bet · H301MJU6 · 2016-02-29 00:00:00 — Miljö- och jordbruksutskottets betänkande Utskottet föreslår att avslår motionsyrkanden från den allmänna motionstiden /16 om bl.a. nationalparker, naturreservat, natura 2000-områden, strandskydd och vandringsleder, främst med hänvisning till pågående arbete och gällande regelverk. Vissa motionsförslag tar upp samma eller i huvudsak samma frågor som har behandlat tidigare , och dessa behandlas därför förenklat. I betänkandet finns fyra reservationer (M, SD, C). Ett sextiotal yrkanden i motioner från allmänna motionstiden /16. Utskottets förslag till riksdagsbeslut Ärendet och dess beredning Natura 2000-områden och skyddade områden Motioner som bereds förenklat 1.Nationalparker och naturreservat, punkt 1 (M) 2.Intrångsersättning, punkt 2 (C) 3.Natura 2000-områden och skyddade områden, punkt 3 (SD) 4.Strandskydd och musselodlingar, punkt 4 (M) 1.Motioner som bereds förenklat, punkt 6 (M) 2.Motioner som bereds förenklat, punkt 6 (SD) 3.Motioner som bereds förenklat, punkt 6 (C) 4.Motioner som bereds förenklat, punkt 6 (L) 5.Motioner som bereds förenklat, punkt 6 (KD) Bilaga 1 Förteckning över behandlade förslag Motioner från allmänna motionstiden /16 Bilaga 2 Motionsyrkanden som avstyrks av utskottet Utskottets förslag till riksdagsbeslut 2015/16:264 av (MP), 2015/16:293 av och (båda M) yrkande 1, 2015/16:536 av (M) och 2015/16:2702 av m.fl. (M) yrkande 20. Reservation 1 (M) 2015/16:293 av och (båda M) yrkande 2 och 2015/16:2369 av m.fl. (C) yrkande 19. Reservation 2 (C) Natura 2000-områden och skyddade områden 2015/16:1456 av och (båda M) och 2015/16:2076 av m.fl. (SD) yrkande 8. Reservation 3 (SD) 2015/16:2602 av m.fl. (M) yrkande 13. Reservation 4 (M) 2015/16:893 av (KD) och 2015/16:1711 av (M) yrkande 1. Motioner som bereds förenklat avslår de motionsyrkanden som finns upptagna under denna punkt i utskottets förteckning över avstyrkta motionsyrkanden. På miljö- och jordbruksutskottets vägnar Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (S), (C), (M), (S), (M), (S), (SD), (M), (S), (MP), (M), (S), (SD), (L), (V), (KD) och (S). Ärendet och dess beredning I detta betänkande behandlar utskottet 66 motionsförslag om naturvård och områdesskydd från den allmänna motionstiden /16. Vissa motionsförslag tar upp samma eller i huvudsak samma frågor som har behandlat tidigare , och dessa behandlas därför förenklat. Motionerna tar bl.a. upp frågor om nationalparker, naturreservat, natura 2000-områden, strandskydd och vandringsleder. Utskottet avstyrker samtliga motionsyrkanden, i huvudsak med hänvisning till pågående arbete och gällande regelverk. Vid kammarens sammanträde anmäldes att liberalerna beslutat att byta partinamn till Liberalerna, med förkortningen (L). Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om att förklara som en ny nationalpark, kommunernas möjligheter att inrätta naturreservat, ansvar för naturreservat och lagstiftningens påverkan på äganderätten. Jämför reservation 1 (M). Enligt motion 2015/16:264 av (MP) bör bli nationalpark, eftersom miljön kring med glaciärer, högalpin fauna och djurliv är exceptionell i . I motion 2015/16:2702 av m.fl. (M) yrkande 20 anförs att kommunernas möjlighet att inrätta naturreservat bör utredas i syfte att säkerställa att det nuvarande regelverket inte utnyttjas på felaktiga grunder. Enligt motion 2015/16:536 av (M) bör en översyn göras av lagstiftningen kring naturreservat så att varje reservat har en huvudman som ansvarar för att reservatet sköts enligt intentionen med reservatet, eftersom problem kan uppstå när ett reservat kontrolleras av länsstyrelser i flera olika län. I motion 2015/16:293 av och (båda M) yrkande 1 anförs att en översyn av lagstiftningen om skydd av naturområden, bl.a. naturreservat, är nödvändig eftersom