bet · H301KU4 · 2016-02-03 00:00:00 — Utskottet anser därför i likhet med vad motionärerna framför i motion 2015/16:156 yrkande 7 att det behöver utredas om detta ansvar bör tydliggöras i och att det brittiska exemplet bör studeras i det sammanhanget. Således anser utbildningsutskottet att bör tillstyrka motion 2015/16:156 yrkande 7. yttrande finns i bilaga 3. (Särskilt yttrade V.) Utskottet instämmer i vad motionärerna anfört om att de vuxna som har mycket kontakt med barn och ungdomar inom exempelvis skola, socialtjänst och religiösa samfund har en extra viktig roll när det gäller att upptäcka och avbryta en pågående radikalisering. Utskottet delar vidare motionärernas uppfattning, som även framförts av utbildningsutskottet, att det är viktigt att framhålla det ansvar som åvilar t.ex. skolans medarbetare att vara uppmärksamma på tendenser till radikalisering och inte stillatigande åhöra extremistisk retorik. Mot den bakgrunden föreslår utskottet att tillkännager för regeringen att det finns anledning att se över om det finns behov av ett förtydligat ansvar för skolhuvudmän och andra som arbetar med barn och unga för att motverka radikalisering, liksom formerna för ett sådant ansvar. Utskottet föreslår därmed att delvis bifaller motion 2015/16:156 yrkande 7. Utskottet anser vidare att det finns skäl att vidareutveckla den politik som överenskommits kring åtgärder mot terrorism. I överenskommelsen betonar man bl.a. vikten av att bidragsgivare säkerställer att offentliga medel inte ges till organisationer som sprider våldsbejakande budskap. För att få statsbidrag måste en organisation leva upp till grundläggande demokratiska värderingar. Utskottet föreslår mot bakgrund av det sagda att gör ett tillkännagivande till regeringen om att det bör utvecklas metoder och redskap för kommuner för att identifiera samfund och organisationer som inte bör få stöd från det allmänna. Det bör även utvecklas metoder och redskap för att identifiera organisationer och samfund som vill motverka radikalisering, och dessa organisationer och samfund bör stärkas och stödjas. Därmed föreslår utskottet att bifaller motion 2015/16:156 yrkande 8 och 9. Våldsförhärligande budskap på internet behöver bemötas. För att minska dessa budskaps betydelse som verktyg i rekryteringen till extremistiska organisationer och konstellationer, är det enligt utskottets mening viktigt att sprida positiva motbudskap om demokrati och våra grundläggande värden. Detta ligger i linje med överenskommelsen kring åtgärder mot terrorism och innebär en vidareutveckling av politiken i överenskommelsen. Utskottet föreslår att tillkännager det för regeringen. Därmed föreslår utskottet att bifaller motion 2015/16: 156 yrkande 10. Slutligen vill utskottet framhålla betydelsen av en förbättrad dialog mellan kommuner och trossamfund. Med hänsyn till det arbete som redan bedrivs, bl.a. av stöd till trossamfund, anser utskottet dock inte att det finns anledning att göra ett tillkännagivande till regeringen i denna del (jämför t.ex. åtgärderna 8 och 14). Utskottet föreslår att avslår motion 2015/16:156 yrkande 6. Individer som lämnar extremistiska miljöer Utskottets förslag i korthet tillkännager för regeringen att det är viktigt att myndigheter och kommuner har beredskap för att hantera avhoppare som fortfarande förespråkar våldsbejakande ideologier eller som återvänder och misstänks ha begått grova brott utomlands. avslår motionsyrkanden om stöd till exitverksamheter för avhoppare och om att sprida avhoppares erfarenheter och kunskaper, med hänvisning till det arbete som redan bedrivs. Jämför reservation 4 och 5 (SD). I motion 2015/16:156 begär m.fl. (M, C, FP, KD) tillkännagivanden om stöd till exitverksamheter för avhoppare (yrkande 11), om att sprida avhoppares erfarenheter och kunskaper (yrkande 12) och om samhällets beredskap för att hantera bl.a. återvändare (yrkande 13). Motionärerna framhåller att det är viktigt med exitverksamheter som inkluderar