bet · H401CU5 · 2016-11-01 00:00:00 — Stärkt konsumentskydd på bolånemarknaden Utskottet ställer sig bakom regeringens förslag till lag om verksamhet med bostadskrediter och till ändringar i bl.a. konsumentkreditlagen och lagen om viss verksamhet med konsumentkrediter. Genom förslagen genomförs EU-direktivet om konsumentkreditavtal som avser bostadsfastighet. Syftet med förslagen är att stärka konsumenternas ställning och främja en välfungerande bolånemarknad. Förslagen bidrar även till att minska problemen med överskuldsättning. De föreslagna lagändringarna innebär bl.a. att konsumenten ska få tydligare information, bättre insyn i hur räntan bestäms och minst sju dagars betänketid att överväga ett erbjudande om en bostadskredit. Konsumenten ska också få ett förslag till en amorteringsplan. Förslaget om en ny näringsrättslig lag om verksamhet med bostadskrediter innebär bl.a. skärpta regler för rådgivning avseende bostadskrediter, t.ex. införs ett förbud för den som utger sig för att lämna oberoende rådgivning att ta emot ersättning från någon annan än konsumenten. Lagförslagen föreslås träda i kraft . Utskottet anser att bör avslå motionsyrkandena. I betänkandet finns tre reservationer (M, C och KD). Proposition 2015/16:197 Stärkt konsumentskydd på bolånemarknaden. Tre yrkanden i en följdmotion. Utskottets förslag till riksdagsbeslut Ärendet och dess beredning Uppföljning av förslaget om ersättning till oberoende rådgivare och oberoende kreditförmedlare 1.Regeringens lagförslag, punkt 1 (M, C, KD) 2.Tillsynsansvaret, punkt 2 (M, C, KD) 3.Uppföljning av förslaget om ersättning till oberoende rådgivare och oberoende kreditförmedlare, punkt 3 (M, C, KD) Bilaga 1 Förteckning över behandlade förslag Bilaga 2 Regeringens lagförslag Bilaga 3 Reservanternas lagförslag Utskottets förslag till riksdagsbeslut antar regeringens förslag till 1. lag om verksamhet med bostadskrediter, 2. lag om ändring i kreditupplysningslagen (1973:1173), 3. lag om ändring i lagen (1992:160) om utländska filialer m.m., 4. lag om ändring i lagen (1996:1006) om anmälningsplikt avseende viss finansiell verksamhet, 5. lag om ändring i lagen (2005:59) om distansavtal och avtal utanför affärslokaler, 6. lag om ändring i lagen (2009:62) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism, 7. lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), 8. lag om ändring i konsumentkreditlagen (2010:1846), 9. lag om ändring i lagen (2014:275) om viss verksamhet med konsumentkrediter. Därmed bifaller proposition 2015/16:197 punkterna 1–9 och avslår motion 2016/17:183 av m.fl. (M, KD) yrkande 1. Reservation 1 (M, C, KD) 2016/17:183 av m.fl. (M, KD) yrkande 2. Reservation 2 (M, C, KD) Uppföljning av förslaget om ersättning till oberoende rådgivare och oberoende kreditförmedlare 2016/17:183 av m.fl. (M, KD) yrkande 3. Reservation 3 (M, C, KD) Följande ledamöter har deltagit i beslutet: Skånberg (KD), (S), (M), (S), (M), (S), (SD), (M), (S), (C), (MP), (M), (S), (SD), (L), (S) och (V). Ärendet och dess beredning och Europeiska unionens råd antog ett direktiv om konsumentkreditavtal som avser bostadsfastighet (bolånedirektivet). Regeringen gav en särskild utredare i uppdrag att föreslå hur bolånedirektivet ska genomföras i svensk rätt. I uppdraget ingick även att överväga åtgärder för att öka konsumenters insyn i hur bolåneräntan bestäms och för att främja en sund amorteringskultur, med utgångspunkt i förslag som lämnat i de två rapporterna Ökad öppenhet om bolåneräntan och Individuellt anpassad amorteringsplan (Fi2013/03317/FMA/V och Fi2013/03708/FMA/MF). överlämnade betänkandet Stärkt konsumentskydd på bolånemarknaden (SOU 2015:40). Betänkandet har remissbehandlats. Synpunkter har även inhämtats under hand från bl.a. , och . Vidare har vissa remissinstanser lämnat in kompletteringar till sina remissyttranden och därigenom utvecklat sina ståndpunkter. I kommissionens regi har sex möten hållits om genomförandet av bolånedirektivet. hade