staten har en orimlig påverkan på äganderätten och brukningsrätten på detta område. Som exempel anges att markägare efter en större skogsbrand förlorade brukningsrätten till sin skog när staten, i form av , valde att ta mark i anspråk genom att skydda den som nyckelbiotop. behandling och kompletterande uppgifter Enligt 7 kap. 2 § får regeringen, efter medgivande, förklara ett mark- eller vattenområde som ägs av staten som nationalpark i syfte att bevara ett större sammanhängande område av en viss landskapstyp i dess naturliga tillstånd eller i väsentligt oförändrat skick. Så som miljö- och jordbruksutskottet påminde om i sitt betänkande 2014/15:MJU12 tog fram en nationalparksplan 2008 (Nationalparksplan för – Genomförande 2009–2013, rapport 5839, ). Planen är en samlad redovisning av områden som enligt gällande kriterier är lämpade att ingå i landets nät av nationalparker. Planen var avsedd som ett långsiktigt handlingsprogram och ett underlag för verkets arbete med nya och utvidgade parker. Eftersom planen tidsmässigt löpt ut och det finns ett behov av att göra en ny prioritering av vilka områden från nationalparksplanen som är möjliga att arbeta med har det gjorts en översyn av planen. I Nationalparksplan för – Genomförande 2015–2020 (rapport 6677, ) anförs att det inte är aktuellt att arbeta om själva nationalparksplanen för . Det urval av områden som gjordes i planen är fortfarande de mest relevanta och möjliga områdena i landet för nya nationalparker. Det framhålls också att de områden som inte kan prioriteras kvarstår som intressanta områden att senare påbörja ett arbete med. Utgångspunkten är att alla områden i nationalparksplanen bidrar till det nationella och internationella bevarandearbetet. Vissa områden är dock särskilt viktiga att prioritera –2020 på grund av den befintliga skyddsnivån och internationella åtaganden om skydd av vissa naturtyper. framhåller att en viktig utgångspunkt för genomförandet av föreslagna nationalparker är att ge hög prioritet åt områden vars värden är eller kan bli hotade. Det anförs vidare att det också är viktigt att det finns ett både regionalt och lokalt intresse för en nationalparksbildning och att detta är förankrat i ett inledande samråd eller i en förstudie. Områden som inte är med bland de prioriterade områdena kvarstår i den långsiktiga nationalparksplanen som aktuella områden för ett senare tillfälle eller vid en omprioritering. Ett etappmål till 2020 är att inleda arbetet för tre nya områden och en utvidgning och att fullfölja de pågående nationalparksprojekten. När det gäller frågan om att inrätta naturreservat framgår det av 7 kap. 4 § att en länsstyrelse eller en kommun får förklara ett mark- eller vattenområde som naturreservat i syfte att – bevara biologisk mångfald – vårda och bevara värdefulla naturmiljöer – tillgodose behov av områden för friluftslivet – skydda, återställa eller nyskapa värdefulla naturmiljöer – skydda, återställa eller nyskapa livsmiljöer för skyddsvärda arter. Enligt uppgifter från finns det en relativt god kunskap om var landets mest värdefulla naturområden finns genom olika regionala och nationella inventeringar. Mer konkret innebär arbetet med att hitta lämpliga områden för naturreservat att staten eller en kommun genomför och sammanställer olika typer av inventeringar. framhåller att värdefull information ibland också kan fås från privatpersoner eller ideella organisationer. Resultaten redovisas i ett antal dokument där det framgår vilka områden som t.ex. anses vara de mest värdefulla för friluftslivet eller de mest värdefulla naturmiljöerna (t.ex. riksintressen för friluftsliv, riksintressen för naturvård, Nationalparksplan för , Regionala landskapsstrategier). Innan kommunen fattar ett beslut om att inrätta ett naturreservat måste