bet · H401FiU12 · 2016-09-23 00:00:00 — En uppdaterad fondlagstiftning (UCITS V) Utskottet föreslår att antar regeringens lagförslag. I betänkandet behandlar utskottet proposition 2015/16:170 En uppdaterad fondlagstiftning (UCITS V) i vilken regeringen föreslår ändringar i lagen om värdepappersfonder, lagen om bank- och finansieringsrörelse, lagen om offentliga uppköpserbjudanden på aktiemarknaden, lagen om värdepappers-marknaden och lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder. Ändringarna syftar huvudsakligen till att anpassa den svenska fondlagstiftningen till ändringarna i och rådets direktiv /91/EU av om ändring av direktiv /65/EG om samordning av lagar och andra författningar som avser företag för kollektiva investeringar i överlåtbara värdepapper (fondföretag) när det gäller förvaringsinstitutsfunktioner, ersättningspolicy och sanktioner. Anpassningar görs även till kommissionens delegerade förordning (EU) 2016/438 av om komplettering av och rådets direktiv /65/EG vad gäller krav på förvaringsinstitut. Ändringarna innebär bl.a. nya regler om förvaringsinstituts ansvar och uppgifter, detaljerade regler om utformningen av fondbolags ersättningspolicy samt nya regler om tillsyn, sanktioner och rapportering av missförhållanden. Lagändringarna föreslås träda i kraft . Inga motioner har lämnats med anledning av propositionen. Proposition 2015/16:170 En uppdaterad fondlagstiftning (UCITS V). Utskottets förslag till riksdagsbeslut Ärendet och dess beredning Bilaga 1 Förteckning över behandlade förslag Bilaga 2 Regeringens lagförslag Utskottets förslag till riksdagsbeslut antar regeringens förslag till 1. lag om ändring i lagen (2004:46) om värdepappersfonder, 2. lag om ändring i lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse, 3. lag om ändring i lagen (2006:451) om offentliga uppköpserbjudanden på 4. lag om ändring i lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden, 5. lag om ändring i lagen (2013:561) om förvaltare av alternativa Därmed bifaller proposition 2015/16:170 punkterna 1–5. Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (S), (M), (S), (M), (S), (M), (C), (MP), (M), (S), (SD), (L), (KD), (S), (S), (V) och (SD). Ärendet och dess beredning I proposition 2015/16:170 En uppdaterad fondlagstiftning (UCITS V) föreslår regeringen hur man i svensk rätt ska genomföra de ändringar som gjorts i och rådets direktiv /91/EU av om ändring av direktiv /65/EG om samordning av lagar och andra författningar som avser företag för kollektiva investeringar i överlåtbara värdepapper (fondföretag) när det gäller förvaringsinstitutsfunktioner, ersättningspolicy och sanktioner (i det följande benämnt UCITS V-direktivet, vilket är en förkortning för Undertakings for in ). Under förhandlingarna om direktivet har en faktapromemoria upprättats och överlämnats till (2011/12:FPM177). Kommissionen har antagit den delegerade förordningen (EU) 2016/438 av om komplettering av och rådets direktiv /65/EG vad gäller krav avseende förvaringsinstitut. Regeringens förslag till riksdagsbeslut finns i bilaga 1. Regeringens lagförslag finns i bilaga 2. De huvudsakliga lagförslagen har granskats av Lagrådet. I propositionen föreslår regeringen även en rättelse av en felaktig hänvisning i lagen (2006:451) om offentliga uppköpserbjudanden på aktiemarknaden. EU-regler om fondbolag och värdepappersfonder Det första UCITS-direktivet kom 1985, och bestämmelserna på EU-nivå har därefter ändrats . UCITS-direktivet innehåller grundläggande regler för fondföretag som riktar sig till allmänheten. De fondföretag som uppfyller kraven i direktivet får fritt marknadsföras och andelarna får säljas i alla medlemsstater. Fondföretag är företag som har till syfte att med kapital från allmänheten göra kollektiva investeringar i sådana tillgångar som är tillåtna enligt direktivet och som tillämpar principen om riskspridning. Andelarna i ett fondföretag ska på begäran av andelsägarna återköpas eller inlösas med medel ur företagets