bet · H301KU20 · 2016-01-27 00:00:00 — Det är svårt att se att det hade behövt ta regeringen att komma fram till de ändringar i direktiven som har beslutats. Till grund för granskningen har bl.a. legat en svarspromemoria upprättad inom , bilaga A1.5.2. I en intervju med som publicerades på Dagens Nyheters webbplats () under rubriken : Flyget kvar på uppger bl.a. att regeringens beslut innebär att utredaren ”inte ska titta på vare sig finansierings- lösningar eller tidplaner för att eventuellt avveckla ” På frågan om detta betyder att utredaren inte får titta på frågan om flygplats framtid alls svarade ja. följande fråga till : ”tillkännagivanden om Varför har det dröjt ända tills nu innan regeringen fattade det här beslutet?” svarade följande: ”Det 1 VISSA FRÅGOR OM REGERINGENS FÖRHÅLLANDE TILL har inte varit en enkel fråga. KU sade i sitt betänkande att de ska titta vidare på om bör göra negativa tillkännagivanden eller inte. Detta har vi väntat på. vet vi att vi inte kommer att få något svar från KU i närtid. Därför anser regeringen att vi måste svara på tillkännagivanden.” Regeringens beslut om samordnare Regeringen beslutade , bilaga A1.5.3, att utse en samordnare för . I regeringens beslut angavs följande: Regeringen beslutar att utse en samordnare med uppdrag att efter en förväntad hemställan från pröva förutsättningarna för att utveckla flygkapacitet och öka möjligheterna till bostadsbebyggelse i . Samordnaren ska i dialog med , andra berörda kommuner, Swedavia, berörda myndigheter samt näringslivet och övriga berörda parter i detta syfte pröva möjligheterna att föra över kapacitet från till andra flygplatser i . Om utredningen visar att detta, med beaktande av de krav som ställs i detta uppdrag är möjligt, ska samordnaren också presentera en finansieringslösning för avvecklingen av och utbyggnad av alternativ flygkapacitet som både staten och kan acceptera, samt ta fram en tidsplan för det fortsatta arbetet. Uppdraget ska redovisas till () . Regeringen bemyndigar bostads- och stadsutvecklingsministern att utse samordnare och besluta om budget för uppdraget. I skälen för regeringens beslut anges att den styrande majoriteten i har uttryckt sin avsikt att hemställa hos regeringen om att förutsättningarna för att avveckla och göra marken tillgänglig för bostadsbyggande prövas. Enligt regeringens bedömning finns därför ett behov av att tillkalla en samordnare. Uppdraget innefattar bl.a. en undersökning av möjligheterna att komma fram till en lösning som långsiktigt garanterar både tillräcklig flygkapacitet och mark för bostadsbyggande. Regeringens beslut om ett ändrat uppdrag för samordnaren Regeringen beslutade (finns som bilaga till svarspromemorian från , bilaga A1.5.2) att ändra uppdraget för den statliga samordnaren för . I beslutet anges följande: Med ändring av beslutet (S2014/08973/PBB) om uppdrag till en statlig samordnare för , beslutar regeringen att samordnarens uppdrag ska begränsas till att pröva förutsättningarna att utveckla flygkapacitet och öka möjligheterna till bostadsbebyggelse i . Övriga delar av uppdraget upphör. Uppdraget ska redovisas till () senast den 31mars 2016. Regeringen bemyndigar bostads-, stadsutvecklings- och it-ministern att fatta de beslut som behövs med anledning av samordnarens förändrade uppdrag. 1 VISSA FRÅGOR OM REGERINGENS FÖRHÅLLANDE TILL I skälen för regeringens beslut anges att regeringen bedömer att det beslutsunderlag rörande möjligheterna att utveckla flygkapaciteten och öka möjligheterna till bostadsbyggande i som samordnaren genom första delen av sitt uppdrag tar fram bör bli föremål för offentlig debatt innan det används som underlag för eventuella vidare beslut. Vidare anges att för att möjliggöra detta bör uppdraget ändras och att uppdragstiden därför förkortas. föreslog i betänkande 2014/15:TU1 att skulle tillkännage för regeringen vad utskottet anfört om att någon förhandlingsperson rörande frågan om att avveckla citynära flygplatser inte borde tillsättas. Utskottet