bet · H301JuU19 · 2016-03-23 00:00:00 — Bestämmelser om hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation, hemlig övervakning av elektronisk kommunikation, hemlig kameraövervakning, hemlig rumsavlyssning och kvarhållande av försändelse finns i 27 kap. RB. Hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation innebär att meddelanden som överförs i ett elektroniskt kommunikationsnät från t.ex. ett telefonnummer i hemlighet avlyssnas eller på annat sätt tas upp 18 §. Tvångsmedlet kan användas på både muntlig och skriftlig kommunikation. Det får användas vid förundersökning som rör brott för vilket det inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse samt försök, stämpling eller förberedelse till sådant brott om den gärningen är straffbelagd. Det får också användas vid förundersökning som gäller ett brott med lägre straffminimum, om det kan antas att brottets straffvärde överstiger fängelse . Tvångsmedlet får endast användas om någon är skäligen misstänkt för ett brott och åtgärden är av synnerlig vikt för utredningen av brottet. Hemlig avlyssning får inte göras av telefonsamtal eller meddelanden mellan den misstänkte och hans eller hennes försvarare. Hemlig övervakning av elektronisk kommunikation innebär att uppgifter i hemlighet hämtas in om meddelanden som i ett elektroniskt kommunikationsnät överförs till ett telefonnummer eller annan adress och om vilka elektroniska kommunikationsutrustningar som funnits i ett visst område. Meddelanden får också hindras från att nå fram. Däremot ges inte tillgång till innehållet i meddelanden, utan det som hämtas in är trafikuppgifter och lokaliseringsuppgifter. Tvångsmedlet får användas om någon är skäligen misstänkt för ett brott för vilket det inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse eller för vissa angivna brott, nämligen dataintrång, barnpornografibrott som inte är ringa, narkotikabrott och narkotikasmuggling. Det får också användas vid misstanke om försök, förberedelse och stämpling till nämnda brott, om en sådan gärning är straffbelagd. får detta tvångsmedel även användas i syfte att utreda vem som skäligen kan misstänkas för brottet, men då får det endast gälla inhämtning av uppgifter i förfluten tid. Det gäller alltid att åtgärden ska vara av synnerlig vikt för utredningen. Hemlig kameraövervakning innebär att fjärrstyrda tv-kameror, eller liknande utrustning, används för optisk personövervakning vid förundersökning i brottmål (20 a §). Tvångsmedlet omfattar inte ljudupptagning (se prop. 1995/96:85 s. 38). Regleringen av vilka brott som tvångsmedlet får användas på är densamma som för hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation. Huvudregeln är att tvångsmedlet endast får användas om någon är skäligen misstänkt för ett brott och det är av synnerlig vikt för utredningen. Om det vid användning av något av de ovan angivna hemliga tvångsmedlen kommer fram uppgifter om ett annat brott, s.k. överskottsinformation, får uppgifterna användas för att utreda det brottet om det är föreskrivet fängelse för brottet och det inte kan antas leda endast till böter eller om det finns särskilda skäl. Uppgifter om förestående brott får alltid användas för att förhindra brottet. Hemlig rumsavlyssning innebär att tal i enrum, samtal mellan personer, möten m.m., där allmänheten inte har tillträde, avlyssnas eller spelas in. Tvångsmedlet får användas vid förundersökningar där straffminimum är fängelse , spioneri av normalgraden och s.k. statsstyrt företagsspioneri samt vid misstanke om försök, förberedelse eller stämpling till sådana brott (20 d §). Hemlig rumsavlyssning får användas vid en förundersökning av vissa andra brott, bl.a. människohandel, våldtäkt, utpressning (grovt brott), grovt barnpornografibrott, övergrepp i rättssak (grovt brott) och grovt narkotikabrott, om det med hänsyn till omständigheterna kan antas att brottets straffvärde överstiger fängelse. Vidare får tvångsmedlet bara användas om någon är skäligen