bet · H301KU17 · 2016-03-23 00:00:00 — – hur parterna har agerat under förfarandet – hur myndigheter och domstolar har handlagt målet eller ärendet – sakens betydelse för sökanden. En ansökan om förtursförklaring ska handläggas skyndsamt. Enligt 29 § myndighetsförordningen (2007:515) gäller att myndigheterna ska lämna en förteckning till Justitiekanslern över de ärenden som hade kommit in före föregående år men som inte hade avgjorts vid årets utgång. I slutbetänkande (SOU 2010:29) konstateras det att man i har diskuterat hur man ska kunna komma till rätta med myndigheternas långa handläggningstider. Ett skyndsamhetskrav har i större utsträckning än i den nuvarande förvaltningslagen byggts in i åtskilliga av de konkreta handläggningsregler som utredningen föreslår. Utredningen förordar också att myndigheterna generellt ska åläggas att underrätta enskilda parter om befarade förseningar. Utredningen föreslår ett helt nytt institut, en form av dröjsmålstalan, som konstruerats med utgångspunkt i den traditionella svenska förvaltningsrättsliga strukturen. Det föreslagna systemet innebär att överinstansens prövning av handläggningstiden aktiveras med hjälp av vanliga regler om överklagande, vilket förutsätter att beslutsmyndigheten i ett särskilt beslut manifesterat sin obenägenhet att avsluta ärendet då det enligt parten är moget för avgörande. Bifalls överklagandet ska överinstansen – normalt en domstol – förelägga beslutsmyndigheten att avgöra ärendet inom den tid som överinstansen bestämmer. Genom att föreläggandet inte får överklagas och det anvisade förfarandet bara får tas i anspråk under ärendets handläggning undviker man att det nya institutet motverkar sitt syfte och ger upphov till nya dröjsmål. Utredningens förslag har remissbehandlats och bereds i . Remissvaren finns redovisade i Ds 2010:47 En ny förvaltningslag – Remissyttranden över betänkande (SOU 2010:29). Vad gäller utredningens förslag om dröjsmålstalan har 67 remissinstanser lämnat olika synpunkter (s. 284–347). Regeringens skrivelse om regelförenkling för företag (skr. 2012/13:5) I skrivelsen redovisar regeringen sin bedömning av de iakttagelser som har gjort i rapporten för företag – regeringen är fortfarande långt från målet (RiR 2012:6). behandlade också motioner i sitt betänkande med anledning av skrivelsen (bet. 2012/13:NU8). Samtliga yrkanden avstyrktes. Regeringen hänvisade till den tidigare skrivelsen Regelförenklingsarbetet 2006–2010 (skr. 2009/10:226) och framhöll att väntetider och handläggningstider liksom service och bemötande av myndigheter är en viktig beståndsdel i företagsklimatet. Regeringen hänvisade vidare till olika uppdrag till . Utskottets ställningstagande ledde till tre reservationer (S, MP, V). Kammaren biföll utskottets förslag (rskr. 2012/13:169). Uppdrag till Statskontoret om statlig styrning av offentlig sektor Regeringen beslutade att ge Statskontoret ett uppdrag om statlig styrning av den offentliga sektorn. Bland det som Statskontoret ska göra finns att identifiera, analysera och föreslå om och i så fall hur statliga myndigheters uppgiftslämnande och administration kan minska, förenklas eller automatiseras i syfte att frigöra mer resurser för kärnverksamheten. Analysen ska belysa vilken nytta administrativa krav för med sig för myndigheter och regeringen, t.ex. när det gäller rättssäkerhet och uppföljningsbehov. ska analysen ta hänsyn till myndigheters kostnader för att leva upp till administrativa krav, regeringens återrapporteringskrav och andra myndigheters krav m.m., t.ex. i form av resursåtgång för att ta fram och bearbeta information och omfattningen av den administration som genereras i myndigheterna. Statskontoret ska identifiera onödigt tidskrävande administration, s.k. tidstjuvar, som myndigheten själv inte kan påverka respektive sådana tidstjuvar som myndigheterna själva kan påverka och arbeta med att ta bort. I uppdraget ingår också att identifiera, analysera och, i den utsträckning det är möjligt, uppmärksamma regeringen på sätt att minska den administration som följer av EU:s återrapporteringskrav. Statskontoret ska efter samråd med redovisa detta deluppdrag till regeringen . Regeringen anför i budgetpropositionen att den avser att fortsatt utveckla statens verksamheter för att uppnå en hög effektivitet och god hushållning med statens medel (prop. 2015/16:1 utg.omr. 2 s. 54). Regeringen beslutade att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att utreda hur utveckling och effektivisering av statliga myndigheters verksamhet kan främjas genom systematiska jämförelser. Utredningen överlämnade sitt betänkande Systematiska jämförelser – för lärande i staten (SOU 2015:36). Betänkandet har remissbehandlats. I betänkande 2004/05:KU14 (s. 15 f.) avstyrkte utskottet ett flertal motioner om dröjsmål hos myndigheter med hänvisning till tidigare ställningstaganden i frågan. Utskottets förslag ledde till en reservation av , . Reservanterna föreslog ett tillkännagivande om dröjsmål hos myndigheter. De ansåg att det i en rättsstat är viktigt att medel står till buds som garanterar den enskilde medborgarens rätt till en säker och snabb handläggning av ett ärende. Detta var enligt deras mening särskilt angeläget i fall av myndighetsutövning mot den enskilde. Den enskildes ställning gentemot den offentliga förvaltningen borde därför stärkas. Medborgaren borde ha möjlighet att utkräva ansvar på juridisk väg. Det skulle t.ex. kunna ske genom införande av en s.k. dröjsmålstalan, vilket skulle ge den enskilde en möjlighet att i domstol få prövat om ett förvaltningsärende onödigt uppehålls hos den myndighet som ska fatta beslut i ärendet. Ytterligare ett sätt att stärka den enskildes ställning gentemot det offentliga kunde enligt reservanterna vara att införa en ordning med en straffavgift för myndigheter som inte korrigerar sina egna misstag inom en angiven tidsfrist. biföll reservationen (rskr. 2004/05:153). I betänkande 2006/07:KU12 (s. 6 f.) behandlade utskottet ett motionsyrkande om dröjsmålstalan mot myndigheter. Utskottet avstyrkte motionsyrkandet med hänsyn till att hade gett regeringen till känna att den borde lägga fram förslag till åtgärder i fråga om myndigheters handläggningstider och dröjsmål. I betänkande 2008/09:KU13 (s. 18 f.) avstyrkte utskottet ett motionsyrkande om dröjsmål hos myndigheter med hänvisning till att bl.a. skulle ta ställning till vilka åtgärder som kan vidtas för att komma till rätta med alltför långa handläggningstider hos myndigheterna. I betänkande 2012/13:KU19 (s. 36 f.) avstyrktes motioner om handläggningstider hos myndigheter. Utskottet ansåg att beredningen av förslag inte borde föregripas. I betänkande 2013/14:KU26 (s. 39) avstyrktes motioner om handläggningstiden hos myndigheter efter förenklad beredning. I betänkande 2015/16:JuU1 (s. 52 f.) avstyrktes ett motionsyrkande (M, C, FP, KD) om behovet av att korta handläggningstiderna i tvistemål med hänvisning till proposition 2015/16:39 En modernare rättegång II och den aviserade propositionen Ökad endomarbehörighet i tvistemål. I en reservation (M, C, L, KD) tillstyrktes motionen. Kammaren biföll utskottets förslag (rskr. 2015/16:106). Som framgått ovan beslutade om ett tillkännagivande om dröjsmål hos myndigheter (bet. 2004/05:KU14, res. 4, rskr. 2004/05:153). I regeringens redogörelse för behandlingen av skrivelser redovisar regeringen att riksdagsskrivelsen inte är slutbehandlad. Regeringen anför följande med anledning av detta tillkännagivande (skr. 2014/15:75 s. 10 f.): har slagit fast att enskilda vars rätt till prövning inom skälig tid enligt artikel 6.1 har kränkts, kan ha rätt till skadestånd från staten (NJA 2005 s. 462). Utredningen Det allmännas ansvar enligt har – bl.a. mot bakgrund av nämnda avgörande – lämnat förslag till en lagreglering av de fall där det enligt krävs att skadestånd ska kunna lämnas till den som drabbats av en kränkning av t.ex. rätten till prövning inom skälig tid (SOU 2010:87). Betänkandet har remissbehandlats. Vidare har sett över bestämmelserna i förvaltningslagen (1986:223) och lämnat förslag till en ny lag (SOU 2010:29). I betänkandet behandlas bl.a. frågan om vilka åtgärder som kan vidtas för att komma till rätta med alltför långa handläggningstider hos myndigheterna. Betänkandet har remissbehandlats. Arbete pågår med en lagrådsremiss om en ny förvaltningslag, där denna fråga kommer att ingå. Det är ett omfattande och komplext lagstiftningsärende. övervägs frågan om det finns behov av kompletterande beredningsunderlag. Avsikten är att en proposition ska kunna överlämnas till under /16. Momentet är inte slutbehandlat. Propositionen har inte överlämnats och finns inte heller med i propositionsförteckningen för återstoden av /16. Utskottet konstaterar att har gjort ett tillkännagivande om dröjsmål hos myndigheter. har i sitt betänkande (SOU 2010:29) behandlat frågan om vilka åtgärder som kan vidtas för att komma till rätta med alltför långa handläggningstider hos myndigheterna. Regeringen uppgav i skrivelse 2014/15:75 att arbete pågår med en lagrådsremiss om en ny förvaltningslag, där denna fråga kommer att ingå. Tillkännagivandet är inte slutbehandlat, och utskottet ser inte skäl att föreslå något tillkännagivande enligt motionärernas förslag utan avvaktar regeringens beredning. Därmed avstyrks motionerna 2014/15:97, 2014/15:1311, 2015/16:984 yrkandena 1–3 och 2015/16:1189 yrkande 14. Utskottets förslag i korthet avslår motioner om tillgång till myndighetsinformation. Utskottet hänvisar till gällande ordning och pågående arbete. I motion 2014/15:1320 av (M) begärs ett tillkännagivande om att skapa en databas öppen för allmänheten där samtliga offentliga handlingar från statliga och kommunala myndigheter läggs ut. Om det blir enklare för den som jobbat ihop pengarna att granska vart de tar vägen, skapar det möjlighet till bättre granskning. Enligt dagens offentlighetsprincip ska offentliga handlingar vara tillgängliga för allmänheten. Det betyder att man måste begära ut dem för att få tillgång till dem. I motion 2014/15:1443 av (S) begärs ett tillkännagivande om att lättläst information är en viktig förutsättning för alla människors möjlighet till demokrati och inflytande. En fjärdedel av befolkningen är så kallade svaga läsare, av olika skäl och med olika bakgrund. Mer och mer kommunikation mellan offentliga institutioner och medborgare sker via nätet, och därför är det av största vikt att dessa tjänster också erbjuds på lättläst svenska. Regeringen bör se över möjligheterna att förtydliga ansvaret för myndigheterna att göra sin information tillgänglig på lättläst svenska, och även överväga att lyfta frågan i Kommuner och Landsting som också bär ett stort ansvar för människors möjlighet till demokratiskt inflytande och att ta del av de tjänster som erbjuds. I motion 2015/16:2906 av och (båda SD) yrkande 5 begärs ett tillkännagivande om att presentera lättlästa budgetar i all offentlig verksamhet. Det bör vara en självklar rättighet att enkelt kunna ta del av information om vad man betalar för. Varje svensk och utländsk medborgare har enligt tryckfrihetsförordningen (1949:105), förkortad TF, rätt att ta del av allmänna handlingar om inte sekretess hindrar ett utlämnande. Myndigheter får enligt 15 § avgiftsförordningen (1992:191) ta ut en avgift för utlämnande av bl.a. kopior av allmänna handlingar och vissa registerutdrag. I offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), förkortad OSL, finns bestämmelser om sekretess för uppgifter om enskildas personliga förhållanden om de förekommer bl.a. i verksamhet som avser folkbokföring eller annan liknande registrering av befolkningen, i olika typer av ärenden om ekonomiskt bistånd till enskilda hos och , i domstol, utbildningsverksamhet och arbetsför-medling, inom forskning och statistik, i verksamhet som avser hälso- och sjuk-vård samt socialtjänst och i verksamhet som rör skatt. När någon begär att få ta del av en allmän handling får en myndighet enligt 2 kap. 14 § tredje stycket TF inte efterforska vem han eller hon är eller vilket syfte han eller hon har med sin begäran, i större utsträckning än vad som behövs för att myndigheten ska kunna pröva om det finns något hinder mot att handlingen lämnas ut. I 7 § förvaltningslagen (1986:223) anges bl.a. att myndigheterna ska sträva efter att uttrycka sig lättbegripligt. Enligt 11 § språklagen (2009:600) gäller att språket i offentlig verksamhet ska vara vårdat, enkelt och begripligt. I förarbetena (prop. 2008/09:153) till bestämmelsen anges att innebörden av att språket ska vara vårdat är att det ska följa gängse språknormer. Att språket ska vara enkelt innebär att det ska ligga relativt nära talspråket, och att språket ska vara begripligt innebär att det ska vara anpassat så att mottagaren bör kunna förstå. I propositionen framhålls också att det är angeläget att samhällsinformationen utformas med tanke på att många människor har läs- och skrivsvårigheter och att detta också får anses ligga i uttrycken enkelt och begripligt. De nationella målen för funktionshinderspolitiken beslutades i arbetet med den nationella handlingsplanen Från patient till medborgare (prop. 1999/2000:79, bet. 1999/2000:SoU14). Bland målen finns att samhället ska utformas så att människor med funktionsnedsättning i alla åldrar blir fullt delaktiga i samhällslivet. Enligt förordningen (2001:526) om de statliga myndigheternas ansvar för genomförande av funktionshinderspolitiken ska myndigheter under regeringen utforma och bedriva sin verksamhet med beaktande av de funktionshinderspolitiska målen. Myndigheterna ska särskilt verka för att deras lokaler, verksamhet och information är tillgängliga för personer med funktionsnedsättning. Statliga insatser för lättläst Regeringen beslutade att ge en särskild utredare i uppdrag att se över statens insatser för lättläst (dir. 2012:109). Syftet med översynen var att ge regeringen beslutsunderlag för eventuella reformer och prioriteringar på området. Utredningen antog namnet . Utredningen presenterade sitt betänkande Lättläst (SOU 2013:58) . I proposition 2013/14:134 Lättare att läsa anförde regeringen att tillgången till information på ett språk som var och en förstår ytterst är en demokratifråga. Lättläst litteratur och nyhetsförmedling bidrar också till ett skapande där människor växer genom kulturupplevelser och bildning. Staten ska ha ett ansvar för att stödja lättläst litteratur och nyhetsinformation och även utveckla det nuvarande åtagandet. Myndigheten för tillgängliga medier bör fr.o.m. ansvara för statens insatser för lättläst och även bli ett nationellt kunskapscenter för lättläst och övriga tillgängliga medier. tillstyrkte propositionens förslag till riksdagsbeslut och gjorde ett tillkännagivande om att utreda tidningen 8 sidors framtid inom ramen för ett public service-uppdrag. Representanterna för M, FP, C och KD reserverade sig mot förslaget om tillkännagivande. Kammaren biföll utskottets förslag (bet. 2013/14:KrU11, rskr. 2013/14:356). Myndigheten för tillgängliga medier ska enligt sin instruktion (förordning 2010:769) arbeta för att alla ska ha tillgång till litteratur och samhällsinformation utifrån vars och ens förutsättningar oavsett läsförmåga eller funktionsnedsättning. I budgetpropositionen anför regeringen att det är viktigt att Myndigheten för tillgängliga medier, som övertagit ansvaret för lättläst, utvecklar arbetet med att nå lässvaga grupper (prop. 2015/16:1 utg.omr. 17 s. 95). Vidareutnyttjande av offentlig information Ändringar i lagen (2010:566) om vidareutnyttjande av handlingar från den offentliga förvaltningen (PSI-lagen) trädde i kraft (prop. 2014/15:79, bet. 2014/15:FiU14). Genom lagändringarna genomförs det ändrade s.k. PSI-direktivet (och rådets direktiv /37/EU om ändring av direktiv /98/EG om vidareutnyttjande av information från den offentliga sektorn). Ändringarna innebär att lagens tillämpningsområde utökas till att omfatta arkiv, bibliotek och museer, att den allmänna principen om att handlingar som tillhandahålls får utnyttjas uttrycks i lagen och att en ny huvudregel för avgifter införs. Den nya huvudregeln innebär att avgifterna inte får överstiga kostnaderna för att reproducera, tillhandahålla och sprida handlingarna. Skillnaden mot tidigare huvudregel är att kostnader för insamling inte får ingå i avgiftsberäkningen. Lagändringarna innebär också att myndigheterna är skyldiga att publicera en förteckning över vilka typer av handlingar de vanligen tillhandahåller elektroniskt. Genom ändringarna förbättras förutsättningarna för enskilda att vidareutnyttja myndigheternas informationsresurser för kommersiella och icke-kommersiella ändamål. har bemyndigats att utfärda föreskrifter om utformningen av den förteckning som ska publiceras enligt förslag till ändringar i PSI-lagen. Syftet är att myndigheterna ska redovisa information om handlingar på ett enhetligt sätt, vilket underlättar för dem som söker efter information. Regeringen har gett Statskontoret i uppdrag att följa upp de statliga och kommunala myndigheternas arbete med att tillgängliggöra handlingar för vidareutnyttjande. Uppdraget består av två delar. I den första ska Statskontoret beskriva situationen innan PSI-lagen ändrades . ska Statskontoret redovisa den andra delen, som består av att följa upp utvecklingen och utvärdera effekterna av de åtgärder som har vidtagits för att främja utvecklingen. Den första delen redovisas i rapporten med vidareutnyttjande av information – en nulägesbild. Beskrivningen av nuläget baseras främst på en enkät till ett urval av kommunala och statliga myndigheter samt en undersökning av myndigheternas webbsidor. Den samlade bilden av Statskontorets undersökning visar att det återstår en hel del arbete innan alla myndigheter lever upp till syftet med PSI-lagen. Var femte myndighet som har svarat på enkäten anger att de inte känner till PSI-lagens syfte eller vad lagen betyder för dem. Av dem som känner till lagen svarade drygt var tredje att myndigheten har omfattande information som kan vara intressant att vidareutnyttja. En av fem anger att de inte har någon sådan information alls. Drygt en tredjedel av dem som känner till PSI-lagen har gjort sin information tillgänglig utan avgifter eller andra villkor, medan var femte bara tillhandahåller information på begäran och efter särskild prövning. En del myndigheter redovisar olika åtgärder som de har vidtagit för att underlätta vidareutnyttjande av deras information. Vanligast är att de har publicerat allmän information om PSI-lagen och vidareutnyttjande på sina webbplatser. Vissa informerar mer specifikt om informationens typ och innehåll samt om villkoren för att få del av den för vidareutnyttjande. Andra exempel på åtgärder är att utse en kontaktperson och att besluta om en plan och budget för verksamheten. Statskontoret pekar på ett antal åtgärder som kan främja och öka takten i utvecklingen. Dit hör bl.a. information, råd och vägledning till myndigheterna om hur de ska arbeta för att underlätta vidareutnyttjande av deras information. Utskottet har tidigare behandlat motionsyrkanden om lättläst information på myndigheternas webbplatser, bl.a. i betänkandena /10:KU29 (s. 6 f.) och 2010/11:KU23 (s. 38 f.). I betänkande 2010/11:KU23 saknade utskottet skäl att tillstyrka motionsyrkandena mot bakgrund av de krav som redan ställs på offentlig verksamhet och statliga myndigheter i bl.a. språklagen och förordningen (2001:526) om de statliga myndigheternas ansvar för genomförande av funktionshinderspolitiken. I betänkande 2012/13:KU19 (s. 27 f.) konstaterade utskottet att krav redan finns för myndigheterna att ge information på lättläst svenska och noterade att regeringen hade beslutat att en särskild utredare skulle se över statens insatser inom området lättläst. Mot den bakgrunden avstyrkte utskottet motioner i denna fråga. I betänkande 2013/14:KU26 (s. 39) avstyrktes motioner om tillgänglighet till myndighetsinformation efter förenklad beredning. behandlade utskottet ett motionsyrkande