bet · H301FiU22 · 2016-04-08 00:00:00 — Enligt artikel 28.1 i betalkontodirektivet ska kommissionen överlämna en rapport till och rådet om tillämpningen av betalkontodirektivet. Enligt uppgift från tjänstemän vid ska rapporten bl.a. innehålla en bedömning av lönsamheten i ett genomförande av en fullständig unionsomfattande portabilitet för betalkontonummer. bedömer att har en väl fungerande rutin för bankbyten. Den omfattar medlemmarna i men även en del banker som står utanför föreningen. Den befintliga bankbytesrutinen är enklare för kunden och slutförs snabbare än bytestjänsten enligt betalkontodirektivet. Befintliga bankbytesrutiner ska därför tillämpas även i fortsättningen. Utredningen föreslår dessutom att alla banker ska vara skyldiga att ha en rutin för bankbyten. Det har tidigare funnits kontantkort för betalningar med mindre belopp i , men de har till stor del ersatts av konto- och betalkort på grund av begränsad användning av korten och en låg lönsamhet. Förbetalda betalningsmedel är dock fortfarande vanliga i andra länder. Betalningsmedlet innebär att man har ett opersonligt kort som man kan använda och som vem som helst kan ladda med pengar. Frågan om förbetalda, anonyma betalningsmedel är aktuell på EU-nivå i arbetet med att stärka det europeiska ramverket för att bekämpa terrorismfinansiering. Kommissionen presenterade en åtgärdsplan där man avser att lämna lagstiftningsförslag om bl.a. reglering av förbetalda betalningsmedel och virtuella valutor som ett tillägg till det fjärde penningtvättsdirektivet för att öka möjligheten att spåra och förhindra misstänkta transaktioner. Under Ekofinmötet behandlades kommissionens åtgärdsplan, vilken välkomnades av rådet. I de antagna rådsslutsatserna betonades vikten av att kommissionen lägger fram förslag om bl.a. reglering av förbetalda betalningsmedel. Utskottet anser i likhet med tidigare bedömningar att betalkontodirektivet kan innebära förbättrade möjligheter för konsumenter att öppna bankkonton. När det gäller möjligheterna att byta bank genom bl.a. flyttbara bankkontonummer finns det etablerade rutiner för bankbyten som fungerar väl. föreslår dessutom att alla banker ska vara skyldiga att ha en rutin för bankbyten, vilket utskottet ser positivt på. Utskottet delar också utredningens syn att många människor som nekas betalkonton kommer att få en ökad tillgång till betaltjänster, däribland betalningar via internetbanken. slutbetänkande kommer att beredas vidare av regeringen, och det finns enligt utskottet inga skäl att föregripa det arbetet. När det gäller förbetalda betalkort konstaterar utskottet att sådana betalningsmedel inte är vanliga i , och utskottet anser därför att frågan inte är aktuell. Utskottet framhåller att det är viktigt att förbetalda kort i den omfattning de används ska vara säkra ur ett penningtvättsperspektiv och ställer sig positivt till de initiativ som har tagits på EU-nivå. Med det anförda avstyrker utskottet motionsyrkandena om regler för betaltjänster och bankkonton. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om inkassoverksamhet. Utskottet hänvisar till den pågående beredningen av Utredningen om åtgärder mot fakturabedrägerier. och (båda M) anser i motion 2015/16:1764 att det bör införas starkare kontroller av inkassoverksamhet och hårdare krav för tillståndsbedömning i kampen mot bluffakturor. Flera åtgärder har vidtagits i arbetet med att hantera oseriösa inkassoföretag, men motionärerna menar att kraven för att få bedriva inkassoverksamhet är otillräckliga. I motion 2015/16:1816 av (SD) förordas en tidsfrist för betalning av inkassokrav. Detta kan kombineras med att inkassokravet måste vara konsumenten till handa efter utställd faktura och att bevisbördan för kravet läggs på indrivaren. Liknande motionsyrkanden om inkassoverksamhet har behandlats av finansutskottet vid ett flertal tillfällen , senast i betänkande 2014/15:FiU22. Utskottet ansåg att det var högst angeläget att motverka de problem som förekomsten av s.k. bluffakturor