bet · H401FöU1 · 2016-12-05 00:00:00 — Budgetlagens bestämmelser om beställnings-bemyndiganden syftar till att säkerställa att regeringen och dess myndigheter uppfyller regeringsformens krav på medgivande innan regeringen ger staten ansvar för ekonomiska åtaganden som kräver framtida anslag. bemyndigade regeringen att fatta beslut inom utgiftsområde 6 som inklusive tidigare gjorda åtaganden medförde ett behov av framtida anslag om 93 (bet. 2015/16:FöU1, rskr. 2015/16:115). När det gäller materielförsörjning betonade utskottet vikten av att möjligheter till långsiktig strategisk styrning utvecklas. Utskottet ställde sig positivt till principerna för materielförsörjningen och de avväg-ningar som regeringen redovisat och som ytterst syftar till att höja krigsför-bandens operativa förmåga (bet. 2014/15:FöU11). I budgetbetänkandet konstaterade utskottet att regeringen redan i och med budgetpropositionen hade tagit viktiga steg mot öppenhet och transparens inom materielredovisningen. Utskottet delade regeringens bedömning att de förslag som lämnades av utredningen för försvarsmateriel (SOU 2014:15) var en viktig del i det fortsatta förbättringsarbetet, exempelvis möjligheten att föra upp () myndighetskostnader på ett särskilt anslag på statens budget. Utskottet delade den bedömning regeringen gjorde av betydelsen av att följa upp pågående materielprojekt mot bakgrund av de avvikelser som noterats i investeringsplaneringen. Regeringen konstaterade i budgetpropositionen dels att flera tidigare beslutade materielinveste-ringar inte har genererat något ekonomiskt utfall, dels att FMV i vissa upphandlingar har tagit emot industriofferter som överskrider den ekonomiska ram som regeringen beslutat. Utskottet såg precis som regeringen allvarligt på detta och välkomnade att regeringen avsåg att följa utvecklingen noggrant när det gäller eventuella operativa konsekvenser. Utskottet utgick dessutom från att skulle få nödvändig information om såväl operativa som ekonomiska konsekvenser av avvikelserna i investeringsplaneringen. På regeringens uppdrag har () sedan gjort en översyn av Försvarsmaktens anslag. I rapporten ändamålsenlig styrning av Försvarsmaktens investeringar (2015:47) lämnade ESV föreslag på hur myndighetens anslag kan renodlas för att tydligt avgränsa anskaffning av materiel från användning och vidmakthållande av materielen. ESV ansåg att förslagen skulle förbättra förutsättningarna för en effektiv materielförsörjning och försvarsverksamhet. För nyinvesteringar i materiel och anläggningar föreslog ESV ett anslag som har utgångspunkten i investeringsplanens indelning. Bedömningen var att den finansiella styrningen av investeringar blir tydlig och transparent om anslaget och investeringsplanen hänger ihop. När det gäller utgifter för vidmakthållande av befintliga investeringar föreslog ESV att de skulle finansieras med Försvarsmaktens förbandsanslag. När det gäller myndighetsstrukturen inom utgiftsområdet konstaterade utskottet i budgetbetänkandet att () upphör som myndighet, och utskottet delade regeringens bedömning att ett nödvändigt exportstöd inom försvarssektorn kan bedrivas inom en annan myndighetsstruktur med bibehållna krav på affärsmässighet och transparens, men med högre kostnadseffektivitet. I det försvarspolitiska inriktningsbeslutet (2014/15:FöU11) framhöll utskottet att Försvarsmaktens förmåga även utvecklas genom att delta i internationella insatser och att en utlandsstyrka därför inte bör bildas som egen myndighet. Principiellt har utskottet framhållit att det ligger i intresse att främja internationellt säkerhets- och försvarssamarbete eftersom det skapar förtroende mellan stater och lägger grunden för en gemensam säkerhet (bet. 2013/14:FöU7). Regeringen har i den försvarspolitiska inriktningspropositionen försvar 2016–2020 konstaterat att deltar i arbetet i Europeiska försvarsbyrån (, ). Inom ramen för samarbetar länderna i frågor som rör förmågeutveckling, försvarsmateriel, forskning och