bet · H301NU14 · 2016-04-14 00:00:00 — Vill vi ha bättre välfärd i hela världen behöver vi metaller. I morse gick jag runt , som brukligt är. Det räcker med att titta sig omkring där. Där finns järnväg, tåg, broar och brunnslock. Ja, det finns hur mycket som helst som vi behöver metaller till. Då måste vi lyfta blicken och inse att vi som gruvland inte bara kan ordna jobb utan också vara med, få exportintäkter och bidra till den ökade välfärden. Detta måste vara utgångspunkten när vi diskuterar mineralpolitik. kommer vår diskussion att handla om några få kvadratmeter. När man ser på detta nationellt kan man börja med att se på vad den nuvarande regeringen sa när den trädde till. Då hade man kommit överens med . Man sa: Miljökraven vid prospektering och provborrning ska skärpas. Turistnäringens och andra lokala näringars intressen ska beaktas. En analys av framkomliga vägar ska göras inom . Här pekar man på att det kan vara väldigt lokala delar som avgör om jag får starta en gruva eller inte. Man har sett bilder på en del. För att få tillstånd har man flyttat en torrfura till ett område i närheten för att kompensera. Ja, det är väldigt käckt och gulligt, kan jag tycka. Vi måste lyfta blicken och se att den här frågan är betydligt större än så. För övrigt: Om ni tror att det finns få torrfuror och vindfällen kan ni få följa med ut i skogen , så ska jag visa att det finns gott om det. Det är viktigt att vi lägger den här frågan på rätt nivå. Då blir man lite orolig över regeringens syn på frågan. Det är naturligtvis otroligt jobbskapande. Vi kan bege oss till . Vi ser där att det är en otroligt välmående kommun, som till och med, tydligen, är bidragsgivare i skatteutjämningssystemet. När S vill slå mot de moderatledda Stockholmskommunerna åker med av bara farten, för att det är höga löner och att det är välbeställt. Det är klart att det är gruvan som har bidragit, och all kringverksamhet. Vi som har på nacken kommer ihåg uppvaktningar från just . Det var eländes elände, och man behövde bidrag och hjälp. är det, som jag uppfattar det, en stolt kommun som klarar sig själv, mycket tack vare att vi har en gruvdrift. Vi kan bege oss lite söderut, till . Vi vet alla hur det gick där. Låt oss då påminnas om att det fanns partier som tyckte att vi minsann skulle höja gruvskatten ordentligt här, för nu tjänade man pengar. Ja, jag ska vara ödmjuk och säga att vi har gjort samma sak med kärnkraften och effektskatten bara för att det är tillfälligt goda tider. ser det helt annorlunda ut även i den frågan. Jag tycker att det är viktigt att gruvnäringen får långsiktiga spelregler och att man inte, bara för att den gör någon vinst , tycker att man ska se till att skatta den ordentligt, för det kommer att slå tillbaka mot vår möjlighet att vara en stor gruvnation. Har vi nu fått mineraler och liknande ska vi naturligtvis ta vara på det. När det gäller funderar ministern över varför företaget ska flytta. Låt oss se till att föra en politik på gruvsidan så att vi slipper onödiga nedläggningar och, allra helst, så att vi kan få fler gruvor att öppna igen. Vi kan se hur svårt det är. var igång och fick lägga ned när järnmalmspriserna sjönk. Jag kommer från ett län, , där man har diskuterat flera gruvprojekt i och . Jag är otroligt pessimistisk till att de verkligen kommer i drift igen, vilket hade varit otroligt värdefullt för sysselsättningen i Bergslagen. Men låt oss hoppas att jag har fel och att de miljarder som behövs för att investera i gruvnäringen verkligen kommer till gruvnäringen. Då påminner jag än en gång om att jag tror att det är väldigt viktigt att det i mineralpolitiken är långsiktiga spelregler och att det blir betydligt enklare att få sina tillstånd. tar det ungefär sju till att få tillstånd att starta en gruva. Jag kanske inte tänker åka till och ta det som ett exempel, men det tar , enligt gruvindustrin. Då menar man på att det också är rättssäkert. Men vi kan säga så här: Låt oss försöka halvera det till tre , säg . Då är det