för med sig i form av bl.a. inkassokrav och betalningsanmärkningar. konstaterade utskottet att en rad initiativ har tagits för att komma till rätta med den typen av problem, framför allt förslag och Utredningen om åtgärder mot fakturabedrägerier. Utskottet ville inte föregripa regeringens arbete på dessa områden och avstyrkte därför de aktuella motionsyrkandena. Utredningen om åtgärder mot fakturabedrägerier (SOU 2015:77) överlämnade Utredningen om åtgärder mot fakturabedrägerier sitt betänkande Fakturabedrägerier (SOU 2015:77) till regeringen. Utredningen bedömer att de avtalsrättsliga regler som finns ger ett tillräckligt gott skydd för att den som drabbas av fakturabedrägerier ska kunna undgå betalningsskyldighet. Nuvarande marknadsrättsliga regler och etiska riktlinjer för marknadsföring motverkar också fakturabedrägerier och bör i högre utsträckning än åberopas vid den civilrättsliga prövningen av avtal som ingås efter marknadsföringsåtgärder. Näringslivet bör ta ett mer aktivt ansvar för den utvecklingen. Slutligen anser utredningen att det mest effektiva sättet att motverka fakturabedrägerier är att förmå dem som utsätts för bluffakturor och liknande krav att hävda sina rättigheter enligt de regler som finns och att vägra betala. Det allmänna bör i det syftet tillhandahålla information som uppmärksammar enskilda personer och företag på riskerna att drabbas av fakturabedrägerier och som gör det lättare för dem att ta till vara sina rättigheter om de drabbas. Utredningen lämnar inget förslag på ett generellt krav på tillstånd för att få bedriva inkassoverksamhet. Bedömningen är att nackdelarna med en generell tillståndsplikt för inkassoverksamhet uppväger de fördelar som kan uppnås. En generell tillståndsplikt kan förbättra förutsättningarna för tillsynen av inkassoverksamhet men bidra till en ökad administrativ börda och ökade kostnader för såväl företag som myndigheter. Utredningen tar också upp kontroller som är av särskild betydelse i fakturabedrägerisammanhang och som genomförs inom ramen för bl.a. Datainspektionens tillsyn över inkassoverksamheten och tillsyn enligt lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse. Även andra myndigheters roll tas upp, t.ex. bedöms att bör få ett tydligare brottsförebyggande uppdrag och att reglerna om bl.a. banksekretess kan behöva ändras i syfte att förbättra informationsutbytet mellan bankerna och . Vidare redovisas den rättsliga grunden för utformningen av inkassokravet och skälig tid för invändningar eller betalningar. I 5 § inkassolagen (1974:182) regleras hur inkassokrav ska vara utformade. I samband med kravet ska också anges en skälig tid inom vilken gäldenären måste betala eller invända mot kravet. Innan ett krav som avses i 5 § har tillställts gäldenären och den angivna tiden har löpt ut får enligt huvudregeln i 6 § inkassolagen ingen rättslig åtgärd sättas in med anledning av fordran. Undantag från huvudregeln gäller om det finns särskilda skäl, t.ex. om gäldenären uppenbarligen försöker undandra sig betalning (7 § inkassolagen). Betänkandet har remitterats, och remissvaren bereds i . Det finns ingen fastställd tidsplan för den fortsatta beredningen enligt uppgift från . Utskottet konstaterar att det finns en rad problem som är förknippade med oseriös inkassoverksamhet, framför allt oriktiga krav och fakturabedrägerier, vilket räknas som ett stort samhällsproblem. Kunskaperna om hur många som drabbas är begränsade, som mörkertalet sannolikt är stort. Utskottet konstaterar i likhet med vid tidigare bedömning att det har tagits initiativ för att hantera de problem som avser inkassoverksamhet. Utredningen om åtgärder mot fakturabedrägerier har överlämnat sitt slutbetänkande till regeringen, och utskottet finner ingen anledning att föregripa den fortsatta beredningen av utredningen. Med hänsyn till vad som sagts ovan avstyrker utskottet motionsyrkandena om inkassoverksamhet. Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom det som utskottet anför om att regeringen bör överväga en ändring i kreditupplysningslagen så att kreditupplysningar på näringsidkare inte omfattar skulder som inte blivit fastställda av en domstol eller . Enligt kommittémotion 2015/16:2649 av m.fl. (M, C, FP, KD) yrkande 5 är många företag som felaktigt påstås ha en skuld oroliga för att hamna i ett betalningsregister, vilket kan försvåra framtida affärer. Motionärerna anser därför att det behövs en ändring i kreditupplysningslagen så att kreditupplysningar på näringsidkare inte omfattar sådana skulder som inte blivit fastslagna av domstol eller . Samma regel gäller för fysiska personer som inte är näringsidkare. Också m.fl. (M) anser i kommittémotion 2015/16:2701 yrkande 9 att kreditupplysningslagen bör ändras så att en betalningsanmärkning inte registreras hos förrän den har fastställts – detta oavsett om det gäller fysiska personer med eller utan näringsverksamhet eller juridiska personer. Även i motion 2015/16:2991 av och (båda C) efterfrågas en liknande översyn av kreditupplysningsverksamheten när det gäller hanteringen av registrerade ansökningar och betalningsförsummelser gentemot näringsidkare. Liknande motionsyrkanden om kreditupplysningar har behandlats av finansutskottet vid ett flertal tillfällen , senast i betänkande 2014/15:FiU22. Utskottet ansåg att det var högst angeläget att motverka de problem som förekomsten av s.k. bluffakturor för med sig i form av bl.a. inkassokrav och betalningsanmärkningar. konstaterade utskottet att en rad initiativ har tagits för att komma till rätta med den typen av problem, framför allt förslag och Utredningen om åtgärder mot fakturabedrägerier. Utskottet ville inte föregripa regeringens arbete på dessa områden och avstyrkte därför de aktuella motionsyrkandena. En kreditupplysning innehåller uppgifter om den omfrågades ekonomiska situation och regleras i kreditupplysningslagen (1973:1173). I lagen finns bestämmelser om bl.a. vem som får bedriva kreditupplysningsverksamhet, vad en kreditupplysning får innehålla och till vem den får lämnas. Det finns vissa begränsningar av vilka uppgifter en kreditupplysning får innehålla, vilka anges bl.a. i 7 § kreditupplysningslagen. Kreditupplysningar om fysiska personer som inte är näringsidkare får t.ex. inte omfatta uppgifter om andra betalningsförsummelser än sådana som har slagits fast genom en domstols eller en annan myndighets avgörande eller åtgärd, eller har lett till inledande av skuldsanering eller till betalningsinställelse, konkursansökan eller ackord. För kreditupplysningar som rör juridiska personer eller fysiska personer som är näringsidkare finns inga motsvarande begränsningar när det gäller uppgifter om betalningsförsummelser. Redan en ansökan om betalningsföreläggande hos får därför redovisas som en form av betalningsanmärkning när kreditupplysningsföretagen lämnar en kreditupplysning om en näringsidkare. En uppgift om att en ansökan har gjorts finns kvar efter utgången av det år då ansökan gjordes, om inte gör en rättelse av uppgiften i myndighetens register. Tillförlitligare kreditupplysningar – ett förbättrat integritetsskydd vid offentligrättsliga krav (SOU 2014:60) överlämnade Utredningen om uppgifter om offentligrättsliga krav vid kreditupplysning sitt betänkande Tillförlitligare kreditupplysningar – ett förbättrat integritetsskydd vid offentligrättsliga krav (SOU 2014:60) med förslag till åtgärder som minimerar risken för att en uppgift om en betalningsanmärkning på grund av ett krav från det allmänna, dvs. offentligrättsliga fordringar, förekommer i kreditupplysningsföretagens register utan att gäldenären har fått kännedom om kravet. För att betalningsanmärkningar i högre grad än endast ska visa på bristande betalningsvilja eller betalningsoförmåga hos gäldenären lämnar utredningen förslag till dels en ny bestämmelse i kreditupplysningslagen (1973:1173), dels en ny bestämmelse i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). Betänkandet bereds i , och propositionen Mer rättvisande kreditupplysningar