bet · H301CU15 · 2016-03-31 00:00:00 — Utskottet föreslår att avslår motionsyrkanden, som gäller bl.a. störningsservitut, arrende, andelstal i vägsamfälligheter, expropriationsersättning och förköpsrätt, främst med hänvisning till pågående arbete. I betänkandet finns nio reservationer (SD, C och V). Cirka 40 yrkanden i motioner från allmänna motionstiden /15 och 2015/16. Utskottets förslag till riksdagsbeslut Rätt att anordna cykelvägar Äganderätten och fastighetsbildning m.m. Friköp av historiska arrenden 1.Störningsservitut, punkt 1 (SD) 2.Arrende, punkt 2 (SD) 3.Andelstal i vägsamfälligheter, punkt 4 (C) 4.Expropriationsersättning m.m., punkt 6 (SD) 5.Expropriationsersättning m.m., punkt 6 (C) 6.Förköpslag, punkt 8 (V) 7.Målvakter vid fastighetsaffärer, punkt 10 (C) 8.Fideikommiss, punkt 12 (V) 9.Friköp av historiska arrenden, punkt 13 (V) Bilaga Förteckning över behandlade förslag Motioner från allmänna motionstiden /15 Motioner från allmänna motionstiden /16 Utskottets förslag till riksdagsbeslut 2014/15:792 av (FP), 2014/15:1959 av (M), 2014/15:2402 av Finn och (M), 2015/16:528 av (FP), 2015/16:682 av (M) och 2015/16:2019 av (SD) yrkande 7. Reservation 1 (SD) 2014/15:1504 av och (M), 2015/16:945 av och (båda M), 2015/16:1382 av (S), 2015/16:2019 av (SD) yrkande 23 och 2015/16:2530 av m.fl. (SD) yrkande 11. Reservation 2 (SD) 2014/15:2343 av Finn och (M) yrkande 1 och 2015/16:711 av och (båda M) yrkande 2. 2014/15:554 av m.fl. (C), 2015/16:2999 av och (båda C), 2015/16:3139 av Per Åsling (C) yrkande 1 och 2015/16:3208 av m.fl. (C) yrkande 11. Reservation 3 (C) Rätt att anordna cykelvägar 2014/15:364 av (M) och 2015/16:693 av (M). 2014/15:214 av och (M) yrkandena 1–4, 2014/15:278 av och (C), 2014/15:536 av (C), 2014/15:553 av och (C) yrkande 4, 2014/15:695 av (M), 2015/16:1377 av och (båda C), 2015/16:2363 av och (båda C) yrkande 4 och 2015/16:2530 av m.fl. (SD) yrkande 9. Reservation 4 (SD) Reservation 5 (C) Äganderätten och fastighetsbildning m.m. 2014/15:391 av (M). 2014/15:154 av m.fl. (V) yrkande 3, 2015/16:373 av m.fl. (V) yrkande 3, 2015/16:1010 av (S) och 2015/16:1884 av m.fl. (S). Reservation 6 (V) 2014/15:483 av (S). 2014/15:2455 av (C) yrkande 6. Reservation 7 (C) 2015/16:1172 av (M). 2014/15:1734 av i och (S), 2015/16:377 av m.fl. (V) yrkande 22 och 2015/16:1404 av (S). Reservation 8 (V) Friköp av historiska arrenden 2014/15:945 av och (S). Reservation 9 (V) Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (KD), (M), (S), (M), (S), (SD), (C), (MP), (M), (S), (SD), (L), Nooshi Dadgostar (V), (S), Shadiye Heydari (S), (M) och (S). I betänkandet behandlar utskottet ett fyrtiotal motionsyrkanden från allmänna motionstiden /15 respektive 2015/16 som gäller störningsservitut, arrende, andelstal i vägsamfälligheter, expropriationsersättning, förköpsrätt och andra fastighetsrättsliga frågor. Utskottet behandlar under skilda rubriker de olika frågor som aktualiseras i motionerna. Förslagen i motionerna finns i bilagan. liberalerna (FP) har bytt namn till Liberalerna. Samtliga motioner som behandlas i betänkandet är väckta innan namnbytet. I betänkandet används partiets nya namn och partibeteckning (L). Av registreringstekniska skäl har det dock inte varit möjligt att på alla ställen använda den nya partibeteckningen. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om störningsservitut m.m. Utskottet hänvisar bl.a. till ny lagstiftning. Jämför reservation 1 (SD). I motionerna 2014/15:1959 och 2015/16:682 anser (M) att det bör tillsättas en utredning för att utarbeta förslag om att en fastighet ska kunna belastas med en störning (störningsservitut) som inte är av hälsovådlig karaktär så att fastighetsägaren får tåla störningen. Möjligheten ska finnas även om det inte finns någon direkt härskande fastighet (dvs. en fastighet som får en förmån av servitutet). Motionären föreslår att ställer sig bakom det som anförs i motionerna och tillkännager detta för regeringen. Finn och (båda M) menar i motion 2014/15:2402 att