bet · H301KU18 · 2016-04-13 00:00:00 — Utskottet ansåg därför att regeringen borde se över regelverket i syfte att förbättra skyddet för dessa skyddsändamål och om det finns behov återkomma till med förslag till förbättringar. Utskottet utgår från att det inom pågår ett analysarbete med anledning av domen från och försvarsutskottets tillkännagivande och avstyrker motion 2015/16:1060. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om att se över etikkraven för pressen och om rättelser i samband med felaktigheter i medierna. Jämför särskilt yttrande 3 (SD). I motion 2015/16:3105 av (SD) yrkande 1 begärs ett tillkännagivande om att se över etikkraven för pressen. Motionären anför att den svenska journalistkåren bör följa pressens publicistregler och pressens yrkesregler. Om en person känner sig kränkt kan han eller hon vända sig till Allmänhetens för att få hjälp. Motionären påpekar att dessa regler har tagits fram på frivillig väg, vilket är bra, men att det inte sällan är så att journalister tänjer på de pressetiska gränserna och sällan får sona sina övertramp. Det är få fall som drivs vidare, och de fall som anmäls till Allmänhetens leder sällan till några större förändringar. Enligt motionären sker det pressetiska övertramp som inte bör accepteras. Enligt motionären bör regeringen ges i uppgift att se över möjligheten att tydliggöra det ansvar som medier har, och att de som söker presstöd måste agera pressetiskt för att inte riskera minskat eller indraget presstöd. I samma motion av (SD) yrkande 2 begärs också ett tillkännagivande till regeringen om rättelser i samband med felaktigheter i medierna. Motionären anför att det kan tyckas självklart att felaktigheter i medierna ska rättas till. Rättelser görs vid grövre övertramp, men är dock ofta otydliga och placeras ofta på ställen som de som läser tidningar eller följer andra nyhetsinslag sällan uppmärksammar. Om en felaktighet fått en förhållandevis stor spridning bör rimligen rättelsen få en någorlunda jämförbar spridning, anför motionären. Med tryckfrihet förstås enligt 1 kap. 1 § tryckfrihetsförordningen (TF) bl.a. varje svensk medborgares rätt att, utan några av myndighet eller annat allmänt organ i förväg lagda hinder, utge skrifter. I överensstämmelse med bl.a. detta och till säkerställande av ett fritt meningsutbyte och en allsidig upplysning, ska det stå varje medborgare fritt att, med iakttagande av till skydd för enskild rätt och allmän säkerhet, i tryckt skrift yttra sina tankar och åsikter, offentliggöra allmänna handlingar samt meddela uppgifter och underrättelser i vilket ämne som helst. Uppgiften att vara utgivare för en periodisk skrift ska enligt 5 kap. 3 § TF innefatta befogenhet att utöva inseende över skriftens utgivning och att bestämma över dess innehåll så att inget i skriften införs mot utgivarens vilja. Den som sänder radioprogram ska enligt 3 kap. 4 § yttrandefrihetsgrundlagen (YGL) självständigt avgöra vad som ska förekomma i programmen. Vad som sägs i YGL om radioprogram gäller enligt 1 kap. 1 § tredje stycket YGL förutom program i ljudradio också program i television och innehållet i vissa andra överföringar av ljud, bild eller text som sker med hjälp av elektromagnetiska vågor samt innehållet i vissa offentliga uppspelningar ur en databas. Utgivaren ska enligt 4 kap. 3 § YGL ha befogenhet att utöva tillsyn över framställningens offentliggörande och att bestämma över dess innehåll så att ingenting införs i den mot hans eller hennes vilja. Enligt 5 kap. 4 § radio- och tv-lagen (2010:696) ska uppgifter som har förekommit i ett program i tv-sändning, som inte är reklam och som sänts på något annat sätt än genom tråd, beriktigas när det är befogat. Även uppgifter som har förekommit i program i tv-sändning som inte är reklam och som sänts genom tråd bör beriktigas när det är befogat. Ett tillstånd att sända andra ljudradioprogram än närradio och kommersiell radio får förenas med villkor om skyldighet att sända genmälen (11 kap. 