bet · H401CU5 · 2016-11-01 00:00:00 — De undantag som ska gälla för denna typ av bostadskrediter bör avse en bostadskredit där kreditfordran ska betalas först i samband med att den egendom som utgör säkerhet överlåts med anledning av att låntagaren uppnår en viss ålder eller på grund av låntagarens sviktande hälsa eller död. Det möjliggör ett bredare produktutbud och ger större valmöjligheter för äldre personer som vill realisera en del av värdet i bostaden utan att behöva sälja den. Det ligger dock i sakens natur att det handlar om krediter som lämnas till äldre personer mot säkerhet i en bostad som de redan äger. Beroende på hur marknaden utvecklas kan det finnas anledning att återkomma till frågan om och i så fall hur dessa krediter bör definieras. Utskottet har inte någon annan uppfattning än regeringen i denna fråga. När det gäller lagförslagen i övrigt anser utskottet att de bör antas av av de skäl som anförs i propositionen. Utskottet övergår nu till att under särskilda rubriker behandla de motionsyrkanden som innehåller förslag om tillkännagivanden i frågor som anknyter till lagförslagen. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om att endast bör vara tillsynsmyndighet när det gäller de regler som genomför direktivet. Jämför reservation 2 (M, C, KD). m.fl. (M, KD) anser i motion 2016/17:183 att endast bör vara tillsynsmyndighet när det gäller de regler som genomför bolånedirektivet. För en tydligare och säkrare tillsyn över kreditmarknaden bör det ske en samlad kontroll från en myndighet och inte vara ett delat tillsynsansvar mellan och . Ett tillkännagivande föreslås i enlighet med detta (yrkande 2). Enligt konsumentkreditlagen har tillsyn över den lagen, dock inte över verksamhet som står under tillsyn av . När det gäller bestämmelser i konsumentkreditlagen som sanktioneras genom en hänvisning till marknadsföringslagen har dock det primära tillsynsansvaret, även över företag som står under inspektionens tillsyn. Detta följer av att det är och som hanterar ärenden om överträdelser enligt marknadsföringslagen. En särlösning gäller för företag som bedriver verksamhet enligt lagen om viss verksamhet med konsumentkrediter. För dessa företag har hela tillsynsansvaret över konsumentkreditlagen, trots att företagen står under tillsyn i övrigt (16 § lagen om viss verksamhet med konsumentkrediter och 49 § konsumentkreditlagen). och har alltså ett delvis gemensamt tillsynsansvar på området. Vid sidan av konsumentkreditlagen finns även annan lagstiftning som reglerar verksamheten för aktörerna på kreditmarknaden. Det är fråga om näringsrättslig lagstiftning som bl.a. gäller företagens allmänna uppträdande på marknaden och interna uppbyggnad och arbetssätt. Frågor av denna karaktär är i regel föremål för tillsyn av . Tillsynsmyndigheternas ansvarsområden enligt den nya lagstiftningen ska utöva tillsyn enligt den nya lagen om verksamhet med bostadskrediter. tillsyn ska omfatta att verksamheten drivs enligt den nya lagen, andra författningar som reglerar verksamheten och interna instruktioner som har sin grund i författningar som reglerar företagets verksamhet. Tillsynen ska även avse att verksamheten drivs enligt respektive företags bolagsordning eller stadgar, om det är fråga om en svensk kreditgivare eller kreditförmedlare. och ska ha ett delvis gemensamt tillsynsansvar över aktörer som driver verksamhet med bostadskrediter. I propositionen anför regeringen att det inte finns något hinder enligt bolånedirektivet mot att låta och vara gemensamt ansvariga för tillsynen över de bestämmelser som genomför bolånedirektivet. Regeringen konstaterar att det är fråga om två myndigheter som har omfattande erfarenhet av att gemensamt utöva tillsyn över bl.a. aktörerna på kreditmarknaden. Det saknas, enligt regeringen, anledning att nu avvika från den ansvarsfördelning som normalt råder på området. och bör därför dela på tillsynsansvaret