möjligheten att i fastighetsregistret kunna skriva in att en ny ägare till en fastighet inte ska kunna föra talan mot störande verksamhet på en annan fastighet bör utredas. Ett tillkännagivande föreslås i enlighet med detta. (SD) anser i motion 2015/16:2019 att uppenbara icke hälsovådliga störningar på en fastighet ska kunna tillåtas och ligga på den bygglovssökandes ansvar. Enligt motionären bör belastningen föras in i ett belastningsavtal som ska följa fastigheten, och störningen ska få tålas av alla framtida ägare. En förvärvare av fastigheten ska inte kunna komma med krav på åtgärder mot störningar eller verksamhet som fanns vid förvärvet. Ett tillkännagivande föreslås i enlighet med detta (yrkande 7). (L) anser i motionerna 2014/15:792 och 2015/16:528 att det bör göras en översyn av lagstiftningen när det gäller möjligheten att införa bullerservitut vid nybyggnationer. Motionären föreslår att ställer sig bakom det som anförs i motionerna och tillkännager detta för regeringen. Servitut kan bildas bl.a. genom avtal enligt bestämmelserna i jordabalken eller genom förrättning enligt fastighetsbildningslagen (1970:988), förkortad FBL. Ett servitut innebär att en fastighetsägare kan dra nytta av en annan fastighet. Rättigheten är knuten till fastigheten och inte till innehavaren och kan gälla utan tidsgräns. För att ett servitut ska få skapas fordras att vissa allmänna förutsättningar är uppfyllda. Dessa har kommit till uttryck i 14 kap. 1 § jordabalken. Enligt den bestämmelsen får i en fastighet (den tjänande fastigheten) upplåtas en rätt för ägaren av en annan fastighet (den härskande fastigheten) att i ett visst hänseende nyttja eller på annat sätt ta i anspråk den tjänande fastigheten eller en byggnad eller annan anläggning som hör till denna eller råda över den tjänande fastigheten i fråga om dess användning i ett visst hänseende under förutsättning att det är ägnat att främja en ändamålsenlig markanvändning. Som ytterligare förutsättning gäller bl.a. att ett servitut endast får avse ändamål som är av stadigvarande betydelse för den härskande fastigheten. Vid fastighetsbildning ska de allmänna reglerna om servitut iakttas när lantmäterimyndigheten ska ta ställning till om ett visst servitut kan skapas. Enligt FBL ställs dessutom vissa särskilda krav för att servitut ska få bildas genom fastighetsbildning. Ett servitut kan gälla att ta den tjänande fastigheten i anspråk på något annat sätt än att direkt nyttja den. Det kan avse att den härskande fastighetens ägare får utföra vissa handlingar på den egna fastigheten som han eller hon annars inte skulle få t.ex. på grund av grannelagsrättsliga regler. Det kan gälla utsläpp av rök eller avloppsvatten. Formellt krävs det att ett servitut är till förmån för en eller flera andra fastigheter. Den härskande fastigheten bör vara en eller flera registerfastigheter. Av större betydelse är den reella anknytningen: servitutet ska utgöra en komplettering av den härskande fastigheten i ett visst avseende. behandlade i sitt slutbetänkande Får jag lov? Om planering och byggande (SOU 2005:77) frågan om s.k. bullerservitut. Önskemål hade framförts till kommittén om att införa servitut för att bygga bostäder i bullerstörda områden nära flygplatser. De motiv som angavs för att införa servitut för denna typ av olägenheter är att möjliggöra en mer rationell och ändamålsenlig användning av bullerstörda fastigheter, framför allt för att få till stånd ett angeläget bostadsbyggande i närheten av flygplatser. Kommittén anförde bl.a. följande. En anknytande fråga rör förslaget till s.k. bullerservitut. Syftet med dagens form av servitut som regleras i fastighetsbildningslagen är att reglera förhållanden mellan fastigheter för att säkerställa en ändamålsenlig användning av en fastighet, vanligtvis genom en reglerad rätt att anlägga en tillfart eller att använda en väg, brygga, ledning eller badstrand på en annan fastighet. [Förslagen om] s.k. bullerservitut […] syftar till att reglera en bullernivå som ska