bet · H301KrU6 · 2016-03-11 00:00:00 — (FP) framför i motion 2015/16:779 att det finns ett behov av en översyn som leder till regelskärpningar i syfte att skattemedel inte lämnas till religiösa skolor, samfund eller etniskt baserade föreningar som uppmanar till hedersrelaterat våld och förtryck (yrkande 7). Som framgår ovan anges i lagen om stöd till trossamfund att statsbidrag endast får lämnas till ett trossamfund som bidrar till att upprätthålla och stärka de grundläggande värderingar som samhället vilar på. I lagens förarbeten (prop. 1998/99:124) anges bl.a. följande: Ett trossamfund som skall komma i fråga för statligt stöd i form av statsbidrag bör enligt regeringens uppfattning bedriva en verksamhet som direkt eller indirekt upprätthåller och stärker de grundläggande värdena i det svenska samhället. I detta ligger att samfundet utövar sin verksamhet med respekt för alla människors lika värde samt bidrar till en normbildning i samhället som överensstämmer med demokratins idéer. En förutsättning för statsbidrag bör således vara att trossamfundet bidrar till att upprätthålla och stärka samhällets grundläggande värderingar. För att anses bidra till att upprätthålla och stärka samhällets grundläggande värderingar bör trossamfundet motverka alla former av rasism och andra typer av diskriminering samt våld och brutalitet. Samfundet bör också verka för att utveckla förutsättningarna för jämställdhet mellan kvinnor och män. Vidare bör samfundet verka för att dess medlemmar och betjänade vägleds av etiska principer som är förenliga med samhällets grundläggande demokratiska värderingar. Detta innebär dock inte något krav på att t.ex. samfundets lära eller åskådning skall utformas i demokratisk ordning. Inte heller krävs det att beslutsprocessen i samfundet vid utseende av exempelvis präster vilar på demokratisk grund. Av väsentlig betydelse är i stället att trossamfundet verkar för att dess medlemmar och betjänade deltar i samhällslivet och att samfundet klart markerar avståndstagande från antidemokratiska strömningar i samhället. har (mål nr 4496-12) bl.a. prövat frågan om att avslå en ansökan från trossamfundet Jehovas vittnen om att bli berättigat till statsbidrag enligt lagen (1999:932) om stöd till trossamfund. Av domen framgår bl.a. följande: Trossamfundet Jehovas vittnen ansökte hos regeringen om att bli berättigat till statsbidrag enligt lagen (1999:932) om stöd till trossamfund. Regeringen avslog ansökningen, med motiveringen att Jehovas vittnen inte till fullo uppfyllde de krav som anges i 3 § nämnda lag, om att statsbidrag endast kan lämnas till trossamfund som bl.a. bidrar till att upprätthålla och stärka de grundläggande värderingar som samhället vilar på. Sedan Jehovas vittnen begärt omprövning av regeringens beslut och med en omfattande motivering anfört att trossamfundet ansåg sig uppfylla förutsättningarna för statsbidrag, meddelade regeringen i nytt beslut att vad som anförts inte utgjorde skäl att ändra det tidigare beslutet. Jehovas vittnen ansökte om rättsprövning och upphävde genom dom (HFD 2011 ref. 10) regeringens beslut, då det inte av besluten gick att utläsa vad regeringen grundat sitt ställningstagande på och det inte var uppenbart att felet saknat betydelse för avgörandet. Regeringen har därefter i nytt beslut åter avslagit Jehovas vittnens ansökan om godkännande för statsbidrag. Som skäl för beslutet anges i huvudsak att trossamfundets medlemmar uppmanas att inte delta i politiska val. Regeringen anför att rätten att rösta i allmänna val utgör en del av de grundläggande värderingar som samhället vilar på och att Jehovas vittnen således inte uppfyller kraven i lagen om stöd till trossamfund, om att bidra till att upprätthålla och stärka sådana grundläggande värderingar. Jehovas vittnen ansöker om rättsprövning och yrkar att förklarar regeringens beslut olagligt och beordrar regeringen att tilldela Jehovas vittnen statsbidrag. Vid