och överläggningar med företrädare för regeringen om direktivförslaget. I propositionen tar regeringen också ställning till de ytterligare konsumentskyddande åtgärder som föreslår och som bl.a. har sin grund i rapporterna från . Lagrådet har yttrat sig över regeringens lagförslag. Regeringens förslag till riksdagsbeslut finns i bilaga 1 och lagförslagen i bilaga 2. En motion har väckts med anledning av propositionen. Motionsförslagen finns i bilaga 1. I ärendet har vidare lämnat in en skrivelse. Bolånedirektivet syftar till att främja en välfungerande inre marknad för bostadskrediter med ett högt konsumentskydd. ska den finansiella stabiliteten säkerställas. För att uppnå dessa syften skapas en gemensam rättslig ram för bostadskreditavtal inom unionen. Avsikten är att konsekventa, flexibla och rättvisa bostadskrediter ska bidra till en effektiv och konkurrenskraftig inre marknad som en hållbar utlåning främjas. Något regelverk om bostadskrediter till konsumenter har inte tidigare funnits på EU-nivå. Konsumentkreditdirektivet (2008/48/EG) gäller i princip inte för bostadskreditavtal. Bolånedirektivet utgår dock i flera avseenden från konsumentkreditdirektivets innehåll och struktur. Exempelvis överensstämmer vissa grundläggande definitioner och centrala begrepp i de två direktiven. Många av bolånedirektivets bestämmelser har också en motsvarighet i konsumentkreditdirektivet. Bolånedirektivet innehåller dels civil- och marknadsrättsliga bestämmelser, dels bestämmelser som gäller krav på kreditgivares och kreditförmedlares rörelse. Direktivet är huvudsakligen ett minimidirektiv. Direktivet hindrar alltså inte medlemsstaterna från att behålla eller införa striktare bestämmelser för att skydda konsumenten. Utskottets förslag i korthet antar regeringens lagförslag och avslår ett motionsyrkande där det föreslås att en del av en paragraf i förslaget till ändringar i konsumentkreditlagen ska avslås. Jämför reservation 1 (M, C, KD). Regeringen föreslår att bolånedirektivet huvudsakligen genomförs dels genom ändringar i konsumentkreditlagen (2010:1846), dels genom en ny lag om verksamhet med bostadskrediter. Vidare föreslås följdändringar i ett antal lagar. I propositionen anför regeringen att konsumentkreditlagen redan innehåller bestämmelser som är tillämpliga på bostadskrediter och att flera av bolånedirektivets bestämmelser inte kräver något särskilt genomförande i svensk rätt. finns det nya bestämmelser i bolånedirektivet som behöver genomföras. Det gäller bl.a. i fråga om vilka krediter som ska omfattas av de särskilda regler som ska gälla för bostadskrediter. Regeringen gör bedömningen att de bestämmelser i bolånedirektivet som inte har någon motsvarighet i konsumentkreditdirektivet, men som behandlar närliggande frågor om näringsidkarens skyldigheter i förhållande till konsumenten, lämpligen bör genomföras i konsumentkreditlagen och anpassas till den lagens struktur och systematik. Det handlar bl.a. om bestämmelser om information som ska lämnas till konsumenten, förbud mot s.k. kopplingsförbehåll och åtgärder för att minska konsumentens riskexponering vid bostadskrediter i utländsk valuta. Bolånedirektivet innehåller även bestämmelser som gäller krav på kreditgivares och kreditförmedlares rörelse. Det handlar bl.a. om regler om tillstånd för och tillsyn över verksamhet, kunskap och kompetens hos personal och interna rutiner för hantering av olika frågor. Regeringen anser att dessa bestämmelser är av sådan näringsrättslig art att de inte lämpligen bör genomföras i konsumentkreditlagen. Genomförandet av dessa bestämmelser, som är jämförbara med regler som finns för andra aktörer på finansmarknadsområdet, bör i stället ske i näringsrättslig lagstiftning. Regeringen gör bedömningen att det är mest ändamålsenligt med en sammanhållen näringsrättslig reglering i en ny särskild lag. Den nya lagen bör så långt som möjligt följa den struktur och systematik som är gemensam för de flesta lagar som