tolereras över en fastighet, och rör således inte sådana förhållanden eller rättigheter mellan fastigheter som servituten syftar till. Att genom servitut eller avtal vid sidan om PBL medge grundläggande avsteg från gällande gränsvärden som syftar till att skydda människors hälsa kan dessutom ifrågasättas, eftersom regler kan få till följd att en överenskommelse inte får avsedd effekt. Stöd för en sådan tolkning får man bl.a. av ett avgörande från daterat (mål nr M 7066-02) i vilket konstaterar att en förlikning inte påverkar bedömningen av vilka skyddsåtgärder som är skäliga att vidta beträffande en fastighet. Dessa förhållanden gör att kommittén funnit att det inte är motiverat att inom ramen för kommitténs uppdrag utreda frågan om servitut för att tåla buller som överskrider de av fastställda riktvärdena. har haft i uppdrag att se över hur samordningen av planläggning och lovgivning enligt (2010:900) med prövning och tillsyn enligt i fråga om buller kan ökas. I uppdraget ingick att på ett grundläggande plan beskriva och analysera möjligheten att införa en möjlighet för en fastighetsägare att genom avtal tolerera ett visst buller från en verksamhet på en annan fastighet. I betänkande Samordnade bullerregler för att underlätta bostadsbyggandet (SOU 2013:57) görs bedömningen att det finns en möjlighet att med stöd av jordabalken ingå frivilliga avtal som innebär att en tjänande fastighet ska tolerera visst buller från en härskande fastighet. Ett sådant avtal kan skrivas in som servitut i fastighetsregistret och vara giltigt upp till gränsen för vad som utgör en olägenhet för människors hälsa. Enligt utredarens bedömning är det inte lämpligt att införa en möjlighet att, med undantag från vad som gäller enligt , ingå avtal som innebär att boende ska tolerera buller som går över gränsen för vad som utgör en olägenhet för människors hälsa. beslutade att förbättra samordningen mellan de regelverk som gäller för planering och byggande respektive tillsyn i fråga om buller genom förslagen i propositionen Samordnad prövning av buller enligt och (prop. 2013/14:128, bet. 2013/14:CU33, rskr. 2013/14:381). Lagändringarna trädde i kraft . Avsikten är att buller som har godtagits i ett ärende enligt som huvudregel inte ska få leda till senare ingripanden med stöd av . I propositionen anförde den förra regeringen att den avsåg att återkomma till med förslag om ytterligare åtgärder som kan behövas för att trygga verksamhetsutövarnas rättssäkerhet i de fall då bostadsbebyggelse kommit närmare verksamheten. I proposition 2014/15:122 Nya steg för en effektivare plan- och bygglag och ökad rättssäkerhet för verksamhetsutövare vid omgivningsbuller föreslog regeringen bl.a. ändringar i i fråga om omgivningsbuller. beslutade att anta regeringens lagförslag (bet. 2015/16:CU3, rskr. 2015/16:18). Ändringarna i , som trädde i kraft , syftar till att säkerställa verksamhetsutövares rättssäkerhet vid prövning av ett nytt eller ändrat tillstånd för miljöfarlig verksamhet eller när en myndighet tar initiativ till en omprövning av ett sådant tillstånd i de fall där bostäder har tillkommit i närheten av verksamheten. ska inte få besluta villkor med stöd av 16 kap. 2 § i fråga om omgivningsbuller enbart på grund av en bostadsbyggnad i omgivningen, om bostadsbyggnaden ingår i ett område med detaljplan eller omfattas av ett bygglov enligt , det i planbeskrivningen till planen eller i lovet har angetts beräknade bullervärden och villkoren skulle innebära strängare krav avseende omgivningsbuller än vad som följer av dessa värden. Villkor som innebär strängare krav ska dock få beslutas om det med hänsyn till de boendes hälsa finns synnerliga skäl för det. Komplementbostadshus ska aldrig få föranleda villkor i fråga om omgivningsbuller. ska inte heller med stöd av 24 kap. 5 § få meddela skärpta villkor i fråga om omgivningsbuller enbart på grund av att det sedan tillståndet gavs eller senast ändrades har tillkommit en ny bostad i omgivningen, om bostaden ingår i ett