en väsentlig skillnad. Och jag är ganska säker på att vi kan göra det mycket rättssäkert. Om man ser på metallpriser ser man att det är ganska långa vågrörelser. Då måste vi se till helheten. Det är bara att konstatera att det behövs väldigt stora resurser för att utveckla gruvnäringen. Åter kan vi besöka och , där har en gruva där man alldeles har investerat mångmiljardbelopp. Det är tack vare att det är ett företag som har de resurserna. Då förstår vi alla vilket otroligt problem det är att starta för nya, för det behövs otroligt stora pengar. Det här är ett motionsbetänkande. Men jag hoppas att vi tillsammans kan försöka se till att vi underlättar för gruvnäringen, så att man kan få en kortare handläggningstid för att få sina tillstånd. Jag hoppas också att vi tar höjd när vi diskuterar de här frågorna och inser att det är väldigt viktigt att vi kan vara det kanske största gruvlandet i EU och också vara med och bidra till att det blir en ökad välfärd runt om i världen som vi får exportintäkter, som i sin tur ofta skapar sysselsättning där det inte är så stora tätorter. Jag ska avslutningsvis, herr talman, säga några ord om våra reservationer. Vår alliansreservation pekar på den gamla uppgörelse som alliansregeringen hade om en strategi. Vi tycker från Alliansens sida att det är oerhört viktigt att vi fortsätter att utveckla den och ser till att vi har långsiktiga och bra spelregler som gör att det här kan bli en bra näring. Jag säger inte att vi ska ta bort miljöprövning och sådant, men jag tycker att det måste vara på vettiga nivåer. Det är sådant som jag tycker är viktigt att klargöra i en strategi. När det gäller den moderata reservationen pekar vi bland annat på de problem som finns för markägare i samband med konkurs. Även bergmästaren har haft funderingar på hur man ska tolka det. Från moderat sida tycker vi att det måste klargöras hur man ligger till i samband med konkurser. Tyvärr har vi väl inte sett den sista konkursen i gruvnäringen, i och med att det krävs stora muskler för att starta. Och vi vet hur världsmarknadspriser på metaller kan skifta. I detta anförande instämde (M). debatterar vi näringsutskottets betänkande 14 om mineralpolitik. har i betänkandet två reservationer som vi självfallet står bakom, men för tids vinnande yrkar jag bifall bara till reservation nr 5. Den svenska gruvnäringen har anor åtminstone tillbaka till 1200-talet i , och järnprodukter är en av första exportframgångar. Än är järnet en mycket betydelsefull exportråvara, och är EU:s i särklass största järnmalmsproducent. Även när det gäller flera andra metaller tillhör vi främsta. Av detta följer att gruvnäringen är en mycket viktig arbetsgivare i många regioner och att ett antal kommuner till och med är uppbyggda kring den industrin. Gruvnäringen har svarat för ett ansenligt tillskott till statskassan och bidragit med en betydande export till gagn för den svenska ekonomin. , , har lönsamheten sviktat något då världsmarknadspriserna har fallit, inte minst kopplat till att efterfrågan har gått ned. Men kan man eventuellt skönja en viss ljusning, och hoppas givetvis att den trenden håller i sig. Jag tror i alla fall att vi kan vara tämligen säkra på att efterfrågan på mineraler kommer att bestå och att industrin kommer att vara viktig för i överskådlig framtid, men detta förutsätter givetvis att politiken hänger med i den globala utvecklingen. Från sida vill vi arbeta för såväl gruvnäringens som stålindustrins förutsättningar. Kan stålindustrin växa, och förädlingsvärdet av svensk malm således öka, är det givetvis bra för svensk ekonomi och svenska jobb. Detta kräver dock en god försörjning av energi till rimliga priser. Gällande detta håller regeringen nu tyvärr på att rasera förutsättningarna i en rasande takt genom en verklighetsfrämmande och ideologiskt driven energipolitik. Sittande regering är kanske inte ensam skyldig, även om jag menar att man har accelererat färden mot väggen. Den tidigare alliansregeringen har faktiskt ett