3 §). Sändningstillstånd får enligt 4 kap. 8 § radio- och tv-lagen förenas med villkor som innebär att sändningsrätten ska utövas opartiskt och sakligt och med beaktande av att en vidsträckt yttrandefrihet och informationsfrihet ska råda i tv. Ett sändningstillstånd får enligt 4 kap. 9 § och 11 kap. 3 § därutöver förenas med villkor om skyldighet bl.a. att ta hänsyn till ljudradions och televisionens särskilda genomslagskraft, sända genmälen och respektera den enskildes privatliv. Sändningstillstånden för (), () och () innebär bl.a. att sändningsrätten ska utövas opartiskt och sakligt och med beaktande av att en vidsträckt yttrande- och informationsfrihet ska råda. SVT, SR och UR är också skyldiga att ge den som har ett befogat anspråk på att bemöta ett påstående tillfälle till genmäle. Enligt sändningstillstånden måste SVT, SR, UR och de digitala markbundna tv-kanalerna (TV4) vidare ta hänsyn till mediets särskilda genomslagskraft när det gäller programmens ämnen och utformning samt tiden för sändning av programmen. De måste också respektera den enskilda individens privatliv. och tv vid Myndigheten för press, radio och tv övervakar genom granskning i efterhand om program som sänds står i överensstämmelse med radio- och tv-lagen och de villkor som kan gälla för sändningarna (16 kap. 2 § radio- och tv-lagen). får besluta att den som sänder tv på lämpligt sätt ska offentliggöra nämndens beslut, när nämnden har funnit att någon har brutit mot villkor om att sända genmälen eller mot bestämmelsen om beriktigande. Beslutet, som får innefatta ett föreläggande vid vite, får dock inte innebära att offentliggörandet måste ske i den sändandes program. har det i funnits en självsanerande verksamhet inrättad av pressbranschen. Syftet med denna är att upprätthålla god publicistisk sed och ge den enskilde ett skydd mot publicitetsskador utöver det som lagen erbjuder. Verksamheten är fristående från staten och bekostas av branschens organisationer. har fastställt och gett ut etiska regler, s.k. spelregler för press, tv och radio. Bakom reglerna står , , , , SVT och UR. För programbolagen gäller dock att reglerna ska gälla i den utsträckning som de kan tillämpas med hänsyn till radio- och tv-lagen och programbolagens villkor från staten. Av publicitetsreglernas första punkt framgår att massmediernas roll i samhället samt allmänhetens förtroende för dessa medier kräver en korrekt och allsidig nyhetsförmedling. Enligt publicitetsreglernas femte punkt ska en felaktig sakuppgift rättas när det är påkallat. Den som gör anspråk på att bemöta ett påstående ska, om det är befogat, ges tillfälle till genmäle. Rättelser och genmälen ska i lämplig form publiceras utan dröjsmål och på ett sådant sätt att de kan uppmärksammas av dem som har fått del av de ursprungliga uppgifterna. Den som känner sig personligen kränkt eller på annat sätt orättvist behandlad i en tidningspublicering kan vända sig till Allmänhetens () som kan försöka bidra till en rättelse eller ett genmäle. I åtskilliga fall görs en utredning som kan leda till att PO överlämnar anmälan till () med förslag till . behandlar ärenden som gäller tillämpningen av god publicistisk sed. Nämnden ska fritt pröva innebörden av detta begrepp. Om PO avskriver ett ärende kan anmälaren själv överklaga beslutet till . Ett företag vars tidning eller internetpublicering har klandrats bör, enligt , utan dröjsmål i oavkortat skick och på väl synlig plats publicera opinionsnämndens hela uttalande. Under /14 behandlade utskottet en motion om laglig genmälesrätt i förenklad ordning (bet. 2013/14:KU23). Utskottet vidhöll sin tidigare bedömning och fann inte skäl att ta upp motionen till närmare behandling. Under /12 behandlade utskottet också en motion om laglig genmälesrätt (bet. 2011/12:KU13). Utskottet var inte berett att införa en laglig genmälesrätt med hänvisning till vad det tidigare anfört. Utskottet behandlade likalydande motionsyrkanden i förenklad ordning vid riksmötena /05 och 2005/06 (bet. 2004/05:KU31 och bet. 2005/06:KU14). Under /03 avstyrkte utskottet motioner om rätten till genmäle med hänvisning till att enligt TF ska en ansvarig utgivare för en periodisk skrift under straffansvar bestämma över skriftens innehåll så att inget i den införs mot utgivarens vilja (bet. 2002/03:KU17). Motsvarande bestämmelser finns i YGL. Utskottet framhöll att det därmed inte fanns utrymme att införa en laglig genmälesrätt. Utskottet hänvisade till de pressetiska reglerna och att den som känner sig kränkt har en möjlighet att vända sig till Allmänhetens och till samt att och tv övervakar genom granskning i efterhand om sända program står i överensstämmelse med radio- och tv-lagen och de villkor som kan gälla för sändningarna. Med hänsyn till detta var utskottet inte berett att införa en laglig genmälesrätt, och avstyrkte motionen. Med hänsyn till vikten av vidast möjliga yttrandefrihet bör det i första hand vara en angelägenhet för massmedierna själva att vidta åtgärder för att hålla journalistiken på en i etiskt hänseende godtagbar nivå. Utskottet är inte berett att föreslå något tillkännagivande om etikkrav för pressen och avstyrker därför motion 2015/16:3105 yrkande 1. Med hänvisning till vad utskottet har anfört är utskottet inte heller berett att föreslå något tillkännagivande om rättelser i samband med felaktigheter i medierna. Motion 2015/16:3105 yrkande 2 avstyrks därmed. Skydd för journalister och medieredaktioner Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om att utreda behovet av ytterligare åtgärder till skydd för journalister och medieredaktioner. Jämför reservation 3 (M, C, L, KD). I motion 2015/16:2491 av m.fl. (M, C, FP, KD) yrkande 1 begärs ett tillkännagivande till regeringen om att utreda behovet av ytterligare åtgärder för att värna tryck- och yttrandefriheten och utveckla arbetet mot hot, våld och andra olagliga angrepp mot journalister och medieredaktioner. Motionärerna anför att den fria åsiktsbildningen är en del av grunden för demokratiska styrelseskick, och att tryck- och yttrandefriheten är förutsättningar för den fria åsiktsbildningen. Därför är det av stor vikt att mediepolitiken har en tydlig koppling till hur tryck- och yttrandefriheten fungerar. Motionärerna hänvisar till en rad undersökningar av bl.a. och som visar att hot och våld mot journalister har ökat . Motionärerna hänvisar även till en utfrågning som anordnade om journalisters och medieredaktioners säkerhet med anledning av attentatet mot tidningen i . Under utfrågningen talades om förekomsten av hot mot svenska journalister och den självcensur detta kan leda till. För att hindra en samhällsutveckling där den fria åsiktsbildningen hotas av självcensur och minskad attraktivitet för det journalistiska yrket bör enligt motionärerna en utredning tillsättas för att utreda behovet av åtgärder för att värna tryck- och yttrandefriheten och utveckla det förebyggande arbetet mot olagliga angrepp mot journalister och medieredaktioner. Utredningen bör ses som en del av demokratipolitiken och arbetet för ett fritt och öppet samhälle. I 1 kap. 1 § regeringsformen (RF) framhålls att den svenska folkstyrelsen bygger på fri åsiktsbildning. Yttrandefriheten är garanterad genom 2 kap. 1 § RF. Enligt denna bestämmelse är var och en gentemot det allmänna tillförsäkrad yttrandefrihet, dvs. frihet att i tal, skrift eller bild eller på annat sätt meddela upplysningar samt uttrycka tankar, åsikter och känslor. Begränsningar i yttrandefriheten får enligt 2 kap. 21 § RF göras endast för att tillgodose ändamål som är godtagbara i ett demokratiskt samhälle. Begränsningen får aldrig gå utöver vad som är nödvändigt med hänsyn till det ändamål som har föranlett den och inte heller sträcka sig så långt att den utgör ett hot mot den fria åsiktsbildningen som en av folkstyrelsens grundvalar. I fråga om tryckfriheten och motsvarande frihet att yttra sig i radio, tv eller vissa liknande överföringar, offentliga uppspelningar ur en databas