hänvisade till budgetpropositionen där det anges att en statlig förhandlingsperson kommer att utses för att samordna kontakter med kommuner som kan bygga fler bostäder på citynära flygplatsmark. Utskottet ansåg att regeringens aviserade intention att utse en statlig förhandlingsperson för att samordna kontakter med kommuner som kan bygga fler bostäder på citynära flygplatsmark var mycket olämplig och anförde att tillsättandet innebar en politisk signal som i sin tur skulle framkalla en osäkerhet om flygplatsens framtid som skulle kunna påverka framför allt näringslivet negativt men även ha återverkningar på t.ex. människors val av bostads- eller arbetsort. Därför föreslog utskottet ett tillkännagivande om att det inte bör tillsättas någon förhandlingsperson för avveckling av citynära flygplatser och tillstyrkte därmed motionsförslag om detta. Mot förslaget reserverade sig S, MP och V. beslutade kammaren enligt utskottets förslag (rskr. 2014/15:85 och rskr. 2014/15:86). I betänkande 2014/15:TU7 föreslog trafikutskottet ett tillkännagivande om att regeringen tydligt skulle ta ställning och agera för att inte bör läggas ned. Mot förslaget reserverade sig S, MP och V. Kammaren biföll utskottets förslag. besvarade en interpellation (2015/16:275) om avveckling av uppdraget för förhandlingspersonen för . har frågat mig om jag, i enlighet med beslut, avser att avveckla det uppdrag som den av regeringen tillsatta förhandlingspersonen för fått. Regeringen beslutade att ändra uppdraget till samordnaren för . Endast den del av uppdraget som avser att pröva förutsättningarna för att utveckla flygkapacitet och öka möjligheterna till bostadsbebyggelse i ska nu genomföras och redovisas . Det underlag som samordnaren kommer att redovisa bör enligt regeringens bedömning bli föremål för offentlig debatt innan det används som underlag för eventuella vidare beslut. Genom beslutet har regeringen svarat på tillkännagivanden om . Regeringen fullföljer sin avsikt att genom 1 VISSA FRÅGOR OM REGERINGENS FÖRHÅLLANDE TILL samordnaren ta fram ett kunskapsunderlag, men låter genom det ändrade beslutet inte samordnaren vidta några åtgärder baserade på detta underlag. Jag vill i sammanhanget informera om att regeringen inte fått någon begäran från någon annan kommun om statlig samordning för någon annan citynära flygplats och att det därmed inte kommer att bli aktuellt att utse ytterligare samordnare. Samordnaren har av regeringen getts tid att fullfölja det arbete som pågår med stöd av myndigheter och konsulter. Min och regeringens förhoppning är att samordnarens redovisning och de reaktioner den möter ska ge ett bättre underlag för att göra långsiktigt väl avvägda bedömningar för flygtrafiken, bostadsutbyggnad och utveckling. Redogörelse för behandlingen av skrivelser till regeringen I regeringens skrivelse 2015/16:75 Redogörelse för behandlingen av skrivelser till regeringen anges (s. 150 f.) följande om tillkännagivande om att det inte borde tillsättas någon förhandlingsperson när det gäller frågan om att avveckla citynära flygplatser (bet. 2014/15:TU1): Regeringen beslutade att ändra uppdraget till den samordnare för som tillsattes (jfr p. N 45 rskr. 2014/15:144). Uppdraget begränsades genom beslutet till att enbart omfatta att pröva förutsättningarna för att utveckla flygkapaciteten och öka möjligheterna till bostadsbebyggelse i . Slutredovisningstiden tidigarelades till . Den kvarvarande delen av uppdraget är alltså numera utredande. Med hänsyn härtill och till det som anges i avsnitt 1 om negativa tillkännagivanden och regeringens utrymme att utreda en viss fråga, avser regeringen att lägga riksdagsskrivelsen till handlingarna. Vad gäller tillkännagivande om att regeringen tydligt skulle ta ställning och agera för att inte borde läggas ned (bet. 2014/15:TU7) anges i skrivelsen följande (s. 153): Regeringen beslutade att ändra uppdraget till den samordnare för som tillsattes (jfr p. N 37 rskr. 2014/15:86). Uppdraget begränsas genom beslutet för