bet · H301KU20d3 · 2016-01-01 00:00:00 — Jag tycker att svaret på den frågan finns i det svar ni har fått från departementet när KU har ställt frågan: Vad vidtog ni för åtgärder efter det att ni fick klart för er att hade tecknat ett avtal? De gratulerade ju oss. (C): Av det underlag som är tillgängligt för oss får man intryck av att de kontakter har haft med har skett med tjänstemän på inte den högre nivån. Det är alltså inte statssekreterare och berörd minister som har varit inblandade. Har det uppfattats av er som att de tjänstemän på lägre nivå ni har talat med har haft förankring för det de har sagt när i varje fall ni har uppfattat det som att ni har fått ett godkännande? Har ni känt att de har haft förankring på något sätt, eller? : Svar ja. Skånberg (KD): Generaldirektören har ju inte svarat på frågor om de här privata mejlen. I inslaget i P4 sa ju kommunikations- direktören att det var på uppdrag av som man använde privata mejladresser. Därför skulle jag vilja fråga om hon vidhåller detta. : Det var , vet jag, och det var i samband med att hade fått en fråga från . Då hade hon sagt: Ja, det var på inrådan. Det var därför. Precis som säger har det aldrig varit vår mening – och det är aldrig vårt arbetssätt – att jobba med privat e-post. Det är klart att vi tar på oss den del som vi har gjort och ber om ursäkt för det, men det är det tillfället jag hänvisar till. Skånberg (KD): Om jag förstår det rätt sitter man framför datorn. Det kommer in vardag, , ett mejl till min officiella mejladress – tydligen från en privat mejladress. Hur kommer det sig att man svarar tillbaka på den privata utan en instruktion? Man sitter framför sin uppkopplade dator, och det kommer in till den officiella mejladressen. Hur kommer hela mejlväxlingen att föras på privata konton? Har de för övrigt begärts in, och kan vi få utskrifter av de privata mejlväxlingarna? Kanske generaldirektören vill svara. : Precis som vi har sagt tidigare är detta en felaktig hantering. Det har skett på uppmaning av, och det har skett på egen – precis som var inne på. Det som har skett är ju en felaktig hantering, och det har vi rättat till. Ordföranden: Då ska vi se om det finns fler frågor i en tredje vända. (S): Tack så mycket för många klargörande svar! Jag har en sista fundering. Jag får en bild här i handlingarna av att det, även om det är en upphandling, egentligen bara finns en leverantör man vill ha. Om jag ska köpa bil och det bara är ett företag jag vänder mig till brukar villkoren bli sämre än om jag har flera att förhandla med. Jag skulle vilja ha en kommentar till den bild som framkommer i handlingarna och om det egentligen de facto från början har varit avgjort vilket företag man skulle handla av. : När det gäller att bestämma sig för vilken typ av helikopter som ska användas i den svenska sjö- och flygräddningen tittar man självfallet på vad verksamheten har för behov. Sedan tittar man på hur marknaden kan tillgodose de behoven. Där har bakom sig flera stycken utredningar från . Det finns också en offentlig utredning som pekar på att de helikoptrar skulle använda i verksamheten var tvungna att ha vissa egenskaper som de gamla helikoptrarna inte hade. Då finns det ett fåtal helikoptermodeller som kan vara aktuella, och de helikoptermodellerna är av olika storlek. Där har vi också den ekonomiska aspekten att ta hänsyn till. Det finns rent verksamhetsmässiga komplikationer med att ha en för stor helikopter, men det är också så att det är förknippat med väldigt mycket större kostnad. Vi har alltså tittat dels på vår kostnadsram, dels på vilka egenskaper helikoptern måste ha. Då finns det egentligen bara två leverantörer som kunde leverera helikoptrar. Den ena leverantören hade en helikoptermodell som inte fanns färdig i produktion , och ville inte vara första kund eftersom vi också har sett hur svårt det är att förvärva nya helikoptrar och vilka förseningar det faktiskt kan vara förknippat med. Därför ville vi ha en helikopter som redan fanns ute