reglerar finansmarknadens aktörer. Den nya lagen och lagändringarna föreslås träda i kraft . Regeringen föreslår att de nya bestämmelserna om bostadskrediter som införs i konsumentkreditlagen ska gälla • krediter som är förenade med panträtt i fast egendom, tomträtt eller bostadsrätt eller liknande rätt eller som är förenade med motsvarande rätt i byggnad som inte hör till fastighet • krediter som tas i syfte att förvärva eller behålla äganderätt till sådan egendom, om det inte är fråga om en tillfällig finansieringslösning under övergången till ett annat finansiellt arrangemang och krediten har en obestämd löptid eller ska återbetalas . De föreslagna lagändringarna innebär därutöver sammanfattningsvis följande. Kreditgivare och kreditförmedlare som uppträder som ombud för dessa ska tillhandhålla allmän information om de bostadskrediter som de erbjuder konsumenter. Informationen ska innehålla uppgifter om bl.a. kreditavtalets löptid, kreditkostnaden och vilka räntor som erbjuds. Vid marknadsföring av konsumentkrediter ska näringsidkaren, om någon annan sifferuppgift än den effektiva räntan anges i marknadsföringen, även lämna information om antalet avbetalningar. Den effektiva räntan ska anges i marknadsföringen på ett minst lika framträdande sätt som andra förekommande räntesatser. Näringsidkaren ska innan ett bostadskreditavtal ingås ge konsumenten anpassad information om bostadskrediten genom ett standardiserat EU-faktablad. Förhandsinformation genom det standardiserade ska inte lämnas när det gäller en bostadskredit där kreditfordran ska betalas först i samband med att den egendom som utgör säkerhet överlåts med anledning av att låntagaren uppnår en viss ålder eller på grund av låntagarens sviktande hälsa eller död. För sådana bostadskrediter ska i stället gälla vissa informationsbestämmelser för konsumentkrediter i allmänhet. Kreditförmedlare av bostadskrediter ska innan en kreditförmedling inleds lämna information till konsumenten som särskilt avser kreditförmedlarens verksamhet, bl.a. uppgifter om huruvida kreditförmedlaren uteslutande arbetar med vissa kreditgivare och om avgifter och provision. Om information inte lämnas i den omfattning och på det sätt som föreskrivs i de föreslagna informationsbestämmelserna kan ingripanden göras enligt marknadsföringslagen (2008:486). Näringsidkaren ska inte kunna kräva att konsumenten, för att få en bostadskredit, också måste köpa andra finansiella produkter eller tjänster (kopplingsförbehåll). Näringsidkaren ska dock kunna kräva att konsumenten tillsammans med bostadskrediten öppnar ett konto eller ansluter sig till en tjänst som möjliggör betalningar av krediten. En obligatorisk betänketid för bostadskrediter föreslås. Näringsidkaren ska i ett bindande erbjudande om en bostadskredit ge konsumenten minst sju dagars betänketid för att överväga erbjudandet. Vidare föreslås särskilda bestämmelser om kreditprövningen när det gäller en bostadskredit. Näringsidkaren ska bl.a. på ett lämpligt sätt kontrollera de uppgifter som är nödvändiga för kreditprövningen. Konsumenten ska informeras om vilka handlingar och andra uppgifter som han eller hon behöver lämna för kreditprövningen och att brister i detta avseende kan leda till att bostadskrediten inte beviljas. Om uppgifter kommer att inhämtas från en extern databas, ska konsumenten även upplysas om detta. En kreditprövning som gäller en bostadskredit ska inte till övervägande del få grunda sig på den ställda säkerhetens värde. Detta ska dock inte gälla för bostadskrediter där kreditfordran ska betalas först i samband med att den egendom som utgör säkerhet överlåts med anledning av att låntagaren uppnår en viss ålder eller på grund av låntagarens sviktande hälsa eller död. Om en kredit inte beviljas, ska konsumenten underrättas om orsaken till det. Referensräntor som ligger till grund för ränteändringar ska vara tydliga och tillgängliga för konsumenten. En kreditgivares underrättelse om en ränteändring