bet · H301KU20d3 · 2016-01-01 00:00:00 — Det har varit betydelsefullt vid mötet i , som jag nämnde, och vid besök i för att träffa vice premiärminister. När president var här på statsbesök kunde representera som vice statsminister vid den avskedslunch för president där också kungahuset deltog. Alla vet att i internationella sammanhang har denna typ av titlar olika innebörd. För några länder är det en honorär titel; man får den efter att man har varit statsråd . I andra länder har den andra betydelser. Men den har otvivelaktigt gett oss fördelar, och jag tycker att det är en bra ordning. (SD): Ska jag tolka det som att statsministern inte fäster någon annan vikt vid det? Om vi jämför med att olika länder kan lägga olika betydelse i titeln vice statsminister så medför titeln i ingenting. Är vi överens om det? : Nej, det är fel tolkning. Jag har utnämnt en vice statsminister för att det har betydelse i en representativ roll att företräda som vice statsminister. Vad frågan åsyftade, som jag uppfattade det, var om det innebär några större beslutsbefogenheter vad gäller regeringens politik. Varje statsråd har att representera och ge uttryck för vad tycker. Detta är en representativ roll, och det är så den också fullföljs. (MP): Tack så mycket, statsministern! Så här i efterhand, med facit i hand, ser du att man lite tidigare eller tydligare kunde ha kommunicerat detta att vice statsministern inte också var statsministerns ställföreträdare? : Som har sagts har det i formell mening skötts helt korrekt. Den dokumentation vi har lämnat är de förordnanden som jag har beslutat om vad gäller statsråd och § 5-förordnanden. Hade jag fattat beslut om en ställföreträdare hade det kommit till del. kom det inget sådant, vilket innebär att något sådant beslut inte har fattats. Naturligtvis kunde informationen ha varit bättre. Jag tänker inte strida för att den inte kunde ha varit bättre. Jo, det kunde den ha varit. Men i formell mening har det, enligt min uppfattning, hanterats korrekt. (C): Av det svar som KU fick av Statsrådsberedningen framgår det att var ställföreträdare för enligt beslut , och var motsvarande enligt beslut . Statsminister har beslutat att inte utse någon ställföreträdare. Vi har förstått att det inte är ett förbiseende, utan statsministern ville inte ha som sin ställföreträdare. Är det inte en brist att inte ha någon utpekad ställföreträdare om stats- ministern av någon anledning inte själv kan fullgöra sitt uppdrag? : Eftersom regeringsformen föreskriver att statsministern kan men inte måste utse en ställföreträdare har man i regeringsformen gett uttryck för att det är ett val för statsministern att göra. Jag har följt regeringsformen och valt att inte göra det, naturligtvis medveten om att i det fall jag inte kan uppfylla mina uppgifter går den in som har varit statsråd längst. Det innebär inget försvårande av regeringsarbetet, för det har regeringsformen redan täckt. Det är frivilligt att göra det, och jag har valt att inte göra det. (C): Men det blev en oklarhet utåt. Det tog innan det blev klart utåt att vice statsministern inte är statsministerns ställföreträdare. Var inte denna oklarhet en brist? : Vid regeringsbildningen och när beslut hade fattats, vid expedieringen, informerades om vilka beslut jag hade fattat med anledning av regeringsbildningen. Det gällde vilka statsråd som hade blivit förordnade och andra förordnanden. Där framgår tydligt att det inte har fattats något beslut om ställföreträdare. Det framgår också av de protokoll som har fått del av att i min frånvaro har lett regeringssammanträdet och att har varit närvarande. Det har inte varit något hemlighållande. Jag säger åter att informationen utåt kunde ha varit tydligare på denna punkt. Jag hävdar dock att det var korrekt handlat formellt sett. (V): Herr ordförande! Jag kan inte låta bli att associera till vårt statsskick. Man brukar säga om vår statschef att det enda som finns kvar är en plym. Det är bara representativa uppgifter och inget annat. Ska