bet · H301KU24 · 2016-05-13 00:00:00 — Vidare anförs i propositionen att en första förutsättning för medgivande till flyttning givetvis är att den inte strider mot den avlidnas i livstiden uttalade önskan om plats för gravsättningen. Vidare bör som regel krävas att den avlidna har haft någon form av anknytning till den plats dit stoftet eller askan ska flyttas. Utskottet anser inte att det finns skäl att ändra bestämmelserna i begravningslagen om flyttning av stoft och aska. Utskottet avstyrker därför motion 2014/15:1484. Bevarandet av den svenska gravkulturen Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om statens ansvar för bevarandet av den svenska gravkulturen. (KD) begär i motion 2014/15:2008 ett tillkännagivande om statens ansvar för bevarandet av den svenska gravkulturen. Motionären anför att de svenska kyrkogårdarna och den svenska gravkulturen bör betraktas som ett kulturarv. Med de nuvarande reglerna kräver kyrkogårdsförvaltningarna full kostnadstäckning för att hålla gravar, gräsytor och gångar i bra skick. Motionären anför att de gravar till vilka man inte kan hitta gravrättsinnehavare markeras särskilt och vanvårdas för att sedan avlägsnas. Det är enligt motionären inte rimligt att endast kulturhistoriskt unika gravar bevaras. Alldeles för många gravstenar krossas i brist på efterlevande med betalningsvilja, skriver motionären. Regler som tar sikte på att skydda de kulturhistoriska värden som våra begravningsplatser och vissa äldre gravvårdar utgör återfinns bl.a. i 4 kap. 6 och 11–15 §§ kulturmiljölagen (1988:950) och i 2 kap. 12 § begravningslagen (1990:1144). Enligt 4 kap. 6 § kulturmiljölagen ska inventarier av kulturhistoriskt värde, som hör till en kyrkobyggnad eller annan kyrklig byggnad, kyrkotomt eller begravningsplats, förvaras och vårdas väl. Till kyrkliga inventarier som avses i 4 kap. 6 § lagen om kulturminnen m.m. hör, enligt 19 § förordningen om kulturminnen, bl.a. vissa äldre gravvårdar. Skötsel som följer av kulturmiljövårdens krav, t.ex. underhåll av kulturhistoriskt intressanta gravanläggningar, bör ingå i begravningsverksamheten och finansieras via begravningsavgiften. Detta utesluter dock inte att vissa kostnader kan finansieras med hjälp av den kyrkoantikvariska ersättningen, anförde regeringen i propositionen Staten och trossamfunden – begravningsverksamheten, kulturminnena, personalen, avgiftsbetalningen, m.m. (prop. 1998/99:38 s. 115). Enligt 4 kap. 16 § kulturmiljölagen har rätt till viss ersättning av staten för kulturhistoriskt motiverade kostnader i samband med vård och underhåll av de kyrkliga kulturminnena. Enligt 2 kap. 12 § begravningslagen ska en begravningsplats hållas i ordnat och värdigt skick och den helgd som tillkommer de dödas vilorum ska alltid iakttas. I 7 kap. 5 § begravningslagen anges att en gravrätt får upplåtas , minst 15 och högst , eller för alltid. Enligt 7 kap. 6 § gäller att om någon upplåtelsetid inte har bestämts varar upplåtelsen . Innehavaren av gravrätten ska enligt 7 kap. 3 § begravningslagen hålla gravplatsen i ordnat och värdigt skick. Anslaget 7:3 Kyrkoantikvarisk ersättning (prop. 2015/16:1 utg.omr. 17 s. 130) får användas för utgifter för kyrkoantikvarisk ersättning enligt kulturmiljölagen i samband med vård och underhåll av de kyrkliga kulturminnena. Den kyrkoantikvariska ersättningen får användas till kyrkobyggnader, kyrkotomter, kyrkliga inventarier och begravningsplatser. anvisades under anslaget (bet. 2015/16:KrU1). I den ovannämnda propositionen anges att anslaget beräknas till även , 2018 respektive 2019. I skrivelsen Kyrkoantikvariska frågor (skr. 2008/09:220) anförde regeringen att det av redovisning framgår att fram hade totalt i kyrkoantikvarisk ersättning betalats ut till stift, samfälligheter och församlingar. Den helt övervägande delen av ersättningen, , hade gått till åtgärder på kyrkobyggnader. Dessa är också de mest komplexa objekten i förvaltningshänseende. Av den kyrkoantikvariska