också beträffande de regler som genomför bolånedirektivet. Utgångspunkten för regleringen är alltså att även i fortsättningen i första hand ansvarar för tillsynen enligt konsumentkreditlagen när det gäller de bestämmelser som sanktioneras genom hänvisningar till marknadsföringslagen. Vid sidan av de regler som är knutna till marknadsföringslagens sanktionssystem är det som ansvarar för tillsynen över de aktörer som ägnar sig åt verksamhet med bostadskrediter, eftersom dessa står under inspektionens tillsyn i näringsrättsligt hänseende. Vad gäller tillsyn krävs det särskilda bestämmelser. Detta följer av att det föreslås ett helt nytt näringsrättsligt regelverk. tillsyn över kreditgivare och kreditförmedlare bör inte skilja sig från vad som i övrigt gäller på finansmarknadens område. Tillsynen har utformats efter förebilder i annan näringsrättslig lagstiftning, t.ex. lagen om bank- och finansieringsrörelse. Detta innebär att ska utöva tillsyn över de bestämmelser som införs i den föreslagna lagen om verksamhet med bostadskrediter. Vid sidan av de särskilda bestämmelser som införs i den lagen bör tillsynen även omfatta att verksamheten i de berörda företagen drivs enligt andra författningar som styr verksamheten. ska med andra ord ha ett övergripande ansvar för att aktörerna på bostadskreditmarknaden följer gällande lagar och regler. Detta innebär att kan ingripa om ett företag t.ex. överträder bestämmelser i konsumentkreditlagen. Som framgår ovan innebär det att och även fortsättningsvis ska ha ett delvis gemensamt tillsynsansvar när det gäller bestämmelserna i den lagen. Utskottet har i betänkandet ställt sig bakom regeringens förslag om att ska utöva tillsyn enligt den nya lagen om verksamhet med bostadskrediter och att och därutöver ska ha ett delvis gemensamt tillsynsansvar över aktörer som driver verksamhet med bostadskrediter. Utskottet anser således i likhet med regeringen att det saknas anledning att avvika från den ansvarsfördelning som normalt gäller på området. och bör därför dela på tillsynsansvaret också när det gäller de regler som genomför bolånedirektivet. I motsats till motionärerna kan utskottet inte se att det finns skäl att nu ytterligare överväga frågan. Motionsyrkandet bör avslås. Uppföljning av förslaget om ersättning till oberoende rådgivare och oberoende kreditförmedlare Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om uppföljning av förslaget om ersättning till oberoende rådgivare och oberoende kreditförmedlare. Jämför reservation 3 (M, C, KD). m.fl. (M, KD) anser i motion 2016/17:183 att ett förbud för en oberoende rådgivare eller oberoende kreditförmedlare att ta emot ersättning från någon annan än konsumenten skulle kunna innebära att stora konsumentgrupper blir utan rådgivning och viss kreditförmedling. Motionärerna föreslår ett tillkännagivande om att regeringen bör följa upp frågan om oberoende rådgivning och kreditförmedling och säkerställa att förändringarna till följd av propositionen inte leder till sämre konkurrens och mindre mångfald samt vid behov vidta åtgärder (yrkande 3). Utskottet har tidigare i betänkandet ställt sig bakom regeringens förslag i den nya lagen om verksamhet med bostadskrediter som innebär att en oberoende rådgivare och en oberoende kreditförmedlare inte får ta emot ersättning från någon annan än konsumenten. Regeringen anför i propositionen att det finns anledning att följa effekterna av den föreslagna regleringen. Utskottet utgår från att även frågor som tagits upp av motionärerna kommer att uppmärksammas vid en sådan uppföljning och att regeringen vid behov vidtar nödvändiga åtgärder. Mot denna bakgrund saknas det skäl för att ta något initiativ. Motionsyrkandet bör därför avslås. Regeringens lagförslag, punkt 1 (M, C, KD) av Skånberg (KD), (M), (M), (M), (C) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: antar regeringens förslag till 1. lag om verksamhet med