tillgångar. Ett fondföretag kan bildas på kontraktsrättslig grund (som värdepappersfond) eller på associationsrättslig grund (som investeringsbolag). När ett fondföretag är bildat som en värdepappersfond är företaget ingen juridisk person, och det måste därför alltid förvaltas av ett förvaltningsbolag som agerar på fondföretagets vägnar. När fondföretaget är bildat som ett investeringsbolag kan bolaget sköta sin egen förvaltning eller utse ett förvaltningsbolag. I UCITS-direktivet ställs krav på bl.a. tillstånd för fondföretag och förvaltningsbolag, krav på information till andelsägarna och vissa krav som rör placering av fondmedel. Vidare ställs krav på att fondföretags tillgångar förvaras hos ett särskilt förvaringsinstitut som också ska utöva viss kontroll över förvaltningsbolagets respektive investeringsbolagets agerande. Regelverket syftar till ett gott konsumentskydd för ägare till fondandelar. Den svenska lagstiftningen om värdepappersfonder bygger UCITS-direktiv. Bestämmelserna har ändrats , främst som en följd av att bestämmelserna på EU-nivå har ändrats, se t.ex. utskottets betänkande 2010/11:FiU38. I lagen (2004:46) om värdepappersfonder används termen värdepappersfond för det som i UCITS-direktivet kallas fondföretag. I lagen används termen fondföretag endast för utländska motsvarigheter till svenska värdepappersfonder. Termen värdepappersfond är alltså förbehållen svenska fondföretag. På motsvarande sätt betecknar termen fondbolag ett svenskt aktiebolag som har fått tillstånd av att driva fondverksamhet enligt den lagen, medan ett förvaltningsbolag är ett utländskt bolag som har motsvarande tillstånd i sitt hemland. De svenska värdepappersfonderna är kontraktsrättsliga fonder. En svensk värdepappersfond är alltså inte ett självständigt rättssubjekt och kan därmed inte köpa, byta till sig eller få rättigheter och inte heller ta på sig skyldigheter. Fondandelsägarnas äganderätt till fondförmögenheten är kraftigt beskuren och medför endast en rätt att få sina andelar i fonden inlösta samt i förekommande fall erhålla utdelning. I gengäld ansvarar inte fondandelsägarna för förpliktelser som avser fonden. Förvaltningen av fonden sköts av en fondförvaltare, ett fondbolag. får förvalta värdepappersfonder, och de är förvaltningsbolag i UCITS-direktivets mening. Fondbolaget företräder andelsägarna i alla frågor som rör värdepappersfonden och ska i förvaltningen av fonden handla uteslutande i andelsägarnas gemensamma intresse. Termen investeringsbolag i UCITS-direktivet är förbehållen associationsrättsliga fonder som själva kan sköta förvaltningen eller utse ett förvaltningsbolag för det ändamålet. Termen är därför inte tillämplig när det gäller svenska fonder. Värdepappersfonder vänder sig till allmänheten. Hushållens totala fondsparande är mycket stort, och värdepappersfonder är således till stor del en konsumentprodukt. Många av bestämmelserna i lagen om värdepappersfonder syftar också till att stärka skyddet för konsumenter. Propositionen innehåller förslag till lagändringar som syftar till att genomföra UCITS V-direktivet. Propositionen innehåller även förslag till lagändringar som bedömts nödvändiga med anledning av kommissionens delegerade förordning (EU) 2016/438 av om komplettering av och rådets direktiv /65/EG vad gäller krav avseende förvaringsinstitut. Ändringarna innebär i korthet nya regler om förvaringsinstituts ansvar och uppgifter, detaljerade regler om fondbolags ersättningspolicy samt nya regler om tillsyn, sanktioner och rapportering av missförhållanden. Utskottets förslag i korthet antar regeringens lagförslag som huvudsakligen föreslås för att genomföra UCITS V-direktivet och för att anpassa svensk lag till kommissionens förordning 2009/65/EG vad gäller krav avseende förvaringsinstitut. Därmed bifaller proposition 2015/16:170. Ett förvaringsinstitut är enligt gällande rätt en bank eller ett annat kreditinstitut som förvarar tillgångarna i en värdepappersfond och sköter in- och utbetalningar för