överlämnas med planerad riksdagsbehandling . Utskottet anser att en kreditupplysningsverksamhet med aktuell och korrekt information om både enskilda och näringsidkare är en viktig förutsättning för att komma till rätta med oriktiga krav och fakturabedrägerier, vilka räknas som ett stort samhällsproblem. Utskottet noterar att regeringen har tagit initiativ för att öka kunskaperna om och hantera de problem som finns med oriktiga krav genom att tillsätta en utredning om fakturabedrägerier. Utredningen har bl.a. haft i uppgift att kartlägga omfattningen av bluffakturor och fakturabedrägerier, och betänkandet bereds av regeringen. Utskottet vill trots pågående beredning ändå särskilt framhålla att de nuvarande reglerna i kreditupplysningslagen ser olika ut för näringsidkare och enskilda personer. För näringsidkare framgår det i själva kreditupplysningen att ansökan om betalningsföreläggande har gjorts, oavsett om kravet är riktigt eller inte. För fysiska personer krävs att kravet ska ha slagits fast av en domstol eller en annan myndighet. Detta får enligt utskottet stora konsekvenser för en småföretagare oavsett om kravet är riktigt eller inte. Det finns anledning att anta att många företag i stället för att bestrida ett oriktigt krav betalar skulden av rädsla för att hamna i register. Emot en ändring av lagen har anförts att det är av vikt för näringslivet att i ett tidigt stadium få upplysningar om ifall ett företag har problem att betala sina räkningar. Detta intresse måste vägas mot intresset av att få sin sak prövad och att inte hamna i kreditupplysningsföretagens listor på oriktig grund. I den avvägningen anser utskottet att lagen bör ändras så att en betalningsförsummelse inte registreras hos förrän den har fastställts. Utskottet anser av ovan anförda skäl att regeringen bör överväga om kreditupplysningslagen ska ändras så att kreditupplysningar på näringsidkare inte omfattar betalningsförsummelser som inte blivit fastställda av en domstol eller en annan myndighet, dvs. Detta bör ge regeringen till känna. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om . Utskottets bedömning är att bolaget har en viktig roll i att stärka konkurrensen och bidra till en sund marknad. Utskottet anser därför att det inte är aktuellt med en försäljning av statens aktieinnehav i eller med ändringar i ägardirektiven. Jämför reservation 4 (V). I kommittémotion 2015/16:377 av m.fl. (V) anförs att ägardirektiven bör anpassas så att upprätthåller god service och bra villkor i hela landet (yrkande 10). Staten bör använda sitt ägarskap i för att tillgodose samhällsnyttiga ändamål, t.ex. god bankservice och bra lånevillkor för bankkunder i hela . Detta är enligt motionärerna helt nödvändigt för att skapa nya jobb och tillväxt på mindre orter och på landsbygden. (M) förordar i motion 2015/16:1322 att statens innehav i ska avyttras i sin helhet eller i form av en majoritetspost. är en stor aktör på bolånemarknaden, som utgör en viktig del av den svenska ekonomin och en stor del av bankernas balansräkningar. Riskerna med en ökad prisutveckling på bostäder och därmed ökad skulduppbyggnad för hushållen har fått allt större uppmärksamhet. Motionären menar att det är viktigt för den ekonomiska stabiliteten att staten inte bidrar till en osund utveckling av hushållens skuldsättning. Motionären förordar därför att staten säljer sitt aktieinnehav. Också i motion 2015/16:2114 av och (båda M) efterfrågas en försäljning av statens innehav i . Staten utövar kontroll och tillsyn över kreditmarknaden och bör inte ha en äganderoll i ett bolag med sådan verksamhet. Staten bör därför renodla sin roll och sälja sina andelar i enligt motionärerna. När det gäller tidigare behandling av liknande motioner om har utskottet senast i betänkande 2014/15:FiU22 bl.a. framhållit att bolaget liksom andra aktörer inte bidrar till en osund utveckling av hushållens skuldsättning. Vidare anfördes att har en viktig roll att fylla när det gäller att stärka konkurrensen på låne- och