ska innehålla en upplysning om hur konsumentens betalningar påverkas av ränteändringen. I fråga om en bostadskredit ska konsumenten underrättas personligen om en ny referensränta senast i samband med nästa avisering eller kontoutdrag, om ränteändringen enbart beror på en ändring i en referensränta som kreditgivaren inte har något bestämt inflytande över. Om konsumenten begär det, ska kreditgivaren ge konsumenten information om vad en förtidsbetalning av skulden innebär. Informationen ska innehålla en uppskattning av eventuella kostnader för konsumenten och förklaringar av de antaganden som uppskattningen bygger på. Näringsidkaren ska upplysa konsumenten om huruvida rådgivning om bostadskrediter erbjuds honom eller henne. Om sådan rådgivning erbjuds, ska konsumenten få information om vilket produktsortiment rådgivningen utgår från, vilka avgifter som är förknippade med den och huruvida rådgivningen är oberoende. Näringsidkaren ska dokumentera vilka råd som har lämnats och vad som i övrigt förekommit vid rådgivningstillfället. Om informationen inte lämnas i den omfattning och på det sätt som föreskrivs, kan ingripanden göras enligt marknadsföringslagen. I fråga om en bostadskredit som är förenad med säkerhet i egendom ska näringsidkaren, tillsammans med och i samma form som ett bindande erbjudande till konsumenten, förklara hur den erbjudna räntan för en bostadskredit har bestämts. Konsumenten ska informeras om den genomsnittliga räntan för motsvarande krediter, kreditgivarens finansieringskostnad för krediten och de faktorer hänförliga till konsumenten, krediten och säkerheten som har beaktats vid räntesättningen. Näringsidkare som tillsammans med en bostadskredit erbjuder andra finansiella produkter eller tjänster än ett konto eller en annan tjänst som möjliggör betalningar av krediten ska förklara för konsumenten vilken ränta konsumenten erbjuds om ett bostadskreditavtal i stället ingås separat. Förklaringen ska också omfatta vilka avgifter och andra kostnader som de andra produkterna eller tjänsterna medför. Om konsumenten begär att få förklaringar under avtalets löptid för en bostadskredit, ska kreditgivaren ge konsumenten sådana. Näringsidkaren ska senast när ett bindande erbjudande om en bostadskredit lämnas föra en diskussion med konsumenten om amortering och lägga fram ett förslag till en individuellt anpassad amorteringsplan som ska ligga i konsumentens långsiktiga intresse. Konsumenten ska ha rätt att under kreditavtalets löptid få ett nytt förslag på amorteringsplan, om hans eller hennes förhållanden har förändrats på något sätt som har betydelse för amorteringsvillkoren eller om det annars finns skäl för det. För att en kreditgivare ska ha rätt att ändra räntan för en bostadskredit på en s.k. villkorsändringsdag, ska det vara fråga om en kredit med en löptid i stället . Den nya lagen om verksamhet med bostadskrediter Lagförslaget innebär bl.a. följande. Lagen ska gälla yrkesmässig verksamhet med kreditgivning, kreditförmedling och rådgivning i fråga om bostadskrediter till konsumenter. Lagen innehåller bestämmelser om krav på tillstånd för att utöva verksamhet med bostadskrediter, om hur verksamheten ska bedrivas och om tillsyn och ingripanden. som driver verksamhet enligt lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse ska inte behöva tillstånd enligt den nya lagen, men ska följa vissa bestämmelser i den. Särskilda bestämmelser ska finnas för utländska kreditgivare och kreditförmedlare som vill verka i . Kreditgivare och kreditförmedlare som regleras i den nya lagen ska inte behöva tillstånd enligt lagen (2014:275) om viss verksamhet med konsumentkrediter eller anmäla sig enligt lagen (1996:1006) om anmälningsplikt avseende viss finansiell verksamhet. Lagen innebär vidare skärpta regler för rådgivning avseende bostadskrediter. Som huvudregel ska bara de som har rätt att ägna sig åt kreditgivning eller kreditförmedling avseende bostadskrediter få tillhandahålla