försvarsindustri. Regeringen bedömde det som viktigt att försvarssamarbetet utvecklas eftersom det bidrar till att höja de europeiska ländernas försvarsförmåga (prop. 2014/15:109). När det gäller frågor om vattenbrist kan man konstatera att slutbetänkande En trygg dricksvattenförsörjning (SOU 2016:32) är föremål för remissbehandling. Syftet med utredningen har varit att identifiera nuvarande och potentiella utmaningar för en säker dricksvattenförsörjning . Uppdraget betonade särskilt klimatförändringarnas betydelse och de krav på anpassningar och förändrade förhållningssätt som kan behövas för dricksvattenfrågorna. Utredaren lämnar en rad förslag på hur behovet av ett strategiskt arbetssätt, ökad samverkan och nödvändiga krav på dricksvattenförsörjningen kan tillgodoses. Utredningen anger att det offentliga ansvarstagandet för krisberedskapen inom dricksvattenområdet behöver stärkas ytterligare för att säkra en trygg dricksvattenförsörjning. Utredningen diskuterar bl.a. de finansieringsmodeller som behöver tillämpas för att täcka framtida kostnader. När det gäller frågor om klimatförändringarnas betydelse har regeringen även tillsatt en utredning om hur bebyggd miljö och markanvändning kan anpassas till ett förändrat klimat. Arbetet med klimatanpassning berör ett stort antal aktörer inom både offentlig och privat sektor. Enligt regeringen har många aktörer lyft fram att det måste vara tydligt vem som ansvarar för klimatanpassningen och inte minst hur den ska finansieras. Utredningen är satt att analysera om det behövs ändringar i lagstiftningen så att planeringsprocesser och regelverk överensstämmer sinsemellan. Vid behov ska det även tas fram förslag om förtydligad ansvarsfördelning kring genom-förandet av klimatanpassningsåtgärder. Utredaren ska även undersöka om det finns behov av justeringar i kommunernas möjlighet till kostnadstäckning. I vissa fall kan det finnas skäl för staten att delfinansiera åtgärder. Utredningen som ska lämna förslag på hur sådana åtgärder i så fall ska utformas ska redovisas . När det gäller (KBV:s) rättsliga befogenheter påpekas det i utredningsbetänkandet SOU 2008:55 att varken KBV:s uppgifter eller de anställdas rättsliga befogenheter har setts över i ett sammanhang sedan myndigheten bildades . Detta trots att samhället har utvecklats och att myndigheten successivt har fått nya uppgifter och ökade befogenheter. Utredningen anser att brottsbekämpning och ordningshållandeverksamhet i första hand är en uppgift för polisen och för åklagarväsendet när det gäller brottsbekämpningsdelen. Utredningen föreslår inte några ändringar i detta avseende eller när det gäller myndigheternas olika huvudansvar. Utredningen anser däremot att KBV bör kunna utnyttjas effektivare som en resurs vid brottsbekämpning och ordningshållande. Syftet är att effektivare utnyttja samhällets samlade resurser och att fler brott ska kunna beivras. Utredningen föreslår därför att KBV får en utökad självständig rätt att ingripa mot sådana brott som har ett naturligt samband med myndighetens uppdrag att bedriva sjöövervakning. ska myndigheten och dess tjänstemän liksom kunna biträda andra myndigheter, t.ex. polisen och dess sjöpolisverksamhet. Utredningen föreslår därför en ny lag med en samlad och enhetlig reglering som omfattar de tre områdena brottsbekämpning, ordningshållning samt kontroll och tillsyn. Sjöpolisen, som samverkar med KBV, förebygger och ingriper mot brott på sjön och på land. Den finns i , på , i och i och är tillgänglig dygnet runt. I den brottsutredande verksamheten hanteras bl.a. ärenden om stöld av båtar och båtmotorer. Sjöpolisen hanterar även dödsolyckor till sjöss, sjöfylleri, fiske- och jaktbrott och överträdelser av andra författningar med anknytning till marin verksamhet. Regeringen har aviserat en proposition i ärendet . Förstärkningar av anslaget 1:1 Förbandsverksamhet och beredskap har enligt regeringens bedömning bidragit till att stärka försvarsförmågan. Regeringen bedömer dock att Försvarsmaktens