misstänkt för ett brott och åtgärden är av synnerlig vikt för utredningen. Lagen (2007:979) om åtgärder för att förhindra vissa särskilt allvarliga brott ger de brottsbekämpande myndigheterna möjlighet att använda sig av hemliga tvångsmedel i sin underrättelseverksamhet (s.k. preventiva tvångsmedel). Avsikten är att förhindra sådana brott som riktas mot de allra viktigaste samhällsvärdena. En förutsättning är att det finns särskild anledning att anta att en person kommer att begå något av de brott som räknas upp i lagen, bl.a. sabotage, uppror, spioneri och terroristbrott. Tvångsmedlet måste dessutom vara av synnerlig vikt för att förhindra sådan brottslighet. I den s.k. inhämtningslagen (2012:278) regleras inhämtning av uppgifter om elektronisk kommunikation i de brottsbekämpande myndigheternas underrättelseverksamhet (prop. 2011/12:55, bet. 2011/12:JuU8, rskr 2011/12:212 och 2011/12:213). Lagen innebär att olika regler gäller för underrättelseverksamhet och förundersökningar eftersom de styrs av olika principer och målsättningar I lagen (2003:289) om elektronisk kommunikation, förkortad LEK finns bestämmelser om lagring av abonnemangsuppgifter. Vissa bestämmelser i knyter an till regler om hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation och hemlig övervakning av elektronisk kommunikation. I lagen finns dessutom bestämmelser som ger bl.a. de brottsutredande myndigheterna möjlighet att utan domstolsprövning få tillgång till vissa uppgifter (6 kap. 22 §). Där anges bl.a. att uppgifter om abonnemang vid misstanke om brott på begäran ska lämnas ut till en åklagarmyndighet, , Säkerhetspolisen eller någon annan som ska ingripa mot brottet (6 kap. 22 § 2) Pågående utrednings- och beredningsarbete Regeringen beslutade om direktiv till en parlamentariskt sammansatt kommitté (dir. 2014:65) med uppdrag att utifrån ett individperspektiv kartlägga och analysera sådana faktiska och potentiella risker för intrång i den personliga integriteten som kan uppkomma i samband med användning av informationsteknik i såväl privat som offentlig verksamhet. Kommittén ska dessutom inom ramen för detta arbete följa upp effekterna i lagstiftningsarbetet av det förstärkta grundlagsskydd för den personliga integriteten som infördes . Kommittén ska vidare följa upp förslag om att inrätta ett integritetsskyddsråd och särskilt överväga om de uppgifter som ett sådant råd i så fall bör ges lämpligen kan fullgöras av en befintlig myndighet. Kommittén ska redovisa sitt uppdrag . I SOU 2015:31 Datalagring och integritet har utredaren haft till uppgift att analysera följderna av att ogiltigförklarade det s.k. datalagringsdirektivet. Utredaren har i samarbete med Brå kartlagt hur , och i sin underrättelseverksamhet tillämpar reglerna om att få del av uppgifter om elektronisk kommunikation. Kartläggningen redovisas i detalj. Utredningen konstaterar att informationen är till stor nytta i verksamheten och att myndigheterna tillämpar reglerna på ett i allt väsentligt tillfredsställande sätt. Utredningen överväger också hur skyddet för den personliga integriteten kan stärkas när det gäller lagring av uppgifter om elektronisk kommunikation för brottsbekämpande ändamål och föreslår vissa justeringar rörande detta, bl.a. att beslut om inhämtning av s.k. abonnemangsuppgifter för brottsbekämpande ändamål i fortsättningen ska få fattas endast av särskilt angivna befattningshavare och ska dokumenteras. Det kan nämnas att Kammarrätten i i ett mål om ett överklagat föreläggande om att återuppta datalagring har begärt ett förhandsavgörande av om huruvida de svenska bestämmelserna om datalagring är förenliga med och tillämpliga EU-rättsliga bestämmelser om enskildas fri- och rättigheter samt med svensk grundlag. tillsatte regeringen en särskild utredare (dir. 2014:164) vars uppdrag är att utreda hur ett mer samlat integritetsskydd kan fungera inom en och samma myndighetsstruktur genom att tillsynen över behandling av personuppgifter samlas hos en