fonden. För varje värdepappersfond ska det finnas ett förvaringsinstitut som ska handla oberoende av fondbolaget och uteslutande i andelsägarnas gemensamma intresse. närmare uppgifter regleras i 3 kap. lagen (2004:46) om värdepappersfonder. De nya reglerna i UCITS V-direktivet syftar till att förtydliga förvaringsinstitutens ansvar och uppgifter och minska de nationella skillnaderna. Det krävs enligt regeringen omfattande ändringar i lagen om värdepappersfonder dels för att genomföra de nya reglerna, dels för att anpassa nuvarande bestämmelser så att de närmare ansluter till lydelsen av reglerna i direktivet. Ett direktivnära genomförande av de nya reglerna underlättar tolkningen och tillämpningen av de detaljerade regler som anges i rättsakter som antas av kommissionen. De nya reglerna om förvaringsinstitut i ändringsdirektivet är dessutom mycket lika motsvarande regler i det s.k. AIFM-direktivet, dvs. lagen om alternativa investeringsfonder. En utgångspunkt bör därför vara att reglerna genomförs i svensk rätt på motsvarande sätt som reglerna i AIFM-direktivet har genomförts. De ändringar som föreslås innebär krav på att fondbolag utser ett värdepappersfond och tydligare regler om hur ett förvaringsinstitut ska förvara tillgångarna i en värdepappersfond. Vidare införs ett förbud mot att räkning återanvänder tillgångar i en värdepappersfond samt ytterligare och mer detaljerade regler om förvaringsinstitutets uppgifter när det gäller fondens penningflöden och övriga kontroller. Därutöver innebär ändringarna mer preciserade regler om förvaringsinstituts skyldighet att agera i fondandelsägarnas intresse, strängare regler om möjligheten för ett förvaringsinstitut att delegera sina funktioner till andra och ändrade regler om förvaringsinstituts ansvar för skada. För att förvaringsinstituts ansvar ska vara detsamma när det gäller både värdepappersfonder och specialfonder ersätts nuvarande materiella bestämmelse i lagen (2013:561) om förvaltare av alternativa investeringsfonder med en hänvisning till de nya bestämmelserna om förvaringsinstituts ansvar för förluster och annan skada i lagen om värdepappersfonder. De regler som har införts i UCITS V-direktivet innebär i huvudsak följande. ska upprätta och tillämpa en ersättningspolicy och praxis som är förenlig med och främjar en sund och effektiv riskhantering och vare sig uppmuntrar till risktagande som strider mot riskprofilen eller fondbestämmelserna för de fonder som bolaget förvaltar eller hindrar det från att uppfylla sin skyldighet att agera i fondernas intresse. Regelverk om ersättningssystem har i tidigare lagstiftningsärenden ansetts lämpa sig mindre väl för en reglering i lag. I stället har bemyndigats att utfärda föreskrifter om de åtgärder som berörda företag behöver vidta (se prop. 2012/13:155 s. 260 f. och prop. 2013/14:228 s. 182). Regeringen gör samma bedömning i den aktuella propositionen. Liksom för förvaltare av alternativa investeringsfonder (s.k. AIF-förvaltare) och kreditinstitut bör det därför i lagen om värdepappersfonder tas in en bestämmelse med ett generellt krav på att fondbolag ska ha ett ersättningssystem som främjar en sund och effektiv riskhantering. På motsvarande sätt som för bestämmelsen om ersättningssystem för AIF-förvaltare bör regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer få utfärda föreskrifter om den närmare utformningen av det ersättningssystem som ett fondbolag ska ha. UCITS V-direktivet innehåller också krav på att det i varje värdepappersmarknadsfonds informationsbroschyr, årsberättelse och faktablad ska finnas information om fondbolagets ersättningspolicy. Även dessa krav föreslår regeringen ska genomföras genom dels lagreglering, dels myndighetsföreskrifter för de mer detaljerade reglerna. Rapportering av missförhållanden – visselblåsning System för rapportering av överträdelser I UCITS V-direktivet har det införts regler om system för rapportering om överträdelser, s.k. visselblåsning, och skydd för den som rapporterar