bet · H301SfU16 · 2016-06-15 00:00:00 — Vi pekade på vikten av ett skarpare försörjningskrav vid anhöriginvandring och medicinsk åldersbedömning av ensamkommande ungdomar så att resurser avsedda för barn och ungdomar går till just dem och inte till vuxna. När vi presenterade våra förslag blev vi oftast hårt kritiserade av regeringen. Det gällde inte minst förslaget om tillfälliga uppehållstillstånd. Migrationsministern kände sig till och med manad att kalla förslag "allvarligt", med tillägget: "Så är det med en del politiker och en del partier, så fort det blåser till lite så faller de undan." Det mest famösa uttalandet på detta tema stod dock statsministern själv för. kritiserade han migrationsförslag och proklamerade att hans inte bygger några murar. Vi vet alla vad som sedan hände - strax därefter införde regeringen id-kontroller och en asyllagstiftning på EU:s lägsta nivå. Det är så regeringen gör politik. Jag tror att man kan lära sig två saker av detta. Det första är att migrationspolitiken alltför länge har utgått ifrån förhoppningen om hur vi vill att det ska bli snarare än planerat för hur det faktiskt kan bli. ville inte införa tillfälliga uppehållstillstånd, och ville inte alls skärpa flyktingpolitiken. Följden av deras egen politik blev dock så ohållbar att de snart blev tvingade att tänka om. Jag tror att det är viktigt att vi drar lärdom av detta framöver. Det är lätt att beskriva vad man vill. Det svåra är att redan från början lyckas planera för att saker inte alltid blir som man tänkt sig - och kunna ta ansvar för det. En flyktingpolitik som ska fungera i en snabbt föränderlig miljö kan inte fortsätta att konsekvent ligga steget efter. Det är bland annat därför har en reservation om att regeringen ska återkomma med förslag om en tillfällig paus i flyktingmottagandet, precis som sker i vårt grannland . Ifall fjolårets flyktingkris skulle upprepas är det för sent att börja fundera på åtgärder. Då är det viktigt att lagstiftningen redan finns på plats och att man snabbt kan använda den. Det andra man kan lära sig är att beslut som rör många människor och innebär stora förändringar ofta mår bra av noggranna beredningar och överväganden. Hur kunde gå från den mest generösa asyllagstiftningen i till EU:s lägstanivå? Vi har alla kunnat bevittna en panikomsvängning från regeringen, där följderna av den egna politiken inte längre gick att bära och där det blev nödvändigt att genomföra kraftfulla förändringar. står som sagt bakom dessa förändringar - de var nödvändiga i den svåra situation där vi befinner oss. tror jag inte att alla förändringar hade varit nödvändiga om i ett tidigare skede hade harmoniserat sina regler med övriga EU. Jag kan bara beklaga att regeringen in i det längsta vägrade att lyssna på oss. Om man hade gjort det tidigare hade det skapat förutsättningar för en mer långsiktig, mer ordnad och faktiskt även mer human migrationspolitik. Den här lagen ska gälla med en kontrollstation . Vad gäller kontrollstationen tycker jag att de båda regeringspartierna har gett väldigt olika besked om hur man ska se på den. Hur som helst kommer vi i denna kammare att behöva ta ställning till fler förslag framöver. En naturlig fråga är såklart vad som händer efter att lagen löper ut . För är det viktigt att vi då inte återgår till den migrationspolitik som gällde tidigare - det skulle vara ett misstag. Vi kommer naturligtvis att få anledning att återkomma till det framöver. En annan mer akut fråga finns på ett närliggande område, nämligen integrationen. Men vi måste också hantera själva grundfundamentet i en reglerad invandring, nämligen att det måste vara skillnad på ett ja och ett nej i asylprocessen. Enligt prognos kommer närmare 65 000 människor att leva i utan tillstånd. Det, herr talman, mot-svarar en större svensk stad. Jag kan konstatera att polisen lyckades göra 3 000 utvisningar. Regeringen förefaller vara nöjd med årets ambition som är 4 000. Hur det ska ihop med de 65 000 förstår