samt filmer, videogram, ljudupptagningar och andra tekniska upptagningar gäller tryckfrihetsförordningen (TF) och yttrandefrihetsgrundlagen (YGL). Med tryckfrihet förstås enligt 1 kap. 1 § TF bl.a. varje svensk medborgares rätt att, utan några av myndighet eller annat allmänt organ i förväg lagda hinder, utge skrifter. I överensstämmelse med bl.a. detta och till säkerställande av ett fritt meningsutbyte och en allsidig upplysning ska det stå varje medborgare fritt att, med iakttagande av till skydd för enskild rätt och allmän säkerhet, i tryckt skrift yttra sina tankar och åsikter, offentliggöra allmänna handlingar samt meddela uppgifter och underrättelser i vilket ämne som helst. Motsvarande bestämmelser finns i 1 kap. 1 § YGL. TF och YGL innehåller ett mycket detaljerat skyddssystem för tryck- och yttrandefriheten. Systemet vilar på ett antal grundprinciper som syftar till att ge ett särskilt starkt skydd för tryckta skrifter och vissa andra medieformer. En viktig komponent i skyddet är också att inga andra begränsningar i tryck- och yttrandefriheten får göras än de som följer av de två grundlagarna. Begränsningar av det slaget förutsätter alltså en grundlagsändring. Det brukar framhållas att TF och YGL vilar på vissa grundprinciper. Ett vanligt framställningssätt är att tala om att systemet bygger på principerna om • en särskild brottskatalog • en särskild rättegångsordning. Utredningen om integritet och straffskydd Regeringen beslutade att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att göra en översyn av det straffrättsliga skyddet för enskildas personliga integritet och vissa frågor om brottsskadeersättning (dir. 2014:74). Utredningen, som antog namnet Utredningen om ett modernt och starkt straffrättsligt skydd för den personliga integriteten, lämnade sitt betänkande Integritet och straffskydd (SOU 2016:7) . Utredningens övergripande uppgift har varit att göra en bred översyn av det straffrättsliga skyddet för enskildas personliga integritet, särskilt när det gäller hot och andra kränkningar. Utredningens uppdrag har varit att analysera om det straffrättsliga skyddet är ändamålsenligt eller om det bör förändras. Enligt utredningens direktiv bör en väsentlig del av den analysen inriktas på hur samhällsutvecklingen och den tekniska utvecklingen har förändrat möjligheterna till kommunikation och följaktligen möjligheten att begå sådana gärningar som innebär hot och kränkningar. Utredningen beskriver bl.a. att skyddet för integriteten har den funktionen att det blir ett skydd för den fria åsiktsbildningen och yttrandefriheten och därmed i förlängningen ett skydd för demokratin. Yttrandefriheten kan angripas genom att människor inte vågar yttra sig. Hot mot journalister, debattörer, opinionsbildare och andra kan riskera att den hotade avstår från att yttra sig eller delta i den offentliga debatten. Det finns därför ett starkt samhällsintresse av att människor känner trygghet i att kunna kommunicera, förmedla nyheter och delta i samhällsdebatten och i det fria åsiktsutbytet utan att deras personliga integritet på olika sätt angrips. Utredningen lämnar följande förslag: • Ett särskilt brott, olaga integritetsintrång, som kriminaliserar spridning av integritetskänsliga bilder och uppgifter bör införas. • hot ska kunna gälla även hot mot någons integritet. • Bestämmelsen om ofredande ska tydligare än gälla ofredanden via internet. Vissa enstaka hatiska och mycket kränkande yttranden som ligger nära hot ska kunna straffas som ofredande. • Förtalsbrottet förtydligas så att skyddet stärks mot att utpekas som brottslig och mot andra nedsättande uppgifter som skadar anseendet. • Bedömningen av när ett förtalsbrott ska anses som grovt ska göras mer nyanserat genom att uppgiftens innehåll, sättet för spridning av uppgiften och omfattningen av spridningen beaktas. Förolämpningsbrottet ska skydda människors självkänsla och värdighet. • Straffansvaret för den som tillhandahåller en tjänst för att skicka in och