om överträdelser, s.k. visselblåsare. Det innebär krav dels på att det ska inrättas effektiva system för rapportering och skydd för den som rapporterar överträdelser till den behöriga myndigheten, dvs. eller Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten (), dels på att fondbolag och förvaringsinstitut ska inrätta effektiva system för intern rapportering. En anställd som rapporterar allvarliga överträdelser ska skyddas mot repressalier, diskriminering och andra former av missgynnande behandling. Därutöver ska anmälarens identitet skyddas, om det inte enligt nationell rätt krävs att identiteten röjs i samband med ytterligare utredning eller efterföljande rättsligt förfarande. Dessutom ska medlemsstaterna se till att en anmälare inte ska påföras ansvar för att ha överträtt tystnadsplikten vid rapportering av överträdelser. Syftet med särskilda rapporteringssystem är att göra det möjligt för i första hand anställda att utan rädsla för repressalier rapportera missförhållanden. Regeringen anser att de nya kraven ger skäl till ändringar i lagen om värdepappersfonder. I lagen införs bl.a. krav på att fondbolag ska tillhandahålla ändamålsenliga rapporteringssystem för anställda. Liknande regler finns i förordningen om värdepapperscentraler och kapitaltäckningsdirektivet som redan har genomförts i svensk rätt. Krav på skydd för anmälares identitet Identiteten på den person som rapporterar en överträdelse till behöriga myndigheter ska enligt UCITS V-direktivet skyddas från att röjas. Till skillnad från kapitaltäckningsdirektivet och förordningen om värdepapperscentraler gäller kravet på skydd i UCITS V-direktivet endast i förhållande till rapportering inom ramen för sådana system som behöriga myndigheter ska tillhandahålla, och alltså inte i förhållande till sådana system för anmälningar som företagen själva ska tillhandahålla enligt direktivet. Regeringen anser dock att det inte finns några skäl för att den som rapporterar överträdelser inom sådana system som företagen ska tillhandahålla ska ha ett sämre skydd än den som rapporterar överträdelser inom ramen för myndigheters system. Om skydd för anmälarens identitet inte skulle finnas vid intern rapportering hos fondbolagen skulle det enligt regeringen riskera att väsentligt hämma användandet av de interna systemen. Regeringen anser därför att den nuvarande sekretessbestämmelsen i lagen om värdepappersfonder bör utökas till att också omfatta uppgifter om enskildas personliga förhållanden som lämnas inom ett fondbolags särskilda rapporteringssystem och som på något sätt kan avslöja vem anmälaren är. Anmälare ska inte göras ansvariga för att ha åsidosatt tystnadsplikten En anställd som rapporterar om en potentiell eller faktisk överträdelse av UCITS V-direktivets regler till en behörig myndighet ska enligt direktivet inte anses ha begått en överträdelse av de restriktioner i fråga om information som följer av lagar, andra författningar eller avtal. Den som rapporterar ska inte heller ådra sig något ansvar med anledning av rapporteringen. För att i svensk rätt genomföra reglerna i direktivet bör det enligt regeringen införas bestämmelser om ansvarsfrihet vid rapportering av överträdelser i lagen om värdepappersfonder, lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse och lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden. Regeringen anser dock att ansvarsfrihet bör gälla även i de fall en anställd har gjort en anmälan om misstänkta överträdelser via företagens interna rapporteringssystem. Om anmälningar via företagens interna rapporteringssystem inte skulle omfattas, skulle det enligt regeringens bedömning riskera att väsentligen hämma användandet av de interna systemen. Av reglerna i UCITS V-direktivet följer vidare att det är rapportering av överträdelser av regler i det direktivet som ska omfattas av ansvarsfrihet. Det är emellertid svårt att avgränsa bestämmelserna till enbart anmälningar och utsagor som rör överträdelser som hänför sig direkt till