enormt ansvar för dagens krissituation, eftersom man pumpat in miljarder och åter miljarder i subventioner i så kallade förnybara elproduktionsanläggningar som marknaden inte har efterfrågat och där energin inte kan planeras utifrån efterfrågan. Jag tycker att det är väldigt trist att det ska behöva gå så här långt innan politiken på allvar reagerar. Konsekvenser som är relativt enkla att förutspå har man valt att blunda för, och inom bara riskerar att stå utan väsentliga andelar av den för svensk industris vidkommande så nödvändiga baskraften. Gruvnäringen är som sagt viktig för svensk ekonomi, och det är önskvärt att näringen kan växa. Vi tycker dock att det är viktigt att den som nyttjar våra naturtillgångar också gör rätt för sig när det gäller till exempel att återställa mark och natur när driften är färdig. Vi anser inte att det är skattebetalarna som ska behöva stå för den efterbehandling som kan behövas i områden som har förorenats eller på något annat sätt vanställts av gruvindustrin. Enligt vår uppfattning behövs det en lagändring som på ett bättre sätt än säkerställer att verksamhetsutövarna kan finansiera återställningen av gruvområden. En variant som vi förordar är att bearbetningskoncessionen villkoras med att koncessionsinnehavaren löpande avsätter medel som ska kunna täcka de sanerings- och återställningskostnader som bedöms återstå när verksamheten är avslutad. Detta är vad reservation 2 handlar om. I reservation 5 föreslår vi en reformering av mineralersättningen, alltså den avgift som gruvbolagen får betala för att utvinna mineraler i . Denna avgift är endast blygsamma av värdet på mineralerna, vilket innebär att vi i vissa fall nästan ger bort våra tillgångar till utländska bolag som verkar i men som skattar sina vinster i något annat land. uttag av ersättningar för mineralutvinning tillhör de lägsta i världen. Enligt en kartläggning från - även om det ska sägas att den har på nacken - är till och med allra billigast och med högst avkastning till utländska ägare i jämförelse med länder som , , , och . Som jag redan har sagt kan eventuella konsekvenser av gruvdriften komma att hamna på svenska skattebetalare, och med anledning av detta föreslår att mineralersättningen höjs från nuvarande till totalt . Jag tycker ändå inte att detta ska ses som ett rent skatteuttag på gruvnäringen, utan statens nettointäkter av reformen anser vi på olika sätt ska återföras för att utveckla inte minst de platser i där gruvnäringen finns. Detta kan i sin tur återkopplas till ambitioner inom regional tillväxtpolitik, vilket vi ska debattera här i kammaren. har ett stort antal förslag som skulle gynna gruvnäringen i men som inte ryms i detta betänkande. Jag har tidigare anfört och talat om energipolitiken som en viktig komponent för den tunga svenska industrin, men utöver det menar vi också att utbildningspolitiken är central. pekar där på vikten av att fler ska stimuleras att välja tekniska och naturvetenskapliga ämnen. Jag vet också att inom vissa grenar av gruvindustrin är det ett underskott när det gäller möjligheten att få tag på utbildad personal. Infrastrukturpolitiken är ett annat sådant område som är centralt för såväl gruvnäringen som den regionala utvecklingen. Vi lägger också fram förslag kring att stärka resurserna till geovetenskaplig forskning och ökade ambitioner för prospektering. Vi tror nämligen att gruvnäringen kommer att vara fortsatt viktig för för . Varje gång jag läser att är EU:s största gruvnation kan jag inte låta bli att bli lite stolt. Vi står ju för av EU:s totala järnmalmsproduktion. Det tycker jag är ganska häftigt. Vi har även stor produktion när det gäller till exempel koppar, zink och silver. Efterfrågan på metaller och mineraler får också allt större betydelse globalt. Många människor världen över reser sig ur fattigdom och har råd att köpa produkter som vi har tagit för givna . Fler hem byggs, allt fler har råd med en mobiltelefon och infrastrukturen byggs ut. I Bergslagen och i de stora gruvlänen