att tillmötesgå önskemål om att regeringen tydligt bör ta ställning och agera för att inte ska läggas ned. Regeringen har inga andra pågående ärenden som berörs av tillkännagivandet. Momentet är slutbehandlat. Rapporten flyg och bostäder presenterade den statliga samordnaren av flygkapacitet och bostäder i sin slutrapport om och flygkapacitet, Mer flyg och bostäder. I rapporten anför utredaren att två viktiga utgångspunkter i hans uppdrag handlar om behoven av flygplatskapacitet och bostäder i . En utgångspunkt var hur behoven av flygplatskapacitet ser ut och hur kapaciteten ska kunna garanteras för att möta dessa behov. En annan utgångspunkt var enligt rapporten om det är möjligt att, som vill, utnyttja och områdena runt flygplatsen för stadsutveckling och bostäder och härigenom minska bostadsbristen. 1 VISSA FRÅGOR OM REGERINGENS FÖRHÅLLANDE TILL Om konsekvenserna av det ändrade uppdraget för samordnaren anförs följande: Enligt det ursprungliga uppdraget förväntades jag söka gemensamma lösningar med berörda aktörer och intressenter i de frågor som rymdes inom ramen för uppdraget. ska jag i stället endast lägga fram min analys och mina slutsatser baserade på ett faktaunderlag som tas fram. Avsikten är sedan att samtliga dessa frågor ska diskuteras i en offentlig debatt. Det betyder att jag inte förväntas presentera ett väl förankrat förslag till lösning, utan i stället mer av en utredningsrapport med mina egna slutsatser. Mitt arbete förväntas därmed avslutas med en mer traditionell utredningsrapport. Tydliga effekter av det förändrade uppdraget är att dialogerna med omvärlden inte kunnat fullföljas. Uppdraget har koncentrerats till de absolut viktigaste omständigheterna och vissa djupare analyser har inte kunnat genomföras. Olika konsekvensanalyser har bara kunnat göras mer översiktligt. har jag inte behövt ägna mer tid och arbete åt alla frågor som har att göra med nuvarande arrendeavtal eller förutsättningarna för att avsluta detta . I fokus har kommit att på ta fram ett material med tillräckligt bra kvalitet för att ligga till grund för en offentlig dialog om hur man tryggar framtida behov av flygplatskapacitet och av bostäder. En vanlig form av riksdagsuttalanden är s.k. tillkännagivanden till regeringen (m.fl., Grundlagarna, 3 uppl., 2012, s. 67). (SOU 2008:125 s. 304 f.) framhöll att möjligheten att besluta om tillkänna- givanden till regeringen utgör en viktig funktion för . Detta kommer dock inte till uttryck i regeringsformen, där begreppet tillkännagivanden inte nämns. Inom hade det bl.a. mot denna bakgrund diskuterats om det fanns anledning att i någon form reglera användningen av tillkännagivanden. Någon konstitutionell skyldighet för regeringen att följa ett tillkänna- givande från finns inte, konstaterade utredningen. Om regeringen inte följer ett tillkännagivande har möjlighet att utnyttja sin normgivningsmakt eller finansmakt för att åstadkomma det resultat som tillkännagivandet syftade till. Vidare anförde utredningen att den konstitutionella praxis som vuxit fram innebär att utgångspunkten bör vara att regeringen tillgodoser ett tillkännagivande, men om regeringen inte delar mening i en fråga och inte har för avsikt att tillgodose önskemål, bör den underrätta om detta inom den tidsgräns som angetts i tillkännagivandet. Även skälen till varför regeringen inte har tillgodosett tillkännagivandet bör redovisas (se bl.a. bet. 2007/08:KU21 s. 11 f.). har även ytterst möjligheten att avge en misstroende- förklaring mot regeringen. ställde frågan huruvida praxis för tillkännagivanden borde återspeglas i regeringsformen. Det skulle t.ex. kunna åstadkommas 1 VISSA FRÅGOR OM REGERINGENS FÖRHÅLLANDE TILL genom att man införde en bestämmelse om att regeringen inom den tidsgräns som ges i ett tillkännagivande ska underrätta om vilka åtgärder som vidtagits eller som man avser att vidta med anledning av önskemål. kunde konstatera att dagens ordning i allt väsentligt fungerar väl. Det kunde dessutom inte uteslutas att