ersättningen hade också gått till insatser på begravningsplatser, till kyrkliga inventarier samt till kyrkotomter. Resterande hade använts för övergripande åtgärder som inte klassificerats på objekt, främst inventerings- och planeringsåtgärder. I motsvarande skrivelse 2014 (skr. 2013/14:152 Den kyrkoantikvariska ersättningen) anförde regeringen att av de som betalat ut i kyrkoantikvarisk ersättning –2012 hade betalats ut till stift, samfälligheter och församlingar. Resterande hade gått till nationella nivå. Av de som betalats ut till stift, samfälligheter och församlingar hade den helt övervägande delen, (), gått till insatser på kyrkobyggnader. Kyrkobyggnaderna är också, enligt , de mest komplexa objekten i förvaltningshänseende. () hade gått till begravningsplatser, () till kyrkliga inventarier och () till kyrkotomter. Resterande () hade använts för övergripande planering som inte klassificerats på objekt eller för insatser som inkluderade flera objektstyper. Frågan om bevarandet av den svenska gravkulturen har tidigare behandlats i betänkande 2006/07:KU13. Utskottet hänvisade till att denna fråga inom delvis uppfattats som ett informationsproblem och att åtgärder vidtagits i syfte att öka kunskapen om det kulturhistoriska värdet av begravningsplatserna. Utskottet, som inte var berett att förorda något initiativ från sida, avstyrkte motionen. avstyrkte utskottet (bet. 2011/12:KU12 s. 11 f.) ett motionsyrkande om bevarande av den svenska gravkulturen. Utskottet noterade att till de kyrkliga inventarier som enligt 4 kap. 6 § kulturminneslagen ska förvaras och vårdas väl hör bl.a. vissa äldre gravvårdar. Vidare noterade utskottet uttalandet i propositionen Staten och trossamfunden – begravningsverksamheten, kulturminnena, personalen, avgiftsbetalningen, m.m. (prop. 1998/99:38) att skötsel av kulturmiljövårdens krav, t.ex. underhåll av kulturhistoriskt intressanta gravanläggningar, bör ingå i begravningsuppgiften men att detta inte utesluter att vissa kostnader finansieras med hjälp av den kyrkoantikvariska ersättningen. Vidare anförde utskottet att får kyrkoantikvarisk ersättning från staten för vård och underhåll av kyrkliga kulturminnen som uppgick till , och att regeringen hade uttalat som sin avsikt att detta belopp ska utgå till 2014. Utskottet såg mot den bakgrunden inget skäl att förespråka något tillkännagivande om statens ansvar för den svenska gravkulturen. Utskottet vidhåller sitt tidigare ställningstagande och avstyrker motion 2014/15:2008. Begravningsclearing, punkt 1 (L) av (L). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: avslår regeringens förslag till lag om ändring i begravningslagen (1990:1144) i de delar det avser 9 kap. 10, 11 och 12 §§. 2015/16:3338 av m.fl. (L) och avslår proposition 2015/16:95 punkt 1 i denna del. Den geografiska rörligheten nu är större än tidigare. I av rörlighet är det en angelägen valfrihetsfråga för många människor att kunna få sin sista vila på en annan plats än där de senast var folkbokförda. Omkring en femtedel av alla personer som avlider begravs på en annan ort efter sin egen eller de anhörigas vilja. Alla som är folkbokförda i har rätt till en gravplats av , men den rätten gäller i första hand där man är folkbokförd. Vill man bli begravd på en annan ort kan man få bli det så länge det finns plats där. När gravsättning sker på en annan ort än där den avlidne var bosatt får den huvudman som utför gravsättningen ersättning för den av huvudmannen på den avlidnes hemort, s.k. begravningsclearing. konstaterade i sitt betänkande Några begravningsfrågor (SOU 2009:79) att systemet för begravningsclearing överlag fungerar bra. Utredningen konstaterade också att reglerna om begravningsclearing fyller en viktig funktion eftersom de ökar möjligheterna för människor att kunna välja var de vill bli begravda. Mot denna bakgrund anser jag att regeringens analys av begravningsclearingen är alltför kortsynt. Systemet med begravningsclearing är det enda