avprogrammering, dit de som vill hoppa av kan vända sig, för att fånga upp människor som vill lämna våldsbejakande, extremistiska grupper. Att stöd för denna typ av verksamheter har inrättats är därför bra. Det är alltid positivt att personer väljer att lämna en extrem rörelse, och det är viktigt att använda deras erfarenheter i det förebyggande arbetet. Deras kunskap om livet i extremistiska kretsar och de skäl som till slut fick dem att bryta med det livet kan avskräcka andra från att ansluta sig eller uppmuntra andra att själva lämna en destruktiv miljö. Det bör utvecklas rutiner och arbetsformer för att dokumentera och sprida kunskap om hur det är att leva under extremistiskt förtryck. Motionärerna framhåller vidare det angelägna i att sprida berättelser från personer som hoppat av från t.ex. Islamiska staten i och Levanten (Isil) till följd av att de upptäckt vad våldsbejakande islamism i verkligheten innebär av olika slags övergrepp. Motionärerna betonar vidare betydelsen av att samhället har beredskap för att hantera avhoppare som fortfarande förespråkar våldsbejakande ideologier eller som återvänder och misstänks ha begått grova brott utomlands, men inte kan åtalas till följd av bristande bevisning. Myndigheter och kommuner får inte uppfattas som naiva, och det får aldrig vara så att personer av detta slag ges en mer förmånlig behandling än andra när det gäller t.ex. tillgång till bostäder och arbetsmarknadsåtgärder. Åtgärd 16 innebär att regeringen har gett den nationella samordnaren i uppdrag att stötta relevanta aktörer i att utveckla arbetet med de individer som vill lämna våldsbejakande extremistiska rörelser. I skrivelsen anför regeringen att det finns få lokala verksamheter som fångar upp de individer som behöver stöd och hjälp att lämna våldsbejakande extremistiska rörelser. verksamheter för individer som vill lämna våldsbejakande vänsterextremism eller islamistisk extremism saknas. Det är framför allt det civila samhällets organisationer som har utvecklat avhopparverksamhet och då inriktad på avhopp från högerextremistiska grupper. Fler aktörer behöver arbeta med insatser för att individer ska lämna våldsbejakande extremistiska rörelser. Avhopparverksamheter behöver byggas upp, och det lokala arbetet med dessa individer behöver utvecklas. I detta arbete behöver organisationer och trossamfund med kunskap i dessa frågor involveras. Regeringen gav den nationella samordnaren i uppdrag att stötta relevanta aktörer i att utveckla arbetet med de individer som vill lämna våldsbejakande extremistiska rörelser och de individer som återvänder och som misstänks ha deltagit i väpnade strider i andra länder (dir. 2015:27). ordnaren ska lämna ett förslag om hur relevanta aktörer bäst kan Enligt åtgärd 17 har regeringen gett Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor (MUCF) i uppdrag att fördela statsbidrag till verksamhet som stöder individer som vill lämna våldsbejakande extremistiska rörelser. Regeringen bedömer att det behöver finnas möjlighet för organisationer att söka medel för att utveckla ett arbete som kan stödja individer som vill lämna våldsbejakande extremistiska rörelser eftersom organisationer har unika möjligheter att skapa förtroende bland individer som kan ha låg tilltro till När det gäller stöd till individer som vill lämna våldsbejakande extremistiska rörelser utgör organisationers möjligheter att ge stöd ett viktigt alternativ till de insatser som myndigheter och kommuner kan göra. har fördelat medel till det civila samhällets organisationer för att förebygga våldsbejakande extremism. Utskottet vill framhålla betydelsen av att samhället på olika sätt markerar sitt avståndstagande från våld och antidemokratiska tendenser. Därför är det viktigt att myndigheter och kommuner har beredskap för att hantera avhoppare som fortfarande förespråkar våldsbejakande ideologier eller som återvänder och misstänks ha begått grova brott utomlands. Utskottet föreslår att tillkännager detta för regeringen och därmed att bifaller motion 2015/16:156 yrkande 13. Olika former av exitverksamheter för att fånga upp människor som vill lämna våldsbejakande, extremistiska grupper är enligt utskottets mening av stort värde. Detsamma gäller dokumenterande och spridande av kunskap om avhoppares erfarenheter om livet i extremistiska kretsar och de skäl som fick dem att bryta med det livet, för att avskräcka andra från att ansluta sig eller uppmuntra andra att själva lämna en destruktiv miljö. Med hänsyn till det arbete som redan bedrivs (jämför t.ex. åtgärderna 16 och 17) finner utskottet dock inte skäl att göra något tillkännagivande om dessa frågor, och föreslår därmed att avslår motion 2015/16:156 yrkande 11 och 12. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande som handlar om vikten av att arbetet mot radikaliseringen har ett tydligt anhörigperspektiv, med hänvisning till pågående arbete. Jämför reservation 6 (SD). m.fl. (M. C, FP, KD) begär i motion 2015/16:156, yrkande 14, ett tillkännagivande om vikten av att arbetet mot radikaliseringen har ett tydligt anhörigperspektiv. När en person är på väg att radikaliseras till våldsbejakande extremism är de anhörigas roll ofta central. Föräldrar, syskon, pojk- eller flickvänner eller andra närstående behöver veta vart de kan höra av sig för att få hjälp eller för att uttrycka sin oro kring en person. För att motivera personen att avbryta en process i riktning mot våldsutövning spelar anhöriga i många fall en avgörande roll. Motionärerna uppmärksammar också att det finns situationer där anhöriga aktivt stöder en persons radikalisering, underlättar för personen att ansluta sig till våldsutövande grupper och tar personens våldsutövning i försvar. När en persons familj sluter upp bakom våldsutövningen blir de anhöriga en del av utmaningen. Också detta behöver beaktas i arbetet mot radikalisering. I den nationella samordnarens uppdrag ingår att förbättra stödet till anhöriga; detta ligger i åtgärd 10. Det lokala arbetet med stöd till anhöriga behöver utvecklas, anser regeringen. De anhöriga som drabbas när en individ blir involverad i en våldsbejakande extremistisk rörelse behöver stöd och hjälp för att kunna hantera detta. Anhöriga kan också vara viktiga i det lokala förebyggande arbetet för att motverka radikalisering och rekrytering till våldsbejakande extremistgrupper i och i utlandet, t.ex. genom att anhöriga får stöd med hur de kan motivera en individ att inte ansluta sig. Regeringen gav den nationella samordnaren i uppdrag att förbättra stödet till anhöriga genom att aktivt bistå med rådgivning och utbildning till myndigheter, kommuner, organisationer och trossamfund (dir. 2015:27). Vidare har regeringen i åtgärd 11 beslutat att den nationella samordnaren ska ge en etablerad frivilligorganisation i uppdrag att genomföra en pilot- verksamhet med en nationell stödtelefon dit bl.a. anhöriga, kommuner, organisationer och andra kan vända sig för att få information, råd och stöd i frågor om våldsbejakande extremism. Den nationella samordnaren mot vålds- bejakande extremism gav Röda Korset i uppdrag att starta en stödtelefon i syfte att förebygga våldsbejakande extremism. riktar sig till familjer och närstående som känner oro för att en person ska ansluta sig till våldsbejakande extremistiska rörelser i och/eller Det kan enligt den nationella samordnaren exempelvis röra sig om mamman, brodern, fotbollstränaren, läraren eller socialsekreteraren. Åtgärd 14 innebär att regeringen har gett stöd till trossamfund (SST) i uppdrag att i dialog med de trossamfund som vill utveckla sitt arbete för att värna demokratin mot våldsbejakande extremism stimulera dessa samfunds stöd till ungdomar, föräldrar och anhöriga. Den stödtelefon som avses i åtgärd 11 startade , efter regeringens beslut om skrivelsen. Röda Korset bemannar telefonen på vardagar kl. 09.00–15.00. Resten av tiden kan man tala in ett meddelande på en telefonsvarare. Därefter kommer beslut att fattas om satsningen ska bli permanent. Utskottet delar motionärernas uppfattning att de anhörigas roll ofta är central när en person är på väg att radikaliseras till våldsbejakande extremism och att det är viktigt att närstående vet vart de kan vända sig för att få hjälp eller stöd. Utskottet noterar att den nationella samordnarens uppdrag inbegriper att förbättra stödet till de anhöriga. Vidare har Röda Korset på den nationella samordnarens uppdrag startat en nationell stödtelefon inom ramen för ett pilotprojekt fram till . Utskottet noterar även att stöd till trossamfund har ett uppdrag från regeringen att stimulera samfunds stöd till ungdomar, föräldrar och anhöriga. Mot bakgrund härav anser utskottet inte att det finns behov av något tillkännagivande till regeringen. (Jämför åtgärderna 10, 11 och 14.) Utskottet föreslår därför att avslår motion 2015/16:156 yrkande 14. Skärpta rutiner inom kriminalvården Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om skärpta rutiner inom kriminalvården för att upptäcka och motverka radikalisering på anstalterna, med hänvisning till redan pågående arbete. I motion 2015/16:156 (M, C, FP, KD) begär m.fl. ett tillkännagivande om förbättrade rutiner inom kriminalvården för att upptäcka och motverka radikalisering på anstalterna (yrkande 15). Ett yrkande med samma innebörd framställs i motion 2015/16:3072 (yrkande 20) av m.fl. (M). Det förebyggande arbetet mot radikalisering i anstaltsmiljö behöver utvecklas, anför motionärerna, som också anser att kunskap och metoder behöver ses över. Eftersom det handlar om en sådan riskmiljö där det är särskilt viktigt med fungerande rutiner för att upptäcka och motverka radikalisering bör ett skarpare uppdrag formuleras gällande förbättrade rutiner inom verksamhet. Motionärerna anser att en dansk modell kan vara av intresse, där personalen utbildas för att upptäcka radikalisering och ges verktyg för att dokumentera och möta tidiga tendenser. Vidare framhålls att det arbete mot radikalisering på anstalterna som har påbörjats bör fortsätta och utvecklas för att effektivt kunna upptäcka och motverka radikalisering på anstalterna. Regeringen har, i åtgärd 19, gett Kriminalvården i uppdrag att göra en kartläggning av metoder och arbetssätt som kan användas för att förebygga våldsbejakande extremism hos klienter. Kartläggningen ska även omfatta metoder och arbetssätt som kan användas i arbetet med klienter som redan är anslutna, eller på annat sätt har koppling, till våldsbejakande extremistiska grupper. Regeringen anför i skrivelsen att det inom den svenska kriminalvården finns ett antal faktorer som syftar till att motverka svenska fängelser som en miljö där det finns risk för att individer rekryteras till våldsbejakande extremist- och terroristgrupper; som exempel uppmärksammas en utbyggd underrättelseverksamhet, relativt små anstaltsavdelningar samt en medveten strategi vid placering av intagna och personal som arbetar nära de intagna i vardagen. Trots dessa skyddande faktorer kan intagna i häkte och anstalt, liksom Kriminalvårdens klienter inom frivården, bli utsatta för negativ påverkan såväl inom miljöer som från det omkringliggande samhället. För att kunna bemöta detta är det viktigt att Kriminalvården har metoder och kunskaper för att förebygga radikalisering och för att kunna hantera individer som är på väg att radikaliseras eller som redan har anslutit sig till våldsbejakande extremistiska rörelser. förandet av uppdraget ska Kriminalvården samråda med den nationella samordnaren för att värna demokratin mot våldsbejakande extremism, Brotts- förebyggande rådet, , , och samt med relevanta organisationer i det civila Uppdraget ska redovisas . Vidare kan nämnas att regeringen har gett (SiS) i uppdrag att göra en kartläggning av metoder och arbetssätt som kan användas i arbetet för att förebygga våldsbejakande extremism inom myndighetens Detta omfattas av åtgärd 18. ser positivt på att Kriminalvården har fått ett uppdrag att göra en kartläggning av metoder och arbetssätt som kan användas för att förebygga våldsbejakande extremism. anser dock att ett skarpare uppdrag bör formuleras när det gäller förbättrade rutiner inom verksamhet. Denna verksamhet utgör, framhåller justitieutskottet, en riskmiljö där det är särskilt viktigt med fungerande rutiner för att upptäcka och motverka radikalisering. Det förebyggande arbetet mot radikalisering i anstaltsmiljö behöver utvecklas, och kunskaper och metoder behöver ses över. pekar på att den modell som tillämpas i kan vara av intresse, där personalen utbildas för att upptäcka radikalisering och ges verktyg för att dokumentera och möta tidiga tendenser. Från de utgångspunkter justitieutskottet ska beakta anser utskottet att bör föreslå att gör ett tillkännagivande med detta innehåll. Ett sådant ställningstagande innebär att justitieutskottet tillstyrker motionerna 2015/16:156 (M, C, FP, KD) yrkande 15 och 2015/16:3072 (M) yrkande 20. (Avvikande mening S, MP, V.) yttrande finns i bilaga 2. Utskottet delar motionärernas uppfattning att anstalter och andra miljöer inom kriminalvården är sådana riskmiljöer där det är särskilt viktigt med fungerande rutiner för att upptäcka och motverka radikalisering. Vidare instämmer utskottet i justitieutskottets mening att det är positivt att Kriminalvården har fått ett uppdrag att göra en kartläggning av metoder och arbetssätt som kan användas för att förebygga våldsbejakande extremism (jämför t.ex. åtgärderna 18 och 19). Mot bakgrund härav anser utskottet inte att det finns skäl att föreslå ett tillkännagivande till regeringen. Utskottet föreslår att avslår motion 2015/16:156 yrkande 15 och motion 2015/16:3072 yrkande 20. 1.Nationell samordnare, punkt 2 (SD) av (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen om att avsätta nuvarande nationella samordnaren mot våldsbejakande extremism och ersätta denna med en icke politisk samordnare och om att regeringen bör göra en ny riskanalys om vilka typer av våldsbejakande extremism som utgör det största hotet mot och vidta åtgärder i enlighet med den och tillkännager detta för regeringen. 2015/16:131 av och (båda SD) yrkandena 1 och 2 samt 2015/16:156 av m.fl. (M, C, FP, KD) yrkande 1. Vi saknar förtroende för den aktuella samordnaren och för de åtgärder hon redovisat. Hot från våldsbejakande grupper förtjänar att tas på allvar och det får därför anses vara av stor vikt att den nationella samordnaren har den kompetens som krävs för att kunna lösa uppdraget att göra samhället mer motståndskraftigt mot våldsbejakande extremism. En nationell samordnare borde vara en person med väl dokumenterad kunskap om terrorism och extremism, och även ha gedigen erfarenhet av antingen militära, polisiära eller civila områden. Den efterfrågade kunskapen och erfarenheten bör huvudsakligen ha förvärvats genom yrkesarbete utan koppling till politiska uppdrag eller överväganden. bör därför ge till känna för regeringen att den skyndsamt bör återkomma med förslag på en ny samordnare med relevant kompetens. Vidare finns det behov av en ny riskanalys och relevanta åtgärder, och enligt en rapport , Våldsbejakande extremism i – nuläge och tendenser (Ds 2014:4), beställd av , är bedömningen att terrornivån för är förhöjd . Rapporten slår vidare fast att det finns attentatshot från samtliga våldsbejakande extremistmiljöer i . Bedömningen är dock att det största hotet utgörs av våldsbejakande islamistiska miljöer och att attentatshotet är som störst från individer som deltagit i träning eller i strider i konfliktzoner och sedan återvänt till . 2015/16:KU4 RESERVATIONER Den s.k. autonoma miljön, dvs. den vänsterextremistiska miljön, anses utgöra ett hot mot delar av det demokratiska systemets grundläggande funktioner såväl som mot enskilda personer och att den s.k. autonoma rörelsen har förmågan att agera samordnat och systematiskt. Vitmaktmiljön anses sakna direkt förmåga och avsikt att agera mot det demokratiska systemets grundläggande funktioner men anses utgöra ett hot mot enskilda personer. Det presenterade materialet fokuserar oproportionerligt mycket på en av de tre identifierade formerna av våldsbejakande extremism, medan det helt förbiser andra som borde uppmärksammas, t.ex. militant miljö- och djurrättsaktivism samt vissa radikalfeministers revolutionära uppmaningar om att bl.a. tillgripa våld mot vad man kallar heteronormativa, medelålders vita män, vilka dessa anser utgör och upprätthåller vad de upplever som en patriarkal könsmaktsordning. Inte heller kan åtgärderna anses vara ändamålsenliga, trovärdiga eller tillräckliga för att värna vårt samhälle. bör ge regeringen till känna att regeringen bör gå tillbaka till ritbordet och återkomma med en strategi och ett åtgärdspaket som svarar mot de verkliga behoven. Motion 2015/146:131 yrkande 1–2 bör alltså bifallas, och i linje med det bör motion 2015/16:156 yrkande 1 avslås. 2.Stärka och stödja samfund och organisationer som vill motverka radikalisering, punkt 6 (SD) av (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 borde ha följande lydelse: 2015/16:156 av m.fl. (M, C, FP, KD) yrkande 9. Vi anser att alla ideella organisationer bör få stöd på liknande villkor, och motsätter oss därför ett tillkännagivande om utveckling av metoder och redskap för att identifiera organisationer och samfund som vill motverka radikalisering, och att dessa samfund och organisationer bör stärkas och stödjas. Vi föreslår därför att avslår motion 2015/16:156 yrkande 9. 3.Förhindra radikalisering och rekrytering i digitala miljöer, punkt 7 (SD) av (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 7 borde ha följande lydelse: 2015/16:156 av m.fl. (M, C, FP, KD) yrkande 10. Vi anser att det saknas anledning att anta att berörda myndigheter är kapabla att på ett effektivt sätt genomföra sådana åtgärder som avses i majoritetens förslag till tillkännagivande om att det är viktigt att i digitala miljöer där det förekommer våldsförhärligande budskap som utgör verktyg i rekryteringen till extremistiska organisationer och konstellationer sprida positiva motbudskap om demokrati och våra grundläggande värden. Vi föreslår därför att avslår motion 2015/16:156 yrkande 10. 4.Beredskap för att hantera avhoppare, punkt 9 (SD) av (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 9 borde ha följande lydelse: 2015/16:156 av m.fl. (M, C, FP, KD) yrkande 13. Har man en gång lämnat för att delta i terroraktiviteter bör man aldrig vara välkommen hit igen. Därmed behövs inte den beredskap som majoriteten förespråkar för att hantera avhoppare. Motion 2015/16:156 yrkande 13 bör därför avslås. 2015/16:KU4 RESERVATIONER 5.Exitverksamheter, punkt 10 – motiveringen (SD) av (SD) och (SD). Då vi anser att den som lämnat för att delta i terrorverksamhet inte är välkommen tillbaka finns det inget värde att bifalla yrkande 11 och 12 och dessa bör avslås. 6.Anhörigas roll, punkt 11 – motiveringen (SD) av (SD) och (SD). Vi är skeptiska till att en så kallad stödtelefon skulle kunna vara till hjälp för att förhindra radikalisering. En påbörjad radikaliseringsprocess torde i allt väsentligt vara en fråga för Säkerhetspolisen. Skrivelsen om åtgärder för att göra samhället mer motståndskraftigt mot våldsbejakande extremism (V) (V) anför: Regeringens skrivelse innehåller en rad bra förslag på åtgärder som ställer sig bakom och vi har heller inget att invända mot de tillägg som gjorts. I betänkandet hänvisas på flera ställen till den överenskommelse som ingicks mellan regeringen och M, C, L och KD rörande åtgärder mot terrorism. ingick inte i denna överenskommelse men står bakom flera av de åtgärder som återfinns i överenskommelsen. anser att det är av stor vikt att åtgärder vidtas för att göra samhället mer motståndskraftigt mot våldsbejakande extremism. En viktig förutsättning för detta arbete är en stark och välfungerande välfärd, social och ekonomisk trygghet och inte minst ett bra utbildningsväsende.