dagens praxis kan komma att utvecklas ytterligare, något som skulle kunna försvåras med en reglering i grundlag. Sammanfattningsvis ansåg således Grundlags- utredningen att det inte borde införas någon bestämmelse i regeringsformen som reglerar tillkännagivanden till regeringen. I 1 kap. 9 § regeringsformen föreskrivs en allmän regel om saklighet och opartiskhet i offentlig verksamhet. Enligt denna paragraf ska domstolar samt förvaltningsmyndigheter och andra som fullgör uppgifter inom den offentliga förvaltningen i sin verksamhet beakta allas likhet inför lagen samt iaktta saklighet och opartiskhet. Enligt grundlagskommentarerna av m.fl. (3 uppl., 2012, s. 75) inbegriper ”andra som fullgör uppgifter inom den offentliga förvaltningen” även regeringen när den agerar som högsta förvaltningsmyndighet. behandlade utskottet tre anmälningar som bl.a. hade det sambandet att de alla innehöll påståenden om att statsråd skulle ha lämnat vilseledande eller oriktiga uppgifter i sina spörsmålssvar (bet. 2004/05:KU20). I två av anmälningarna handlade det om interpellationssvar, medan den tredje anmälan avsåg svar på en skriftlig fråga. I det första ärendet (s. 45 f.) uttalade utskottet, utan att kommentera huruvida vilseledande uppgifter ansågs ha förekommit i statsrådets svar, att det är respektive statsråd som själv bestämmer hur en interpellation ska besvaras. De två andra ärendena (s. 50 f.) ledde inte till något uttalande från utskottet. granskade utskottet f.d. statsrådet hantering av sändningstillstånden för digital-tv. I sitt ställningstagande noterade utskottet bl.a. att statsrådets uttalanden i samband med ett regeringsbeslut med uppdrag till Radio- och gick utöver vad som uttrycktes i regeringsbeslutet. En granskning gällde en uppgift som justitieministern lämnat vid en frågestund (bet. 2011/12:KU20). Utskottet hänvisade i sitt ställningstagande (s. 42) till att frågeinstituten, som utskottet tidigare hade konstaterat, är ett led i grundläggande kontrollmakt, och genom regleringen av dem förankras den enskilda riksdagsledamotens rätt att fråga ett statsråd om sådant som rör hans eller hennes tjänsteutövning. Instituten fyller alltså inom det parlamentariska systemet en viktig funktion genom de möjligheter som de ger till information, debatt och kontroll av 1 VISSA FRÅGOR OM REGERINGENS FÖRHÅLLANDE TILL Vikten av att dessa institut fungerar tillfredsställande var – som utskottet tidigare hade påpekat – mot denna bakgrund uppenbar. Därefter noterade utskottet att konkreta frågor om bidrag till rör förhållandena i ett politiskt parti. Den sittande talmannen har att vaka över att de frågor som ställs vid en muntlig frågestund håller sig inom ramen för vad som är ett statsråds tjänsteutövning. När justitieministern i det nu aktuella fallet fick frågor om bidrag till sitt parti var det givetvis viktigt att det svar hon lämnade var korrekt. I den svarspromemoria som hade upprättats inom påpekades också att det i efterhand kan konstateras att ministerns uttryckssätt vid den aktuella frågestunden var olyckligt. har tagit upp frågan om regeringens skyldighet att följa tillkännagivanden. I betänkande 1994/95:KU30 (s. 42) underströk utskottet att utgångspunkten måste vara att det önskemål som tillkännagivandet avser bör tillgodoses. Om det visar sig finnas omständigheter som hindrar ett genomförande eller om regeringen gör en annan bedömning än måste regeringen dock kunna underlåta att vidta de åtgärder som tillkännagivandet avser. En förutsättning borde då enligt utskottet vara att regeringens bedömningar redovisades för . uttalade utskottet (bet. 2002/03:KU30 s. 28) följande: Som tidigare anfört förutsätter utskottet att regeringen hörsammar tillkännagivanden och att regeringen redovisar för sina bedömningar om de begärda åtgärderna inte vidtas. Om regeringen inte avser att vidta en begärd åtgärd i enlighet med riksdagsbeslutet måste detta enligt utskottets mening redovisas för inom tidsramen, om en sådan uppställts av . Även skälen