sättet att säkerställa att huvudmännen får ersättning för sina kostnader oavsett var den avlidne var folkbokförd. Ett avskaffande av clearingen skulle försvaga huvudmännens drivkraft att se till att det finns tillräckligt med gravplatser även för t.ex. familjemedlemmar som bott på annan ort. Detta torde särskilt gälla huvudmän för begravningsplatser på orter med stor befolkningsminskning till följd av utflyttning. Jag anser att förslaget är kortsynt även när det gäller kommuner som ansvarar för begravningsverksamheten. är det visserligen bara och kommuner som är huvudmän för begravningsverksamheten. Det går inte att uttala sig med säkerhet huruvida antalet kommuner som ansvarar för begravningsverksamheten kommer att öka eller inte, men regeringen har befogenhet att i särskilda fall besluta att överföra ansvaret för allmänna begravningsplatser till en kommun. De praktiska svårigheterna av ett avskaffat clearingsystem skulle förvärras om fler kommuner skulle överta ansvaret för begravningsverksamhet. Jag anser sammanfattningsvis att de nuvarande reglerna om begravningsclearing ska vara kvar. Regeringen föreslår i propositionen även följdändringar av reglerna om ersättning till den som innehar en begravningsplats utan att vara huvudman och till den som innehar en enskild begravningsplats. Mot bakgrund av att jag anser att de nuvarande reglerna om begravningsclearing ska vara kvar bör inte heller dessa ändringar bifallas. Återvinning av metaller efter kremering, punkt 2 (SD) av (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: avslår regeringens förslag till lag om ändring i begravningslagen (1990:1144) i de delar det avser 5 kap. 6 §. Därmed avslår proposition 2015/16:95 punkt 1 i denna del och motion 2015/16:2322 av (M). Av propositionen framgår att resultatet från askberedningen ytterst bör avgöra vad som utgör delar av askan efter stoftet och inte. Enligt propositionen bör ädelmetaller av mer personlig beskaffenhet tillsammans med andra metaller och vid samma maskinella förfarande skiljas från askan. Vidare framgår att avsikten är att även sådana ädelmetaller som sorterats bort från askan inte bör betraktas som en del av askan och att de därmed kan återvinnas. Vi anser att detta inte är acceptabelt av etiska skäl, åtminstone inte vad gäller rester av metallföremål av mer personlig beskaffenhet. I största möjliga utsträckning bör sådana metallrester tillföras askurnan. Så bör ske även om det krävs en viss hantering. I den nuvarande lagstiftningen är presumtionen att alla delar av stoftet som inte förbränts ska tillföras askurnan. Undantag från detta får endast göras om tillförande till askurnan inte kan ske. Den föreslagna ändringen av 5 kap. 6 § begravningslagen bör mot den bakgrunden inte genomföras. En enhetlig begravningsavgiftssats även för och kommuner, punkt 4 (C) av (C). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen om att regeringen bör återkomma med förslag som innebär att även och kommuner ska inlemmas i systemet med en enhetlig begravningsavgiftssats och tillkännager detta för regeringen. 2015/16:3349 av m.fl. (C). Regeringen har i propositionen inte tagit med frågan om hur och kommuner ska inlemmas i systemet med en enhetlig begravningsavgiftssats. Utredningen om vissa begravningsfrågor föreslog i sitt betänkande att och kommuner skulle inlemmas i detta system. Förslaget skulle innebära likvärdiga ekonomiska förutsättningar för begravningsverksamheten i hela . Jag anser därför att regeringen bör återkomma till med ett sådant förslag. Förteckning över behandlade förslag Proposition 2015/16:95 Vissa begravningsfrågor: 1.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i begravningslagen (1990:1144). 2.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1994:243) om Allmänna arvsfonden. 2015/16:3338 av m.fl. (L): avslår regeringens förslag till lag om ändring i begravningslagen (1990:1144) i den del som avser att 9 kap. 10 § ska upphöra att gälla och att det i 9 kap. 12 § ska göras följdändringar med anledning av detta. 