på marknaden. Då återstod bara AW139 för oss. Ordföranden: Jag har också en avslutande fråga. Ni redovisade i er inledning att ni fick klartecken att gå vidare , vid ett telefonmöte med . Ni nämnde också en telefonavstämning med Närings- departementet senare i processen, om ni kunde gå vidare. Minns ni vilka personer ni talade med eller vilka befattningar de hade? Var det tjänstemän, opolitiska tjänstemän eller den politiska ledningen som deltog i de båda telefonmöten ni redovisade? : Vid mötet fanns det även en polit… Det var stats- sekreteraren, dåvarande, som var med vid det mötet. När det gäller , innan avtalet undertecknades, var det på tjänstemannanivå. (SD): Jag hade egentligen inte tänkt ställa några frågor om de privata e-postmeddelandena eftersom jag misstänkte att mina utskotts- kollegor skulle penetrera de frågorna på djupet, men vi har ju en kommande utfrågning här också med . Ni kan ha snuddat vid det i svaret här med de andra, så i så fall ber jag om ursäkt för det. När vi har ställt de här frågorna kring de privata e-postmeddelandena till har vi fått till svar att en tjänsteman i skickade e-postmeddelanden till tjänstemän vid från sin privata e-postadress. Tjänstemannen har redovisat att det rör sig om tre meddelanden. Dessa meddelanden rörde sig inte om det avtal om köp av räddnings- helikoptrar som ingick . Stämmer det svaret överens med bild av hur användningen av privata e-postadresser har förevarit? : Såvitt jag vet är det så det ligger till. (SD): Tre meddelanden? : Ja, jag kan faktiskt inte svara på det. Men det var kontakterna med du frågade efter? Jag själv har nämligen som sagt haft privat e-postkontakt med leverantörens agent, men det är inte det du åsyftar? (SD): Nej, alltså, det här var bara för att kontrollera det svar vi har fått från . Sedan kan det ha förevarit annan privat e-postkommunikation också. : Nej, jag kan inte svara på det. (MP): Herr ordförande! Jag har också en sista fråga. Vi fick ju svar här lite tidigare när det gäller förbättringsprocesserna och det här med att bättre kunna dokumentera den här typen av möten. Då fick jag svaret att det inte fanns något intresse. Jag vill bara få ett förtydligande: Var det så att det var någonting man inte hann med, eller var det så att det var ett direkt motstånd? Ordföranden: Det låter som en fråga till styrelsens ordförande. : Jag vet inte om det var ett direkt motstånd. Men jag framförde önskemål om minnesanteckningar, och det var ingen som tyckte att det var en bra idé. sa jag alldeles att har satt igång ett arbete och att har satt igång ett arbete om hur man mer formellt och stringent jobbar ihop med de olika verken i sitt departement. Jag tycker att det är föredömligt, men nej – det blev inget resultat att det blev några anteck- ningar. Om det var ett motstånd, bristande tid eller vad det var … Men vi fick inga anteckningar. Det fanns inget intresse. Ordföranden: ytterligare som har en fråga innan vi avrundar? Så synes icke vara fallet. Då ber vi att få tacka generaldirektör , styrelsens ordförande och ställföreträdande generaldirektören för att ni ville komma till och svara på våra frågor. Jag ajournerar sammanträdet . Bilaga B7 Justitie- och migrationsminister Granskningsärende 42 Statsminister och regeringens förberedelse inför och agerande under den uppkomna flyktingsituationen Granskningsärende 48 Nuvarande och föregående regerings hantering av invandringspolitiken Ordföranden: återupptar öppna sammanträde och välkomnar justitie- och migrationsminister med med- arbetare till utskottet. Vi är här för att diskutera två granskningsärenden, dels granskningsärende 42, Statsminister och regeringens förberedelse inför och agerande under den uppkomna flyktingsituationen, dels granskningsärende 48, Nuvarande och föregående regerings hantering av invandringspolitiken. Vi behandlar först ärende 42 och därefter ärende 48. Statsrådet har möjlig- het att göra en inledning, och sedan ställer vi frågor, med anmälande parti först och därefter