och jobbar tusentals människor med att utvinna järnmalm och mineraler som sedan används för att konstruera saker som är väldigt viktiga i vår vardag: broar, elbilar, järnvägsräls, vindkraftverk och byggnader. Förutom att vi förser omvärlden med allt det här bidrar gruv- och mineralindustrin även till att skapa många arbetstillfällen på landsbygden, ofta i områden där det inte alltid finns så stor tillgång till jobb. Det finns även en annan aspekt som är värd att lyftas fram. Då vi lever i en allt oroligare värld är det väldigt bra att och EU har en egen tillgång till malm och mineraler och inte är alltför beroende av andra länder. En egen och ökad självförsörjningsgrad är viktig inte bara för att bibehålla vår levnadsstandard utan också för en konkurrenskraftig basindustri. Men det finns också många utmaningar med gruvindustrin. Gruvbrytning påverkar miljön, landskapsbilden förändras och människor blir oroliga över vad som händer med deras mark eller renbetesområde. Det har jag också väldigt stor förståelse för. Därför är jag väldigt glad över att har en av världens tuffaste miljölagstiftningar. Dessutom har det inte för så länge sedan gjorts förändringar i minerallagen som gör att markägare och andra berörda, till exempel samebyar, kan komma in tidigare i processen och redan i prospekteringsskedet göra sin röst hörd. För inte så länge sedan lade regeringen fram en nyindustrialiseringsstrategi. Det var något som många såg fram emot, inte minst med tanke på hur tuff den globala konkurrensen är för många av våra industriföretag, som faktiskt har tvingats flytta verksamheten utomlands eller till och med fått lägga ned. Jag hoppas verkligen att det inte bara stannar vid fluffiga förslag från regeringens sida utan att det snart mynnar ut i en konkret handlingsplan. Det finns dock några saker som jag tycker att regeringen borde ha i åtanke när det gäller just nyindustrialiseringssatsningen i . Det ena är infrastrukturen. Eftersom vi är ett exportberoende land och även ett land som är väldigt stort också till ytan behöver vi goda transportmöjligheter för gods, inte minst för gruv- och stålbranschen. Ofta tycker jag att man gör prioriteringar efter persontrafikens behov, och min känsla är att godset kommer i andra hand. Investeringar för godsets räkning måste göras från norr till söder, och behoven är minst sagt stora. Därför tycker jag att det är oroande att snabbtågssatsningen mellan , och prognostiseras att bli allt dyrare med en nota som verkar hamna på hundratals miljarder. Vi har en begränsad penningpåse för infrastruktur, och om den ska komma hela landet till del kan man verkligen fundera om snabbjärnväg ska få äta upp så stora delar av kakan på bekostnad av resten av och industrin. Ett annat problem, som också min kollega från nämnde, är tillståndsprocesserna för gruvbrytning, som är alldeles för långa i . De är inte heller förutsägbara. Även om bolagen gör sitt yttersta för att få till en fullödig ansökan kan miljökriterierna ändras under processens gång. Det gör att kraven blir oförutsägbara, och processen stannar upp. Naturligtvis kostar det här också en hel del pengar och tid. Därför behöver det tas fram en kravspecifikation som gör att man kan få en förutsägbar, rättssäker och effektiv process - utan att för den skull göra avkall på miljön. Det här är verkligen avgörande för företagens investeringsvilja och också avgörande för nyindustrialiseringens genomförande. Tillståndsprocessens syfte måste vara att ge tillstånd - inte att vara en bevarandeprocess, eller hur? Den svenska gruv- och mineralnäringen räds inte höga miljökrav, men de måste veta vad som krävs. En tredje sak som jag skulle vilja betona och som är avgörande för nyindustrialiseringen och gruv- och stålbranschen i är forskning och innovationer. finns till exempel ett stort överskott av stål på marknaden. En av orsakerna är att subventionerar stål som framställs i landet. Det har i sin tur dumpat priserna på världsmarknaden. För att svensk gruv- och