man tolka det som att titeln vice statsminister hänger ihop med den traditionen, att det är bara en plym och inte mer än lite representativa uppgifter? : Herr ordförande! Nej, jag tycker att det är för slarvigt beskrivet. Det är viktigt för i olika sammanhang att det finns en vice statsminister som närvarar när statsministern inte kan närvara. Det gav ökad talartid och en större roll vid i . Det gav också en viss tyngd vid avskedslunchen för president när han var här på statsbesök. Då representerade vice statsministern när statsministern inte kunde vara där. Det gav också större tyngd vid ett besök i för del. Det har alltså betydelse. Men återigen: Alla länder vet att ”vice” i detta fall betyder olika i olika länder. Det har betydelse, så jag vill inte säga att det är bara en plym. Regeringsformen ger detta utrymme, och det utrymmet har jag använt. (L): Ordförande! Åhörarna kanske funderar på varför vi diskuterar så mycket vem som har vilken titel. Anledningen till att frågan har kommit upp är att det har varit så att den som har varit vice statsminister också har varit ställföreträdande, och statsministern gick nu ifrån det förhållningssättet. Det är därför vi diskuterar detta. Denna fråga blir som viktigast i en krissituation. Då kan det vara viktigt att även personer utanför regeringen och vidare än talmannen känner till vem som ska träda in som ställföreträdare för statsministern. Om det alltid har varit vice statsministern som har varit ställföreträdare och det plötsligt ändras, fanns det då inte anledning att informera fler personer om hur det var, kanske svenska folket eller i alla fall en större krets än den som fick informationen? : Formellt fullgör jag min informationsskyldighet när jag vid expediering lämnar över vilka beslut som har fattats i anslutning till regerings- bildningen, vilka statsråd som är förordnade och vilka så kallade § 5-förord- nanden som därutöver har beslutats. Av regeringsformen framgår att jag kan fatta beslut om ställföreträdare, och då hade det naturligtvis också delgivits . fattade jag inte något sådant beslut, och då framgår det också av regeringsformen vem som inträder i statsministerns ställe, nämligen den som har varit statsråd längst tid. Talmannen informerades muntligen om att vice stats- minister inte är detsamma som ställföreträdare enligt regeringsformen. (L): Vad var det som gjorde att man frångick tidigare praxis att vice statsministern också är ställföreträdande? Vad är de sakliga skälen till att inte ska vara ställföreträdande? : Det är upp till statsministern att avgöra det, och det finns i min regering flera som har varit statsråd tidigare. Den som har varit statsråd längst tid ska tjänstgöra, och det tycker jag är en vettig ordning. Dock ville jag att skulle få den här representativa rollen, och då var det naturligt för mig att utse till den. Den finns inte om- nämnd i regeringsformen som sådan, och därmed menar jag att det finns utrymme för statsministern att fatta ett beslut om att utse en vice statsminister och att tilldela denne de uppgifter som statsministern vill. (L): Var för oerfaren för att kliva in i en sådan här roll? Var det att man har varit statsråd tidigare som var avgörande? Eller var det något som kom fram i förhandlingen med ? : Det finns ledamöter i dagens svenska regering som har varit statsråd tidigare. Jag har en möjlighet att utse en ställföreträdare, men jag måste inte utse en ställföreträdare. Jag valde att inte utse någon ställföre- trädare, väl medveten om att regeringsarbetet ändå fungerar om jag inte kan vara närvarande eftersom det regleras i regeringsformen vem som då leder det. Dock tyckte jag att det skulle finnas en mer representativ roll som vice statsminister. Som jag har redogjort för vid ett flertal tillfällen har detta varit till gagn för . Skånberg (KD): Ordförande! Tack statsministern för svaren på frågorna så här långt. Från , då statsministern muntligt informerade tal- mannen om att inte var ersättare för honom, fram till , när genom en läcka publicerade att det var fallet, visste ingen mer än statsministern, säkert , förmodligen och den informerade talmannen vem som var ersättare för statsministern. Är det rätt uppfattat? : Herr ordförande! Det där om en läcka kommenterar jag inte. Som sagt: Vad jag lämnar in till är vilka beslut jag fattar. enligt regeringsformen fatta beslut om ställföreträdare. Då lämnas ett sådant besked in till , precis som jag lämnar in beslut om förordnanden av statsråd och så vidare. Om jag inte lämnar in ett sådant dokument har inte något sådant beslut fattats. Dessutom har tidigare fått protokoll från regeringens sammanträde där det framgår att har lett regeringens sammanträde när jag har varit frånvarande som har varit där. Jag menar att jag i formell mening har delgivit precis utifrån fakta. Men informationen utåt kunde naturligtvis ha varit bättre om jag hade gjort på ett annat sätt. Men formellt har det handlats enligt regeringsformen och de förpliktelser som statsministern har. Skånberg (KD): Ordförande! som upptäckte detta skriver : språkrör är vice statsminister – men får ändå inte hoppa in som ersättare för (S). I stället är det som har den rollen i regeringen. Enligt uppgifter till ville S-ledningen inte ge Romson ansvaret för att leda landet i en eventuell krissituation. Jag ber inte statsministern att kommentera en tidningsuppgift. Men jag vill ta upp detta med en eventuell krissituation, för det är faktiskt det som allt kokar ned till. Om det händer något som gör att statsministern är förhindrad att utföra sitt uppdrag, vilka är informerade? Jag vill fråga: Var informerad om det här förhållandet till ? : Herr ordförande! Vi har informerat enligt gängse rutiner. Åter- igen: När det inte finns något beslut fattat har ju regeringsformen hanterat detta. Endera utses en ställföreträdare, och då vet man att det är den personen. Om det inte utses någon ställföreträdare – vilket det inte gjordes i det här fallet och därför inte meddelades till – då är det den person som har varit statsråd längst tid som tjänstgör. Där är regeringsformen klar, och det är den som jag har använt. Om det finns en praxis att den som enligt regeringsformen har varit ställföreträdare också har titulerats ”vice statsminister” ger det mig enligt min uppfattning ändå utrymme, eftersom möjligheten att utse en vice statsminister inte täcks in i regeringsformen. Skånberg (KD): Ordförande! Känner statsministern till något enda annat förhållande där ”vice” inte innebär ”ställföreträdande” när vi talar om statliga ämbeten? Detta är, såvitt jag kan förstå, ett absolut unikt förhållande som var okänt för svenska folket från till och tydligen också är okänt för . – det är ju den allmänna kunskapen – säger att vice statsministern är lika med ersättaren för statsministern. Det är alltså den allmänna meningen. Detta är ett unikum. Det har varit okänt för alla utom för en mycket trång krets: statsministern, den som verkligen var ersättare, den som inte var ersättare och talmannen. Därför frågar jag: Var partiledarkretsen underrättad? Var krigsdelegationen underrättad? Var någon utöver den här kretsen på fyra personer underrättad? : Herr ordförande! Jag informerar inte om vilka beslut som jag inte fattar. Jag informerar om vilka beslut som tas. Jag fattar beslut om vilka statsråd som utses och vilka § 5-förordnanden som ges. Om jag hade utsett en ställföreträdare hade det meddelats. När det inte görs föreskriver regerings- formen att det är den som har varit statsråd längst tid som fullgör statsministerns uppgifter när den inte kan. Det torde kanske vara en av de mest grundläggande regler som vi har, och det är den som gäller. Skånberg (KD): Ordförande! En krissituation – det ska handlas snabbt, det ska täckas upp, det ska vara glasklart vem som är statsminister. Detta säkerställde statsministern genom att talmannen fick veta det här förhållandet – men inga andra. Är det verkligen ansvarigt? : Jag har informerat. Jag har använt det utrymme som regeringsformen