inte jag. Jag vet däremot att inte kan acceptera det skuggsamhälle som vi ser växa fram. Det urholkar förtroendet för migrationspolitiken, det skapar ett utanförskap och det skapar också en väldigt stor utsatthet för många människor. ska hjälpa människor i nöd, och vi ska ta vår del av ansvaret. Men i en flyktingpolitik som utmärks av ordning och reda ligger också att den som får ett avslag på sin asylansökan lämnar och reser hem. Låt mig avsluta med att konstatera att vi kommer att debattera detta betänkande som vår omvärld utmärks av stor osäkerhet. Det mest ansvarsfulla i den situationen är inte att låtsas som att utmaningarna snart kommer att ta slut eller att av ideologiska skäl vilja föra in på en väg mot slutenhet. Det mest ansvarsfulla i den situationen är att utforma en politik för ordning och reda i migrationspolitiken. I plan för ett starkare ingår att skapa en flyktingpolitik som är långsiktig och hållbar, för att klara mottagandet men också för att kunna hjälpa människor i nöd. I detta anförande instämde (M). Mycket ska man höra om regeringar och kanske även tidigare regeringar! Vi debatterar socialförsäkringsutskottets betänkande 2015/16:SfU16, baserat på regeringens proposition Tillfälliga begränsningar av möjligheten att få uppehållstillstånd i . Syftet med den tillfälliga lagen är att minska asyltrycket mot i då vårt land har tagit emot flest asylsökande i hela EU, räknat i antal per capita. bevittnade vi kaotiska scener som utspelade sig vid mottagningar i hela landet. , om än mindre påtagligt för allmänheten, fortsätter det stora antalet asylsökande att påverka i princip alla delar av den offentliga verksamheten och välfärdssystemet. I flera kommuner kan situationen i det närmaste beskrivas som en systemkollaps. Därför välkomnar regeringens förslag som ett steg i rätt riktning och som ett tydligt tecken på att även de rödgröna partierna börjar inse konsekvenserna av sin asylpolitik och närma sig uppfattning i frågan. Däremot menar vi att dessa åtgärder är långt ifrån tillräckliga för att minska incitamenten att ta sig till för asylsökande i då det råder stor osäkerhet om vad som kommer att hända med EU:s yttre gränser. antar våra nordiska grannar en lagstiftning som på många punkter är mer restriktiv än det förslag vi debatterar. I till exempel vill man, som vi precis fick höra, avvisa asylsökande vid gränsen. Detta ligger i linje med tidigare förslag. Avtalet mellan och ser ut att vara på väg att kollapsa innan det fullt ut implementerats. kommer allt större mängder migranter från . Inte minst i ljuset av att det enorma mottagande som vi har haft under redan har påverkat våra system måste vi se till att inte längre framstår som ett attraktivt land att ta sig till - kosta vad det kosta vill och oavsett vad som väntar här. Krisläget med ansträngda resurser i mottagningssystemen och en pressad situation i offentliga finanser som följd, där måste låna i en högkonjunktur för att klara mottagandet av migranter, kommer inte att ändras vare sig , eller . Mot bakgrund av detta är det för oss självklart att minimikravet borde vara att denna tillfälliga lag blir permanent. Om regeringen anser det vara lämpligt att utvärdera lagen blir det enda logiska i det ansträngda läge vi befinner oss i att göra detta utan att lagen upphör att gälla. Om då mot förmodan finner att det finns skäl att upphäva lagen kan man göra det, men det borde det inte göra - tvärtom. Som en del av migrationsöverenskommelsen med Alliansen lovade regeringen att lägga sig på EU:s miniminivå vad gäller asyl. Dock har så inte skett. Så kallade synnerligen ömmande omständigheter finns kvar i det nuvarande förslaget. Det europeiska skyddsgrundsdirektivet, som ligger till grund för EU:s miniminivå, har ingen sådan skyddsgrund. Ännu mer anmärkningsvärt är att detta inte heller är en skyddsgrund i sig, utan det används då asylsökande saknar egentliga skyddsskäl. Ett konkret exempel på det är att en stor del av de ensamkommande från , som utgjorde en majoritet av alla ensamkommande som kom till , fick stanna just på den här grunden. Tillsammans med frånvaron av medicinska ålderskontroller skapar detta tyvärr en perfekt grogrund för missbruk av asylrätten. Det möjliggör även fusk, att det går bra för en person att uppge sig vara barn och stanna i . Är det så vi vill ha det? Detta bör också ses i ljuset av att har tagit bort humanitära omständigheter som grund för uppehållstillstånd, en motsvarighet till synnerligen ömmande omständigheter i . Även här framstår fortsatt som mer attraktivt att söka asyl i jämfört med våra grannländer. Därför tror jag att en förutsättning för att återskapa allmänhetens tilltro till asylsystemet är att ta bort "synnerligen ömmande omständigheter" från regeringens lagförslag. Det uttalade syftet med den tillfälliga lagen är att återfå kontrollen över migrationen till . Dock lämnar regeringen stora möjligheter för familjeåterförening för migranter som får skyddsstatus alternativt skydd. Det må ligga i linje med EU:s miniminivå. Dock är anhöriginvandringen ytterst oförutsägbar. Det går inte att prognosticera hur många migranter som kommer till för att återförenas med sina familjer. Mot bakgrund av att har en hårt pressad situation i välfärden till följd av migrantkrisen anser att det finns skäl att utreda vilka möjligheter som finns att ändra på detta. Med förslag kan vi öka förutsägbarheten i det svenska asylsystemet, det vill säga uppfylla lagens syfte att minska antalet som söker sig till . Avslutningsvis vill jag yrka bifall till reservationer, det vill säga nr 5, 14 och 16. I detta anförande instämde och (båda SD). Vi står bakom samtliga våra reservationer, men för tids vinnande yrkar jag bifall bara till reservation 1, reservation 11 om familje-återförening, tillsammans med och Liberalerna, och reservation 13 om synnerligen ömmande omständigheter, också den tillsammans med och Liberalerna. Som redan har sagts debatterar vi den proposition som är ett resultat av de långtgående förslag som regeringen presenterade på en pressträff . Det var mitt i en kaotisk tid då det kom uppemot 10 000 asylsökande till . sökte 437 personer asyl i . Det är färre än på väldigt . Förslagen presenterades efter att vi i Alliansen hade enats med regeringen om en rad åtgärder för att försöka förbättra situationen. Regeringen har valt att gå betydligt längre än vad vi kom överens om och har tagit bort alla de viktiga undantag, bland annat för barnfamiljer, som vi hade förhandlat fram. Därför kommer att rösta nej till denna proposition, och vi uppmanar regeringen att återkomma till med en proposition som går i linje med det vi har kommit överens om. Men är inte ensamt om att vara kritiskt till att regeringen gör så att tillsammans med , , och blir ett av de länder i EU som ger allra sämst skydd till människor på flykt. En lång rad remissinstanser, såsom Röda Korset, och , har tydligt beskrivit hur stort personligt lidande dessa ändringar kommer att orsaka. Att hindra svårt utsatta familjer från att leva tillsammans är inget annat än inhumant. Många, bland annat , har också ställt sig starkt kritiska till att man tar bort de skyddsgrunder som har fungerat som ventiler för de mest ömmande fallen trots att det handlar om relativt få personer. Flera remissinstanser har också påpekat att integrationen kommer att försämras med de här förslagen. Människor som känner otrygghet och oroar sig för sina barns säkerhet kommer att ha väldigt svårt att fokusera på något annat. Dessutom menar både Lagrådet och att själva lagstiftningsprocessen har varit bristfällig. Många påpekar att det helt saknas både syftes- och konsekvensanalyser. Lagrådet uttrycker också oro över att det kommer att bli väldigt svårt för och migrationsdomstolarna att tolka lagen då den är skriven på ett så otydligt sätt. Sanningen är att vi politiker som sitter här inne redan vet detta. Trots det är en stor majoritet beredd att rösta igenom propositionen, för - som jag har hört så - det finns ju inget annat alternativ. Men skulle vi säga så om det inte gällde just flyktingar? Att systemen går före grundläggande mänskliga rättigheter såsom rätten till liv och rätten att leva med sin familj? Om det i stället var så att det föddes för många barn, om skollokalerna inte räckte till, om barngrupperna var för stora och det inte fanns tillräckligt med legitimerade lärare, om bostadsbristen och trångboddheten ökade och om köerna till vården växte, skulle vi verkligen då försöka hitta kryphål i de internationella konventioner som är tänkta att säkra mänskliga rättigheter? Eller skulle vi se till att anpassa oss efter den nya situationen? När det gäller flyktingar verkar det som att många tror att de på något mystiskt sätt upphör att vara i behov av skydd bara för att de inte finns på svenskt territorium. Så är det såklart inte. Om inte det värsta har hänt befinner de sig någonstans och oftast i en mycket sämre situation än vad vi skulle kunna erbjuda här i . Betyder det att ska hjälpa alla i hela världen? Nej, det är inte alternativet. Men genom att gå före med så här restriktiva regler bidrar i stället starkt till en farlig utveckling i och i världen. Fler och fler befinner sig på flykt, inte färre. har i princip helt stängt gränsen mot och skjuter med skarpladdade vapen mot dem som ändå försöker ta sig ut. släpper bara ut människor som kan bevisa att de ska resa vidare. Vid gränsen mot sitter tiotusentals människor fast. Även i EU handlar diskussionerna främst om hur man ska minska antalet som söker sig hit trots att man inte är i närheten av att ta emot så många som , eller . Den kenyanska regeringen hänvisar i sin tur till EU:s agerande när nu vill stänga sina flyktingläger och tvångsdeportera hundratusentals till krigets . har migrationsminister en Powerpointbild med sig på sina framträdanden. Den visar att är ett av få länder i EU som tar emot färre asylsökande nu än vad man gjorde - som att det är något att vara stolt över. Men det han glömmer att säga är att det i så gott som samtliga länder pågår en diskussion om hur man ska kunna följa och därmed minska antalet. Människor tas knappast emot med öppna armar. Ambitionen från regeringen var att andra skulle ta ansvar, men i stället är det snart ingen som gör det. Jag blir rätt ofta beskylld för att vara naiv och verklighetsfrånvänd. Men låt mig vara väldigt tydlig. Att tro att det finns ett humant sätt att minska antalet som söker skydd i , det är naivt. Att tro att andra kommer att göra mer för att gör mindre, det är orealistiskt. Att tro att världen blir bättre för svenska medborgare eller för någon annan för att man slutar respektera mänskliga rättigheter, det är verklighetsfrånvänt. Det här är inte lätt; det är verkligen inte det - inte för dem som drabbas av besluten vi fattar här, oavsett vems förslag vi röstar igenom, och inte heller för oss politiker. har lagt fram en mängd konkreta förslag för att förändra systemen, minska kostnaderna, få fram fler jobb och fler bostäder, förbättra situationen i skolan och på en rad andra områden. Förslagen har många fördelar men också nackdelar. Sanningen är att de hur som helst inte räcker hela vägen. Även om vi fick genomföra vartenda ett av våra förslag skulle det finnas en lång rad utmaningar och svårigheter kvar - så som det är i ett samhälle i snabb förändring. Jag vet att detta inte heller är lätt för många av er som har landat i en annan slutsats än jag. Jag har stor respekt för alla människor som gör sitt allra bästa för att hitta rätt väg i denna otroligt svåra situation; jag har verkligen det. Jag vet att fler än jag har sömnlösa nätter. Och det tar ju knappast slut här. Vi står inför en rad viktiga beslut både här i och på europeisk och global nivå. Jag hoppas verkligen att vi gemensamt kan hitta sätt att komma vidare, för det måste vi. Vi måste komma vidare från det här. Jag skulle vilja avsluta med några ord av FN:s flyktingkommissarie : Att ignorera en kris och sedan demonisera dess offer när de tvingas fly är inte ett lämpligt tillvägagångssätt. Det är inte en lätt uppgift att hantera de miljontals människor som tvingas söka hjälp och skydd, men det är bättre att ta tag i uppgiften direkt med medkänsla och med praktiska lösningar. Att gömma huvudet i sanden kommer inte att lösa någonting. Men att tillåta människor att uppnå sin fulla potential kommer att göra det. Jag tror att jag och kan vara överens om många av problembeskrivningarna. Världen är på många sätt en fruktansvärd plats. På många ställen är det omöjligt att fortsätta leva och ha ett liv som känns hoppfullt eller meningsfullt. Däremot är vi djupt oeniga om hur vi som har förmånen att leva på relativt lugna och välbeställda platser bäst kan hjälpa dem som befinner sig i nöd. står vanligtvis upp för, tror på och visar stor förståelse för olika former av marknadskrafter och push-and-pull-faktorer på olika områden. Tror och att sådana krafter kan verka även på migrationsområdet? Ja, självklart! Dessa faktorer fungerar på alla olika områden. Det finns en rad sådana faktorer. I fallet med flyktingar är push-faktorn den allra viktigaste, att man tvingas fly, att man bli utknuffad och inte kan befinna sig någonstans i världen i trygghet och säkerhet. Nästa steg är såklart vart man ska ta vägen efter det. Jag förnekar på intet vis att pull-faktorerna spelar in där. Det är klart att den ojämna fördelningen i EU, där har tagit ett oerhört stort ansvar jämfört med alla andra länder sett till befolkningen, har att göra med pull-faktorer. Frågan är vilka dessa faktorer är. Det är denna analys som saknas i lagförslaget. Är det till exempel synnerligen ömmande omständigheter? Är det verkligen övrigt skyddsbehövande, som skyddsskäl? Eller är det andra faktorer? Är det nätverk, att man har vänner här? Är det väldigt generösa system för vilka ersättningar man får när man väl har fått uppehållstillstånd och att man får hjälp med bostad? I många delar av får man knappt något stöd alls. I får man väldigt grundläggande hjälp , och sedan får man ingenting. När jag var i berättade man att människor kommer tillbaka dit som kvotflyktingar i , för att de inte har fått något stöd alls. Det är klart att dessa faktorer spelar in mycket. Också goda rykte i världen spelar in. Jag som har rest mycket och bott på många andra ställen än vet att detta rykte är väldigt gott hos många. Det är klart att sådant spelar roll. Frågan är vad som händer om alla EU:s länder lägger sig på den lägsta nivå som över huvud taget går att uppnå. Kommer människor ändå inte att fortsätta att välja därför att vi är bäst när det gäller övriga faktorer? har otroligt många fördelar runt om i världen. Jag är oerhört tacksam över att få leva här, och jag önskar att så många som möjligt kunde få dessa förutsättningar. Men jag förstår och inser att det aldrig kan ske genom att man tror att personer måste ta sig till just för att få ett sådant liv. Att säga fina ord - att vi inte kan hjälpa hela världen men att vi ska kunna hjälpa dem som tar sig hit - är egentligen att blunda för omvärlden. har länge talat om att om vi vill hjälpa dem som är i yttersta nöd, om vi vill hjälpa personer som befinner sig i en akut flykt-situation och om vi vill göra en insats på riktigt för omvärlden kan det aldrig ske genom att tro att vi har gjort en stor human insats bara vi släpper in några fler i landet. Det är där som och enligt min mening samtliga övriga partier fortfarande befinner sig på helt fel ställe mentalt. och talar om att hjälpa nödställda, men vill man fortsätta att bygga sin politik på att personer ska ta sig just till på olika vägar. Man propagerar för fler lagliga vägar hit, vilket jag kan förstå, om man nu tror att lösningen är att människor förflyttar sig till just vårt land. Men det är ju inte lösningen. Oavsett hur vi tar emot personer och hur många siffror man tittar på kommer vi aldrig att kunna hjälpa merparten av dem som är i nöd. Vi