ta del av andras bilder och meddelanden, exempelvis vissa sociala medier, utvidgas så att också meddelanden som uppenbart innebär olaga hot eller olaga integritetsintrång ska tas bort eller hindras från att spridas vidare. • Rätten till brottsskadeersättning utvidgas till att även gälla kränkningar som sker genom grovt förtal. Utredningen föreslår också att ändringar görs i TF:s brottskatalog när det gäller bestämmelserna om olaga hot, förtal och förolämpning. Utredningen föreslår att brottsbeskrivningarna i den brottskatalogen anpassas språkligt och innehållsmässigt till de ändringar som föreslås i om olaga hot, förtal och förolämpning. Genom den hänvisning som görs i YGL kommer ändringarna även att få genomslag på YGL:s tillämpningsområde. Utredningen konstaterar utifrån bl.a. olika rapporter som den tagit del av att olaga hot och andra integritetskränkande brott som riktar sig mot journalister, debattörer eller andra opinionsbildare förekommer ofta och kan utgöra ett hot mot yttrandefriheten. Enligt utredningens bedömning kan det därför finnas skäl att överväga ett förstärkt straffrättsligt skydd mot brott som begås i syfte att hindra någon från att utöva sin yttrandefrihet eller angripa någon som har utövat den rättigheten, men frågan ligger dock vid sidan av utredningens uppdrag, och utredningen lämnar därför inte några sådana förslag i denna del. Förslaget bereds i . Regeringen gav en särskild utredare i uppdrag att analysera behovet av nya mediepolitiska insatser när presstödet i dess nuvarande form upphör (dir. 2015:26). En utgångspunkt för analysen ska vara de demokratiska utmaningar som följer av medieutvecklingen och den förändrade medieanvändningen. Allmänhetens behov av allsidig information och individens möjlighet att vara demokratiskt delaktig oberoende av bostadsort ska stå i fokus. Med utgångspunkt i analysen ska utredaren lämna förslag till utformning av nya mediepolitiska verktyg. Förslagen bör syfta till att främja allmänhetens möjligheter att ta del av journalistik som präglas av mångfald, allsidig nyhetsförmedling, kvalitet och fördjupning, oavsett var i man bor. Utredningen, som antagit namnet , överlämnade delbetänkandet Medieborgarna & medierna. En digital värld av rättigheter, skyldigheter – möjligheter och ansvar (SOU 2015:94). I delbetänkandet redovisar utredaren en analys av det svenska medielandskapet utifrån ett medborgarperspektiv. Utredaren framhåller att medielandskapet inte längre präglas av medier med informationsmonopol utan i allt högre utsträckning är medborgarna också själva aktiva med att publicera och distribuera kvalitativt innehåll. Traditionella och digitala medier, företag, organisationer och medieborgare sitter ihop i ett nytt, expanderande ekosystem där alla kan vara medier. Medieborgarnas engagemang och aktivitet varierar givetvis kraftigt. Vissa agerar via de traditionella medierna, andra skapar helt egna kanaler och lyckas både attrahera en stor publik och skapa en lönsam affär. Ur ett demokratiskt perspektiv är digitalt deltagande givetvis något positivt, men de traditionella medierna har inte möjliggjort medskapande i någon nämnvärd utsträckning. Medborgarjournalistiken tillför värden men är förknippad med svårigheter i att upprätthålla en kontinuerlig nyhetsrapportering. bedömning är att medieborgare inte på egen hand och på kontinuerlig basis kan täcka upp där de traditionella nyhetsmedierna reducerar sin verksamhet. Enligt direktiven skulle utredaren redovisa den del av uppdraget som avser att analysera behovet av insatser . Uppdraget att föreslå nya mediepolitiska verktyg skulle redovisas . Genom tilläggsdirektiv beslutade regeringen att förlänga utredningstiden (dir. 2016:14). Uppdraget ska i stället redovisas . arrangerade en öppen hearing om journalisters och medieredaktioners säkerhet och arbetsförutsättningar. Till hearingen var följande personer inbjudna som talare: , ordförande i utan gränser, , journalist vid , , vd för , Per , verksföreträdare