partierna i storleksordning. Varmt välkommen, justitie- och migrationsministern, och varsågod och inled! : Jag är, som ordföranden sa, här för att svara på två frågeställningar, dels regeringens agerande inom migrationsområdet här hemma i och när det gäller vårt arbete med Europeiska unionen, dels invandringspolitiken lite mer i stort. Jag tycker att det är bra att den här diskussionen förs och att den här granskningen görs, för migrationsfrågorna är en av vår tids stora globala frågor och påverkar och på ett genomgripande sätt. Vi kan räkna med att lite drygt 60 miljoner människor befinner sig på flykt just . Det är den högsta siffran sedan . De flyr från krig, konflikter, fattigdom och förföljelse, och de allra flesta flyktingar befinner sig i de fattiga delarna av världen. Vi ser också att många flyktingar, asylsökande och migranter söker sig till . Det är kanske inte så konstigt, om man tänker efter, för framstår för många i världen som en kontinent där man kan få trygghet, skydd och möjlighet till en bättre framtid. Det är en djupt mänsklig strävan att söka efter en bättre och tryggare tillvaro för sig själv och sina barn när ens eget land kanske ligger i spillror och kaos. Det tror jag att vi alla kan relatera till, och kanske hade vi själva gjort på ungefär samma sätt om vi hade varit i deras situation. Av dem som kommer till söker sig många till . Det är heller inte särskilt svårt att förstå. Däremot tror jag att vi svenskar ofta underskattar vilket enormt gott rykte och gott namn som har på många håll i 2015/16:KU20 BILAGA B UTFRÅGNINGAR Människor över hela världen förknippar ofta vårt land med begrepp som trygghet, välstånd, jämlikhet, rättvisa, tolerans och humanism. Även om vi svenskar vet att det finns många problem också i vårt land vet vi att – vi känner det på oss innerst inne – trots allt är ett av världens bästa länder att leva i. Om man tänker efter är det en oerhörd förmån att ha blivit född här. Om vi går till oss själva är jag övertygad om att många av oss – om vi hade varit familjefar eller familjemor i ett krigshärjat land i och hade vetat att det fanns ett land i norra som många säger är världens bästa land för barn att växa upp i och som dessutom har haft fred – kanske också skulle ha försökt ta sig dit. I korthet tror jag att vi alla är djupt tacksamma för att vi bor i ett land som människor vill fly till och inte ett land som människor flyr från. Men för oss i leder detta till ett etiskt dilemma. Vi vill gärna hjälpa så många som möjligt. Men är ett litet land, och vi kan inte hjälpa alla. Vi kan inte ha en fri invandring utan måste ha en reglerad invandring, men där varje asylsökande får sin sak prövad på ett rättssäkert sätt och där den som har skyddsbehov får stanna, medan den som har fått avslag på sin ansökan om asyl får åka hem. Ofta är det svåra beslut att fatta, men de måste fattas, för att vi ska kunna ha ett hållbart mottagande. Icke desto mindre: I dessa tider av stigande antal flyktingar har tagit ett mycket stort ansvar – jag skulle vilja säga ett unikt stort ansvar – i västvärlden. Det har skett både under den förra regeringen och under den nuvarande regeringen. Bara för att ge er en siffra: Sedan kriget i bröt ut har gett skydd åt 130 000 syrier – män, kvinnor och barn som kanske annars skulle ha gått under i kriget. Och det är bara syrierna. Skulle jag lägga till de tusen och åter tusen människor som har kommit från , , , och många andra konflikthärdar blir naturligtvis bilden av det svenska ansvarstagandet ännu större. har gjort mer än något annat land i EU för att rädda liv, och vi har gjort mer än någonsin i vår moderna historia. Det vi nu gör är största humanitära insats – det är jag mycket stolt att kunna konstatera. Vi i vårt land har förmodligen världens bästa asylmottagningssystem, både till kvantitet och till kvalitet. Det är inte bara jag som säger det, utan FN:s flyktingkommissarie och UNHCR lyfter fram det svenska mottagnings- systemet som ett av de mest rättssäkra