stålnäring ska kunna stå sig i konkurrensen med andra länder måste vi konkurrera med smarta och mer miljövänliga uppfinningar, då vi sällan kan konkurrera med lägsta pris. Ett aktuellt exempel på en klok, miljövänlig och begynnande innovation är samarbetsprojektet utan kol, som ni kanske har hört talas om. , och arbetar där för att ta fram en process där järn kan tillverkas med hjälp av vätgas i stället för med hjälp av den smutsiga kolen. Men för att det ska kunna bli verklighet behöver samhället hjälpa till med till exempel testbäddar eftersom verksamheten är så pass dyr som den är. En annan viktig aspekt i sammanhanget är att dagens utbildningar behöver bli mer attraktiva och anpassade efter digitaliseringens krav. Men även vidareutbildning under hela yrkeslivet är centralt. Slutligen skulle jag vilja tala lite grann om gruversättning eller gruvskatt, som det kallas av vissa. En del säger: Utländska företag kommer hit, roffar åt sig vinsterna och drar iväg utomlands. Sanningen är att av de 13 metallgruvor som finns är 11 helt svenskägda. Två är utlandsägda av företag som dessutom har dotterbolag i . I kräver vi nämligen att dotterbolagen ska finnas på plats. När gruvverksamheten i går bra får staten in många miljarder via utdelning, skatter och avgifter. Dessutom betalar de som jobbar i gruvorna kommunalskatt, som i sin tur bidrar till utveckling av kommunerna och även ger upphov till jobb för underentreprenörer. Det är också viktigt, som jag nämnde tidigare, att tänka på att gruvorna ger jättemånga jobb i områden som ofta har problem med arbetstillfällen. Vi ska komma ihåg att gruvverksamhet kräver mycket kapital. Om vi skulle vi införa en gruvskatt, som jag vet att både och föreslog före valet, skulle det påverka investeringarna och även antalet arbetstillfällen i vårt land, särskilt nu när det är lågkonjunktur i världen när det gäller metaller och mineraler. Det skulle vara negativt för jobben. Visst kan jag hålla med om att ersättningen till framför allt markägare är låg. Men aviserar skatter på och på , och jag vet egentligen inte var ni har fått de siffrorna ifrån. Det är rätt stor skillnad mellan dagens och . I ärlighetens namn tror jag inte att ni förstår konsekvenserna fullt ut när det gäller arbetsmarknaden. Det finns visserligen flera länder som har en högre mineralersättning än . Men att göra jämförelser rakt av är som att jämföra äpplen och päron. I har vi valt linjen med höga miljökrav och krav på fonderade medel för återställning. Det kostar, och det är bra. I andra länder har man i princip obefintlig miljölagstiftning, vilket lägger ansvaret på staten. Det kräver högre skatt på företagen. Slutligen vill jag bara säga att i mina ögon borde lönsamma företag och skarp miljölagstiftning vara bättre än skitig miljö och låga krav. Vi behandlar nu näringsutskottets betänkande 14 Mineralpolitik. Jag måste börja med att säga någonting till och . Om det hade varit sju handläggningstid på gruvan i skulle den inte ha kommit igång. Då hade konjunkturen svängt. Där tog det bara tre . Så kan det också gå. har haft gruvdrift i mer än 1 , givetvis med skilda och annorlunda volymer och konsekvenser än . Precis som sa står för av EU:s järnmalmsproduktion, av blyproduktionen, av zinkproduktionen, av silverproduktionen och av kopparproduktionen. Det är inte illa. Att EU sedan skiter fullständigt i att de konkurrentländer som de också köper mineraler av har betydligt skitigare verksamhet är störande i sammanhanget. är den största leverantören av till exempel järnmalm. Det väcker frågan: Skulle det inte vara på sin plats att EU finansierar lite av infrastrukturen så att vi kan leverera tryggt till dem även när tiderna är lite sämre? Den här typen av verksamhet är ju inget man stoppar varje gång det sker en liten konjunktursvängning. har sedan vi blev medlemmar i unionen varit nettobetalare till EU. Då skulle det väl vara på sin plats att vi även som råvaruleverantör till européerna skulle få lite tillbaka på vår inbetalda insats? Nåväl, det är en annan fråga. Men jag kan inte låta bli att lyfta tankarna i alla fall. Northlands konkurs, som några nämnde här, i min hemkommun var den största i genom tiderna. Det var ett dagbrott - en järnmalmsgruva som startades när priserna var höga. Men i och med många omständigheter i olyckliga kombinationer gick den i konkurs. Ni kan själva tänka er konsekvenserna av denna konkurs i en kommun med lite drygt 6 000 innevånare där drygt 500 var berörda av konkursen. 