samlade operativa förmåga i stort sett har varit oförändrad även om enskilda krigsförband ökat sin krigsduglighet, bl.a. som följd av en ökad övningsverksamhet. Fler övningar jämfört och högre komplexitet i övningarna har bidragit till krigsdugligheten. Exempelvis har man övat brigadledningsförmågan, och huvuddelen av Försvarsmaktens krigsförband, skolor och centrum har genomfört beredskapsövningar. Beredskapsövning har bl.a. genomförts på och regeringen redovisar att ca 500 personer har kallats in till tjänstgöring . Den utökade övningsverksamheten har bidragit till att visa vilja och förmåga att värna svenskt territorium. I likhet med 2014 har den ökade verksamheten i närområdet resulterat i att antalet nationella operationer ligger kvar på en, enligt regeringens bedömning, förhöjd nivå. Regeringen redovisar dessutom att beredskapsanpassningar har genomförts till följd av den höga militära aktiviteten i vårt närområde. Regeringens bedömning är att Försvarsmakten löst uppgifter med god kvalitet, såväl nationellt som internationellt. När det gäller Försvarsmaktens förmåga bedömer regeringen dock att det finns ett antal allvarliga begränsningar inte minst vid höjd beredskap och då ytterst vid ett väpnat angrepp mot . De största bristerna finns vid operationer i högre konfliktnivåer men även när det gäller uthållighet vid längre operationer i lägre konfliktnivåer. Regeringen bedömer att Försvarsmakten har haft förmåga att upptäcka och avvisa kränkningar av det svenska territoriet respektive att värna suveräna rättigheter och nationella intressen. Försvarsmakten har enligt regeringens bedömning haft begränsningar i förmågan att ta emot militärt stöd. Begränsningarna kvarstår sedan föregående år. Regeringen bedömer att krigsförbanden i stort har utvecklats i enlighet med och regeringens beslut men att bl.a. personalsituationen i vissa förband är ansträngd. Krigsdugligheten är central för att följa utvecklingen av krigsförbandens förmåga. Regeringen anser att krigsdugligheten sammanfattar förbandens förmåga att lösa sina uppgifter och att den främst beror på tillgången till materiel och övad personal. Andelen befattningar i insatsorganisationen, exklusive hemvärnsförband, som enligt Försvarsmakten är tillgängliga har ökat och var . Med utgångspunkt i hur krigsförbandens förmåga har utvecklats lämnar regeringen en mer detaljerad resultatredovisning av verksamheten för respektive stridskraft i budgetpropositionen. När det gäller personalförsörjningen redovisar regeringen andelen befattningar som varit bemannade i den organisation som beslutades i inriktningspropositionen 2009. Regeringen beskriver de personella föränd-ringarna inom Försvarsmakten i övrigt . Av budgetpropositionen framgår att det totala antalet anställda har sjunkit i förhållande till föregående år. Däremot har lönekostnaderna ökat något i jämförelse med 2014, vilket i propositionen förklaras med att en lönerevision genomförts och att kost-naderna för övningsdygnstillägg har ökat. I budgetpropositionen redovisas att materieluppfyllnadsgraden varierar mellan krigsförbanden. Brister i tillgången till materiel medförde att det, i likhet med föregående år, fanns begränsningar i flera krigsförbands förmåga att lösa sina uppgifter. En marginell försämring av materieluppfyllnadsgraden kunde skönjas, och enligt regeringen fanns brister inom såväl dimensionerande materiel som inom förnödenhetsförsörjningen. När det gäller återinvesterings-kvoten redovisar regeringen att den har varit större än 1 . Dessa år har därmed det bokförda värdet av nya beredskapsinventarier överstigit förslitningen. När det gäller omkostnader redovisar regeringen dessutom att dessa uppgår till av de fakturerade intäkterna. Med tanke på de årsvisa variationerna i underlaget bedömer regeringen dock att det ännu inte är möjligt att se en långsiktig trend. Regeringen redovisar att arbetet med att utveckla resultatredovisningen i materielförsörjningen har fortsatt. I betänkandet Investeringsplanering