myndighet. Utredaren har fått ett tilläggsdirektiv, 2015:139, och uppdraget ska redovisas . Utskottet har tidigare behandlar motioner om att utöka möjligheterna att använda hemliga tvångsmedel, senast (bet. 2014/15:JuU15). Utskottet uttalade att användning av hemliga tvångsmedel alltid ska vara nödvändig, försvarlig och proportionerlig samt att tillämpningen måste leva upp till högt ställda rättssäkerhetskrav. Utskottet avstyrkte därför de aktuella motionsyrkandena. Utskottet delade heller inte önskemålet i ett motionsyrkande om att ändra reglerna för användandet av abonnemangsuppgifter och avstyrkte även denna motion. För en effektiv brottsbekämpning är det i vissa fall nödvändigt att myndigheterna har tillgång till hemliga tvångsmedel. Användningen av hemliga tvångsmedel medför emellertid inskränkningar i grundläggande rättigheter som skyddas av regeringsformen och . Som utskottet tidigare uttryckt måste det därför alltid göras en noggrann avvägning mellan intrånget i den enskildas integritet och det intresse som lagstiftningen har till syfte att värna. För att ett tvångsmedel ska få användas bör krävas att det framstår som nödvändigt, proportionellt och försvarligt i ett demokratiskt samhälle. Som framkommer ovan pågår det ett omfattande utredningarbete, som bl.a. syftar till att stärka skyddet för den enskildes integritet, vilket utskottet ser positivt på. Vidare är det för utskottet en självklar utgångspunkt att tvångsmedelsreglerna och deras tillämpning måste leva upp till högt ställda rättssäkerhetskrav. Utskottet, som vidhåller sin tidigare inställning i dessa frågor, är inte berett att föreslå några ändringar av lagstiftningen i enlighet med önskemålen i motion 2015/16:2827 (SD) yrkandena 3–6. Frågor om domstolsförhandlingar m.m. Utskottets förslag i korthet avslår nio motionsyrkanden om bl.a. ordning och säkerhet i domstolarna, förstärkt vittnesskydd och försöksverksamhet med tv-sända rättegångar. Jämför reservationerna 5 (M), 6 (SD), 7 (C) och 8 (M) Ordning och säkerhet i domstolarna I kommittémotion 2015/16:2303 framför m.fl. (M) i yrkande 6 att det är angeläget att arbetet fortsätter med att säkerställa att domstolarna är, och upplevs som, trygga för brottsoffer, vittnen, parter och alla andra aktörer. (M) efterfrågar i motion 2015/16:707 ett förstärkt vittnesskydd och ett rättsväsende som tydligt markerar mot de som skrämmer vittnen. Motionären pekar särskilt på problemet att personuppgifterna för den som vittnar i en domstol blir offentliga. Även i motion 2015/16:2976, av (KD), framförs ett liknande förslag. I motion 2015/16:1487 efterfrågar och (båda M) en utredning av befintliga vittnesskyddsåtgärder och deras effektivitet samt en bred inventering av åtgärder för att förbättra skyddet för vittnen. I kommittémotion 2015/16:2303 framhåller m.fl. under yrkande 9 betydelsen av mer information om vikten av att vittna samt påpekar att det är angeläget att samhället reagerar på otillbörlig påverkan av vittnen. Motionärerna föreslår att en skärpning av straffen för övergrepp i rättssak bör övervägas. och (båda SD) framför i kommittémotion 2015/16:2820 att det bör finnas en grupp inom polisen som är inriktad på grov organiserad brottslighet och specialutbildad inom vittnesskydd. Motionärerna yrkar att det ska tillsättas en utredning över hur vittnesskyddet kan förbättras samt en tydlig budgetering för att hantera de extrakostnader som ett utbyggt vittnesskydd medför. Fotografering och tv-sändning av rättegångar (M) lyfter i motion 2015/16:2131 vikten av öppenhet i domstolarna. Det är viktigt för demokratin att allmänheten har reell insyn i rättegångar. Motionären efterlyser därför ett avskaffande av förbudet mot fotografering i rättssalar (yrkande 2) och införande av försöksverksamhet med tv-sända rättegångar där domstolen naturligtvis ska kunna förhindra en tv-sändning om det är olämpligt (yrkande 1). Möjlighet att vittna från annan ort. I kommittémotion 2015/16:2403 påpekar m.fl. (C) att många människor