reglerna i direktivet. Regeringen anser därför att ansvarsfrihet bör gälla vid rapportering av överträdelser av bestämmelser som gäller för verksamheten. På så sätt kan besvärliga gränsdragningsproblem undvikas. medför det ett både tydligare och säkrare skydd för anmälaren. Enligt reglerna i direktivet kan rapporteringen avse potentiella eller faktiska överträdelser. Enligt regeringens uppfattning är det rimligt att ställa ett krav på att anmälaren ska ha haft anledning att anta att det skett en överträdelse av bestämmelserna som gäller för verksamheten. Det innebär att det bör krävas att det finns någon omständighet som kan konstateras objektivt, dvs. det bör inte vara fråga om ett rent påstående från anmälarens sida. Utökade möjligheter till ingripanden och sanktioner mot bolag I UCITS V-direktivet anges vilka överträdelser som ska kunna leda till sanktioner och andra administrativa åtgärder mot fondbolag, förvaringsinstitut och fysiska personer. Dessa räknas upp i en överträdelsekatalog. Regeringen bedömer att de befintliga bestämmelserna om ingripanden vid regelöverträdelser i 12 kap. lagen om värdepappersfonder motsvarar de krav som gäller för fondbolag enligt direktivet. Det motsvarar hur en liknande överträdelsekatalog i kapitaltäckningsdirektivet genomfördes i svensk rätt. Regeringen anser dock att bestämmelserna bör utvidgas till att i tillämpliga fall gälla också i förhållande till förvaringsinstitut. Genom direktivet ges medlemsstaterna också utökade möjligheter att ingripa mot fondbolag som fått tillstånd på grundval av falska uppgifter, mot den som driver fondverksamhet utan att vara berättigad till det och mot ägare (såväl fysiska som juridiska personer) som åsidosätter tillstånds- eller underrättelseskyldigheterna för prövning av ägares lämplighet. Regeringen konstaterar att nuvarande bestämmelser i lagen om värdepappersfonder i några avseenden behöver anpassas i enlighet med reglerna i direktivet. Det gäller i fråga om ingripande mot fondbolag som fått tillstånd genom falska uppgifter m.m., men också vid åsidosättande av tillståndsplikten (12 kap. 19 §) och av tillstånds- och underrättelseskyldigheterna för prövning av ägares lämplighet (11 kap. 7 och 8 §§). föreslås få besluta om en sanktionsavgift för sådana regelöverträdelser vid sidan av andra administrativa åtgärder. Vidare görs en uppräkning i direktivet av de olika slag av sanktioner och andra administrativa åtgärder som åtminstone ska finnas att tillgå och regler som anger storleken på de sanktionsavgifter som ska kunna tas ut. Regeringen konstaterar, med samma motivering som i fråga om överträdelsekatalogen, att det saknas behov av att införa en sanktionskatalog i lagen om värdepappersfonder. Den befintliga bestämmelsen om ingripande åtgärder kan behållas. När det gäller befogenheten att besluta om sanktionsavgifter behöver dock de nuvarande bestämmelserna om beräkningen av och storleken på sådana avgifter anpassas något för att uppfylla kraven i UCITS V-direktivet; bl.a. bör den nuvarande beloppsbegränsningen om tas bort. Bestämmelserna om ingripande och sanktioner föreslås, som framgått ovan, i relevanta delar också göras tillämpliga i förhållande till förvaringsinstitut. Sanktioner och andra administrativa åtgärder mot fysiska personer Ingripanden på grund av regelöverträdelser ska enligt direktivet också kunna riktas mot fysiska personer. Sanktioner och andra administrativa åtgärder med anledning av regelöverträdelser enligt överträdelsekatalogen ska enligt UCITS V-direktivet även kunna tillämpas på ledamöter i ett fondbolags eller förvaringsinstituts ledningsorgan och andra fysiska personer som är ansvariga för överträdelsen. När motsvarande regler i kapitaltäckningsdirektivet genomfördes i svensk rätt angavs i de berörda svenska bestämmelserna uttryckligen de överträdelser för vilka sanktioner kan riktas mot fysiska personer i kreditinstitutens eller värdepappersbolagens ledning. Regeringen angav då i förarbetena att en sådan ordning