område med detaljplan eller omfattas av ett bygglov enligt och det i planbeskrivningen till detaljplanen eller i lovet har angetts beräknade bullervärden och omgivningsbullret från verksamheten inte överskrider dessa värden. Skärpta villkor ska dock få meddelas om det med hänsyn till de boendes hälsa finns synnerliga skäl för det. Komplementbostadshus ska dock aldrig få föranleda skärpta villkor i fråga om omgivningsbuller. När det gäller omgivningsbuller har flera lagändringar skett för att säkerställa verksamhetsutövares rättssäkerhet i de fall då bostadsbebyggelse kommit närmare verksamheten. Ändringarna avser bl.a. prövningen enligt av ett nytt eller ändrat tillstånd för miljöfarlig verksamhet eller när en myndighet tar initiativ till en omprövning av ett sådant tillstånd i de fall där bostäder har tillkommit i närheten av verksamheten. Frågor om bullerservitut har tagits upp av och . fann att det inte var motiverat att inom ramen för kommitténs uppdrag utreda frågan om servitut för att tåla buller som överskrider de fastställda riktvärdena. Detta bl.a. med hänvisning till att regler kan få till följd att en överenskommelse inte får avsedd effekt I betänkande gör utredaren bedömningen att det inte är lämpligt att införa en möjlighet att, med undantag från vad som gäller enligt , ingå avtal som innebär att boende ska tolerera buller som går över gränsen för vad som utgör en olägenhet för människors hälsa. Mot denna bakgrund anser utskottet att det inte finns skäl att föreslå något initiativ från med anledning av motionsyrkandena. Motionsyrkandena bör avslås. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om bl.a. regleringen av arrendeavgifter och besittningsskyddet vid sidoarrenden. Utskottet hänvisar till pågående beredning. Jämför reservation 2 (SD). (S) anför i motion 2015/16:1382 att det har förekommit flera förhandlingar med markägare, oftast kommuner, om höjda arrenden för bl.a. koloniträdgårdsföreningar. Vid bedömningen av vilka arrendenivåer som ska godtas tas ingen hänsyn till om marken arrenderas för koloniträdgårdsändamål. Motionären menar bl.a. att koloniverksamheternas ideella mål bör beaktas vid bestämmande av arrendenivåerna. Ett tillkännagivande föreslås i enlighet med detta. och (båda M) anser i motionerna 2014/15:1504 och 2015/16:945 att det behövs en översyn av arrendelagstiftningen för att göra den mer internationellt anpassad och stärka det svenska jordbrukets konkurrenskraft, bland annat bör besittningsskyddet för sidoarrenden ses över och mjukas upp. Motionärerna anför bl.a. att genom förändringen av EU:s jordbrukspolitik avregleras jordbruksmarknaderna såväl mellan EU och omvärlden som inom EU. Konkurrenstrycket på det svenska jordbruket har ökat markant. Enligt motionärerna har Tomträtts- och arrendeutredningen i sitt slutbetänkande inte beaktat denna utveckling utan genom sina förslag snarare vridit tillbaka klockan när det gäller sidoarrenden och föreslår en utvidgning av besittningsskyddet. Motionärerna föreslår att ställer sig bakom det som anförs i motionerna och tillkännager detta för regeringen. I motion 2015/16:2019 anser (SD) att det bör göras en översyn av jordabalkens bestämmelser om arrende för att man som arrendator inte ska drabbas av en chockhöjd arrendeavgift när arrendetiden löper ut. Ett tillkännagivande föreslås i enlighet med detta (yrkande 23). I motion 2015/16:2530 föreslår m.fl. (SD) ett tillkännagivande om att det behövs lättnader när det gäller att upphäva besittningsskyddet för vissa sidoarrenden och att det bör införas ett mindre starkt skydd för korta arrenden (yrkande 11). Arrende är en nyttjanderätt till fast egendom mot vederlag. Allmänna regler om arrende infördes och kompletterades efter hand med lagstiftning om särskilda arrendeformer. Reglerna finns i 7–11 kap. jordabalken. Jordbruksarrende innebär att jord upplåts till brukande. De olika formerna av jordbruksarrende kallas gårdsarrende och sidoarrende. Gårdsarrende föreligger om arrendet även omfattar arrendatorns