till en partiöverenskommelse med just en sådan inriktning. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Granskning av statsrådens tjänste-utövning och regeringsärendenas handläggning En förutsättning för att denna nyordning ska få avsedd effekt är att åtagandet kan följas upp av KU på ett tillfredsställande sätt. Det är därför nödvändigt att dessa åtaganden och krav formaliseras i skriftlig form. Det har vi hört påpekas här, och det kan inte nog understrykas. Det är säkert fler än jag i den här kammaren som minns att det i nyhetsflödet efter valet figurerade uppgifter och dokument som gav intryck av att statsministern hade ställt som villkor för alla tillträdande ministrar att de skulle medverka i KU:s granskning fullt ut även efter det att de hade slutat som ministrar. Men under KU-arbetets gång och våren har vi inte lyckats hitta några skriftliga dokument som visar att statsråden verkligen ställdes inför dessa villkor. Jag menar att detta visar ännu tydligare på behovet av en etablerad ordning där statsministern rutinmässigt avkräver sina tillträdande statsråd ett åtagande i linje med utredarens förslag. Det kan inte uteslutas att det just i denna stund sitter ett eller annat före detta statsråd framför tv:n eller datorskärmen och lyssnar spänt på vår debatt. Jag vill därför ta tillfället i akt att å det kraftfullaste inskärpa att om det skulle visa sig att den icke lagreglerade modell som KU nu förordar för att säkerställa KU:s granskning inte skulle visa sig räcka till kan det bli nödvändigt med tvingande lagstiftning. Lyssna alltså noga på detta! I KU10 säger utskottet rent ut att lagstiftning i så fall bör kunna komma i fråga. Förhoppningsvis ska det inte behövas. Precis som framhöll här tidigare gör KU en mycket tydlig markering. Till detta kommer att den negativa uppmärksamheten som en vägran att hörsamma KU:s kallelse för med sig, inte minst i medierna, har fungerat som tillräcklig avskräckning och sanktion, så när som på ett fall. Med de orden, herr talman, yrkar jag på godkännande av utskottets anmälan i KU10. Jag hoppas att jag har skrämt upp sittande och avgångna statsråd tillräckligt för att de ska komma när KU kallar. Vi har hört en hel del intressanta inlägg i den här debatten . Jag tänkte lyfta upp en del av betänkandet som är av en något mindre dramatisk karaktär men ändå viktig. I betänkandet KU10 har KU även granskat frågan om konsulärt stöd till frihetsberövade personer utomlands. har i det här ärendet skickat in statistik avseende ärenden som berör ärenden om konsulärt stöd till frihetsberövade personer. Granskningen har avsett 20 av dessa ärenden. Vid genomgången har ett ärende noterats där det inledningsvis förefaller ha förelegat oklarhet om utlandsmyndighetens skyldighet att bistå en frihetsberövad. Det gällde en person som inte var svensk medborgare men som enligt en anhörig hade permanent uppehållstillstånd i . STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Granskning av statsrådens tjänste-utövning och regeringsärendenas handläggning En stat som har enligt folkrätten rätt att på diplomatisk väg ingripa för att skydda sina medborgares intressen i vistelselandet. Det här kommer även till uttryck i om diplomatiska förbindelser. Det är dock upp till den enskilda staten att avgöra om man ska ingripa till förmån för den enskilde eller inte. Det är bra att denna möjlighet finns, då vi vet att det finns personer som reser från till andra länder där de hamnar i svåra situationer av olika skäl. Det kan då vara behjälpligt för dessa frihetsberövade personer att få ett visst men ändå begränsat ekonomiskt bistånd men framför allt att av exempelvis konsulat eller beskickningar få hjälp med att föra en dialog med sina anhöriga eller att få rådgivning och förslag på försvarare som skulle kunna företräda dem i samband med de kommande processerna i de fall då vistelselandet skulle brista i dessa avseenden. Vilka omfattas då av det här stödet? En förutsättning för att omfattas av biståndet är först och främst att personen i fråga har berövats sin frihet genom beslut av domstol eller annan myndighet. I lagen om konsulärt ekonomiskt bistånd framgår det att en svensk medborgare som är bosatt i eller en flykting eller statslös person som är bosatt i kan ha rätt till konsulärt ekonomiskt bistånd. Vidare framgår det att en svensk medborgare som inte är bosatt i eller en i bosatt utlänning som inte är statslös eller flykting kan få sådant bistånd endast om det föreligger särskilda skäl. De överväganden som görs är till exempel om den frihetsberövade har nära anknytning till någon som är svensk medborgare eller bosatt i , hur länge den frihetsberövade har bott i samt om det kan finnas motsvarande konsulärt stöd att erhålla på annat sätt, till exempel genom ett medborgarskapsland. Jag ska även nämna att samråd i sådana här fall sker mellan och utlandsmyndigheten. KU har kommit fram till och konstaterar i betänkandet att det framgår av vägledning om frihetsberövade eller bistånd i brottmål samt av 8 § föreskrifter om konsulärt ekonomiskt bistånd med mera att en beskickning eller ett konsulat ska underrätta så snart myndigheten får kännedom om att en svensk medborgare eller en i bosatt flykting eller statslös person har frihetsberövats inom myndighetens verksamhetsområde. När det gäller i bosatta utlänningar som inte är flyktingar eller statslösa uppges i granskningen att utlandsmyndigheten vanligen kontaktar när någon sådan person efterfrågar konsulärt stöd. Enligt kan det övervägas om inte denna ordning också bör framgå av vägledning. Mot bakgrund av det anförda yrkar jag att betänkandet läggs till handlingarna. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .)