bet · H301UbU15 · 2016-04-21 00:00:00 — ställer sig bakom det som anförs i motionen om en översyn av utvecklingsmöjligheterna för att utländska universitet och högskolor ska kunna köpa skräddarsydda akademiska utbildningar från svenska universitet och högskolor, inom ramen för nätbaserad distansundervisning, och tillkännager detta för regeringen. är var tjugonde svensk direkt involverad i högre utbildning, antingen som anställd eller som student. Faktum är att den högre utbildningen är en av största samhällssektorer och omfattar drygt en halv miljon individer och en kostnad på runt . Det är otroligt höga siffror. Därför är det också viktigt att utbildningen är högkvalitativ. Den ska också vara effektiv, och förutom att bidra till ett bildningsperspektiv ska den vara användbar på arbetsmarknaden och underlätta matchning. En märklig företeelse när det gäller den högre utbildningen i är att den, trots att den är omfattande och viktig, är synnerligen dåligt beforskad. , , presenterade en studie om detta. Den visar att de avhandlingar som gjorts i huvudsak fokuserar på undervisnings- och studentperspektivet, medan avhandlingar om kvalitet, ledningsfrågor och kunskap om forskningsfrågor inte studeras i någon större utsträckning. Det är något som skiljer oss från andra länder. I rapporten pekar forskarna också ut angelägna forskningsområden. Det handlar om ny teknik och nya undervisningsformer, såsom införandet av exempelvis MOOC och flexible learning. På vilket sätt kommer det att påverka utbildningen? Hur påverkar det ledning och organisering? Och vilka konsekvenser kan det få för rekrytering och mobilitet bland både studenter och lärare? En annan fråga som framhåller är att det måste finnas mer forskning om kvalitetsarbete. De tänker bland annat på peer review men också kvalitetssäkring. De lyfter också fram vad det är som definierar kvalitet. Det är en frågeställning vi ofta har med oss. Hur ska det mätas, och vilka effekter får resultaten? En tredje sak som lyfter fram är att de vill ha mer fokus på kopplingen mellan forskning och utbildning. De vill lyfta forskarutbildningen i sig men också ledning och styrning av högre utbildning. Intressant i sammanhanget är att utbildningsutskottets uppföljningsstudie om införandet av autonomi och den förra kvalitetsreformen berör två av de områden som forskarna anser vara angelägna att uppmärksamma. Vi moderater har fokuserat på bland annat de frågorna. Kvalitet och kvalitetsutvärderingssystemet har vi avhandlat här i tidigare. Men jag kan inte låta bli att nämna den ihåliga retorik som regeringen ägnar sig åt. Man säger sig vilja stärka den högre utbildningen. Man ökar antalet utbildningsplatser och drar in de som kvalitetsarbetet fått via Alliansen och faktiskt också av den sittande regeringen. Det bildar ingen logisk kedja. Dessutom antyder ministern för högre utbildning ibland att avgifterna för studenter utanför EES-området ska ses över. Om man gör det med tanke på att avgifterna ska tas bort igen skulle det ytterligare reducera tillgängliga medel för kvalitet. Men det kanske vi kan få ett klargörande om under dagens debatt. lyfter också ledarskapet i sin motion. Detta är viktigt eftersom det i en globaliserad och föränderlig värld ställs stora krav på ett strategiskt ledarskap. Det är inte minst lika viktigt på universitet och högskolor. Flera studier visar nämligen att ett välfungerande och akademiskt ledarskap har stor betydelse för att den vetenskapliga kvaliteten i utbildning och forskning ska bli hög. Ett annat faktum som visar på vikten av strategiska ledarskap är att många av de förslag som florerar i diskussionerna om högre utbildning och forskning faktiskt redan skulle kunna genomföras av universitet och högskolor själva. Som exempel kan nämnas att stimulera ökad mobilitet - alltså förflyttningar av anställda - mellan lärosäten, att erfarenheter från arbetsliv ska kunna vara meriterande, att införa sabbaticals eller att belöna pedagogisk skicklighet. Detta har man mandat att genomföra själv. Trots det har dessa frågeställningar upprepats i allehanda diskussioner, men inget händer. En ytterligare fråga som tar upp och som också VR:s rapport uppmärksammar är användandet av ny teknik och vilka effekter detta kan få för undervisning och rekrytering. Online-utbildningar, flexible learning och så kallad MOOC erbjuds redan av vissa av våra lärosäten. Det är bra eftersom olika studenters levnadsförhållanden och inlärningsprofil därmed kan tillgodoses på ett bättre sätt. Men för att förenkla situationen för studenter vore det bra om den här typen av digitala utbildningsplattformar samordnas i högre grad än vad som är fallet och också att goda exempel sprids. Då det gäller användandet av modern teknik är det särskilt oroväckande att den i princip är obefintlig på många utbildningar, inte minst inom humsamområdet. Vi moderater anser därför att lärosätena borde se över förutsättningar för att anpassa fler utbildningar till den moderna tekniken. Detta är en oerhört viktig fråga, inte minst då vi talar om lärarutbildningarna. Självklart måste lärare vara vana redan från utbildningen att agera ledare i ett klassrum där det förekommer digitala verktyg. Så ser det inte ut , vilket är oerhört förvånande. Precis som kemistudenter behöver sina labb har lärarstudenter behov av ett klassrumslabb med modern teknik. Så några ord om det livslånga lärandet, något som bland annat uppmärksammades i en debattartikel i dagens . Detta är en fråga som har lyfts . För många känns det som ett så kallat buzzword i samhället, men är detta en realitet. I dagens samhälle kan en individs sysselsättning förändras under yrkeslivet. Det innebär att möjligheten till utbildning inte får ta slut när man har fått sitt första, andra eller tredje jobb eller när man har stängt utbildningsdörren. Vi behöver skapa en trygghet för dem som vill ta nästa steg på arbetsmarknaden, så att det är attraktivt för fler att studera högre upp i åldrarna. Statistiken visar att hälften av dem som pluggar fristående kurser studerar på distans och att distansutbildningar är extra vanligt bland personer som har en tidigare examen. Därför är det en oroväckande trend om andelen fristående kurser minskar, vilket vi kan se . Men lärosätena måste också hålla sig framme och hålla sig uppdaterade på området. Men det gäller inte bara att det finns något att plugga, utan det handlar också om att ha ekonomiskt rimliga möjligheter att få studera. Vi moderater har därför föreslagit att man ska höja gränsen för att bevilja studiemedel för att fler ska kunna plugga längre upp i åldrarna. Även vårt förslag om att höja fribeloppet vore en viktig åtgärd i sammanhanget. Avslutningsvis några ord om lärarutbildningarna. kom ny statistik från Universitets- och högskolerådet som visar att antalet sökande till lärarutbildningarna ligger kvar på i princip samma nivå. Detta är oerhört alarmerande med tanke på det stora behov som finns - jag ser att det är många unga som sitter på läktaren. Lärarutbildningen är ett framtidsyrke, och jag hoppas att det är fler av er som tar det ad notam. Likaså alarmerande är den rapport som UKÄ publicerat, som visar att det är många som hoppar av lärarutbildningen. Statistiken visar till exempel att av två som börjar på ämneslärarutbildningen är det bara en som fullföljer den och blir examinerad. Det gäller därför att se helheten och inte förledas att tro att antalet antagna till en utbildning är liktydigt med att lika många fullgör sin utbildning. Studenterna behöver mer stöd under utbildningen, och lärosätena behöver bli duktigare på att möta studenternas behov under utbildningen. Alliansens förslag om fler vägar in till läraryrket är därför oerhört viktigt att stödja, men regeringspartierna tillsammans med säger nej. Likaså måste vi med tanke på dagens situation se över innehållet i lärarutbildningen. Visst är det en fråga för lärosätena själva, men med tanke på att det finns så många nyanlända med utländsk bakgrund i våra skolor måste vi bättre rusta morgondagens lärare för att de ska kunna hjälpa alla elever att integreras och ta till sig kunskap på ett bättre sätt. Vi föreslår därför att lärarna rustas med ett andraspråksperspektiv och får kompetens inom svenska som andraspråk direkt i sin lärarutbildning. Detta är något som båda lärarfacken och studerandeorganisationerna välkomnar. står självklart bakom samtliga sina reservationer, men för tids vinnande yrkar jag bifall endast till reservationerna 25 och 29. Jag vill börja med att yrka bifall till reservationerna 9 och 34, men står i vanlig ordning bakom våra övriga reservationer. Jag tänkte hålla ett anförande med tema kvalitet i stället för ensidig kvantitet. var inne på det, fast jag har en något annan vinkel på frågan. Har man följt den utbildningspolitiska debatten får man känslan av att fokus ofta varit inriktat på kvantitet i stället för kvalitet. Jag tror att vi har nått upp till alla kvantitetsmål som tänkas kan. Enligt SCB har 1,3 miljoner svenskar minst treårig högskoleutbildning, en siffra som stigit år . När det gäller kvantitetsmålen har vi lyckats, och det är bra. Men är det att fokusera på kvaliteten. Med det sagt noterade jag, inte utan en viss bestörtning, att regeringen i sin vårändringsbudget har minskat anslaget för kvalitetshöjande insatser med . var inte alla insatser under detta anslag kvalitetshöjande i ordets egentliga bemärkelse, men ändå. Det var väl ändå fel väg att gå? måste vi med en fokusering på kvalitet också acceptera att alla ungdomar varken behöver eller vill gå en teoretisk högskoleutbildning - med risk då för att låta som . Låt de teoretiskt lagda studera teoretiska utbildningar av hög kvalitet. Låt dem med praktiskt handlag och intresse utbilda sig för just detta. Vi måste också inse att de som inte har en teoretisk högskoleutbildning kan kvittera ut en bra lön och leva lika goda liv som akademiker kan. En byggnadsarbetare kan tjäna lika mycket som många socionomer. En hamnarbetare - hör och häpna - kan tjäna lika mycket som en riksdagsledamot, men där tycker man att gränsen ändå är nådd. Det är slöseri med samhällets resurser att tvinga framtida byggjobbare att läsa teoretiska kurser på högskolenivå. Vi kräver inte av en professor i genusvetenskap att hon ska kunna spika upp en panel, så varför tvärtom? När det gäller icke-teoretiska utbildningar tror vi mycket på yrkeshögskolorna. De har lyckats oerhört väl med sin matchning gentemot arbetslivet, och har arbete efter avslutad utbildning. Det finns dock förbättringspotential även för yrkeshögskolorna enligt , men jag går inte in närmare på det här. Vi satsar extra på yrkeshögskolorna, för vi anser att det är en mycket bra verksamhet och att det dessutom är samhällsekonomiskt lönsamt. drar regeringen ned anslaget med 33 ½ miljon kronor i sin ändringsproposition, och då satsar vi plötsligt 243 ½ miljon kronor mer än regeringen. Regeringens neddragning av anslaget till var väl ändå fel väg att gå? En viktig åtgärd för att höja kvaliteten på högskoleutbildningarna tror vi är att sätta högre krav på samarbete med det omgivande samhället och framför allt företagsvärlden. Vi vet att det redan finns en skrivning i högskolelagen om just detta, men vi anser att man nog måste sätta större press på högskolorna för att lägga i en växel till på detta område. Vi har inget helt färdigt förslag ännu, men vi tror att vi måste hitta en modell för att justera finansieringssystemen för att öka samverkan med företagsvärlden. Där har vi förresten redan ett förslag. Det pågår ett intressant projekt i om samarbete. och presenterade det vid ett lunchseminarium, där jag tycker att det kom fram jätteintressanta idéer. Jag vill förresten passa på att rikta ett tack till radarparet , som ordnat en lång rad jätteintressanta seminarier om det här ämnet. Flera ledamöter i kammaren ser roade ut. Det är bra med munterhet! Finansieringssystemet tror vi måste justeras, så att kvalitet premieras mer i stället för kvantitet. Vi kommer att återkomma med skarpa