och de generellt sett bästa. Detta vet vi. Men vi vet att det finns en gräns också för oss. Den gränsen nådde vi . tog vi emot 160 000 asylsökande. Det är det högsta antalet . Det är dubbelt så högt som förra . Av dem kom 114 000 människor september– december. Av de 114 000 var 26 000 ensamkommande barn. Det är 1 000 skolklasser, som alltså anlände till inom loppet av . Det ger en bild av hur stort mottagandet var . Tack vare enorma insatser av , kommunerna, frivillig- organisationerna, folkrörelserna, kyrkorna, enskilda och många fler klarade av den uppgiften. Vi lyckades ge alla tak över huvudet och mat för dagen, och det är trots allt ganska imponerande för ett land av vår storlek. 160 000 människor motsvarar av vår befolkning. Det är som om skulle ha tagit emot 1 miljon asylsökande. Tror vi att skulle ha klarat av det? Jag tvivlar faktiskt på det. Men vi klarade det – självklart inte utan problem och ansträngningar, för det var mycket stora ansträngningar på många håll i det svenska samhället. Ändå klarade vi mottagandet till och med i en så extrem situation som . Det tror jag beror på att traditionellt sett, utöver vårt mottagnings- system, har två stora tillgångar. Det ena är att vi har en i grunden stark offentlig sektor, starka offentliga system. Det andra är att vi har i grunden starka folkrörelser och ett starkt civilsamhälle som kan hjälpa till att i många fall uträtta stordåd när det verkligen behövs. Hösten var alltså dramatisk. Men regeringens arbete med flyktingfrågorna började ju inte då. Det började snarare vi tillträdde . Vi såg redan då att den här frågan skulle bli en av de viktigaste frågorna under vår mandatperiod. Därför sa vi från början att vi måste klara tre saker. För det första måste vi klara ett hållbart mottagande med bra kvalitet, sysselsättning , språkundervisning så fort som möjligt och en bättre fördelning av de asylsökande över landet. Vi konstaterade att vi i längden inte kan förlita oss på upphandlingar av privata aktörer på korta kontrakt utan måste bygga ut den statliga kostymen. För det andra måste vi förbättra integrationen, så att de som får stanna i snabbt kan komma i arbete. Då kan vi inte ha en situation där det kan ta åratal för människor att få sina betyg validerade och få sina utbildningar kompletterade, för att därefter komma i arbete. Integrationsdelen var och är oerhört viktig att förbättra. För det tredje konstaterade vi att vi måste arbeta hårt i EU för att fördela ansvaret mer rättvist över Europeiska unionen. kan ta emot många flyktingar och skulle ha kunnat klara av den situation som vi hade . Men hela ansvaret kan inte hänga på ett, två eller tre länder, i det här fallet , och , utan alla EU-länder måste vara beredda att ta ansvar. Det har varit huvudinriktningen för den här regeringen . Med de tre föresatserna gick vi in . Bilden ni ser nu visar utvecklingen av antalet asylsökande 2013– 2015, linjerna i blått, rött och grönt. Jag vill kort guida er genom de ett och ett halvt åren. prognostiserade man 79 000 asylsökande , alltså för året efter. En del av problemet är att detta är ohyggligt svårt att bedöma i en orolig värld. Det kommer an på så många frågor och så många faktorer, för att man ska kunna veta på ett ungefär hur många som kommer. 2015/16:KU20 BILAGA B UTFRÅGNINGAR konstatera att man trodde att det skulle bli ungefär 80 000. Den siffran fick man förstås revidera sedan. , efter vårt regeringsövertagande, skrev man upp progno- sen till 95 000 . Då hade omvärlden förändrats. Ni kommer ihåg att kriget i startade , och vi fick se en ökande andel människor som lämnade flyktinglägren, helt enkelt därför att förhållandena där var så dåliga. Det är en del av förklaringen till den ökning som kom. Det kom att bli betydligt mer, men då skrev man upp sin prognos. Som jag sa konstaterade vi redan från början att detta kommer att vara en av de svåraste frågor vi kommer att ha att hantera. Direkt efter regerings- tillträdet tillsatte vi därför en särskild