rådgivning om sådana krediter. Rådgivningen om bostadskrediter ska utgå från aktuella upplysningar om konsumentens ekonomiska och personliga situation samt önskemål och särskilda krav. Den som utför rådgivningen ska bedöma ett tillräckligt stort antal bostadskreditavtal. De bostadskreditavtal som rekommenderas ska vara lämpliga för konsumenten, och rimlig hänsyn ska tas till de risker för konsumenten som kan uppstå under kreditavtalets löptid. En kreditgivare får inte utge sig för att tillhandahålla oberoende råd-givning. Detsamma gäller för kreditförmedlare som verkar som ombud för eller har nära förbindelser med en kreditgivare. En oberoende rådgivare får inte ta emot ersättning i samband med rådgivningen från någon annan än konsumenten. Kreditgivare och kreditförmedlare ska i sin verksamhet med bostadskrediter handla hederligt, rättvist, transparent och professionellt med beaktande av konsumentens rättigheter och intressen. Verksamheten ska grunda sig på information om konsumentens förhållanden och särskilda krav och på rimliga antaganden om riskerna för konsumenten under kreditavtalets löptid. Kreditgivare och kreditförmedlare ska ha personal, inklusive dem som direkt leder eller ansvarar för arbetet med bostadskrediter, som har tillräcklig kunskap och kompetens för att sätta samman, erbjuda, bevilja eller förmedla bostadskreditavtal eller ge råd om bostadskrediter. Om en kompletterande tjänst tillhandahålls tillsammans med en bostadskredit, ska personalen även ha tillräcklig kunskap om den tjänsten. En kreditförmedlare av bostadskrediter får utge sig för att vara oberoende endast om kreditförmedlaren utgår från ett tillräckligt stort antal kreditavtal från kreditgivarna på marknaden. Den kreditförmedlare som utger sig för att vara oberoende får inte ta emot ersättning i samband med kreditförmedlingen från någon annan än konsumenten. En kreditgivare ska fastställa och tillämpa riktlinjer för sin utlåning, inbegripet vilken typ av egendom som accepteras som säkerhet för en bostadskredit. Vidare ska en kreditgivare vid värdering av konsumentens bostad när denna ställs som säkerhet för en bostadskredit se till att i förväg fastställda riktlinjer tillämpas. ska utöva tillsyn enligt den nya lagen om verksamhet med bostadskrediter. tillsyn ska omfatta att verksamheten drivs enligt den nya lagen, andra författningar som reglerar verksamheten och interna instruktioner som har sin grund i författningar som reglerar företagets verksamhet. Tillsynen ska även avse att verksamheten drivs enligt respektive företags bolagsordning eller stadgar, om det är fråga om en svensk kreditgivare eller kreditförmedlare. och ska ha ett delvis gemensamt tillsynsansvar över aktörer som driver verksamhet med bostadskrediter. ska kunna begära upplysningar från de företag som står under inspektionens tillsyn. Vidare ska inspektionen få genomföra undersökningar hos en kreditgivare, en svensk kreditförmedlare eller en utländsk kreditförmedlare som har filial i . Om en kreditgivare, en svensk kreditförmedlare eller en kreditförmedlare från ett land utanför EES åsidosätter sina skyldigheter, ska kunna förelägga denne att vidta åtgärd , utfärda ett förbud att verkställa ett beslut eller utfärda en anmärkning. Om en överträdelse är allvarlig, ska kreditgivarens eller kreditförmedlarens tillstånd återkallas eller, om det är tillräckligt, en varning meddelas. Återkallelse ska dessutom kunna ske i vissa särskilda situationer, t.ex. om kreditgivaren eller kreditförmedlaren har överlåtit hela sin verksamhet eller har fått sitt tillstånd genom att lämna oriktiga uppgifter. Ett beslut om återkallelse av ett tillstånd ska få förenas med ett förbud att fortsätta verksamheten. ska även kunna besluta om hur verksamheten ska avvecklas. ska få förena ett föreläggande eller förbud med vite. Om någon driver verksamhet med bostadskrediter utan att vara berättigad till det, ska få förelägga den som driver verksamheten att upphöra med den. får