är oroliga för att vittna. Därför efterfrågas i yrkande 5 större möjligheter att vittna från annan ort via videolänk. I 5 kap. 1 § (RB) fastslås den grundläggande principen att förhandlingar vid domstolar ska vara offentliga. Denna princip är grundlagsskyddad i 2 kap. 11 § andra stycket regeringsformen. Offentligheten vid en domstol får begränsas endast genom lag. Det är rättens ordförande som ska upprätthålla ordningen vid rättens sammanträden; ordföranden får visa ut den person som stör, och ordföranden får också begränsa antalet åhörare för att undvika trängsel. I 5 kap. 9 § andra stycket stadgas att bildupptagning i eller bildöverföring från rättssalen får ske endast om lagen tillåter det. I rapporten i domstol (2012:2) identifierar ett antal åtgärder som har stor betydelse för ordningen i domstolarna och där ytterligare insatser kan effektivisera ordningsarbetet. föreslår bl.a. en ökad närvaro av ordningsvakter i väntsalarna och utökade utbildningsinsatser för de domstolsanställda i bemötande- och ordningsfrågor. har också tagit fram en rapport om säkerheten i domstol för målsägande och vittnen (2014:1). I rapporten identifieras ett flertal åtgärder som bör vidtas för att höja säkerheten för målsägande och vittnen. fick i uppdrag att särskilt redovisa de åtgärder som vidtagits för att förbättra ordningen och säkerheten i domstolarna. I årsredovisningen för Domstolar (se avsn. 4.4, s. 82 f.) lämnas en redovisning rörande detta. I regleringsbrevet har getts i uppdrag att redovisa åtgärder som vidtagits för att förbättra ordningen i domstol och öka skyddet och säkerheten för anställda i domstolen, för parter och andra som deltar i en rättegång samt övriga personer som besöker domstolarna. En säkerhetskontroll i en domstol får genomföras om det behövs för att begränsa risken för att det i en domstols lokaler eller i andra lokaler som används vid domstolsförhandlingar begås brott som innebär allvarlig fara för någons liv, hälsa eller frihet eller för omfattande förstörelse av egendom. Förutsättningarna för säkerhetskontroll anges i 1 § lagen (1981:1064) om säkerhetskontroll i domstol. Bestämmelsen fick sin nuvarande lydelse , då lagen ändrades på vissa sätt för att stärka säkerheten i domstolarna och skapa förutsättningar för alla som besöker eller verkar i en domstol att känna sig trygga och säkra där (prop. 2011/12:63). I detta lagstiftningsärende gjorde ett tillkännagivande om att regeringen borde låta utvärdera säkerheten i domstolarna för målsägande och vittnen. menade att det saknades en heltäckande bild av det arbete som utförs i domstolarna för att skydda målsägande och vittnen och av vilken effekt arbetet haft. Det fanns därför skäl att genomföra en sådan utvärdering (bet. 2011/12:JuU24, rskr. 2011/12:234). I regleringsbrevet för domstolar gav regeringen i uppdrag att genomföra en sådan utvärdering som avsåg. Förbudet mot bildupptagning och bildöverföring Bildupptagning i eller bildöverföring från en rättssal får endast ske om lagen tillåter det (5 kap. 9 § andra stycket ). Med begreppet bildupptagning avses både fotografering, inspelning och direktsändning. I de ursprungliga motiven till anfördes att fotografering i rättssalen i allmänhet verkar störande på förhandlingarna och kan, då det gäller en tilltalad i ett brottmål, vara ägnad att utsätta denne för ett onödigt lidande (NJA II 1943 s. 63). Med hänsyn till detta, och för att undvika ojämnhet i tillämpningen, infördes ett ovillkorligt förbud mot fotografering i rättssalen. Det förklarades att förbudet endast avsåg fotografering under en pågående rättegång. För att rätten själv ska kunna ta upp bilder har särskilda bestämmelser om detta förts in i . Fotoförbudet gäller endast i rättssalen under pågående förhandling, och regeln hindrar inte att fotografier tas utanför rättssalen. Förbudet hindrar inte att en bild som har tagits upp i strid mot förbudet publiceras (att publicera en sådan bild kan dock strida mot pressetiska