bostadskrediter, 2. lag om ändring i kreditupplysningslagen (1973:1173), 3. lag om ändring i lagen (1992:160) om utländska filialer m.m., 4. lag om ändring i lagen (1996:1006) om anmälningsplikt avseende viss finansiell verksamhet, 5. lag om ändring i lagen (2005:59) om distansavtal och avtal utanför affärslokaler, 6. lag om ändring i lagen (2009:62) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism, 7. lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), 8. lag om ändring i konsumentkreditlagen (2010:1846) med den ändringen att 13 b § får den lydelse som föreslås i bilaga 3, 9. lag om ändring i lagen (2014:275) om viss verksamhet med konsumentkrediter. Därmed bifaller proposition 2015/16:197 punkterna 1–7 och 9 samt motion 2016/17:183 av m.fl. (M, KD) yrkande 1 och bifaller delvis proposition 2015/16:197 punkt 8. Att köpa bostad är för många människor det viktigaste köpet de gör i livet. befinner sig konsumenten ofta i ett stort informationsunderläge på bolånemarknaden. Den stora och växande bostadsbristen förvärrar dessutom situationen för många bostadsköpare genom att pressa upp priser och begränsa valmöjligheterna. behöver både verkningsfulla reformer för fler bostäder och åtgärder för att stärka konsumentskyddet på bolånemarknaden. Vi välkomnar därför större delen av förslagen i propositionen som också genomför bolånedirektivet i svensk rätt. I propositionen föreslås en ny paragraf i konsumentkreditlagen, 13 b §, om att konsumenten ska få information om hur den erbjudna bolåneräntan bestämts. Informationen ska omfatta 1. den genomsnittliga räntan för motsvarande bostadskrediter, 2. kreditgivarens finansieringskostnad för motsvarande bostadskrediter med samma räntebindningstid som den som konsumenten erbjuds och 3. vilka faktorer hänförliga till konsumenten, krediten och säkerheten som näringsidkaren har tagit hänsyn till vid bestämmandet av räntan. Det är angeläget att konsumenterna ges information för att få bättre förståelse för hur räntorna för bolån bestäms. Vi anser dock att det är tveksamt om förslaget om informationsskyldighet är väl avvägt. informerar bankerna om de genomsnittliga räntorna på lämnade krediter i enlighet med föreskrifter. Enligt vår mening är det däremot inte säkert att konsumenterna skulle gynnas av att det lagstiftas om att även information ska lämnas om kreditgivarens finansieringskostnad när en ränta erbjuds. När en kund ansöker om lån erbjuder bankerna olika typer av rabatter, vilket gynnar konsumenten. har i remissyttranden framfört farhågor om att en ökad öppenhet om bolåneräntan kan leda till minskad konkurrens och högre marginaler på bostadskrediter till nackdel för konsumenterna. Vi delar dessa farhågor. Vi anser därför att den information som konsumenten ska få rätt till i samband med ett erbjudande om bolåneränta enligt de föreslagna ändringarna i konsumentkreditlagen i övrigt är tillräcklig. bör således avslå förslaget till ändring i konsumentkreditlagen i den del det avser 13 b § andra stycket 2. I likhet med utskottsmajoriteten anser vi att bör anta regeringens lagförslag i övriga delar. Tillsynsansvaret, punkt 2 (M, C, KD) av Skånberg (KD), (M), (M), (M), (C) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2016/17:183 av m.fl. (M, KD) yrkande 2. Vi har ställt oss bakom regeringens förslag om att ska utöva tillsyn enligt den nya lagen om verksamhet med bostadskrediter och att och därutöver ska ha ett delvis gemensamt tillsynsansvar över aktörer som driver verksamhet med bostadskrediter. Enligt vår mening är ett delat tillsynsansvar mellan myndigheterna emellertid inte en optimal ordning. För att tillsynen över kreditmarknaden ska bli tydligare och säkrare anser vi att det bör ske en samlad kontroll från en myndighet. Enligt vår mening bör all tillsyn över de regler som genomför bolånedirektivet utövas av . Vi anser därför att regeringen bör återkomma till med ett förslag om att ensam