inlåningsmarknaderna och att det därför inte fanns anledning att avyttra statens aktier i bolaget. Den aktuella motionen avstyrktes därmed. behandlade regeringens årliga skrivelse om förvaltningen av statens företagsägande i betänkande 2015/16:NU4. Utskottet avslog motionsyrkanden om statens uppgift i förvaltningen av statliga företag med hänvisning till bl.a. grundläggande principer för förvaltningen och det pågående utvecklingsarbetet när det gäller förvaltningen av de statliga företagen. genomför löpande ett omfattande analysarbete i fråga om bolag med statligt ägande. Utskottet underströk att staten har ett stort ansvar i att vara en ansvarsfull och professionell ägare. kommer bl.a. att se över de ekonomiska målen för ett antal bolag. Bolagens arbete med hållbart företagande kommer framöver i större utsträckning att vara en integrerad del i det löpande arbetet. Närings- och innovationsminister har i ett interpellationssvar[9] angett att inte har något samhällsuppdrag utan agerar på en konkurrensutsatt marknad på marknadsmässiga villkor. Frågan var hur regeringen såg på att använda ägardirektiven till för att stötta gles- och landsbygd. Bolaget måste agera föredömligt och transparent gentemot sina kunder, vilket också innebär att göra rimliga riskbedömningar i sin verksamhet. Bedömningen avser företagskunder och omfattar inte hushållskunder. Ett liknande svar gavs på en fråga om åtgärder för att ska upprätthålla god service och goda villkor i hela landet. [10] Eftersom bolaget är lokaliserat i tre storstadsregioner saknas den lokalkunskap som krävs för att göra individuella riskbedömningar av t.ex. bostadsrättsföreningar på orter med lägre efterfrågan på bostäder. Detta innebär att risken blir högre för än för en bank med lokal närvaro och kunskap. Bedömningen är en operativ fråga för bolaget, och det är därför styrelsens och ledningens ansvar att balansera risk och lönsamhet. I likhet med vid tidigare behandling anser utskottet att det är viktigt att liksom alla statliga bolag agerar föredömligt och transparent. Utskottet välkomnar regeringens pågående arbete med ett ansvarsfullt och hållbart företagande för de statliga bolagen. Utskottet vill understryka att har en viktig roll i att stärka konkurrensen och bidra till en sund och transparent marknad gentemot sina kunder, oavsett var i landet de bor. Utskottet anser därför att det inte är aktuellt med en försäljning av statens aktieinnehav i bolaget eller med ändringar i ägardirektiven. Med det anförda avstyrker utskottet motionsyrkandena om . Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om åtgärder som rör hushållens skuldsättning. Utskottet hänvisar bl.a. till ny lagstiftning om amorteringskrav och en pågående utredning om en mer ansvarsfull marknad för konsumentkrediter. Det finns också nya regler om viss verksamhet med konsumentkrediter, vilka även omfattar snabblån. Jämför reservation 5 (SD). (M) förordar i motion 2015/16:1326 att regeringen inrättar en med anledning av de svenska hushållens skulder. Syftet med en sådan kommission skulle vara att få en samlad bild över hushållens skuldsättning i kombination med väl avvägda åtgärder. Enligt motion 2015/16:1702 av (M) bör regeringen noggrant följa utvecklingen av hushållens skuldsättning men också utvärdera effekterna av lånetak och amorteringskrav. Hushållens skuldsättning har ökat , vilket riskerar att leda till allvarliga problem för framför allt hushåll med lägre inkomster. och (båda SD) förordar i motion 2015/16:2045 att regeringen utreder en begränsning av bankers möjlighet till borgen vid bostadslån, detta för att öka bankernas incitament att förorda lån med amortering och minska bankernas incitament till överutlåning på bostäder så att låntagare slipper drabbas av livslånga skulder om de av någon anledning inte klarar att betala sitt bostadslån. I motion 2015/16:2935 av (M) anförs att det bör införas en skyldighet för banker och andra kreditinstitut att redovisa vilka borgensåtaganden och andra ansvarsförbindelser