regler). Fotograferingsförbudet och andra frågor med anknytning till domstolsförhandlingarnas offentlighet behandlades i proposition /05:131 En modernare rättegång. Regeringen uttalade (s. 114) att de överväganden som låg bakom fotograferingsförbudet fortfarande i allt väsentligt gällde. Regeringen la till att fotograferingsförbudet måste anses ha lika stor betydelse för skyddet av målsägandes och vittnens personliga integritet. I i domstol (2012:2) föreslås en översyn av reglerna om fotoförbudet. konstaterar att förekomsten av mobiltelefoner i rättssalarna utgör ett ordningsproblem när de används för att ta fotografier eller spela in video. Det har blivit allt vanligare att parter, vittnen och åhörare blir fotograferade under okontrollerade former av privatpersoner utanför rättssalarna. har i kontakter med domare, externa aktörer och ordningsvakter fått klart för sig att i princip samtliga anser att fotoförbudet bör finnas kvar. Många anser att det främsta skälet för ett fortsatt förbud är omsorgen om målsägandes och vittnens integritetsskydd i lika stor utsträckning som de tilltalades. Verket förespråkar därför en översyn av fotoförbudet samt att man överväger en sanktionsregel för spridning av bilder, oberoende av form och sammanhang, som har tagits i strid med fotoförbudet. Det bör även, enligt verket, införas möjligheter att ingripa mot upptagning av bilder i strid mot fotoförbudet efter det att en förhandling har avslutats. Vidare bör en utvidgning av fotoförbudet till att omfatta alla domstolarnas lokaler övervägas. beslutade regeringen att tillsätta en särskild utredare för att bl.a. se över reglerna om fotografering (dir. 2015:126), se närmare nedan under avsnittet Pågående utrednings- och beredningsarbete. Möjlighet att vittna från annan ort Det finns möjlighet för vittnen och målsägande att närvara via videolänk om det finns skäl för det. Vid bedömningen av om det finns skäl ska rätten särskilt beakta om någon känner påtaglig rädsla för att vara närvarande i rättssalen (5 kap. 10 § RB). I motiven till bestämmelsen (prop. 2004/05:131 s. 94) anges som ett exempel förhör av vittnen och målsägande i mål om åtal mot personer som kan befaras vara knutna till organiserad brottslighet. Ett deltagande via t.ex. videolänk får dock inte ske om det är olämpligt med hänsyn till ändamålet med personens inställelse och övriga omständigheter. De lagändringar som föreslagits i proposition 2015/16:39 En modernare rättegång II träder i kraft . Det innebär möjligheter att i större utsträckning kunna anpassa handläggningen av mål och ärenden till förhållandena i det enskilda fallet och att domstolarnas möjligheter till ljud- och bildupptagningar utnyttjas bättre. Bland annat utökas möjligheterna att ta upp vittnesmål även om den tilltalade inte inställer sig till förhandling. Otillbörlig påverkan av vittne Den som med våld eller hot om våld angriper någon för att denne gjort en anmälan, fört talan, avlagt vittnesmål eller annars vid förhör avgett utsaga hos en domstol eller annan myndighet döms för övergrepp i rättssak till fängelse i högst eller, om brottet är ringa, till böter eller fängelse . Är brottet grovt döms till fängelse i lägst två och i högst (17 kap. 10 § ). (Brå) redovisade i en specialstudie, 2008:23, att anmälningarna om övergrepp i rättssak har ökat. ökade antalet anmälningar om övergrepp i rättssak från drygt 2 400 till drygt 4 100. Detta motsvarar en ökning med . Om ökningen speglar en reell ökning eller om den beror på en ökad anmälningsbenägenhet är dock, enligt Brå, svårt att avgöra. Polisen får enligt 2 a § polislagen (1984:387) bedriva särskilt personsäkerhetsarbete i fråga om vittnen och andra hotade personer. I samband med att bestämmelsen infördes anförde regeringen bl.a. att avsikten var att särskilt personsäkerhetsarbete skulle bedrivas i förhållande till en begränsad krets särskilt hotade personer som har rätt att stadigvarande vistas i landet. I första hand skulle arbetet bedrivas i förhållande till