8 ½ procent av befolkningen blir utan jobb. Motsvarande siffra i skulle vara att 75 000 personer förlorade jobben . Jag undrar hur långa köerna av protesterande politiker skulle vara vid ett sådant scenario. Nåväl, och som tur är, är det inte som har drabbats. Jag ger ändå inte upp hoppet för gruvan i . Den finns där, och alla berörda har betalat priset, om det så är miljömässigt eller känslomässigt. Men debatten om gruvan har tagits och är överspelad. Det är fakta. Om gruvan blir ett saneringsobjekt och ett fiasko skulle det verkligen lyfta frågan om man över huvud taget ska bevilja tillstånd till nya gruvor om man inte tar till vara en färdig gruva, som redan finns där. Jag tror att om vi bara gemensamt skulle jobba med en strategi som syftar till att arbeta med gruvdrift i ett långsiktigare perspektiv kan vi lyckas även med den här satsningen. Men transportfrågan är avgörande i ett fyndighetsbälte som sträcker sig i öst-västlig riktning, som just i detta område. , som saknas, skulle ändra situationen helt. Tänk er situationen när byggdes med spade och hacka och där skottkärror var den tidens dumprar! Vi skulle gemensamt kunna se på områden där gruvverksamhet lämpar sig, givetvis med infrastruktur som ett måste, där fyndigheterna avlöser varandra och där de skulle kunna räcka fram i tiden. Där skulle man kunna koppla ihop flera fyndigheter med infrastruktur och långsiktighet i brytningstakten. Det låter sig göras, bara man inte låter girigheten ta över när priserna är höga och världen köper allt som man kan få loss. Detta ska göras i samsyn med lokalsamhällen och andra näringar, och man ska verka för en allsidig utveckling av gruvsamhällena så att de attraherar både kvinnor och män. Det skulle kalla för mineralstrategi. Givetvis ska all gruvdrift ske med höga miljö- och klimatkrav och så att hållbarhet nås på lång sikt. Infrastrukturen kommer alltid att vara avgörande för branschen, och det betyder att transporterna ska ske på järnväg och båt. Gruvbrytning har alltid funnits, och kommer alltid att finnas, i mindre städer och orter och ute i landsbygd och glesbygd. Den är en bärare av samhället där den är i drift. Det är rena fakta; sedan kan man tycka vad man vill om gruvor och mineraler. Gruvorna i tar i anspråk ca , det vill säga av landytan. Golfbanorna, i sin tur, tar i anspråk av landytan. Jag lägger inga värderingar i dessa jämförelser, men jag reagerar i alla fall lite grann. Ofta kommer konflikter med andra näringar och lokalsamhällen upp även i den här näringsgrenen, men det är väl inget ovanligt. Var finns näringsgrenar eller verksamheter som tar mark eller yta i anspråk där inte konflikter uppstår? Kraftledningar, vindkraft, solceller, skogsbruk, gruvor - listan kan göras hur lång som helst när det gäller detta. Det finns alltid någon som har invändningar. Jag förstår fullt ut, precis som sa, hur det är när man kommer och inskränker på andras näringsområden. Men som jag sa tror jag att dessa konflikter går att lösa om vi bara respekterar varandra och söker lösningar som är långsiktiga. Därmed är det inte sagt att vår generation ska bryta upp allt som finns i landet och att alla tillståndsansökningar ska beviljas. Nej, vi borde nog sätta gränser även här när det gäller hur mycket fossila grundämnen vi ska tillåta grävs upp , så att även denna bransch tänker längre än vår egen generation. Ofta är fyndigheterna bättre säkrade där under backen än vad avkastningen skulle vara på en skatteparadisö, i alla fall med våra kommande generationer i åtanke.