bostad. Övriga jordbruksarrenden kallas sidoarrenden. Ett gårdsarrende ska som huvudregel upplåtas , medan det inte finns någon minimitid för ett sidoarrende. Gårdsarrenden och sidoarrenden med en längre arrendetid än omfattas av besittningsskydd. Det innebär att vid avtalstidens slut har arrendatorn som huvudregel rätt att få avtalet förlängt. Besittningsskyddet kan endast brytas under vissa förutsättningar som anges i lagen. Så är t.ex. fallet om jordägaren gör sannolikt att han eller hon själv ska bruka marken och det inte är obilligt mot arrendatorn att arrendeförhållandet upphör, s.k. självinträde. Vid sidoarrenden om högst saknar dock arrendatorn allt besittningsskydd och har alltså ingen rätt till förlängning av avtalet. Tidsbestämda jordbruksarrenden är bindande i högst . Bostadsarrende föreligger när jord upplåts med arrende för något annat ändamål än jordbruk, och arrendatorn har rätt att uppföra eller ha kvar bostadshus på arrendestället. Det krävs också att det inte är uppenbart att upplåtelsens huvudsakliga syfte är att tillgodose något annat ändamål än att bereda bostad åt arrendatorn och någon närstående till arrendatorn. Reglerna om bostadsarrende gäller även i tillämpliga delar när jord upplåts på arrende till en förening som har till huvudsakligt ändamål att i sin tur upplåta bostadsarrende till sina medlemmar, t.ex. en kolonistugeförening. Upplåtelsetiden för ett tidsbestämt bostadsarrende ska som huvudregel vara , och upplåtelsen är bindande i högst . Inom detaljplanelagt område är maximitiden dock . Ett arrendeavtal ska vara skriftligt och innehålla samtliga avtalsvillkor. Avtalet kan i princip fås att upphöra under pågående arrendeperiod enbart om arrenderätten förverkas, t.ex. genom att arrendeavgiften inte har betalats. Vid periodens slut måste avtalet sägas upp för att det ska upphöra. I annat fall förlängs det. Arrendatorn har som huvudregel rätt till förlängning av avtalet, vilket utgör en del av arrendatorns s.k. besittningsskydd. Parterna kan också inför en ny arrendeperiod begära att arrendevillkoren ändras, utan att avtalet sägs upp. Särskilda begränsningar gäller i fråga om arrendatorns möjligheter att utan jordägarens samtycke överlåta arrenderätten. Vid upplåtelse av jordbruksarrende och bostadsarrende till en ny arrendator gäller avtalsfrihet i fråga om arrendeavgiftens storlek. Vid jordbruksarrende måste avgiften dock bestämmas i pengar. Vid förlängning av arrendeavtalet gäller särskilda regler för hur avgiften ska bestämmas. Utgångspunkten är att avgiften ska uppgå till ett skäligt belopp. Om parterna inte kan enas har de möjlighet att låta arrendenämnden pröva vilken avgift som ska gälla. Avgiften ska då bestämmas så att den kan antas motsvara arrenderättens värde med hänsyn till arrendeavtalets innehåll och omständigheterna i övrigt. Vid jordbruksarrende ska hänsyn tas även till arrendeställets avkastningsförmåga. avgörande kan överklagas till domstol. Tomträtts- och arrendeutredningen har haft i uppdrag att utreda vissa frågor om tomträtt och arrende. Utredningen överlämnade sitt slutbetänkande Jordbruks- och bostadsarrende – några frågor om arrendeavgift och besittningsskydd (SOU 2014:32). I betänkandet redovisar utredningen bl.a. följande förslag och bedömningar. Utredningen föreslår att avgiften för jordbruksarrende, utöver vad som följer av nuvarande avgiftsreglering, helt eller delvis ska kunna knytas till prisutvecklingen för en eller flera produkter som arrendatorn producerar eller är beroende av i sin verksamhet. Det innebär att parterna ska kunna avtala exempelvis att arrendeavgiften ska förändras i relation till prisutvecklingen på spannmål eller någon annan produkt som arrendatorn producerar. När det gäller sidoarrendatorns besittningsskydd föreslår utredningen att samtliga tidsbestämda sidoarrenden ska omfattas av besittningsskydd. För att balansen mellan jordägare och arrendator inte ska påverkas av införandet av besittningsskydd även för arrenden med kortare arrendetid