2015/16:3349 av m.fl. (C): ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör återkomma med ett förslag om att och kommuner ska inlemmas i systemet med en enhetlig begravningsavgiftssats och tillkännager detta för regeringen. Motioner från allmänna motionstiden /15 2014/15:1484 av Finn (M): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att få flytta en gravsatt urna från en gravplats med utgående gravrätt till en anhörigs bestående grav i syfte att fortsätta att bevara och vårda en plats för den gravsatta i form av en samlande familje- eller släktgrav. 2014/15:2008 av (KD): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om statens ansvar för bevarandet av den svenska gravkulturen. Motion från allmänna motionstiden /16 2015/16:2322 av (M): ställer sig bakom det som anförs i motionen om att människor ska ha rätten att bestämma över metallen i sin egen kropp och tillkännager detta för regeringen. De flesta frågor vi diskuterar i den här kammaren är sådana som påverkar oss under vår livstid. Det gäller dock inte alla frågor. Dagens ämne handlar faktiskt om sådant som kommer att påverka oss efter vår död. Betänkandet heter nämligen Vissa begravningsfrågor. Jag yrkar bifall till reservation nr 2. har och svenskarna varit duktiga på att källsortera och återvinna. Att hävda att man vill vara miljövänlig är nog det minst kontroversiella en svensk kan göra , och naturligtvis håller de flesta med om att det är viktigt att vi politiker diskuterar miljöfrågor. Frågan är då om miljöpolitiken kan gå för långt? Kan vår iver att vara miljövänliga gå för långt? Kan vi källsortera och återvinna för mycket? Fram till för sedan skulle jag nog själv spontant ha svarat nej. Men när regeringen för sedan presenterade det lagförslag vi ska diskutera och debattera höll jag faktiskt på att sätta kaffet i halsen. Vad handlar då det här lagförslaget om? I stora delar handlar det om precis det som titeln säger, nämligen vissa begravningsfrågor. Flera delar av förslaget är egentligen helt okontroversiella och oproblematiska. Men sedan kommer vi till de stycken som Löfven sannolikt under en stressig dag på jobbet överlät åt någon klämkäck miljöpartist att skriva. För att förklara detta ytterligare tänker jag läsa några rader ur vårt betänkande. "Av miljökvalitetsmålen har målet Giftfri miljö tydligast kopplingar till frågan om återvinning av metaller efter kremering. I propositionen anges att metall är en ändlig naturresurs som det är viktigt att hushålla med och att återvinning av metaller bidrar till att nå målet om en giftfri miljö. Regeringen skriver att en annan aspekt är att metalldelar som inte förbränns vid kremeringen och som grävs ned i marken betraktas som" - hör och häpna, herr talman - "avfall enligt och avfallsförordningen . För hantering av avfall gäller enligt och rådets direktiv . om avfall och om upphävande av vissa direktiv (Avfallsdirektivet) den s.k. avfallshierarkin som lyfts fram som prioriteringsordning för lagstiftning och politik. Avfallshierarkin innebär att återvinning som huvudregel ska väljas före bortskaffande." För att sammanfatta detta kort, herr talman: vill alltså att det beslutas att metaller som vi har i våra kroppar, exempelvis tandguld och annat, helst ska skickas på återvinning i stället för att läggas i urnan. Man menar seriöst att detta är ett stort problem, vilket framstår som lika seriöst som då man i den tidigare miljödebatten, som ni kanske minns, på allvar hävdade att hela vår framtid avgörs av hur mycket kor fiser. Vi ska inte längre nöja oss med att återvinna och källsortera under vår livstid, utan ska även återvinnas och källsorteras efter vår död, om den klämkäcka och får som de vill. Enligt propositionen bör ädelmetaller av mer personlig karaktär tillsammans med andra metaller vid samma maskinella förfarande skiljas från askan. Vidare framgår att avsikten är att inte heller sådana ädelmetaller