skapar tydlighet och förutsebarhet för den enskilde, vilket inte minst är viktigt eftersom bestämmelserna kan anses ha straffrättslig karaktär. Regeringen anser mot den bakgrunden att de regelöverträdelser som enligt de nya reglerna i UCITS V-direktivet ska kunna leda till sanktioner mot fysiska personer på samma sätt bör anges genom en uppräkning i lagen om värdepappersfonder. Direktivet förutsätter inte att det regelmässigt beslutas om sanktioner mot fysiska personer. Det är enligt regeringens bedömning tillräckligt att svensk rätt erbjuder en möjlighet att rikta sanktioner mot fysiska personer. Den personkrets som ska kunna träffas av sanktioner utgörs av styrelseledamöter, vd:ar och deras ersättare. Det motsvarar den personkrets som omfattas av ledningsprövning i ett finansiellt företag. Om det inte går att utläsa direkt av den näringsrättsliga regleringen var ansvaret för en viss fråga ligger, och vem som därmed är ansvarig, får man falla tillbaka på de grundläggande associationsrättsliga bestämmelserna om bolagsorganens uppgifter och ansvarsområden. Regeringen konstaterar vidare att när motsvarande regler i kapitaltäckningsdirektivet genomfördes i svensk rätt infördes det ett subjektivt rekvisit som förutsättning för ansvar. En anledning till det var att man ytterligare ville understryka att det bör vara fråga om särskilt allvarliga fall för att en sanktion ska komma i fråga. Det subjektiva rekvisit som då infördes var uppsåt eller grov oaktsamhet. UCITS V-direktivet ställer inte upp något sådant krav, men det finns inte något hinder för en medlemsstat att införa ett sådant villkor. Regeringen anser att samma förutsättningar som gäller enligt genomförandet av kapitaltäckningsdirektivet bör gälla vid påförande av sanktioner gentemot fysiska personer i ett fondbolags och förvaringsinstituts ledning vid överträdelser som sådana företag gör sig skyldiga till. Ett krav på uppsåt eller grov oaktsamhet föreslås därför införas också för beslut om sanktioner mot fysiska personer i fondbolags eller förvaringsinstituts ledning vid överträdelser från företagens sida. En förutsättning för att sanktioner mot fysiska personer över huvud taget ska övervägas är enligt regeringen att fondbolagets eller förvaringsinstitutets överträdelse har bedömts som allvarlig, detta för att understryka att det är företagen som står i fokus när sanktioner övervägs och att sanktioner mot fysiska personer endast bör komma i fråga i särskilda fall. Den sanktion som föreslås kunna riktas mot en styrelseledamot eller en vd i ett fondbolag eller en ersättare för någon av dem innebär ett förbud mot att utöva ledningsuppdrag i ett sådant bolag. Ett sådant förbud har likheter med näringsförbud enligt lagen (2014:836) om näringsförbud och bör, liksom näringsförbud, vara bestämt till , lägst tre och högst . Vid upprepade fall av överträdelser ska det dock vara möjligt att besluta om ett permanent förbud, vilket krävs för ett korrekt genomförande av direktivet i svensk rätt. Sanktionsavgifter kan inte riktas mot fysiska personer. måste därför ges en sådan möjlighet i lagen om värdepappersfonder. Sådana sanktioner ska enligt direktivet kunna uppgå till åtminstone eller två gånger beloppet av den fördel som man fått genom överträdelsen, om detta belopp överstiger . Förebilden för hur bestämmelserna om sanktionsavgifter riktade mot fysiska personer i lagen om värdepappersfonder ska utformas bör enligt regeringen vara det sätt som motsvarande regler i kapitaltäckningsdirektivet genomförts i svensk rätt. Det innebär att ges en möjlighet att utfärda ett sanktionsföreläggande som, om det godkänns av personen det riktats mot, blir att jämställa med en dom som fått laga kraft. Om föreläggandet inte godkänns måste inspektionen ansöka hos domstol om att sanktionen ska dömas ut. Sådana ärenden ska prövas av en allmän förvaltningsdomstol. Samma ordning valdes när motsvarande regler i förordningen om värdepapperscentraler och öppenhetsdirektivet genomfördes i svensk rätt.