föreskriver och ger mig utrymme till. Jag har informerat, formellt, om precis de beslut som är fattade. Jag har valt att inte informera om de beslut jag inte har fattat. Däremot tyckte jag att det fanns anledning att redovisa för talmannen hur det förhöll sig. Finns det inget beslut fattat om ställföreträdare för statsministern träder den in som har varit statsråd längst tid, och det vet alla. Ordföranden: Då har vi ställt frågor i en första runda och ska se om det finns några frågor kvar. Tiden är lite knapp, men om vi formulerar frågorna och svaren kort tror jag att vi ska kunna reda ut detta. (M): Ordförande! Jag vill komplettera Skånbergs fråga lite. Det finns ytterligare en källa som likställer vice statsminister med ställföreträdande, och det är Statsrådsberedningens eget pm 2014:1, det vill säga statsministerns eget kanslis pm. Jag har ytterligare en fråga: Var det ett medvetet val att inte aktivt informera om att statsrådet inte är vice statsminister på samma sätt som alla tidigare vice statsministrar i har varit? Var det medvetet? : har också frågat efter en lista över vilka som har varit vice statsministrar eller något sådant. Det finns ingen sådan lista på , för det finns ingen sådan förteckning. Den positionen är inte hanterad på det sättet, utan det finns en lista över vilka som har varit utsedda ställföreträdare och, där det inte har funnits en ställföreträdare utsedd, vilka som då har tjänstgjort i egenskap av längst tid som statsråd. Det säger något om att vice statsminister på det sättet inte är så etablerat, att det finns till exempel på ingen förteckning över sådana. Dokumentet 2014:1 har jag svårt att förhålla mig till. Jag vet inte exakt vad ledamoten avser. (M): Det finns i det underlag som vi har fått inför den här utfrågningen. Men var det alltså en medveten mörkning gentemot det svenska folket att inte informera tydligt om att statsrådet inte var ställföre- trädare för statsministern? : Nej, det var ingen medveten mörkning. Jag har informerat om de beslut som tagits. De beslut som är fattade är fattade enligt regeringsformen, och den information som jag har lämnat till är helt i enlighet med de besluten. (S): Jag har inga fler frågor. (SD): Jag ställde ganska många frågor i den första frågerundan, så jag ska egentligen bara ställa en kort, avslutande fråga. till det debacle som detta tilltag ledde till, när det uppdagades, ponera att stats- ministern skulle bilda ny regering med till exempel . Skulle han då utse en sådan här rent representativ vice statsminister på samma sätt en gång till, eller skulle statsministern agera på något annat sätt och i så fall hur? : Herr ordförande! Det är en helt hypotetisk fråga. Jag har valt den här modellen, och det är den som gäller . Jag har utsett en vice statsminister. Jag menar att det utrymmet finns enligt regeringsformen. Som jag redogjorde för finns det inte ens på någon förteckning över vilka som har kallats ”vice statsminister”. Det finns däremot en förteckning över vilka som har varit ställföreträdare. Regeringsformen ger statsministern en bred möjlighet att forma sin regering. Jag har använt den, och jag har informerat i korrekt ordning. (SD): Det är alltså inga generella lärdomar som har dragits av detta, utan det får bli från-fall-till-fall-basis, och det skulle mycket väl kunna tänkas bli en ny rent representativ vice statsminister på samma sätt som , en gång till? : Eftersom statsministern enligt regeringsformen har väldigt vida befogenheter att utse statsråd, hur många man vill, deras ansvarsfördelning, vilka uppgifter respektive statsråd ska ha, måste varje statsminister få fatta de besluten – det är det regeringsformen faktiskt har gett statsministern möjlighet till. Jag har gjort det, och jag har informerat om vilka beslut som jag har fattat. (MP): Jag har inga ytterligare frågor. Jag tycker att det mesta har kommit fram. (L): Jag har en fråga kring vad statsministern har sagt , att du lever under devisen att inte informera om beslut som du inte