deras kunder har i form av en årlig engagemangsrapport. Privatpersoners belåning framgår när bankerna lämnar ekonomiska uppgifter till myndigheter, men det gör inte övriga ansvarsförbindelser. Många privatpersoner har utöver belåning även borgensåtaganden som för dem själva inte alltid är kända, vilket enligt motionären är ett stort problem. Enligt motion 2015/16:3080 av (SD) bör finansiella institut som erbjuder krediter till konsumenter stå under tillsyn (yrkande 1). Myndighetens tillsyn omfattar enligt motionären inte verksamheter som bedriver inlåning från allmänheten och företag som erbjuder kreditgivning till konsumenter, t.ex. snabblåneverksamhet. Vidare föreslås att regeringen ska utreda möjligheterna att inrätta ett integritetssäkert heltäckande kreditregister med samtliga medborgares skulder (yrkande 2). Syftet med ett sådant register är att förbättra företagens möjligheter till kreditprövning och minska risken för överskuldsättning. Motionären menar att flera bolag som erbjuder snabblån brister i den mycket viktiga prövningen, men även att andra företag som erbjuder lån bör kunna genomföra en enkel kreditkontroll. m.fl. (C) förordar i kommittémotion 2015/16:3210 sänkta krav på kontantinsats förutsatt att amorteringsgraden på bolånet ökar i motsvarande mån (yrkande 3) – detta för att underlätta för fler att äga sin bostad. I takt med att priserna ökar blir det allt svårare för allt fler att ta sig in på bostadsmarknaden, vilket ofta beror på den höga kontantinsatsen. Motionsyrkanden om hushållens skuldsättning har behandlats och avstyrkts av finansutskottet vid ett flertal tillfällen, senast i betänkande 2014/15:FiU22. Utskottet konstaterade att flera initiativ har tagits för att minska finansiella risker och hantera hushållens höga skuldsättning, t.ex. förslag på amorteringskrav, skuldsanering och stärkt konsumentskydd när det gäller det förebyggande arbetet. Även åtgärder för att öka byggandet och motverka bostadskrisen välkomnades av utskottet. När det gäller tidigare behandling av motioner om att förbättra företagens kreditprövning (bet. 2013/14:FiU22) har dessa avstyrkts med motiveringen att utskottet bl.a. konstaterat att har i uppdrag att övervaka kreditinstitutens kreditgivning och kreditvillkor. Det finns bestämmelser om krav på kreditprövning såväl i konsumentkreditlagen som i lagen om bank- och finansieringsrörelse, men det finns också en möjlighet för att ta ut en sanktionsavgift av näringsidkare som inte gör ordentliga kreditprövningar. I fråga om motioner om statistik över hushållens skuldsättning har utskottet tidigare konstaterat att det finns ett rättsligt ramverk och en databas hos () med uppgifter om hushållens tillgångar och skulder baserat på personuppgifter. och har direktåtkomst till databasen (bet. 2014/15:FiU22). beslutade om att införa en ny bestämmelse om amorteringskrav i lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse (bet. 2015/16:FiU30, rskr. 2015/16:179). Kravet innebär att kreditinstitut som lämnar bolån till enskilda personer ska tillämpa återbetalningsvillkor som är förenliga med en sund amorteringskultur och motverkar alltför hög skuldsättning hos hushållen. Amorteringskravet syftar till att motverka makroekonomiska och finansiella stabilitetsrisker förknippade med hushållens skuldsättning. Lagändringarna träder i kraft . Lagen (2014:275) om viss verksamhet med konsumentkrediter För att minska riskerna kopplade till konsumentkrediter gäller nya regler för alla finansiella företag som lämnar krediter till konsumenter. Enligt lagen (2014:275) om viss verksamhet med konsumentkrediter måste företagen ha tillstånd för sin verksamhet och därmed stå under tillsyn. Tillsynsansvaret delas med som har tillsyn över företagens kreditprövningar och som också har möjlighet att ta ut en sanktionsavgift eller stoppa kreditgivning för företag om de inte följer reglerna om kreditprövningar. Med anledning av att lagen trädde i kraft gav ut nya föreskrifter och allmänna råd (FFFS 2014:8).