för försvarsmateriel (SOU 2014:15) föreslog utredaren hur regeringen i budget-propositionen ytterligare kan förbättra redovisningen till . Syftet är att skapa goda förutsättningar för att utöva sin finansmakt. Försvarsmakten har därför på uppdrag av regeringen kommit med förslag till 12-åriga investeringsplaner inom materielområdet. har dessutom på uppdrag av regeringen föreslagit hur Försvarsmaktens anslag kan renodlas i syfte att tydliggöra och effektivisera hur anslagen används. I större detalj redovisar regeringen hur 24 enskilda större pågående materielprojekt har utvecklats. För knappt hälften av dessa redovisar regeringen även avvikelser i form av förseningar och/eller ökade kostnader. När det gäller Försvarsmaktens deltagande i internationella förmåge-utvecklingssamarbeten bedömer regeringen att dessa har bidragit till ökad interoperabilitet och kostnadseffektivitet. Regeringen redovisar även att partnerskap med Nato har fortsatt att utvecklas, främst inom ramen för Enhanced Opportunities Programme (EOP) och att det fördjupade samarbetet har haft ett särskilt fokus på politisk dialog, deltagande i övningsplanering och tillgång till kvalificerade övningar. har fortsatt att anmäla förband till Natos snabbinsatsstyrkas reservstyrkeregister. Vidare har ikraftträdandet av samförståndsavtal med Nato om värdlandsstöd förberetts. När det gäller bilaterala samarbeten redovisar regeringen att och kom överens om att uppdatera det svensk-amerikanska försvarspolitiska samarbetet och som ett led i detta har dialogen fördjupats på såväl militär som på politisk nivå. Regeringen konstaterar även att det inriktningsbeslut som fattades betonade att samarbetet med är av särskild vikt. I budgetpropositionen redovisas bl.a. att regeringen gav Försvarsmakten i uppdrag att gå vidare med utvecklingen av den gemensamma svensk-finska stridsgruppen, (), samt att etablera säker kommunikation på politisk och militärstrategisk nivå. var ordförande i det nordiska försvarssamarbetet Nordefco (Nordic Defence Cooperation). Det svenska ordförandeskapet tog sin utgångspunkt i den politiska vision som de nordiska länderna enades om . har arbetet fortsatt med att stärka den säkerhets-politiska dialogen och koordineringen mellan länderna på det säkerhets- och försvarspolitiska området. Regeringen framhåller att en prioritering under ordförandeskapet var att fördjupa det nordisk-baltiska samarbetet. Samman-fattningsvis bedömer regeringen att samarbetet inom Nordefco har utvecklats och fördjupats och att det har bidragit såväl till Försvarsmaktens operativa förmåga som till att höja tröskeln för incidenter, kriser och konflikter i närområdet. Vid ett 70-tal tillfällen har stöd lämnats enligt lagen om skydd mot olyckor, vilket är något lägre än . har tillkännagivit att regeringen bör förtydliga Försvarsmaktens uppgift att lämna stöd till samhället och även tydligare bör följa upp myndighetens arbete med planer och förberedelser för uppgiften samt säkerställa att samverkan sker mellan Försvarsmakten och det övriga samhället (bet. 2011/12:FöU2, rskr. 2011/12:131). I betänkande 2015/16:KU21 anförs att försvarsutskottet såg positivt på att regeringen redovisade en förbättrad återrapportering och uppföljning, men konstaterade att tillkännagivandet även tog sikte på en förbättrad styrning av Försvarsmaktens stöd till samhället vid kriser. I budgetpropositionen redovisar regeringen därför att den följde upp inriktningen i beslutet av Försvarsmaktens regleringsbrev. Regeringen har dessutom gett Försvarsmakten och dåvarande i uppdrag att gemensamt skapa en förmåga som innebär att Försvarsmakten med kort varsel ska kunna stödja polisen med medeltung helikopter i situationer där transporten är av större vikt för att genomföra en polisiär insats. Genomförd verksamhet har kontinuerligt redovisats till . Regeringen redovisar att det pågår ett arbete inom med att författningsreglera stödet med helikopter-transporter. fattade regeringen beslut om ett