förslag om detta, då vi anser att en justering som mer premierar kvalitet måste genomföras . Vi tror att vi måste ha inträdesprov till många utbildningar för att se till att de som börjar på en utbildning verkligen klarar av den. Det är ju ingen mening att ta in studenter till olika utbildningar som de ändå inte klarar av. Man kanske verkar snäll om man lockar alla studenter till väldigt krävande utbildningar, oavsett förkunskaper eller förmåga. I själva verket är man inte snäll mot vare sig studenterna eller högskolesystemet som helhet. Vi har hört från många håll att man klagar över studenter med bristande förkunskaper. kanske det är dags att göra något åt det. En annan mycket viktig åtgärd för att höja kvaliteten på våra högskoleutbildningar är att öka andelen lärarledd undervisningstid, även inom humaniora. Andelen lärarledd undervisningstid har minskat , och självklart blir kvaliteten till slut lidande. TCO har dock kunnat notera en viss förbättring , och det är bra. Vi satsar för att öka den lärarledda tiden i våra högskolor. I och med slopandet av det starkt kritiserade produktivitetsavdraget blir det ytterligare som vi har tänkt ska gå till mer lärarledd undervisningstid. Det är alltså rent kvalitetshöjande åtgärder. "Utbildningsutbudet vid universitet och högskolor ska svara mot studenternas efterfrågan och arbetsmarknadens behov", står det i regeringens regleringsbrev. Vi vill att styrningen ska ske hårdare än och att staten ska ta större ansvar för det samhälleliga behovet. Då skruvar man tyvärr ned vikten av studenternas efterfrågan. Det är ofrånkomligen så. Men självklart ska inget universitet anordna utbildningar som ingen vill gå. Vi måste dock se mer till arbetsmarknaden och det samhälleliga behovet. Styrning ska ske genom ett tak för de studentpengar som utgår. Detta sker , men det behövs en hårdare styrning. Ett annat sätt att utbilda studenter i bristyrken är att upprätta kontrakt mellan högskolorna och staten. Vi tycker att det ska ske i högre grad än vad som är fallet . Återigen är jag inne på samarbete mellan olika högskolor - jag tog upp det i forskningsanförandet också. Vi anser att det finns utvecklingspotential att vinna genom att små högskolor rent administrativt slås samman med större universitet. Självklart ska de små högskolorna finnas kvar. Det finns många skäl till det, och det finns en massa samhälleliga vinster med det. Men det finns ingen vinst med att de har egen administration och verkar som självständiga högskolor. Det är resursslöseri. Slutligen vill jag ta chansen att säga några ord om våra arkitektutbildningar. Gaturummen i våra städer är självklart främst en fråga för kommunernas detaljplaner och inrättandet av skönhetsråd. Men vi borde också titta över arkitektutbildningarna för att försäkra oss om att studenterna bibringas vikten av angenäm och representativ arkitektur i det offentliga rummet. En vacker stad som kan skövlas för framtida generationer om inte nybyggnation sker med varsamma och ödmjuka händer. Det offentliga rummet i en stad tillhör invånarna och besökarna, inte bara byggherren eller arkitekten. Jag får väl driva denna fråga i form av enskilda motioner så länge, men är jag säker på att frågan kommer att omfamnas av alla ansvarstagande partier i denna kammare. Jag tackar för intressant information om hur tänker i högskolefrågor. I viss mån får vi väl ändå säga att det är lite höljt i dunkel vad prioriterar. Men vi från uppskattar ett fokus på kvalitet. Vi delar också en del av analysen av vikten av att se en hel utbildningskedja. Jag hoppas att detta är en inställning som kan delas av många fler i denna riksdag. Det handlar om att bygga kvalitet under hela utbildningskedjan och ha öppna dörrar, så att man kan gå in och ut och förkovra sig. Samverkan är ytterligare ett begrepp som vi absolut står bakom och som vi lyfter fram. Det ska bli spännande att se i vilken mån vi kan titta på resursfördelningssystem. Men något jag noterar är att plockar upp förslag som de facto