tolkningen av 3 § lagen om stöd till trossamfund måste beaktas det skydd för religionsfriheten som följer av såväl regeringsformen som . I 2 kap. 1 § 6 regeringsformen stadgas att var och en gentemot det allmänna är tillförsäkrad frihet att ensam eller tillsammans med andra utöva sin religion. I artikel 9.1 i föreskrivs att var och en har rätt till tankefrihet, samvetsfrihet och religionsfrihet, innefattande frihet att byta religion eller tro och frihet att ensam eller i gemenskap med andra, offentligt eller enskilt, utöva sin religion eller tro genom gudstjänst, undervisning, sedvänjor och ritualer. Enligt artikel 9.2 får friheten att utöva sin religion eller tro endast underkastas sådana inskränkningar som är föreskrivna i lag och som i ett demokratiskt samhälle är nödvändiga med hänsyn till den allmänna säkerheten eller till skydd för allmän ordning, hälsa eller moral eller till skydd för andra personers fri- och rättigheter. har i sin praxis återkommande framhållit att rätten till tankefrihet, samvetsfrihet och religionsfrihet utgör en av grunderna för ett demokratiskt samhälle samt att den pluralism som ett demokratiskt samhälle oundgängligen förknippas med är beroende av denna rättighet (t.ex. Metropolitan Church of Bessarabia mot , dom , p. 118 och 123, och mot , dom [stor kammare], p. 62 samt Jehovas Witnesses of mot , dom , p. har vidare konstaterat att det är vanligt förekommande att olika religioner föreskriver särskilda uppträdanderegler som medlemmarna måste följa i sitt privatliv. Det kan t.ex. röra sig om regelbunden närvaro vid gudstjänster, utförande av särskilda ritualer som bikt eller nattvard, iakttagande av helgdagar eller avstående från arbete vissa veckodagar etc. Genom att följa dessa föreskrifter i sitt dagliga liv manifesterar anhängarna sin önskan att följa sin tro och deras frihet att göra detta skyddas av artikel 9 i . Domstolen noterar också att många religioner förespråkar riter och sedvänjor som kan vara skadliga för medlemmarnas välbefinnande, såsom långvarig och sträng fasta eller omskärelse av gossebarn (Jehovas Witnesses of , p. 118 och 144). Vid upprepade tillfällen har uttalat att statens skyldighet att förhålla sig neutral och opartisk medför att den är förhindrad att värdera legitimiteten hos religiösa åskådningar eller de sätt på vilka sådana åskådningar uttrycks eller manifesteras (t.ex. Şahin mot , dom [stor kammare], p. Statens utrymme för att inskränka de val människor kan göra i syfte att följa religiösa påbud, inom ramen för sitt självbestämmande, är således mycket begränsat och måste grundas på tungt vägande och tvingande skäl (serious and compelling reasons). Som exempel på fall där inskränkningar från statens sida kan vara berättigade, med hänsyn till den religiösa yttringens oförenlighet med underliggande grundprinciper, nämner domstolen polygami och barnäktenskap, liksom flagranta brott mot jämställdheten mellan könen, samt handlingar som påtvingas ett trossamfunds medlemmar mot deras vilja (Jehovas Witnesses of , p. har även funnit att om en stat tillhandahåller erkända religiösa samfund vissa förmåner, såsom lindrigare beskattning, medför det krav på neutralitet som följer av artikel 9 att alla religiösa samfund som så önskar ska ha samma möjlighet att ansöka om erkännande för de aktuella förmånerna, samt att staten måste tillämpa relevanta kriterier på ett icke diskriminerande sätt (m.fl. mot , dom , p. 92; jfr även dom meddelad av författningsdomstol i mål nr 2 BvR 1500/97). har tidigare funnit att lagen om stöd till trossamfund är uppbyggd på ett sådant sätt att huvudregeln måste anses vara att alla sådana samfund har rätt till stöd (HFD 2011 ref. 10). Om ett samfund inte uppfyller kraven i 3 § får dock statsbidrag inte lämnas. I regeringens beslut framhålls att den svenska demokratin bygger på allmän och lika rösträtt, samt att det av artikel 21.1 i allmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna framgår att var och en har rätt att delta i sitt lands styre, direkt eller genom fritt valda ombud. Regeringen understryker i sitt yttrande att rätten att rösta är grundlagsskyddad i (1 kap. 1 § regeringsformen) och en rättighet för alla medborgare i landet. Respekten för religionsfriheten fordrar att bedömningen av om ett trossamfund kan anses bidra till att upprätthålla och stärka de grundläggande värderingar som samhället vilar på inte innefattar någon närmare prövning och värdering av samfundets religiösa lära. Att så inte får ske har uttryckligen framhållits i lagens förarbeten (prop. 1998/99:124 s. 64). Som framgått följer det även av praxis att statens skyldighet enligt artikel 9.1 i konventionen att förhålla sig neutral och opartisk är av avgörande vikt vid bedömningar av detta slag. Bestämmelsen i 3 § 1 lagen om stöd till trossamfund kan mot bakgrund av vad nu sagts inte ges den innebörden att ett samfund, vars religiösa lära innebär att dess medlemmar uppmanas avstå från att delta i allmänna val, utan att för den skull motarbeta det demokratiska styrelseskicket, inte kan anses uppfylla kravet för rätt till statsbidrag. finner att regeringens beslut att avslå Jehovas vittnens ansökning saknar stöd i lag. Beslutet ska därför upphävas. Enligt lagen om rättsprövning av vissa regeringsbeslut kan inte ersätta det upphävda beslutet med ett nytt. Målet ska visas åter till regeringen. Regeringen har gjort en förnyad prövning av Jehovas vittnens ansökan om att bli berättigat till statsbidrag, och på nytt avslagit ansökan (Ku2015/00081/D). Som skäl för regeringens beslut angavs följande: Enligt 3 § lagen om stöd till trossamfund (1999:932) får statsbidrag endast lämnas till ett trossamfund som bidrar till att upprätthålla och stärka de grundläggande värderingar som samhället vilar på och är stabilt och har egen livskraft. Av praxis följer att som lagen om stöd till trossamfund är uppbyggd måste huvudregeln anses vara att alla sådana samfund har rätt till stöd (HFD 2011 ref. 10). Om ett samfund inte lever upp till kraven i 3 § får dock statsbidrag inte lämnas. Det råder inget tvivel om att samfundet Jehovas vittnen är stabilt och har egen livskraft. Samfundet har varit representerat i . Den fråga som regeringen ska ta ställning till är därmed om samfundet bidrar till att upprätthålla och stärka de grundläggande värderingar som samhället vilar på. Enligt lagens förarbeten (prop. 1998/99:124 s. 63) får denna prövning dock inte innebära att det sker någon närmare prövning och värdering av samfundets lära i förhållande till samhällets gemensamma värdegrund. Var och en är gentemot det allmänna tillförsäkrad frihet att ensam eller tillsammans med andra utöva sin religion. Denna i regeringsformen skyddade rättighet gäller alla oavsett religion. Staten får inte göra någon särskillnad på olika religioner och trosinriktningar. vittnen har i egenskap av ett registrerat trossamfund samma rättigheter som andra trossamfund när det gäller möjligheten att förkunna sin religion. I artikel 9.1 i föreskrivs att var och en har rätt till tankefrihet, samvetsfrihet och religionsfrihet, innefattande frihet att byta religion eller tro och frihet att ensam eller i gemenskap med andra, offentligt eller enskilt, utöva sin religion eller tro genom gudstjänst, undervisning, sedvänjor och ritualer. Enligt artikel 9.2 får friheten att utöva sin religion eller tro endast underkastas sådana inskränkningar som är föreskrivna i lag och som i ett demokratiskt samhälle är nödvändiga med hänsyn till den allmänna säkerheten och till skydd för allmän ordning, hälsa, moral eller skydd för andra personers fri- och rättigheter. har funnit att om en stat tillhandahåller erkända religiösa samfund vissa förmåner, såsom lindrigare beskattning, medför det krav på neutralitet och att relevanta kriterier ska tillämpas på ett icke diskriminerande sätt (se mfl. mot , dom s. 92). Regeringen ska således mot