ska betraktas som en del av askan då de sorterats bort och att de därmed ska kunna återvinnas. Vi anser av etiska skäl att detta inte är acceptabelt, åtminstone inte vad gäller rester av metallföremål av mer personlig karaktär. I största möjliga utsträckning bör sådana metallrester tillföras askurnan. Så bör även ske om det krävs en viss hantering. Det menar vi är mer etiskt försvarbart. Enligt den nuvarande lagstiftningen gäller att alla delar av stoftet som inte förbränts ska tillföras askurnan. Undantag från detta får endast göras om tillförande till askurnan inte kan ske, exempelvis beroende på att föremålet är för stort. Vi menar att dagens bestämmelser om detta är en bättre ordning, framför allt ur ett etiskt perspektiv. Jag nämnde tidigare mina misstankar om att detta lagförslag sannolikt är en miljöpartistisk produkt, och jag får nog erkänna att mina tankar om detta parti inte är så höga. Personligen hade jag hoppats på att slippa miljöpartistisk miljöpolitik, åtminstone efter min död. har ställt sig bakom regeringens förslag till ändringar i begravningslagen. Men vi är inte helt eniga om att tillstyrka regeringens förslag i alla delar. Från kritiserar vi regeringen för att man låter och kommuner stå utanför systemet med enhetliga begravningsavgifter, som gäller i landet i övrigt. Vi i vill att det ska gälla i hela landet. Vi har från väckt en motion om införande av en enhetlig begravningsavgiftssats i hela landet. Jag har i reserverat mig till förmån för förslaget i vår motion. gäller en enhetlig begravningsavgiftssats för , som är huvudman för begravningsverksamheten i hela landet utom i och , där kommunerna är ansvariga för begravningsverksamheten. I betänkandet av Utredningen om vissa begravningsfrågor, SOU 2013:82, som ligger till grund för propositionen, föreslogs att och skulle vara med i systemet med utjämning av begravningsavgifterna. Men regeringen har, liksom nu alla partier i KU utom , valt att inte ta med förslaget om att och ska vara med i utjämningssystemet. Utredningen konstaterade att högre begravningsavgifter är vanligare i områden där invånarna har lägre inkomster och att avgifterna är lägre där invånarna har höga inkomster. Utredningen fann därför att en i hela landet, inklusive , enhetlig begravningsavgiftssats skulle få positiva fördelningseffekter. Överst på s. 21 i betänkandet från refereras till utredningens överväganden. Enligt utredningen framstår det helt enkelt inte som rimligt att begravningsavgiften varierar mellan invånarna i olika kommuner, särskilt som det är en obligatorisk avgift. De ekonomiska skälen och utjämningsskälen utgör de huvudsakliga motiven till att utredningen anser att och bör vara med i systemet med enhetlig begravningsavgiftssats. Vi i instämmer; och borde ha varit med. Jag yrkar bifall till reservation om en enhetlig begravningsavgiftssats i hela landet. De övriga av utskottets förslag, bland annat om att metallföremål som finns kvar i askan efter kremation ska återvinnas, vill jag tillstyrka. har vi svenskar rätt till en gravplats. Men vi har rätt till den gravplatsen på det ställe där vi är folkbokförda. är det dock så att många människor vill bli begravda någon annanstans än där de råkar bo just för tillfället. De kanske, vilket ofta är fallet i till exempel eller i andra storstäder, är uppvuxna någonstans ute i landet, och det är där de vill bli begravda. De kan ha som tradition att familjen begravs på ett särskilt ställe i landet eller av några andra personliga skäl vill bli begravna på något annat ställe än där de är folkbokförda. Då måste ersättningen för detta hanteras så att den platsen de blir begravda på får ersättning för den kostnad som det innebär att tillhandahålla gravplatsen . Vi har haft ett system för att hantera detta som kallas begravningsclearing. Det är vad regeringen nu föreslår att man ska ta bort. Vi från Liberalernas sida är rädda för att det minskar drivkrafterna runt om i landet för att se till att man