fattar. Det kan låta rimligt . Men du informerade ju talmannen om det beslut som du inte fattade. Varför skulle talmannen få reda på beslut som du inte fattar men inte vi andra? Vi menar att det var i sin ordning att talmannen kände till detta, att det klargjordes för talmannen att så var fallet. Skånberg (KD): Ordförande! Vi har alltså fått statsministerns besked att det var en mycket trång krets som visste om detta. Det fanns fördelar med att var representativ. Men detta att man höll den stora allmänheten över världen okunnig om att det inte var statsministerns ersättare hade en del nackdelar också. Jag tänker på när kallade terrorattacken i en ”olycka”. Då gick det ut över hela världen som att det var vice statsministern för som hade påstått detta. Det blev en jättestor nyhet, och man uppfattade att det var position, eftersom det var vice statsministern som hade sagt det. Var det – sett nu i backspegeln – så klokt att ge den osynliga befogenhet som en omvärld uppfattade som att hon också var ersättare? : Herr ordförande! Jag vänder mig mot ”trång krets” och ”osynlig”, vänder mig mot de begreppen. Beslut har fattats i full öppenhet enligt regeringsformen. Jag har redogjort för vilka beslut som har fattats. Då framgår det väldigt tydligt i samband med expedieringen, när jag lämnar över de beslut som är fattade, att inget beslut har fattats om ställföreträdare. Det står regeringschefen fritt att göra det, huruvida hen vill eller inte vill fatta de besluten, och det är informerat till riksdag om detta. Skånberg (KD): Så det är i sin ordning att talmannen visste om det här förhållandet men att svenska folket inte visste om det, att omvärlden inte visste om det och inte ens visste om det? Visste kungen om det? : Jag säger att vi har informerat precis enligt gängse rutiner. Jag vet inte om jag har så mycket mer kommentarer. Jag tycker att jag har förklarat vilka beslut som jag har fattat, och det är inte medvetet så att det skulle hållas inom någon trång krets, som det låter här. Formella beslut är fattade och informerade. I och med att talmannen informerades vet också om När information lämnas i samband med expediering ser också alla precis öppet vilka beslut som har fattats, och det har inte fattats något beslut om ställföreträdare för statsministern. Skånberg (KD): Visste kungen om det? : Exakt när information lämnades … Vi lämnar information regelbundet till hovet också vid regeringens bildande, och jag utgår från att det också framgick där. Ordföranden: Då går vi vidare till sista ärendet för dagen, som är granskningsärende 28. Det handlar om statsminister ansvar för information om ansvarigt statsråd för EU-politiken. Statsministern är välkommen att inleda även . : Herr ordförande, ledamöter! Detta ärende handlar om att jag har valt att dela upp ansvaret för den övergripande EU-politiken mellan mig och utrikesminister i stället för att tillsätta ett särskilt statsråd med ansvar för EU-politiken. Det handlar också om vem som representerar vid allmänna rådets möten. Regeringsformen ger stor frihet åt statsministern att avgöra hur regeringens arbete ska organiseras. Det är statsministern som avgör hur många statsråd regeringen ska bestå av och hur ansvarsfördelningen mellan statsråden ska se ut. Det finns inte – och bör heller inte finnas – någon förutbestämd modell för antal statsråd eller ansvarsfördelning. Varje statsminister måste ha möjlighet att skapa den organisation som hen anser vara mest ändamålsenlig. har varit medlem i EU , och det påverkar oss på många plan. Det är därför självklart att varje statsråd också ska hantera EU-frågorna inom sitt ansvarsområde. När det gäller de övergripande EU-frågorna bedömde jag det vid regerings- bildningen ändamålsenligt för den här regeringen att både jag som stats- minister och som utrikesminister skulle ha ett ansvar. Ansvaret mellan mig och är så fördelat att hon ansvarar för frågor om Europeiska unionens utvidgning och ändringar i . Dessutom deltar hon vid allmänna rådets möten. Jag