uppdrag till Försvarsmakten och Myndigheten för samhällsskydd och beredskap när det gäller totalförsvarsplanering. Beslutet innebär att planeringen för total-försvaret återupptas och inbegriper således både militär och civil verksamhet. Regeringen bedömer att beslutet innebär att styrningen på området har förtydligats ytterligare. När stöd ska lämnas till andra myndigheter informerar om i vilken utsträckning myndigheten lämnat stöd, vilket regeringen menar ger en god insyn. Mot denna bakgrund bedömer regeringen att styrningen inom området sammantaget är tydlig och därmed anser regeringen att tillkännagivandet är slutbehandlat. När det gäller internationella insatser är regeringens bedömning att de förband som deltagit i internationella insatser har uppfyllt de krav som ställs i respektive insatsområde på förbandets organisation, bemanning, utrustning och genomförande. har Försvarsmakten deltagit med en väpnad styrka i Minusma (United Nations Multidimensional Integrated Stabilization Mission in ) i , RSM (Resolute Support Mission) i , Eunavfor (European Union-led Naval Force) och Operation utanför samt i den multinationella koalitionen mot Daish i . Försvarsmakten har vidare deltagit i EUTM (European Training Mission) , EUTM samt i EUMAM (European Union Military Advisory Mission) i samt i EU:s insats mot människosmugglare på , Eunavfor MED Operation . Vidare har Försvarsmakten deltagit i verksamhet inom ramen för säkerhetshetssektorsreform och kapacitetsbyggande. Försvarsmakten deltog i samtliga EU:s militära GSFP-insatser (gemensam säkerhets- och försvarspolitik). När det gäller anslaget 1:2 Försvarsmaktens insatser innebar det ekonomiska utfallet ett underutnyttjande om . Anledningen var enligt regeringen främst att anslagsreservationen för en eventuell insats med () 15 inte nyttjades samt lägre kostnader för Eunavfor Operation , Operation Inherent Resolve (OIR) och EUTM . Regeringen ökade tilldelningen av medel för RSM med . Anledningen var en högre takt i återställningsarbetet av materiel som använts inom ramen för det svenska engagemanget i den internationella säkerhetsstyrkan ISAF (Assistance Force). Det enskilt viktigaste är att öka den operativa förmågan i krigsförbanden och att säkerställa den samlade förmågan i totalförsvaret. Regeringen föreslår i enlighet med tidigare avisering i budgetpropositionen att försvarsanslagen förstärks för att den försvarspolitiska inriktningen ska kunna fullföljas. Med anledning av det försämrade omvärldsläget och den ökade osäkerheten i närområdet under-stryker regeringen vikten av att ha en modern och sammanhållen totalförsvarsplanering. Regeringen avser att återkomma till i frågan om den fortsatta utvecklingen av totalförsvarsplaneringen. Utifrån den övergripande inriktningen anför regeringen att Försvarsmakten ska fokusera på åtgärder som leder till en ökad operativ förmåga. Det handlar enligt regeringen bl.a. om att repetitionsutbildning, övningsverksamhet och materielanskaffning genomförs med utgångspunkt i krigsförbandens huvud-uppgifter i krig. Det civila försvarets förmåga att stödja Försvarsmakten under höjd beredskap och ytterst i krig påverkar krigsförbandens förmåga att lösa sina uppgifter och är enligt regeringen nödvändig för att säkerställa den samlade förmågan i totalförsvaret. Regeringen har tidigare även framhållit vikten av en god förmåga att inhämta, bearbeta, analysera och delge försvarsunderrättelser. Arbetet med att stärka och utveckla dessa förmågor ska fortsätta. Regeringen kommer även att fortsätta ominrikta forskningen och utvecklingen på försvarsområdet mot att i större utsträckning öka Försvarsmaktens möjligheter att möta framtida hot. Regeringens inriktning är att krigsförbandens krigsduglighet ska öka och Försvarsmakten ska prioritera att höja krigsdugligheten hos de förband som har lägst krigsduglighet framför att ytterligare höja de förband som redan har godtagbar duglighet. Regeringens inriktning är att samtliga krigsförband ska ha en godtagbar