ska vara tillsynsmyndighet när det gäller de regler som genomför bolånedirektivet. Det som anförts ovan bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Uppföljning av förslaget om ersättning till oberoende rådgivare och oberoende kreditförmedlare, punkt 3 (M, C, KD) av Skånberg (KD), (M), (M), (M), (C) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2016/17:183 av m.fl. (M, KD) yrkande 3. Vi har ställt oss bakom regeringens förslag i den nya lagen om verksamhet med bostadskrediter om att en oberoende rådgivare och en oberoende kreditförmedlare inte får ta emot ersättning från någon annan än konsumenten. Enligt vår mening kan det dock finnas en risk för att stora konsumentgrupper blir utan rådgivning och viss kreditförmedling avseende bostadskrediter om en oberoende rådgivare och en oberoende kreditförmedlare endast får ta emot ersättning från konsumenten. En sådan begränsning kan komma att främst gynna storbanker och missgynna mindre aktörer. Vi anser därför att regeringen bör följa upp frågan om ersättningen till oberoende rådgivare och oberoende kreditförmedlare och säkerställa att de förändringar som föreslås i propositionen inte leder till sämre konkurrens och mindre mångfald samt vid behov vidta nödvändiga åtgärder. Det som anförts ovan bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Förteckning över behandlade förslag Proposition 2015/16:197 Stärkt konsumentskydd på bolånemarknaden: 1.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om verksamhet med bostadskrediter. 2.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i kreditupplysningslagen (1973:1173). 3.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1992:160) om utländska filialer m.m. 4.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1996:1006) om anmälningsplikt avseende viss finansiell verksamhet. 5.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (2005:59) om distansavtal och avtal utanför affärslokaler. 6.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (2009:62) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism. 7.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). 8.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i konsumentkreditlagen (2010:1846). 9.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (2014:275) om viss verksamhet med konsumentkrediter. 2016/17:183 av m.fl. (M, KD): 1.Riksdagen avslår förslaget till ändring i 13 b § andra stycket 2 konsumentkreditlagen (2010:1846). 2.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om tillsynen och tillkännager detta för regeringen. 3.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om rådgivning enligt 4 kap. 7 och 10 §§ förslaget till lag om verksamhet med bostadskrediter och tillkännager detta för regeringen. Ändring i regeringens förslag till lag om ändring i konsumentkreditlagen (2010:1846) I fråga om en bostadskredit som är förenad med panträtt i fast egendom, tomträtt eller bostadsrätt eller liknande rätt eller som är förenad med motsvarande rätt i byggnad som inte hör till fastighet ska näringsidkaren förklara vilka faktorer som har påverkat den erbjudna räntan. Förklaringen ska ges till konsumenten tillsammans med och i samma form som ett erbjudande enligt 13 a §. Förklaringen ska innehålla information om Förklaringen ska innehålla information om 1. den genomsnittliga räntan för motsvarande bostadskrediter som allmänheten erbjuds och som kreditgivaren avtalat om med samma räntebindningstid som den konsumenten erbjuds, redovisad , 2. kreditgivarens finansieringskostnad för motsvarande bostads-krediter med samma räntebind-ningstid som den som konsumenten erbjuds, och 3. vilka faktorer hänförliga till konsumenten, krediten och säkerheten som näringsidkaren har tagit hänsyn till vid bestämmandet av räntan. 