kommer aldrig att kunna sprida vår välfärd om vi knappt kan behålla den själva därför att vi har ett oreglerat mottagande. Det är bra att man inser att faktorer fungerar även här, men hur kan pull-faktorer inte fortsätta att verka starkt? Jag sa ju att pull-faktorer såklart spelar in. Jag var väldigt tydlig med det. Jag har inte sagt att de inte spelar någon roll; där har du nog missförstått mig, . Vi bygger inte alls vår politik på att människor ska ta sig hit. I så fall har missförstått vad driver för politik. Vi vill se ett EU-gemensamt system för en jämnare fördelning inom EU, som bygger på lagliga vägar och på att människor kan söka asyl så fort de har tagit sig ifrån en konflikt och sedan placeras med kvoter i EU. Det är så vi vill bygga systemet, inte genom att människor anlitar smugglare. Det är ett otroligt destruktivt system där människor far väldigt illa, och det göder också kriminella organisationer. Det är definitivt inte något som vi i vill upprätthålla eller arbeta för. Senast jag debatterade med här var lösningen för att hjälpa på plats att hjälpa inne i . Om det är det förslag man har vet jag inte vad jag ska kalla det - jag pratade tidigare om naivt och verklighetsfrånvänt. I så fall har man ingen aning om hur det ser ut i just . Jag förstår heller inte det här med att hjälpa på plats när det ser ut så som jag beskrev det gällande , och , alltså de länder som gränsar till konflikten. Människor släpps inte ens ut längre därför att de inte kan resa vidare. Det är sanningen. Hur ska man då kunna hjälpa på plats? Vad är på plats? Och vad är det som säger att just har ett mycket större ansvar för detta än ? För mig är det detta som är verklighetsfrånvänt - att inte se verkligheten för vad den är i hela världen, inte bara i . Det kallas andrum när gör som de har betalats för av EU och håller människor på flykt borta. sköts elva personer till döds av turkiska gränsvakter när de försökte ta sig över gränsen. Flera av dem var barn, någons älskade ungar. Det kallas andrum när EU lämnar över till ett i kaos att ta emot några av världens mest sårbara. har inte på åratal klarat av att pröva asylansökningar rättvist eller haft ett värdigt mottagande. håller de människor på flykt inlåsta för räkning. Det kallas andrum när land efter land stänger sina gränser för att ingen på flykt ska kunna komma förbi. Det kallas andrum när länder nu tävlar om att göra livet för asylsökande så svårt, smärtsamt och omänskligt som möjligt. Och lägger fram ett förslag som på många sätt ska skrapa den absoluta botten. Det kallas andrum, men det är en skam. För asylrätten skapades inte för dagar med fred och frihet. Asylrätten skapades för som denna, då människor mer än någonsin behöver skydd undan krig, förföljelse och terror. Mod är att försvara varandra. Mod är att stå samman, när det väl gäller. Vi är många som vill se ett sådant politiskt mod just , som vill se en rödgrön regering i handling visa att vi människor faktiskt hör ihop. Vi är inte bundna att återupprepa historiens misstag. Vi kan faktiskt se tillbaka, lära oss och välja en annan väg som leder till en bättre framtid. Dagens flyktingkonventioner tillkom efter för att mänskligheten aldrig mer skulle svika de mest utsatta. När världen nu står mitt uppe i den största flyktingkatastrofen är det nödvändigt att vi påminner varandra om just detta: att människovärdet är värt att försvara. Vi behöver upprätthålla den radikala tanken att vi alla är del av samma mänsklighet, med samma rätt att leva, skyddas och utvecklas. Det är inte någon lätt uppgift. Ändå är den helt nödvändig. Som alltid står valet i samhället mellan splittring och sammanhållning. Så länge vi står upp för varandra kommer vi att vinna. Det är ett val vi har att göra, , i både vardag och våra politiska beslut. Den tillfälliga lag som läggs på bord väljer fel väg. Ni kan inte säga att ni bryr er om flyktingar och migranter som drunknar om ni inte bryr er om deras liv på land - så twittrade .