bakgrund av praxis vid prövningen av Jehovas vittnens ansökan om statsbidrag till trossamfund förhålla sig neutral och opartisk. har ratificerat FN:s konvention om barnets rättigheter (). Av denna följer att staten är ytterst ansvarig för att se till att barn får sina rättigheter förverkligade. Grundprinciperna i konventionen är att hänsyn ska tas till barnets bästa och att barnet har rätt att uttrycka sina åsikter i frågor som rör barnet samt att inget barn får diskrimineras och att varje barn har rätt till liv och utveckling. Barnet har rätt till tankefrihet, samvetsfrihet och religionsfrihet. Enligt måste konventionsstaten även erkänna barnets rätt till bästa uppnåeliga hälsa och eftersträva att säkerställa att inget barn berövas tillgången till hälso- och sjukvård. I konventionen ställs också kravet att staterna ska respektera föräldrarnas, och i förekommande fall, vårdnadshavarnas rättigheter och skyldigheter att på ett sätt som är förenligt med barnets fortlöpande utveckling ge vägledning då barnet utövar sin rätt. Föräldrarnas ledning måste tillämpas i överensstämmelse med hela konventionen. Varje barn har enligt rätt till omvårdnad, trygghet och en god fostran. Barn ska behandlas med aktning för sin person och egenart och får inte utsättas för kroppslig bestraffning eller annan kränkande behandling. Den som har vårdnaden om ett barn har ett ansvar för barnets personliga förhållanden och ska se till att barnets behov blir tillgodosedda. Enligt socialtjänstlagen (2001:453) ska socialnämnden verka för att barn och ungdom växer upp under trygga och goda förhållanden. Ett utmärkande drag hos trossamfundet Jehovas vittnen är samfundets motstånd mot blodtransfusioner. Det är regeringens bedömning att detta systematiska motstånd mot blodtransfusioner, oavsett teologiskt motiv, är synnerligen problematiskt när det gäller minderåriga. Det förekommer fall där socialnämnden beslutar att unga ska omhändertas enligt lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga, på grund av att barnets och/eller vårdnadshavarnas vägran till blodtranfusioner medför en påtaglig risk för att barnets hälsa skadas. Sjukvården har utarbetat särskilda riktlinjer för hur sådana situationer ska hanteras. Jehovas vittnens motstånd mot blodtransfusioner riskerar enskilda barns rätt till liv och hälsa och att barnets behov inte blir tillgodosedda. Regeringen finner att samfundets inställning i denna fråga inte är förenlig med samhällets grundläggande värderingar. Regeringen anser mot bakgrund av vad som anförts ovan att samfundet Jehovas vittnen inte motsvarar det krav som lagen ställer på att trossamfund, för att ha rätt till statsbidrag, ska bidra till att upprätthålla och stärka de grundläggande värderingar som samhället vilar på. Jehovas vittnens ansökan om statsbidrag ska därför avslås. Enligt regeringens uppfattning innebär det aktuella beslutet inte en inskränkning i skyddet för religionsfriheten enligt artikel 9.1. Därmed saknas som utgångspunkt skäl att göra en bedömning av beslutet enligt artikel 9.2. Regeringen anser i vart fall att beslutet uppfyller kraven enligt artikel 9.2 och är förenligt med . Som framgår ovan är det SST som prövar frågor om statsbidrag till trossamfund som regeringen har beslutat ska vara berättigade till statsbidrag, och som i första hand följer upp och granskar att bidragen används så att målsättningen med stödet uppfylls. När det gäller enskilda bidrag kan SST enligt förordningen (1999:974) om statsbidrag till trossamfund besluta att inte betala ut ett beviljat bidrag om tveksamhet råder om lämnade uppgifter. SST kan också besluta att ett bidrag ska betalas tillbaka. Detta kan exempelvis ske om bidraget inte används för det ändamål det beviljats för eller om samfundet har underlåtit att lämna tillräcklig redovisning till SST. SST:s uppföljning sker huvudsakligen genom de rapporter över bidragsanvändningen som samfundet lämnar och även i hög grad