1. den genomsnittliga räntan för motsvarande bostadskrediter som allmänheten erbjuds och som kreditgivaren avtalat om med samma räntebindningstid som den konsumenten erbjuds, redovisad , och 2. vilka faktorer hänförliga till konsumenten, krediten och säkerheten som näringsidkaren har tagit hänsyn till vid bestämmandet av räntan. Om konsumenten begär att få en förklaring under avtalets löptid, ska kreditgivaren ge konsumenten en sådan. Ett starkt konsumentskydd är viktigt på många områden. I har vi länge haft många lagar som skyddar konsumenterna, och även inom EU finns en mängd direktiv för detta. finns ett banklånedirektiv som ska implementeras i svensk rätt. Den dåvarande alliansregeringen tillsatte en utredning för att undersöka hur denna implementering skulle gå till, med tillägget att även överväga åtgärder för att främja en sund amorteringskultur. Jag tänkte börja med att säga några ord om detta. Därefter vill jag säga något om information, och kommer jag att ta upp , och reservation. Stärkt konsumentskydd på bolånemarknaden Att köpa bostad är för många människor det viktigaste köpet i livet. har konsumenten ett stort informationsunderläge. Den stora och växande bostadsbristen förvärrar dessutom situationen för många bostadsköpare genom att pressa upp priserna och begränsa valmöjligheterna. vet vi att hushållens ökade skuldsättning innebär en risk för såväl den enskilde som för den finansiella stabiliteten. Vi har genomdrivit flera förändringar beträffande kontantinsatser och amorteringskrav. Jag tycker att bostadspolitiken är det grundläggande problemet vad gäller bostadslån. behöver verkningsfulla reformer för fler bostäder. Men handlar det om bolån, och då är det viktigt att vi har klara och tydliga regler som ger ett starkt konsumentskydd. Jag vill påpeka att konsumentskyddets uppgift inte är att avlasta konsumenten varje slags finansiell risk. Det är upp till konsumenten att själv skaffa sig information och att förstå den information som han eller hon får. Det är viktigt att ha med detta i vågskålen. , välkomnar propositionen till större delen. Vad gäller just amorteringskulturen är det tydligt i lagtexten att konsumenten innan den tecknar ett lån ska ha en diskussion om en individuell amorteringsplan. Detta tycker jag är bra, och det är också bra att det tydligt står att amorteringsplanen kan komma att ändras . Jag vill säga några ord om information. kan man fråga sig varför det ska vara så svårt att förstå avtal. Måste de vara så långa och med så liten text? Vad betyder egentligen de olika friskrivningsklausulerna? Hur vet man om ett avtalsvillkor är oskäligt eller inte? Generellt finns det, som sagt, ett kunskapsövertag hos kreditgivarna gentemot konsumenterna. går utvecklingen i kreditsamhället mot att hushållens skuldsättning - och till stor del också överskuldsättning - ökar. Många förändringar har därför skett i konsumentskyddet för att minska problemen med överskuldsättning, exempelvis ändringar i konsumentkreditlagen. har i sina instruktioner skärpt kraven på kreditgivarna. Man har också fått större möjligheter till sanktioner och har skarpare verktyg att ta till. införs tydligare krav på information till konsumenter. Det är i grunden bra med mycket information, men det finns också en risk att informationen blir så omfattande att det blir orimligt att vänta sig att konsumenten ska kunna ta in allt. Det finns en risk att vi i stället skriver på någonting som vi inte är medvetna om. Det är därför viktigt att avtalen är begripliga, men som alla här inne vet är det inte helt enkelt att lagstifta om detta. Genom dessa föreslagna ändringar i konsumentkreditlagen bestäms att kreditgivaren innan ett avtal ingås ska ge konsumenten en anpassad information om bostadskrediten genom ett standardiserat EU-faktablad. Vidare ska kreditgivaren informera om referensräntor och en hel del annat som ligger till grund för krediten. Jag tror som sagt att detta är bra, men vikten av balans måste påpekas. Det måste finnas balans både vad gäller information till konsumenten och vad gäller