statssekreterargrupp. Den leddes av min statssekreterare och arbetsmarknadsministerns statssekreterare . I den ingick också företrädare för , , och . var med för att hantera skolfrågorna och Närings- departementet för att hantera bostadsfrågorna. Det första sammanträdet hölls . kom ytterligare en prognos. Då trodde man att det skulle komma ungefär 90 000 asylsökande. Det är historiskt sett väldigt högt. Det förra rekordet låg 1992. Vi förstod att vi skulle ha en väldigt stor uppgift framför oss. Detta satte sin prägel på den första budget vi lade fram, om man bortser från den som föll . I den första vårbudgeten, , hade vi huvudinriktningen att jobba för fler boenden i egen regi för att slippa förlita oss på att upphandla boenden. Vi satsade också på tidig sysselsättning och språkutbildning så fort som möjligt, och vi började arbeta med lagförslaget för att se till att alla kommuner skulle ta ansvar för att hantera situationen. Det gjordes också, som ni vet, en stor satsning på att få igång bostadsbyggandet. Är det något vi måste lösa är det just bostadsfrågan. Idrottsrörelsen fick pengar helt enkelt för att vi såg att vi kommer att behöva göra mer . Väntetiderna kommer att förlängas, och då måste vi ha bra sysselsättning. Det handlar om utbildning men också kanske om idrottsinsatser för de asylsökande: Ut och spela fotboll med de killar och tjejer som finns på asylboendena, helt enkelt! kom ytterligare en prognos, där man skrev ned antalet till 80 000. Det berodde bland annat på att det såg ut som om skulle ta fler asylsökande av den totala andelen i , men siffran är fortfarande mycket hög. kom det första EU-beslutet om omfördelning av 40 000 asyl- sökande, framför allt från och , till övriga EU-länder. Det var ett resultat av det arbete som vi hade gjort, bland annat tillsammans med , . Här fick vi ut det första beslutet om omfördelning på EU-nivå. skrev man ned prognosen ytterligare, till 74 000 asylsökande 2015. Därefter kom den kraftiga ökningen, som ni ser. är vi inne på den gröna linjen i figuren. Ni ser att det därefter ökar kraftigt. Varför blev det så? Jag tror att en del av förklaringen är att gick ut med signaler om att man skulle strama åt sin egen mottagning och sina asylregler, framför allt när det gäller anhöriginvandringen. Man har haft ett par tre hundra tusen människor i som varit oregistrerade. De har uppe- hållit sig där utan att söka asyl. När det då finns signaler om en möjlig åtstramning blir det fler som väljer att i stället åka till de nordiska länderna. är inte ensamt. Tvärtom såg vi många fler asylsökande till och . tog emot 30 000 asyl- sökande och ungefär lika många. För del var det en tiodubbling i förhållande till 2014. Men för blev förstås effekten ännu större, när det hela började komma igång. fick vi signaler från om att framför allt de ensamkommande barnens antal ökade kraftigt. Jag åkte ned för att se hur läget var och vad man kunde göra för att kanske förbättra situationen. Framför allt handlade det om att se till att de som kommit till kunde komma vidare till andra kommuner. Vi hade redan då ett system som gör att man kan anvisa ensamkommande barn, men det stoppades upp i . Här hade man det första mötet med gruppen för strategisk samordning, och krisorganisationens arbete intensifierades . Här ser ni att vi är uppe i tal på 4 000 . Vi började se att stigningen ökade – inte okontrollerbart, för vi hade fortfarande kontroll över situationen, men vi såg att det fanns anledning att förstärka våra insatser och koppla in krishanterings- organisationen. bjöd in till särskilt partiledarmöte, där vi träffades för att informera partiledarna om situationen. Jag var själv med på det mötet. Vi föredrog då för partiledarna hur läget såg ut. , dagen efter, gav Myndigheten för samhällsskydd och beredskap den första lägesbilden av flyktingsituationen för regeringen. skickade vi ut en förfrågan till länsstyrelserna om vad man tänkte göra, och kom också budgetpropositionen . Den stora nyheten på det här området