genom den dialog som SST fortlöpande har med företrädare för de olika samfunden. Utskottet ser positivt på att SST fått i uppdrag att dels utvidga och fördjupa dialogen med trossamfunden i syfte att stimulera arbetet med demokrati och demokratisk medvetenhet, dels fortsatt utveckla dialogen till att inkludera ett brett spektrum av samfund och grupperingar inom samfunden, med särskilt fokus på kvinnor och ungdomar. Utskottet konstaterar vidare att det är regeringen som bestämmer vilka trossamfund som kan få statsbidrag, och att det i första hand är en fråga för SST att granska så att kraven för och målsättningen med stödet uppfylls. Motionerna 2015/16:779 (FP) yrkande 7, 2015/16:987 (V) yrkande 1, 2015/16:1414 (S), 2015/16:2813 (SD) yrkande 20 och 2015/16:3099 (SD) yrkande 24 bör således inte föranleda någon åtgärd från sida, varför de avstyrks. Motioner som bereds förenklat Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om idrott, trossamfund och allmänna samlingslokaler som är likalydande eller snarlika med motioner som relativt tagit ställning till. Utskottet avstyrkte (bet. 2014/15:KrU11) motionsyrkanden som är likalydande med eller snarlika med nedanstående yrkanden. beslutade i enlighet med utskottets förslag. Utskottet anser att motionsyrkandena nedan kan behandlas i förenklad form och avstyrker därför yrkandena. Motion 2015/16:427 av (M) I motionen yrkas att ställer sig bakom det som anförs i motionen om hbtq-planer för idrottsföreningar och tillkännager detta för regeringen. Motion 2015/16:491 av (M) I motionen yrkas att ställer sig bakom det som anförs i motionen om att göra en översyn av investeringar för ändamålsenliga ridanläggningar och tillkännager detta för regeringen. Motion 2015/16:587 av och (båda S) I motionen yrkas att ställer sig bakom det som anförs i motionen om ett statligt engagemang för att få stora mästerskap till och tillkännager detta för regeringen. Motion 2015/16:747 av m.fl. (V) yrkande 1 I motionen yrkas att ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör återkomma med förslag om hur den statliga bidragstilldelningen till idrotten ska användas för att stärka jämställdhetsarbetet inom idrotten och tillkännager detta för regeringen. Motion 2015/16:1994 av m.fl. (KD) yrkande 14 I motionen yrkas att ställer sig bakom det som anförs i motionen om att offentliga medel ska främja att flickor och pojkar får lika möjligheter till del i planering av fritidsverksamhet och tillkännager detta för regeringen. Motion 2015/16:2024 av och (båda SD) I motionen yrkas att ställer sig bakom det som anförs i motionen om att inleda diskussioner med representanter för svensk damhockey som syftar till att tillskjuta ekonomiska resurser framöver och tillkännager detta för regeringen. Motion 2015/16:2133 av m.fl. (M) yrkande 4 I motionen yrkas att ställer sig bakom det som anförs i motionen om att locka stora mästerskap till och tillkännager detta för regeringen. Motion 2015/16:2210 av i m.fl. (S) I motionen yrkas att ställer sig bakom det som anförs i motionen om idrott och hbt-personer och tillkännager detta för regeringen. Motion 2015/16:2462 av (C) yrkande 4 I motionen yrkas att ställer sig bakom det som anförs i motionen om jämställd fördelning av offentliga medel till ungdomars fritidsaktiviteter och tillkännager detta för regeringen. Motion 2015/16:2725 av (M) yrkande 3 I motionen yrkas att ställer sig bakom det som anförs i motionen om att värna ridningens viktiga roll som största handikappidrott och tillkännager detta för regeringen. Motion 2015/16:2725 av (M) yrkande 4 I motionen yrkas att ställer sig bakom det som anförs i motionen om att verka för en jämställd tilldelning av resurser till flickors och pojkars idrottsverksamhet och tillkännager detta för regeringen. Motion 2015/16:3138 av Per Åsling (C) I motionen yrkas att ställer sig bakom det som anförs i motionen om en nationell samling bakom en svensk ansökan om att få arrangera