förena ett beslut om varning eller anmärkning med en sanktionsavgift. Sanktionsavgiften ska bestämmas till ett belopp mellan och . Avgiften får inte överstiga av verksamhetens omsättning för det närmast föregående räkenskapsåret. I vissa fall ska omsättningen kunna uppskattas. När storleken på avgiften fastställs ska särskild hänsyn tas till hur allvarlig en överträdelse är och hur länge den har pågått. beslut enligt den nya lagen ska få överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd ska krävas vid överklagande till kammarrätten. ska få bestämma att ett beslut om förbud, föreläggande eller återkallelse ska gälla . I motion 2016/17:183 av m.fl. (M, KD) yrkas att ska avslå regeringens förslag till lag om ändring i konsumentkreditlagen i de delar det avser 13 b § andra stycket 2 (yrkande 1). Enligt motionärerna är det inte säkert att det skulle gynna konsumenterna att lagstifta om att information ska lämnas om kreditgivarens finansieringskostnad. Vissa remissinstanser, bl.a. , anser att ett förslag om ökad öppenhet om bolåneräntan riskerar att konkurrensen blir sämre, vilket skulle drabba konsumenterna. Motionärerna anser att den information som konsumenten ska få rätt till i samband med kreditförfrågan enligt de föreslagna ändringarna i konsumentkreditlagen i övrigt är tillräcklig. Utskottet konstaterar inledningsvis att det har väckts ett motionsyrkande som går emot regeringens lagförslag endast när det gäller förslaget till ändring i konsumentkreditlagen i den del det avser 13 b § andra stycket 2. I paragrafen föreslås en skyldighet för näringsidkaren att förklara för konsumenten hur den erbjudna räntan för vissa bostadskrediter har bestämts. I andra stycket anges vilken information som förklaringen ska omfatta. Förklaringen ska innehålla information om 1. den genomsnittliga räntan för motsvarande bostadskrediter, 2. kreditgivarens finansieringskostnad för motsvarande bostadskrediter med samma räntebindningstid som den som konsumenten erbjuds och 3. vilka faktorer hänförliga till konsumenten, krediten och säkerheten som näringsidkaren har tagit hänsyn till vid bestämmandet av räntan. Utskottet anser i likhet med regeringen att det är angeläget att konsumenter ges bättre möjligheter att förstå hur räntan bestäms vid bostadskreditavtal. På så sätt förbättras konsumentens möjligheter att påverka sin privatekonomi. En tydligare räntesättning ger dessutom konsumenten ökade förutsättningar att jämföra olika kreditarrangemang och välja det alternativ som passar honom eller henne bäst. Regleringen om den generella information som en kreditgivare ska lämna om räntesättningen enligt föreskrifter bör därför kompletteras med en skyldighet att lämna information om räntan till varje enskild konsument. Informationsskyldigheten innebär att konsumenten även ska få de förklaringar som behövs för att han eller hon ska kunna förstå informationen. När det gäller informationens omfattning anser utskottet, i motsats till motionärerna, att konsumentens intresse av ökad transparens överväger eventuella nackdelar. Enligt utskottet saknas således anledning att, som motionärerna önskar, undanta kreditgivarens finansieringskostnader från informationsskyldigheten. I propositionen anför regeringen att den avser att följa upp utvecklingen till följd av en förändrad informationsskyldighet. Utskottet välkomnar en sådan uppföljning. Mot denna bakgrund anser utskottet att bör anta ändringen i konsumentkreditlagen i denna del och avslå motionsyrkandet. har i ärendet framfört synpunkter på utformningen av de föreslagna ändringarna i konsumentkreditlagen i de delar som rör kapitalfrigöringskrediter. De synpunkter som tagits upp av har bemötts i propositionen. Regeringen gör i propositionen bedömningen att någon särskild definition av begreppet kapitalfrigöringskrediter inte bör införas i konsumentkreditlagen. Regeringen anför att det på bolånemarknaden synes råda olika uppfattningar om vad begreppet bör innefatta.