föreslås en viss uppluckring av besittningsskyddet för vissa sidoarrenden. Vid självinträde eller när arrendestället behövs för en mer ändamålsenlig indelning i brukningsenheter eller annars för annat ändamål ska besittningsskyddet kunna brytas redan om jordägaren gör den tänkta åtgärden sannolik. Det innebär att det inte längre ska göras någon bedömning av om det är oskäligt mot arrendatorn att arrendeförhållandet upphör. Jordägaren ska också, under vissa förutsättningar, kunna bryta besittningsskyddet genom att göra sannolikt att arrendestället ska överlåtas eller genom fastighetsreglering övergå på någon annan. Frågan om vilka sidoarrenden som ska omfattas av det något svagare besittningsskyddet har diskuterats ingående under utredningsarbetet. Utredaren har slutligen stannat för att de föreslagna nya bestämmelserna om arrendatorns besittningsskydd bör gälla de sidoarrenden som avser en arrendetid om högst men att de nya bestämmelserna ska träda i kraft för befintliga femårsavtal först efter en övergångsperiod om . Utredningen bedömer att nuvarande metod för avgiftsbestämning inte bör ersättas eller kompletteras med en schablonmetod baserad på marktaxeringsvärdet eller liknande. Enligt utredningens bedömning bör arrenderättens värde även fortsättningsvis vara vägledande för avgiftsbestämningen, och denna ska alltså inte styras av t.ex. markens marknadsvärde. Utredningen föreslår att den nuvarande metoden för avgiftsbestämning behålls i sina huvuddrag men ges en – jämfört med nuvarande praxis – något förändrad innebörd. Det föreslås att den nuvarande individuella metoden för avgiftsbestämning justeras. Avgiften ska i första hand bestämmas genom en ortsprismetod där jämförelser görs med avgiften vid nyupplåtelse eller förlängning av andra bostadsarrenden på orten. Om en sådan jämförelse inte kan göras, ska avgiften bestämmas efter vad arrendatorer i allmänhet kan antas vara beredda att betala eller, i sista hand, efter vad som med hänsyn till arrendeavtalets innehåll och omständigheterna i övrigt är skäligt. I enlighet med direktiven har utredningen övervägt om det bör införas ett särskilt skydd mot mycket kraftiga avgiftshöjningar i samband med förlängning av arrendeavtalet. Utredningens slutsats är att det inte finns något behov av en generell skyddsregel mot ”oskäliga avgifter”. I vissa fall kan det emellertid framstå som orimligt att en kraftig avgiftshöjning får slå igenom . Utredningen föreslår därför en ”trappregel” som gör det möjligt att besluta om en successiv avgiftshöjning. Om den arrendeavgift som bestäms är väsentligt högre än den tidigare avgiften i arrendeförhållandet, ska arrendenämnden, om arrendatorn begär det och inte särskilda skäl talar emot det, bestämma att avgiften ska betalas med lägre belopp . Utredningsbetänkandet bereds inom . Som redovisats ovan har Tomträtts- och arrendeutredningen i sitt slutbetänkande lämnat förslag som rör regleringen av arrendeavgiften för jordbruks- och bostadsarrenden samt besittningsskyddet vid sidoarrenden. Utredningsbetänkandet bereds inom . Utskottet anser att resultatet av det pågående beredningsarbetet inte bör föregripas genom någon åtgärd från . Motionsyrkandena bör därför avslås. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om att tomträttsinstitutet ska avskaffas. Utskottet hänvisar till pågående beredning. I motion 2014/15:2343 (yrkande 1) föreslår Finn och (båda M) ett tillkännagivande om att regeringen bör se över möjligheten att avskaffa tomträttsinstitutet. Motionärerna anför bl.a. att det skiljer sig mycket mellan olika kommuner hur beräkningsformeln för tomträttsavgälden ser ut. Det finns risk för att kommunerna använder tomträttslagstiftningens brister som en budgetregulator genom att justera tomträttsavgälder och friköpspriser utifrån önskade intäkter. Ett annat problem är enligt motionärerna att tomträttsavgälden omräknas eller med ännu längre intervall. Detta skapar stor osäkerhet för tomträttshavaren som inte vet hur hög avgälden kommer att bli .