ansvarar för övriga europeiska integrationsfrågor av så kallad hori- sontell karaktär, som EU:s långtidsbudget och arbetet mot EU:s institutioner. Jag ansvarar också för förberedelser av , ett ansvar som har ökat i betydelse med tanke på att det hölls totalt åtta möten jämfört med normalt fyra. Att dela upp ansvaret för den övergripande EU-politiken mellan stats- ministern och utrikesministern i stället för att tillsätta ett särskilt statsråd ligger i linje med den integrerade roll som EU-politiken har i regeringsarbetet. Jag är övertygad om att en sådan ordning i nuvarande läge ger goda möjligheter till påverkan och inflytande på europeisk nivå. När det gäller representant i allmänna rådet vill jag framhålla att det inte förekommer att regeringschefer deltar på mötena i allmänna rådet. Enligt min mening är det då lämpligast att utrikesminister Många av de frågor som hanteras på allmänna rådets möten ligger inom ansvarsområde, och det är också i enlighet med hur många andra medlemsländer representeras vid allmänna rådets möten. Den valda ansvarsfördelningen för EU-politiken har bidragit till ett effektivt arbete som främjar intressen. Därmed, herr ordförande, är jag beredd att svara på utskottets frågor. Ordföranden: för inledningen! Jag lämnar ordet till anmälande parti, som är . (M): Tack, herr ordförande! Tack också till statministern för den inledande kommentaren. Ärendet handlar också om att informationen från regeringen ska uppfattas som korrekt och att saklighetskravet i regeringsformen ska följas. I samband med regeringsbildningen kommunicerades det ut att statsrådet ansvarar för EU-politiken. ser man när man går in på regeringens hemsida och klickar på EU-politik att det är väldigt tydligt att det är statsministern som är ansvarigt statsråd för EU-politiken. Min första fråga är om statsministern anser att informationen från regeringen om vilket statsråd som är ansvarigt för EU-politiken är tillräckligt tydlig. : Herr ordförande! Det som görs här är att är den enda fackministern som har ansvar för horisontella EU-frågor. I övrigt är det statsministern. Sedan har alla respektive statsråd ansvar för sina EU-frågor inom sina respektive ansvarsområden, men den enda fackministern som har frågor av horisontell karaktär är som jag nämnde . (M): Det har funnits en praxis när det gäller vem som ersätter statsministern i allmänna rådet, i alla fall. Då har det varit så att det har varit närmaste person – i detta fall, om det hade varit så att skulle ersätta statsministern och hade förhinder, skulle det ha varit kabinettssekreteraren. Men vi har noterat att när hon har haft förhinder för att ta sig till allmänna rådet har ersatts av statssekreterarna vid Statsrådsberedningen. Då är min andra fråga vad det är som har föranlett ändringen av praxis. : Återigen, herr ordförande: ger stor frihet åt statsministern att avgöra hur ansvarsfördelningen ska ske. Det är naturligt att deltar på allmänna rådets möten eftersom ingen regerings- chef deltar där. Jag är naturligtvis fullt medveten om att när jag utser henne till den här uppgiften inte heller kommer att kunna närvara vid alla tillfällen. Då är det enligt min uppfattning ett bra val att statssekreterare representerar. (M): framgår det ju i den skriftväxling som har skett med att när andra statsråd är nere i och har förhinder ersätts de i enlighet med den praxis som tidigare gällt, det vill säga med närmaste medarbetare. Vi ställde frågan om man har ersatts av någon annan än sin egen statssekreterare, och den frågan svarade man nej på. tredje fråga är då varför förfarandet i dessa fall skiljer sig från det som har gällt med statsrådet . : Återigen: Det är upp till statsministern att besluta om ansvarsfördelning. har uppgiften också att delta vid allmänna rådets möten. När hon inte kan göra det har uppgiften gått till statssekreteraren för bland annat EU-frågor på Statsrådsberedningen, vilket jag inte tycker är så märkligt. Jag tycker att det är naturligt, och det har fungerat bra.