för att riksdagsbeslutet inte följs bör tas upp i sammanhanget. Om en redovisning inte kan ges i skrivelse eller proposition till bör den enligt utskottets mening lämnas till i annan form som gör den tillgänglig för samtliga ledamöter. Vid behandlingen av senare regeringsskrivelser om behandlingen av skrivelser och i granskningen hänvisades till detta och tidigare uttalanden (bet. 2002/03:KU29, bet. 2003/04:KU21, bet. 2004/05:KU24 och bet. 2005/06:KU20). har vidare understrukit vikten av att regeringen gör ansträngningar för att undvika onödig tidsutdräkt i behandlingen av tillkännagivanden. I sammanhanget har utskottet också framhållit vikten av att regeringen särskilt vid längre tidsutdräkter lämnar fullgod information om orsakerna till fördröjningen (se t.ex. bet. 2003/04:KU21, bet. 2008/09:KU21, bet. 2010/11:KU21, bet. 2011/12:KU21 och bet. 2013/14:KU21). Utskottet har vidare betonat dels att stor tidsåtgång skapar en osäkerhet som ofta leder till att ämnet för tillkännagivandet kommer upp på nytt i olika sammanhang i , dels att det är angeläget att en åtgärd som aviseras till en viss tidpunkt verkligen vidtas och inte gång på gång skjuts upp (bet. 2007/08:KU21 och bet. 2011/12:KU21). 1 VISSA FRÅGOR OM REGERINGENS FÖRHÅLLANDE TILL 2011/12:KU21) konstaterade bl.a. att ett tillkänna- givande som gällde upphovsrätten och offentlighetsprincipen ännu inte hade slutbehandlats och att den senast redovisade berednings- åtgärden låg . Utskottet föreslog att skulle tillkännage för regeringen som sin mening att regeringen skulle återkomma till i frågan . Vidare föreslog utskottet utifrån sina iakttagelser ett mer generellt tillkännagivande till regeringen om vikten av att beredningsåtgärder med anledning av ett tillkännagivande från påbörjas . beslutade i enlighet med utskottets förslag (rskr. 2011/12:269–271). Genom en skrivelse till har utskottet begärt svar på följande frågor: –Utskottet önskar en kopia av regeringsbeslutet av där uppdraget för samordnaren ändrades. –Vilka kommentarer föranleder det som anges i anmälan om skillnaderna i svaren som statsrådet gav i en intervju med (bilaga 2) och svaret på interpellation 2015/16:275? –En redogörelse önskas för hur respektive svar överensstämmer med det uppdrag som samordnaren hade efter regeringsbeslutet . –Vad var anledningen till att samordnarens uppdrag inte ändrades tidigare efter tillkännagivandena från och ? –Vilka kommentarer och upplysningar i övrigt ger anmälan och denna promemoria upphov till? Som svar fick utskottet en svarspromemoria från och en kopia av regeringsbeslutet av (bilaga A1.5.2). I svarspromemorian anförs att genom regeringens beslut begränsades samordnarens uppdrag till att pröva förutsättningarna att utveckla flygkapacitet och öka möjligheterna till bostadsbyggelse i . Samordnarens uppdrag omfattade därmed inte längre de delar av det ursprungliga uppdraget som mer specifikt avsåg att flytta kapacitet från och inte heller uppgiften att under vissa förutsättningar ta fram en finansieringslösning och en tidsplan för avveckling av . Vidare anförs att både svaren i och svaret på interpellationen refererar till det beslut som regeringen fattade . Svaren avsåg att ge uttryck för hur uppdraget hade ändrats. Som svar på frågan om vad som var anledningen till att samordnarens uppdrag inte ändrades tidigare efter tillkännagivandena från i 1 VISSA FRÅGOR OM REGERINGENS FÖRHÅLLANDE TILL anförs i promemorian att tillkännagivandena gav upphov till olika frågeställningar som krävde noggranna överväganden. Beslut fattades så snart beredningen inom hade avslutats. Uppdraget till den statliga samordnaren för innebar även efter ändringen av uppdraget att samordnaren bl.a. skulle pröva förutsättningarna att utveckla flygkapacitet i . Dåvarande statsrådet svar i en tidningsintervju att det ändrade uppdraget innebar att samordnaren inte alls fick titta på framtid överensstämde således inte med hur uppdraget var utformat. Utskottet vill framhålla vikten av att statsråds uttalanden är korrekta. 