lämnats in från olika organisationer. Vi kan ganska lätt läsa av att en viss frågeställning kommer från organisationen X och en annan från organisationen Y. Det hade varit intressant att se en analys av vad det är som de facto är viktigt att framhålla och vad ni säger. Sedan skulle jag också önska en reflektion om det här med morot och piska. Ni säger att ni vill ha mycket mer administrativ samverkan mellan lärosäten och även samverkan vad gäller vilka utbildningar som ska ges. Det är vi absolut för. Men vi är mer för en morot. Vi vill i stället ge ett slags premie till dem som samverkar och motiverar frivilligt. Vi tror att det är ett mer slagkraftigt sätt att nå fram. Jag skulle gärna vilja höra en kommentar till det. Jag börjar med frågan om olika lobbyorganisationer som påverkar. Det är klart att vi lyssnar på dem. Men det första jag fick lära mig när jag började som politisk sekreterare 2011 var att man aldrig ska nappa ett förslag från första bästa lobbyorganisation. Vi har principen att vi lyssnar på alla innan vi sätter ned foten. Jag förstår inte riktigt varifrån de här förslagen skulle komma enskilt. En del förslag har vi antagit efter att ha lyssnat på jättemånga olika organisationer. Då kan det bli så att man tar över ett förslag som man tycker är jättebra. Men en del förslag har utmejslats med tiden när vi har pratat med folk som arbetar mycket på högskolorna. Vi har en krets av folk som jobbar på högskolan, och dem har vi lyssnat mycket på. Jag tror att man måste lyssna på alla först och sedan sätta ned foten. I värsta fall kan det bli så att man ändrar sig när man upptäcker att man har fel, men det har inte hänt hitintills. Vad var den andra frågan? ((M): Ursäkta, herr talman, frågan gällde dimensionering.) Det handlade om olika utbildningar. Jag förstod direkt att det var en känslig fråga, och jag väntade mig nästan en replik från om det här, herr talman. Det finns en mismatch här. Senast läste jag en rapport från TCO . Där framkommer det att det utbildas för många från många utbildningar. Det sker år . Först måste jag korrigera en uppgift som jag sa förut när det gäller reservationer. Jag hade en gammal upplaga. Det är reservationerna 25 och 28 som jag yrkar bifall till. Jag tackar för svaret. Jag ser heller ingen nackdel med att man lyssnar in och har en tät omvärldsanalys. Det är en väldigt viktig uppgift för oss politiker. Men det blir lite intressant när man ser att samma begrepp och samma benämningar på vissa saker kommer igen i de föreliggande förslagen. Det kan ändå vara spännande att se: Vilken analys gjordes på vägen som gjorde att det var någonting vi fastnade för? Det talas om dimensionering till högskolan. Självklart är det viktigt för presumtiva studenter att de vet att det finns en arbetsmarknad utanför. Därför vill vi från stärka studie- och yrkesvägledning genom hela utbildningskedjan. Vi tror att det är en viktig väg att gå fram. Vi talar om kvalitet i utbildningen. Men det handlar också om att vi måste få en bättre samverkan mellan arbetslivet i regionen och de utbildningar som ges. har varit inne och gjort analyser. Där ser man att inte ens samverkan med kommuner när det gäller behovet av lärarutbildningsplatser är till fyllest. Där vill vi hitta en väg framåt där man ser på just hur man kan öka den typen av kontaktyta mellan lärosätena och arbetsmarknaden runt omkring. Avslutningsvis vill jag säga att vi har enorma problem och enorma behov av lärare framgent. väljer att inte nämna detta utan nämner arkitektutbildningen. Jag skulle gärna vilja höra lite: Vad är syn på de alarmerande siffror som finns på lärarutbildningens område? Jag håller med i nästan allt du sa om samverkan, . Jag håller med till fullo. Jag tog inte med lärarutbildningen i mitt anförande. Det hade blivit för långt, och jag ville vänta till dess att vi kom med mer konkreta förslag. Vi har en massa idéer och tankar. Men här måste vi vänta till dess att vi kommer med konkreta förslag. Vi har här en paradox som vi måste