krigsduglighet och att övningsverksamheten även fortsättningsvis ska prioriteras. Regeringen bedömer att det inom ledningsområdet ska ligga ett ökat fokus på att sambandet inom varje stridskraft respektive mellan relevanta delar av olika stridskrafter, utformas utifrån uppgiften att försvara mot ett väpnat angrepp med hela krigsorganisationen bör enligt regeringen fortsatt markera närvaro i , inklusive på och kring i syfte att värna svenska intressen. har en möjlighet och ett ansvar att påverka utvecklingen i . Att stärka krigsförbandens krigsduglighet är grunden för regeringens överväganden när det gäller Försvarsmaktens personalförsörjning och var skälet till att regeringen tillsatte en utredning om en långsiktigt hållbar personalförsörjning av det militära försvaret (dir. 2015:98). Betänkandet kommer att remitteras och beredas i . Regeringen redovisar en avsikt att särskilt följa rekryteringen till krigsförbanden, hur den nya militära grundutbildningen genomförs, officersförsörjningen, krigsplace-ringen av personal samt myndighetens arbete med repetitionsutbildning. Dessutom lägger regeringen särskild vikt vid att Försvarsmakten fortsätter att verka för att andelen kvinnor i myndigheten ska öka på alla nivåer. För att stärka och utveckla veteran- och anhörigstödet ska Försvarsmakten inrätta ett särskilt veterancentrum inom myndigheten. Mot bakgrund av den försämrade säkerhetspolitiska situationen i vårt närområde anser regeringen att bi- och multilaterala försvars- och säkerhetspolitiska samarbeten bör fördjupas. är militärt alliansfritt och internationella försvarssamarbeten begränsas ytterst av att vi inte åtar oss försvarsförpliktelser. är medlem i . bör fortsatt bidra till FN och till EU:s krishanteringsinsatser. I enlighet med inriktningspropositionen fortsätter samarbete med Nato inom ramen för ett differentierat partnerskap. Den säkerhetspolitiska utvecklingen i närområdet stärker även fortsättningsvis behovet av ett fördjupat nordiskt samarbete för att bidra till en stabiliserande tröskeleffekt i närområdet. Regeringen framhåller att det fördjupade samar-betet med är alltjämt av särskild vikt. kommer samarbetet med att fördjupas ytterligare inom alla stridskrafter. Genom att delta i internationella krishanteringsinsatser bidrar till fred, stabilitet, hävdande av internationell rätt och respekt för mänskliga rättigheter, främjande av jämställdhet och till att motverka hot från stater och icke-statliga aktörer mot svensk och internationell säkerhet. Det är också ett sätt att visa solidaritet och fördjupa samarbetet med länder och organisationer som är viktiga för säkerheten i vårt närområde. Internationella insatser bör genom-föras med Försvarsmaktens ordinarie krigsförband eller delar av krigsförband. I budgetpropositionen understryker regeringen att Försvarsmakten ska upprätthålla förmåga att hävda territoriell integritet enligt beslutade tillgänglighets- och beredskapskrav. Verksamheten ska anpassas till det rådande omvärldsläget och den militära övningsverksamheten. Svenskt sjöterritorium och luftrum ska övervakas kontinuerligt och incidentberedskap ska upprätthållas. Försvarsmakten ska dessutom bistå det övriga samhället och andra myndigheter vid behov inom ramen för befintliga förmågor och resurser. Stödet till polisen med medeltung helikopterkapacitet förlängs, och regeringens avsikt är att stödet ska bli en ordinarie uppgift för Försvarsmakten. Regeringen föreslår bl.a. utifrån förslag (ESV 2015:47) och Försvarsmaktens budgetunderlag en förändrad anslagsstruktur för Försvarsmakten. Anslaget 1:4 Vidmakthållande, avveckling m.m. av materiel och anläggningar avvecklas. Medlen tillförs anslagen 1:1 Förbandsverksamhet och beredskap och 1:3 Anskaffning av materiel och anläggningar. Regeringens bedömning är att den förändrade anslagsstrukturen renodlar anslagen, förbättrar den ekonomiska styrningen inom försvarsom-rådet samt ger förutsättningar för en effektivare materielförsörjning av krigsförbanden.