i och tillkännager detta för regeringen. Motion 2015/16:1103 av och (båda FP) I motionen yrkas att ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör tillsätta en utredning som ser över lagen om statligt stöd för trossamfund så att den blir neutral och inte positivt särbehandlar religiösa livsåskådningsorganisationer, och tillkännager detta för regeringen. Motion 2015/16:1417 av (M) I motionen yrkas att ställer sig bakom det som anförs i motionen om att se över principerna och kriterierna för det statliga stödet till livsåskådningssamfund och tillkännager detta för regeringen. Motion 2015/16:2708 av Skånberg och (båda KD) yrkande 3 I motionen yrkas att ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör hålla en regelbunden dialog med trosbaserade rörelser och tillkännager detta för regeringen. Motion 2015/16:3099 av m.fl. (SD) yrkande 25 I motionen yrkas att ställer sig bakom det som anförs i motionen om fördjupade dialoger med religiösa samfund och kulturellt eller etniskt baserade föreningar för att införliva dem i arbetet med förankringen av den svenska värdegrunden hos deras medlemmar och tillkännager detta för regeringen. Motion 2015/16:508 av Arhe Hamednaca (S) I motionen yrkas att ställer sig bakom det som anförs i motionen om samlingslokaler som en viktig del i demokratin och tillkännager detta för regeringen. Det civila samhällets betydelse för demokratin, punkt 1 (M, C, L, KD) av (M), (M), Per Lodenius (C), (M), (L), (M) och (KD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2015/16:2496 av m.fl. (M, C, FP, KD) yrkande 4. Vi anser att det har dragits upp alltför skarpa gränser mellan samhällets sektorer. Inte minst har det för socialdemokratin varit en ideologisk fråga att framhålla den offentliga sektorn som garant för likvärdighet, medan småskalig privat verksamhet motverkats och det civila samhället avfärdats. Ett sådant synsätt får enligt vår uppfattning negativa följder för såväl ekonomin som demokratin. Alliansregeringen lade 2009 fram en ny politik för det civila samhället som en ersättning till den tidigare folkrörelsepolitiken. Syftet var att lyfta fram det civila samhällets stora betydelse, utveckla och tydliggöra relationen mellan staten och det civila samhället och ta ett helhetsgrepp om generella frågor om det civila samhället och dess villkor. En utvecklad samverkan mellan samhällets olika sektorer anser vi också har en viktig demokratisk dimension, eftersom människors möjligheter att påverka ökar. Det civila samhället har vidare en viktig roll i att fostra till delaktighet, ansvarstagande och demokrati genom den verksamhet som bedrivs. Vi vill understryka betydelsen av det civila samhället som demokratibärare. Vi anser därför att det är angeläget att slå vakt om och utveckla den politik som alliansregeringen bedrev, så att inte den nya regeringen förpassar tillbaka det civila samhället till en plats i kulisserna. Vad vi nu anfört bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. Därmed bör bifalla motion 2015/16:2496 (M, C, FP, KD) yrkande 4. Det civila samhällets ställning, punkt 2 (C) av Per Lodenius (C). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2015/16:3029 av Per Lodenius m.fl. (C) yrkande 1 och 2015/16:2258 av m.fl. (KD) yrkande 11 och 2015/16:2979 av m.fl. (KD) yrkandena 1 och 4. Det finns områden där det av tradition har varit föreningsdrivna verksamheter men som fått nya aktörer i form av entreprenörer. Det kan exempelvis handla om återanvändning av produkter eller sportarrangemang. Det har gjort att en marknad har uppstått där det tidigare inte har varit någon. Detta har skapat svårigheter för dem som arbetar ideellt när exempelvis myndigheter kräver marknadshyra för att låta en förening nyttja dess mark, eller en förening som hjälper medlemmar med att boka resor vid en föreningsträff klassas som researrangör och måste skaffa resegarantiförsäkring. Detta riskerar att urholka föreningsrätten.