lösa. Vi har för få lärare. har väl intagningen till lärarutbildningen ökat. Det är också för låga krav på dem som tas in. Det är ett dubbelt problem. Kan vi höja kraven när det är ett så skriande behov av nya lärare? Vilken effekt får det på lärarutbildningen? Man måste tänka i steg två också. Jag tror någonstans att vi måste ta ett större grepp. Lönerna måste höjas. Lärarna måste få karriärmöjligheter så att det blir attraktivare att bli lärare. Det är inte någon lätt ekvation att få ihop. Jag kan stå i talarstolen och komma med några enkla förslag. Men jag tror inte att det går att lösa med några få enkla förslag. Vi måste närma oss lite den situation man har i där studenterna väljer mellan att bli läkare och att bli lärare. På den nivån är det i vårt grannland . Så har det kanske varit i . Men det är inte det längre. Vad är det som har gått fel? Vad är det som vi ska försöka få tillbaka? Jag håller med om problembeskrivningen. Men lösningen är inte så lätt. Vi har funderat jättemycket på lösningen. Jag tror att vi måste gå någonstans och skruva tillbaka, börja om lite från början och få högre status på lärarutbildningen. Det går inte på något annat sätt. Jag vill börja med att yrka bifall till den alliansgemensamma reservationen nr 28 och även reservation nr 10 gällande högre utbildning i hela landet. Om ska hänga med i den internationella konkurrensen och bli ännu mer konkurrenskraftigt krävs det rejäla reformer inom den högre utbildningen för att förbättra konkurrensen, öka samverkan och också förbättra kvaliteten inom utbildningen. Vi har ganska stora utmaningar inom den högre utbildningen på flera områden. Vi har en låg genomströmningstakt. Vi har en hög examensålder för dem som tar examen från högskola. Vi har en hög etableringsålder på arbetsmarknaden i . För många som läser vidare lönar det sig inte heller att utbilda sig inom den högre utbildningen. Många studenter upplever också att det är dålig koppling mellan utbildningen och arbetsmarknaden. Uppemot hälften uppger att de tycker att arbetslivsanknytningen är för dålig på deras utbildning. Vi har också ett stort problem med mismatch på arbetsmarknaden mellan vad man utbildar sig till och vad arbetsmarknaden efterfrågar. Det finns problem både med till viss del överutbildning där man utbildar sig mer än vad arbetsmarknaden kräver och med underutbildning. Vi har helt enkelt många yrken som för få utbildar sig till. Bara för att det behövs stora och rejäla reformer inom den högre utbildningen behöver det inte betyda att vi behöver lägga mer pengar på det. Det vill jag vara tydlig med. Det finns en olycklig sammanblandning: att bra reformer är dyra reformer. Så är inte fallet. Inom den högre utbildningen behövs det framför allt förändringar på vad vi ser behov av. När det gäller den ökade konkurrensen är det oerhört viktigt att få bättre kvalitet. Det behövs ökad autonomi så att lärosätena får mer att säga till om och kan specialisera sig inom de områden som de själva tror att de kan utvecklas inom. Då måste politiken släppa makten till professionen i större utsträckning. vill också se fler stiftelsehögskolor än dagens tre. Ännu fler lärosäten ska få möjligheten att ombilda sig till stiftelser, bli mer självständiga och därmed också få möjlighet att anpassa sin verksamhet mer efter sina lokala förutsättningar. Vi vill vidare se till att möjliggöra för fler utländska lärosäten att etablera sig i och skapa möjlighet för nya aktörer på den svenska utbildningsmarknaden. Det tror jag hade varit väldigt gynnsamt för att förbättra konkurrensen och attraktiviteten för den högre utbildningen i . Större konkurrens och mer autonomi driver utvecklingen framåt. vill också förändra resursfördelningssystemet inom den högre utbildningen med ökat fokus på regional samverkan, arbetslivsanknytning och kvalitet. Regeringen gjorde en förändring där man drog tillbaka kvalitetsresurserna som Alliansen införde. Dagens system bygger egentligen på att lärosätena får ersättning på två sätt.