1.6 Regeringens agerande i samband med beredningen av biståndsbudgeten I en anmälan till (dnr 938-2015/16), bilaga A1.6.1, begärs att utskottet granskar regeringens agerande i samband med beredningen av budgetpropositionens utgiftsområde 7 Internationellt bistånd. Enligt anmälan har regeringen inte kunnat lämna något samlat besked om hur mycket av biståndsramen som ska avräknas och gå till flyktingmottagande i . I höstbudgeten som lades på bord uppgick avräkningarna till av biståndsramen. Uppgifter i media gjorde först gällande att uppåt av biståndsbudgeten skulle kunna komma att användas för detta ändamål . Slutligen kom beskedet att maximalt av biståndsbudgeten kan avräknas mot biståndsramen. Detta meddelades i en debattartikel från biståndsminister . informerades utrikesutskottet formellt om de . Statssekreteraren meddelade då att dessa kunde hanteras bl.a. genom att senarelägga utbetalningar. Statssekreteraren tillade att utskottet skulle få ta ställning till detta i vårändringsbudgeten . var planerad justering av utgiftsområde 7. Utskottet sköt enligt anmälan upp justeringen av betänkandet till med anledning av den nya informationen. meddelades genom ett pressmeddelande från att skulle flyttas till 2015 i stället . Återigen förändrades förutsättningarna genom sen information. Det framgick inte hur man planerade att omfördela pengarna till 2015. 1 VISSA FRÅGOR OM REGERINGENS FÖRHÅLLANDE TILL Till grund för granskningen har legat bl.a. två promemorior som upprättats inom och , bilaga A1.6.2. Med finansmakten avses rätten att bestämma om inkomster till staten och att förfoga över statens tillgångar, främst genom beslut om utgifter (prop. 1973:90 s. 212). I l kap. 4 § regeringsformen (RF) anges att bestämmer hur statens medel ska användas. I 9 kap. RF finns närmare bestämmelser om finansmakten. Regleringen beskriver på ett övergripande sätt och regeringens befogenheter på området och kompletteras av bestämmelser i riksdags- ordningen (RO) och budgetlagen (2011:203). beslutar om statens budget och om anslag för bestämda ändamål (9 kap. l och 3 §§ RF). Anslagen får inte användas på annat sätt än har bestämt (9 kap. 7 § RF). Enligt 9 kap. 5 § RO ska regeringen lämna en proposition med förslag till statens inkomster och utgifter för det kommande budgetåret (budget- proposition); budgetåret sammanfaller med kalenderåret. Budget- propositionen ska innehålla en finansplan och ett förslag till beslut om statens budget. Budgetpropositionen ska som huvudregel lämnas (tilläggsbestämmelse 9.5.1 till RO). Vid behandlingen av budget- propositionen i tillämpas den s.k. rambeslutsprocessen (11 kap. 18 § RO). Av tilläggsbestämmelse 9.5.2 till RO följer att regeringen ska lämna en proposition med förslag till riktlinjer for den ekonomiska politiken och budgetpolitiken (ekonomisk vårproposition). Därutöver får regeringen enligt 9 kap. 6 § RO som huvudregel vid högst två tillfällen lämna en proposition med förslag till ändringar av statens budget för det löpande budgetåret. En sådan proposition lämnas i anslutning till budgetpropositionen eller den ekonomiska vårpropositionen (tilläggsbestämmelse 9.6.1 till RO). I 3 kap. 3 § budgetlagen anges att regeringens förslag till statens budget ska omfatta alla inkomster och utgifter samt andra betalningar som påverkar statens lånebehov. Enligt 3 kap. 4 § ska statens inkomster och utgifter budgeteras och redovisas brutto på inkomsttitlar och anslag med de undantag som anges i 6 § (som rör hanteringen av vissa inkomster). Detta ger uttryck för det som brukar kallas fullständighetsprincipen och bruttoprincipen. Den förra innebär att all statlig verksamhet bör ingå i statsbudgeten, den senare att för varje sektor ska samtliga inkomster och utgifter medtas. Budgetpropositionen ska vara fullständig och slutgiltig när den lämnas (m.fl. Grundlagarna [, Zeteo], kommentaren till 1 VISSA FRÅGOR OM REGERINGENS FÖRHÅLLANDE TILL 9 kap. 5 § RO). Det tidigare systemet med senare lämnade anslags-