vid Sida för demokrati och mänskliga rättigheter, , förbundsordförande i , , vd och chefredaktör för och , chefredaktör för . Hearingen finns publicerad i Rapporter från (2014/15:RFR12). Rapporten och våld – Om utsatthet i yrkesgrupper som är viktiga i det demokratiska samhället (Brå 2015:12) handlar om yrkesgrupper vars arbete kan sägas vara av särskild betydelse för det demokratiska samhället, bl.a. politiker, journalister och myndighetsanställda. Det är allvarligt om dessa grupper utsätts för hot, våld och trakasserier. Det kan påverka deras yrkesutövning och minska olika yrkens attraktivitet. Mot den bakgrunden har regeringen bett (Brå) göra en kunskapsöversikt som kan ge en bild av hur vanligt det är att olika yrkesgrupper utsätts för hot och våld. Översikten visar att det inte finns så många studier om detta. Trots bristen på studier kan man dock från genomgången dra slutsatsen att många av yrkesgrupperna är mer utsatta än den arbetande befolkningen i allmänhet. I regeringens budgetproposition aviserar regeringen en handlingsplan för att förebygga hot mot det demokratiska samtalet (prop. 2015/16:1 utg.omr. 1 s. 114). Som skäl anför regeringen att det öppna samtalet är en grund för demokratin. Det är genom det fria ordet, den kritiska samhällsdebatten och mångfalden av perspektiv som demokratin byggs. I detta samtal spelar bl.a. förtroendevalda och journalister samt andra opinionsbildare en central roll. Regeringen bedömer att samtalstonen i de offentliga rummen hårdnar och att det förekommer hot, trakasserier och ibland även våld i syfte att tysta vissa åsikter. Regeringen hänvisar till att det av den tidigare nämnda studien och våld framgår att politiker och journalister är grupper som möter gemensamma problem vad gäller hot och våld, vilket får dem att framstå som särskilt utsatta. Bland journalister anger en av tre att de utsatts för hot . Vidare framgår det att nästan en av tre journalister tvekat inför olika uppgifter till följd av hot och våld, vilket leder till självcensur som riskerar att hota demokratin. Regeringen anser också att det är oroande att få i dessa grupper enligt rapporten väljer att polisanmäla de upplevda brotten och att få utsatta politiker och journalister får det stöd de upplever att de behöver. Regeringen anser därför att det förebyggande arbetet för att värna det demokratiska samtalet behöver förstärkas och förbättras. Målsättningen är ett offentligt samtalsklimat där alla, oavsett åsikter, kan delta utan risk för hot eller trakasserier. Om någon utsätts ska det finnas riktlinjer för hur detta hanteras av såväl de berörda och deras arbetsgivare som rättsväsendets myndigheter. Arbetet med att ta fram en handlingsplan pågår i . I budgetpropositionen framhåller regeringen även att det inom och pågår ett arbete med att kartlägga och förebygga hot och våld mot journalister. förväntas anta en rekommendation på området . Regeringen avser att aktivt bidra till att skapa bättre förutsättningar för journalistiskt arbete och demokrati internationellt (prop. 2015/16:1 utg.omr. 17 s. 41). Regeringen redogör även för att arbetet med medier och information inom bedrivs i styrkommittén för medier och informationssamhället. mandat omfattar även ett ansvar för uppföljning av den strategi för internets styrning som antogs av ministerkommittén . Särskilt fokus lades på rätten till yttrandefrihet på internet och problemen med hot och våld mot journalister i medlemsstaterna. Arbetet har lett till skapandet av en gemensam europeisk plattform för rapportering av hot och våld som lanserades och hanteras av fyra civilsamhälles-organisationer (prop. 2015/16:1 utg.omr. 17 s. 163). I budgetpropositionen (prop. 2015/16:1 utg.omr. 17) aviserade regeringen en handlingsplan för att förebygga hot mot det demokratiska samtalet. Arbetet med att ta fram en handlingsplan pågår i . Av budgetpropositionen framgår även att det inom och pågår ett arbete med att kartlägga och förebygga hot och våld mot journalister.