var att vi höjde schablonersättningen till kommunerna för nyanlända och asylsökande barns skolgång . Det var för att underlätta kommunernas ekonomiska situation. fattade vi i ministerrådet beslutet om att omfördela ytterligare 120 000 asylsökande inom EU, från , och . fanns det en tvingande mekanism, det vill säga att man kunde ålägga alla länder att ta ansvar för flyktingsituationen. Det var en väldigt stor framgång för det vi hade jobbat med . fick jag hålla en presskonferens om att boende- situationen var oerhört ansträngd. Vi fick börja inventera – det hade vi gjort tidigare också – alla statliga fastigheter, och vi mobiliserade också myndig- heter och bolag för att se hur vi skulle kunna ge människor tak över huvudet. Ni ser att nu är vi uppe i 8 000 . hade vi migrationspolitisk debatt i . Då sa jag bland annat att jag tycker att det är viktigt att vi försöker hitta en stabilare, blocköverskridande position för flyktingpolitiken och att vi borde eftersträva en blocköverskridande uppgörelse. gav vi MSB i uppdrag att vara den myndighet som skulle samordna alla andra myndigheters hantering av situationen. det ett extrainsatt krismöte. Det kan vi bara gå förbi. i nästan 10 000 . Då hade jag och en Där sa vi att utöver det vi redan har gjort, med myndigheter, bolag och annat, behövde vi eventuellt också ta kommunernas evakueringsplatser i bruk – det är nästan 10 000 platser – för att klara situa- gav vi i uppdrag att förbereda för tillfälliga asylboenden i tält. fick vi till stånd det första mötet med de borgerliga partierna plus för att göra upp om flyktingpolitiken. och vi gick i land med en uppgörelse fredagen därpå. Vi förhandlade fram en uppgörelse i 21 punkter som vi nu har att förhålla oss till. skrev upp sin prognos till mellan 140 000 och 190 000. kom alltså den blocköverskridande uppgörelsen med de borgerliga partierna i 21 punkter. Som en följd av den uppgörelsen gav vi sedan uppdrag att ansöka om pengar från EU, det vill säga nödbistånd. kom också propositionen om stödboende, det vill säga som komplettering till HVB-hem för de ensamkommande barnen. Här hade vi också en press- konferens om att boendesituationen var akut, och jag fick då säga att vi nu är i ett sådant läge att kan garantera boende till alla. viktigt att också få ut den signalen till dem som eventuellt skulle börja röra sig norrut från övriga kontinenten. fick vi in en skrivelse till regeringen där Migrations- verket förordade återinförande av de inre gränskontrollerna. Vi hade också en kontakt med polisen om hur man gjorde den bedömningen. Man sa då att det föreligger ett allvarligt hot mot allmän ordning och inre säkerhet. en tjänsteanteckning från en av cheferna på om just polisens hållning vid det här tillfället. Dagen efter, , beslutade regeringen att återinföra de inre gränskontrollerna. Vad som då inträffade var framför allt att transittrafiken stoppades, alltså de som åkte vidare via och till och genom beslutade vi, också som ett utflöde av uppgörelsen med de borgerliga, om en extra ändringsbudget, där vi gick ut med 10 miljarder mer till kommuner och landsting för att klara situationen, liksom med till det civila samhället. ändrade vi i fartygssäkerhetsförordningen, så att måste uppvisa id. Det handlade då om fartygsförbindelserna mellan och , framför allt och , där det tidigare inte funnits något krav på id, men där man i och med denna ändring skulle kunna upprätta passagerarlistor. Det är inom ramen för den lagstiftning som redan fanns. Detta innebar att man inte längre kunde komma vidare från till om man inte hade id. presenterade vi ytterligare åtgärder för att minska det antal som kom till . Vi sa att vi dels skulle införa id-kontroller mellan och , dels att vi skulle anpassa lagstiftningen till EU:s mini- minivå. Det skulle vi göra . Här, , kom propositionen om att alla kommuner ska ta ansvar, det vill säga att alla kommuner blir ålagda att ta emot asylsökande. Här hade vi ytterligare ett möte. kom propositionen om id-kontrollerna.