om översyn av bestämmelser om utlämnande av uppgifter ur allmänna register (bet. 2014/15:KU15 s. 20 f.). Utskottet, som hänvisade till tidigare behandling, ansåg att den befintliga regleringen av offentlighetsprincipen och förutsättningarna för att hindra ett utlämnande av uppgifter på grund av sekretess är lämpligt avvägda. Utskottet vidhöll därför sin uppfattning att det saknas skäl för en sådan översyn som motionären efterfrågade, och motionen avstyrktes. Som framgått ovan finns det en myndighet som ska arbeta för att alla ska ha tillgång till litteratur och samhällsinformation utifrån vars och ens förutsättningar oavsett läsförmåga eller funktionsnedsättning. Det finns krav på samtliga myndigheter i språklagen. Det pågår vidare arbete för att underlätta vidareutnyttjande av offentlig information. Utskottet ser inte skäl till att föreslå något tillkännagivande och avstyrker därmed motionerna 2014/15:1320, 2014/15:1443 och 2015/16:2906 yrkande 5. Utskottets förslag i korthet avslår en motion om en samlad nationell webbplats. Utskottet hänvisar till pågående arbete. I motion 2015/16:1262 av (M) begärs ett tillkännagivande om att överväga skapandet av en samlad nationell webbplats för alla svenska kommuners, landstings och myndigheters e-tjänster. Mycket arbete pågår med olika e-tjänster i svenska kommuner, landsting och myndigheter. Eftersom alla har sina egna webbplatser som ser olika ut blir det relativt mycket letande för privatpersoner och företag som behöver nyttja e-tjänster. har skapat en nationell webbplats där alla kommuner och myndigheter har samlat sina e-tjänster, webbplatsen norge.no. Den nationella webbplatsen underlättar för medborgare och företag eftersom all information finns samlad på ett ställe. har utvecklat en säker elektronisk brevlåda på nätet, Mina meddelanden, dit andra myndigheter kan ansluta sig så att medborgare kan ta emot post på ett enda ställe. Regeringens mål är att alla medelstora och stora myndigheter ska ha anslutit sig till 2017. beslutade regeringen att ge i uppdrag att följa upp statliga myndigheters anslutning till Mina meddelanden. I budgetpropositionen redovisas insatser för en förstärkt styrning och samordning av övergripande it-användning i statsförvaltningen (prop. 2015/61:1 utg.omr. 2 s. 54 f.). Syftet är att stimulera digitaliseringen av den svenska offentliga förvaltningen. Satsningen ska bidra till att nå målen för e‑förvaltning samt främja utvecklingen och användningen av gemensamma lösningar. Regeringen har fattat beslut om ett antal strategiska uppdrag till flera myndigheter inom områdena – innovativa och samverkande digitala lösningar – gemensamma digitala komponenter – effektiv it-användning i staten – förutsättningar för digital samverkan – organisering och styrning av gemensam e-förvaltning. Vidare anförs i budgetpropositionen att myndigheter har en stor mängd information som kan vara av värde för innovatörer, företag och allmänheten (prop. 2015/16:1 utg.omr. 2 s. 60). För att värdet ska kunna realiseras ska det vara enkelt att hitta och söka information från myndigheterna. Ändringarna i lagen (2010:566) om vidareutnyttjande av handlingar från den offentliga förvaltningen (PSI-lagen) trädde i kraft . I enlighet med dessa ändringar ska myndigheter upprätta och publicera förteckningar över information som vanligen kan tillhandahållas elektroniskt. Det är angeläget att dessa förteckningar ska kunna nås genom en samlad ingång. Den myndighetsgemensamma webbportalen drivs av tillsammans med och för att göra det enklare att starta och driva företag. Portalen ska möta företagares behov av samlad information och myndighetsservice på webben. För att göra det enklare att starta och driva företag är arbetet med webbportalen fortsatt prioriterat, anför regeringen i budgetpropositionen (prop. 2015/16:1 utg.omr. 24 s. 66). är en väletablerad och uppskattad webbplats som syftar till att samla information och underlätta för företag. Den bygger på ett välfungerande myndighetssamarbete.