bevispersoner, dvs. misstänkta, tilltalade, målsägande och vittnen som medverkar i en rättegång eller förundersökning om grov eller organiserad brottslighet (prop. 2005/06:138 s. 13–14). Det finns också bestämmelser om sekretess för uppgifter om verksamhet som avser särskilt personsäkerhetsarbete. Den tystnadsplikten ges företräde framför meddelarfriheten. Våga vittna-projektet är ett dialogbaserat relationsskapande arbete med myndigheter som polisen, , tingsrätten, , och vittnesstöd. Projektet består av en fyradagars insats med ett arbete med lärare/skolpersonal och fritidspersonal. Tanken är ge kunskap om rättigheter och skyldigheter när det gäller brott och att vara brottsutsatt. Pågående utrednings- och beredningsarbete hade i uppdrag att utvärdera säkerheten i domstol för målsägande och vittnen. Uppdraget redovisades för regeringen , och slutsatsen är att säkerheten för målsägande och vittnen i allmänhet är god, men att det på vissa områden kvarstår en del förbättrings- och utvecklingsarbete. lämnar även flera förslag om hur myndigheten och domstolarna kan fortsätta arbeta med dessa frågor. ska enligt regleringsbrevet återrapportera vilka åtgärder som vidtagits till följd av rapporten. beslutade regeringen att tillsätta en särskild utredare för att se över bestämmelserna om ordning i domstol och vid behov föreslå förändringar (dir. 2015:126). Utredaren ska analysera de rättsliga förutsättningarna för och, om det bedöms möjligt och lämpligt, föreslå bl.a. ett förbud mot att vid en förhandling bära kläder eller symboler som kan uppfattas som hotfulla av personer som medverkar i förhandlingen eller av domstolens personal, en reglering av bruket av elektronisk utrustning i rättssalarna och ett förbud mot bildupptagning i och bildöverföring från andra delar av domstolsbyggnaden än rättssalen och från området utanför domstolsbyggnaden. Uppdraget ska redovisas . I direktiven hänvisas bl.a. till ett tillkännagivande från om att regeringen bör utreda hur reglerna för ordning och säkerhet i domstolarna kan tydliggöras och skärpas (bet. 2014/15:JuU15, rskr. 2014/15:139). I slutbetänkande Partsinsyn enligt (SOU 2010:14) föreslås bl.a. ett förstärkt skydd för informatörer och andra uppgiftskällor mot att bli röjda genom vittnesförhör i domstol. Förslaget innebär att ett frågeförbud införs i 36 kap. för sekretesskyddade uppgifter som kan röja en informatörs eller en annan uppgiftslämnares identitet. Dock omfattar frågeförbudet inte identiteten på uppgiftslämnare vars uppgifter faktiskt åberopas till stöd för åtalet under förundersökningen. Regeringen () gav en utredare i uppdrag att föreslå åtgärder som ger ett förstärkt skydd för hotade och förföljda personers personuppgifter (dir. 2014:98). I SOU 2015:69 föreslås bl.a. att för att skyddet av personuppgifter ska förstärkas genom att kvarskrivning ersätts med skyddad folkbokföring, som ger ett bättre skydd. Det föreslås också att sekretessen för uppgifter som kan avslöja var personer med skyddad folkbokföring vistas ska stärkas hos alla myndigheter. Utredningen föreslår att ett antal frågor som har betydelse för hotade och förföljda personer utreds. Det gäller t.ex. frågor om huruvida rätten till partsinsyn kan begränsas för förföljare som är motpart till den som är hotad eller förföljd. Slutligen kan nämnas att regeringen överlämnade en proposition om bättre straffrättsliga verktyg mot organiserad brottlighet till (prop. 2015/16:113). Utskottet betonade i betänkande 2014/15:JuU15 (s. 33 f.) att det i kampen mot den grova organiserade brottsligheten är viktigt att kunna genomföra rättegångar på ett effektivt och rättssäkert sätt. Utskottet ansåg att det behövdes en utredning för att tydliggöra och skärpa reglerna kring ordningen och säkerheten i domstolarna. Utredningen skulle enligt utskottet överväga och föreslå ett förbud mot att vid rättegången bära symboler som kan uppfattas som ett hot mot personer som medverkar i rättegången eller mot domstolens personal.