bet · H301SoU18 · 2016-02-29 00:00:00 — Där sa man: Varför kan vi inte köra bussen, som kör upp på färjan och hämtar alla barnen, till flera kommuner så att vi kan dela det ansvaret? Det skulle man kunna tänka sig som en del av det här. Det är framför allt i syfte att säkra de här tre grundläggande delarna. Vi har också haft förslag när det gäller ensamkommande som försvinner, för det tycker vi också är en stor del i det här. Redan i början på det här året hade vi en samling av myndigheter och diskuterade hur man på ett bättre sätt kan ta till vara erfarenheterna – internationellt, till exempel – av vart barn som försvinner tar vägen och även ge stöd till HVB för att möta de barn som riskerar att försvinna men också de barn som kommer tillbaka. Man vet nämligen utifrån statistik att en del barn kommer tillbaka. Detta så att man kan få en bättre bild men också arbeta aktivt med det i boendena. Det efterlyste de här myndigheterna. Det tredje som jag tycker är viktigt är förslag, som handlar om boendeformerna men också om rättigheter för barn i den sociala barnavården. Jag tror att det är grundläggande att vi tittar på vad man har rätt till i den situationen. , : Vad gäller att förbättra situationen i har vi jobbat i 1 ½ år med en nationell handlingsplan, där vi har fått med oss regering och SKL på en rad åtgärder. De åtgärderna är minst lika aktuella – man måste höja lönerna, sänka arbetsbelastningen och förbättra villkoren för att locka tillbaka till de erfarna socionomer som har stor kompetens och erfarenhet av att utreda barn och unga. Många av dem som väljer att gå över till konsultföretag och göra samma jobb fast för en privat arbetsgivare säger just det: Jag gör samma jobb, jag har en bättre arbetssituation och jag tjänar 4 000–5 000 mer i lön. Vad gäller familjehem handlar det precis som jag sa om stöd, höjda ersättningar, mer utbildning och bättre handledning. Det är en sådan sak som vi hör från familjehem – att man väljer de konsulentstödda företagen, för där får man högre ersättning och mer handledning. Men det blir ju också dyrare för kommunerna att köpa in familjehemstjänster den vägen än att själva rekrytera och ersätta familjehem. Vi tror också, som vi har skrivit i vår rapport, att det behövs fler ankomstkommuner så att det initiala ansvarstagandet kan spridas till fler kommuner. , SKL: Jag noterar med glädje stödet för för den nationella barn- och ungdomsvården. Det är ett exempel på att aktörer med lite olika intressen ändå kan samlas kring en fråga. Det här med att staten skulle kunna ta ett ansvar för ankomsten är vi positiva till från SKL:s sida. Förslaget som tog upp om att fler kommuner kan vara ankomstkommuner är faktiskt realiserat. Tillsammans med myndigheterna, till exempel MSB, har vi engagerat fler kommuner som inte ligger så att säga kustnära eller flygplatsnära. De har blivit ankomstkommuner genom att bussarna har åkt till andra delar av . Det har vi kunnat genomföra med gott resultat. , Forum för familjevård: Precis som på SSR säger tjänar man ett högre arvode om man tar ett uppdrag från ett företag i stället för en kommun. Det är himla synd att det ska vara på det viset, för det kostar såklart kommunen mer pengar. Det handlar också, tycker jag, om min egen status: Varför ska jag göra samma jobb men få så olika lön? Det är klart att jag väljer att jobba mot ett företag som familjehem då jag får bättre arvode och absolut mer handledning. Men jag har en tanke: Varför skulle man inte i kommunen kunna göra en grupp som jobbar mer som ett företag? Det skulle finnas socialsekreterare som tar de tuffare fallen, som oftast kommer från företag. De får jobba helg och ha jour – precis det som vi familjehem efterfrågar. Vi vill få tag i rätt person när det blir kris . Jag vill inte ringa till socialjouren, som har 200 fall och inte vet vad mitt fall handlar om. När det händer någonting vill jag ha tag i en handledare som kan mitt barn eller min placering. Därför skulle man kunna jobba bättre och ha en grupp i kommunen som tar de fall som egentligen brukar komma från företag. Jag tycker också att det handlar jättemycket om att höja familjehemmens status, att man inte ska se ned på familjehem och att de ska ha bättre arbetsvillkor. Det är jätteviktigt för att vi ska få hållbara familjehem i . Ordföranden: Jag vet att det finns fler frågeställningar från utskottets ledamöter, men tyvärr hinner vi inte mer . Vi hoppas såklart att vi får möjlighet att återkomma till er vid sidan om den här hearingen om det är så. Med det lämnar jag ordet till vice ordförande för att avsluta dagens möte. Vice ordföranden: Det är som sagt dags att avrunda och avsluta och naturligtvis tacka alla er som har kommit hit och delat med er av era kunskaper och erfarenheter om detta svåra och utmanande område. Vi i utskottet kallade till denna utfrågning för att skaffa oss kunskap om hur vi ska möta det här på bästa sätt. Vi har fått höra att de här barnen och ungdomarna kan leva i stor utsatthet och stor frustration, att de är utsatta för stora risker och att det finns brister både i våra system och i hur de fungerar. Men vi har också hört mycket positivt. Det finns många goda exempel, som bör spridas. Vi har hört hur kreativiteten kan frodas hos myndigheter och utövare och även att de ensamkommande barnen innebär fler invånare i kommunerna. Där finns det möjligheter och potentialer att ta till vara. Samarbete, flexibilitet, omställningar och förändrade arbetssätt har vi hört talas om. Men det har också höjts ett varningens finger: Vi får inte tubba på rättssäkerhet och kvalitet! Det som var kunskap och beprövad erfarenhet i går kan inte skåpas ut som om det inte är det . Det måste gälla även de här barnen och omhändertagandet av dem. Jag väljer att lyfta fram det som sa om att det finns mycket hopp hos de här barnen. Det kan vi ta med oss när vi går härifrån, tycker jag. Det är allas vårt ansvar att se till att de får behålla det hoppet och att de ges förutsättningar för ett gott liv och att bli goda medborgare i . Tack, allesammans! Ett särskilt tack till vårt kansli, som har uträttat ett fantastiskt arbete för att få det här att fungera på bästa sätt. Tack ska ni ha, allihop! Program och inbjudna deltagare [1] 1 § femte stycket lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande m.fl. [2] Aktuellt om ensamkommande barn & ungdomar (). [3] Prop. 2012/13:162 s. 19.