har gravplatser till personer som bor utomsocknes. Valfrihet är viktigt i hela livet. Men det är också viktigt efter döden att man respekterar den sista viljan från en person att få begravas där den vill. Då måste det finnas gravplatser för de personerna att tillhandahålla. Det är ingenting som man bara kan skaffa fram precis när behovet uppstår. Det måste finnas förberett för att det ska kunna fungera. Regeringen hoppas i sitt förslag att det inte ska bli sämre om man tar bort begravningsclearingen. Det enda vi kan veta är att det kommer att bli sämre. Man får verkligen hoppas att det inte blir någon större skillnad och inte någon kraftig försämring. Men det kan man inte på något sätt utesluta. Det enda vi vet är att det kommer att blir sämre. Det kan förhoppningsvis bli marginellt, men det kan bli värre än så. Man har tittat på det tidigare i en utredning . Man gick igenom systemet och konstaterade att begravningsclearingssystemet fungerade i allt väsentligt bra. Om det redan fungerar bra finns det inte någon anledning att fixa det. Fixa inte det som inte är trasigt. Därför vill vi behålla det nuvarande systemet och valfriheten. Vi vill se till att det finns ordentligt med gravplatser runt om i landet och att man får ersättning fullt ut för det så att det inte blir någon brist på gravplatser. Jag yrkar bifall till vår reservation nr 1. Min mommo, eller mormor som ni säger här i , gick bort när jag var . Men jag minns ännu en sak som hon sa till mig. Det är någonting som mamma sedan har upprepat. Jag ville nämligen jobba i underjordsgruva, det vill säga under jord. Mommo var emot det, för hon visste att det var ganska farligt. Hon hade också ett argument för det: Tids nog hamnar du under jorden ändå. Du behöver inte vara där medan du lever. Jag följde mommos råd och började jobba på i stället. Var har då denna anekdot med dagens debatt att göra? Jo, vi ska diskutera förändringar i begravningslagen och däribland frågan om metallåtervinning. En av de förändringar som regeringen föreslår i sin proposition, som vi har behandlat i utskottet, är att metaller som inte förbränns vid kremering ska återvinnas. grävs dessa metaller i stället ned i marken vilket både är ett slöseri med våra ändliga resurser och någonting som kan förgifta miljön omkring platsen där metallen grävs ned. Vi har kommit långt när det gäller metallåtervinningen i , som har sagts. För de generationer som kommer efter oss är det en viktig fråga. Metaller kan återvinnas om och om igen utan att deras funktioner försämras eller förstörs. Man kan se till hur gruvindustrin ser ut runt om i världen. Det är inte en helt ren industri, om man säger så, när det gäller förhållandena på arbetsplatserna eller miljön. Det är därför till nytta för oss alla om vi kan öka återvinningen. Även om vi skulle lyckas återvinna alla metaller vi plockar upp krävs fortsatt brytning för att tillgodose det ökande behovet. Vi vet alla att tar allting slut, även metallerna i jorden. Med propositionen strävar regeringen efter en ordning som präglas av respekt för den avlidna och anser att en hantering av stoftet bör undvikas så långt det bara är möjligt. I stället ska metaller skiljas från askan genom ett maskinellt förvarande och därefter återvinnas. Förslaget är också att överskottet efter återvinningen ska tillföras Allmänna arvsfonden, någonting vi anser är rimligt. Andra saker som föreslås i propositionen och som majoriteten i utskottet också kan ställa sig bakom gäller begravningsclearing och kostnaden för utbildning av begravningsombud. När det gäller begravningsombud står de för sina egna kostnader och begär i efterhand in pengar för dem. Det är en ordning som vi tycker ska förändras. Avslutningsvis yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkandet och därmed avslag på samtliga motioner. Vi från yrkar också bifall till det förelagda förslaget. Vi tycker att det är ett bra förslag. Det är lite spännande att lyssna på återvinningsdebatten.