kreditgivarens skyldighet att lämna information. Byråkratiseringen får inte bli onödigt betungande, och ett annat syfte med bolånedirektivet - förutom konsumentskydd - var att främja en välfungerande bolånemarknad. Det är viktigt att informationen blir ett stöd och inte en belastning. Detta för mig in på , och avslagsyrkande vad gäller den ändring som föreslogs i konsumentkreditlagen rörande vilken information konsumenten ska få angående ränta och - framför allt - vissa avgifter. redovisar bankerna sina genomsnittliga bolåneräntor och vilka faktorer som beaktas när man erbjuder konsumenten en bolåneränta, vilket föreskrivs i instruktioner. föreslås också att bankernas finansieringskostnader ska redovisas. Detta är att gå ett steg längre än vad bolånedirektivet föreskriver. Som , bland andra, har skrivit i sitt remissvar finns en risk att detta i stället för att skydda konsumenten leder till att konkurrensen på marknaden försämras, vilket i sin tur drabbar konsumenten. Därför har vi föreslagit att den delen av paragrafen inte ska genomföras. Det är fullt tillräckligt med den information som redan föreskrivs och som direktivet föreskriver. , herr talman, vill jag säga något kort om rådgivning. Många bra saker vad gäller rådgivning föreslås genomföras i detta lagförslag. Till exempel står att den som ger råd ska ha erfarenhet av detta, vilket kan tyckas självklart. Det står också tydligt att det just nu inte föreslås något provisionsförbud, vilket jag också tycker är bra. Som sagt har kreditgivaren ett kunskapsövertag. Därför är rådgivning någonting bra och nödvändigt. Det finns farhågor med att inskränka rådgivares möjligheter att ta emot ersättning från någon annan än konsumenten. Det skulle kunna göra att färre får ta del av rådgivning. Därför har vi föreslagit att regeringen ska följa upp denna lagstiftning för att säkerställa att den inte hindrar konsumenterna. Slutligen vill jag nämna något om tillsynen. Jag har har tagit upp detta i andra debatter. Det föreslås att och ska utöva tillsynen. Jag har ingenting emot någon av de två myndigheterna, men jag tror att det är oklokt att ha flera olika myndigheter som utövar tillsyn över samma kreditgivare. Därför tycker jag att man borde återkomma till med ett förslag som ger en myndighet ett samlat ansvar. Med det, herr talman, vill jag säga att vi i , står bakom våra reservationer, men jag yrkar bifall endast till reservation 1. Förslagen i propositionen Stärkt konsumentskydd på bolånemarknaden, som vi nu debatterar, grundar sig på betänkande. Utredningen hade i uppdrag att överväga hur EU-direktivet om bolån ska genomföras i . Utöver detta hade utredningen i uppdrag att föreslå hur man ska kunna öka konsumenternas insyn i och förståelse för bolåneräntan samt hur den bestäms. Som de flesta konsumentpolitiska frågor handlar även detta förslag om balansen mellan konsument och företag. Där befinner vi konsumenter oss ofta i ett kunskapsunderläge, vilket gör det svårt att bedöma risker och kostnader med olika låneupplägg. Förslagen syftar till att stärka konsumentens position i förhållande till kreditgivare på bolånemarknaden. Bolån är som sagt komplicerade, och det är svårt för oss att förstå hur villkoren bestäms. Därför är det svårt att jämföra för att hitta rätt. Denna proposition föreslår ett antal regelskärpningar på bolånemarknaden för att stärka din och min möjlighet att få bättre information och fatta välövervägda beslut när vi tar lån för att köpa bostad. För många är köp av bostad och att ta bolån de största ekonomiska beslut som tas i livet. Då är det också rimligt att man får tillgång till information som skapar förutsättningar för att kunna välja den kreditgivare och det lån som ger bäst villkor. Förändringarna i lagstiftningen förs till största delen in i konsumentkreditlagen. Erbjudanden om bolån ska enligt den nya lagen vara skriftliga och ges med minst en veckas betänketid.