kommunen samråda med (25 § förordningen [1998:1252] om områdesskydd enligt m.m.). Enligt ska också skälen för beslutet om att bilda ett naturreservat anges (7 kap. 5 § ). Ett kommunalt beslut om att bilda, ändra eller upphäva ett naturreservat kan överklagas till (19 kap. 1 § ). I varje beslut om naturreservat ska det finnas tydlig information om hur, och till vilken instans, det får överklagas. En skötselplan ska ingå i varje beslut om att bilda ett naturreservat. I skötselplanen beskrivs de åtgärder som behöver vidtas i området för att syftet med naturreservatet ska kunna uppnås/tillgodoses, och som får vidtas av förvaltaren inom ramen för dennes befogenheter och ansvar. Enligt kan en skötselplan lämpligen delas in i en beskrivande del och en plandel med mål och åtgärder. Skötselplanen bör ha den inriktning och detaljeringsgrad som behövs för att syftet med naturreservatet ska uppnås/tillgodoses. Hur bevarandemålen följs upp anges i en uppföljningsplan för naturreservatet. framhåller att en del i det samlade arbetet med reservatsbildning bör vara att ta fram en sådan uppföljningsplan och att detta bör göras för varje skötselplan som fastställs. När det gäller förvaltningen av naturreservat är utgångspunkten att den beslutande myndigheten är förvaltare. Enligt vad som följer av 21 § förordningen (1998:1252) om områdesskydd enligt m.m. är eller kommunen förvaltare för statliga respektive kommunala naturreservat, såvida inte förvaltningen överlåts genom ett särskilt beslut. Förvaltningsansvaret ligger alltså primärt hos den myndighet som beslutat om reservatet. eller kommunen får utse en annan förvaltare. Enligt samma bestämmelse kan en sådan förvaltare vara en annan myndighet, en juridisk person eller en markägare med förutsättningar att ha ett sådant ansvar. tog 2004 fram programmet som omfattar perioden –2015 och innehåller riktlinjer och mål för skötsel, förvaltning och nyttjande av främst nationalparker och naturreservat. I programmet behandlas bl.a. frågan om hur naturvården ska arbeta med lokal delaktighet som ett led i att förankra naturvården runt om i landet, om friluftslivets roll i skyddade naturområden och om områdenas betydelse för turism och regional tillväxt. I proposition 2008/09:214 Hållbart skydd av naturområden anför den dåvarande regeringen att det nationella bör kompletteras med regionala, mer konkreta program som är anpassade till de förutsättningar som finns i varje län och att sådana program bör tas fram i samverkan med kommuner och andra berörda aktörer. I propositionen framhålls också att samverkan även bör ske med andra län och med berörda centrala myndigheter. Av regleringsbrev avseende länsstyrelserna framgår att regeringen gav länsstyrelserna i uppdrag att ta fram regionala . Varje medborgares egendom är tryggad genom att ingen kan tvingas att tåla att det allmänna inskränker användningen av mark eller byggnad, utom när det krävs för att angelägna allmänna intressen ska tillgodoses (2 kap. 15 § första stycket regeringsformen), den s.k. proportionalitetsprincipen. Utgångspunkten för naturreservat är att ingrepp som motiveras av hänsyn till naturvårds- och miljöintressen betraktas som angelägna allmänna intressen (prop. 1997/98:45 del 2 s. 97). När en länsstyrelse eller kommun planerar att skydda ett område som naturreservat ska den ta hänsyn till enskilda intressen. Inskränkningarna för den enskilde får inte bli mer omfattande än vad som behövs för att tillgodose syftet med skyddet (7 kap. 25 § ). Bildande av naturreservat innebär alltid inskränkningar i rätten att använda mark- och vattenområden. Därför ska det alltid göras en intresseprövning mellan allmänna och enskilda intressen. En inskränkning i enskilds rätt att använda sin mark eller sitt vatten får inte gå längre än vad som krävs för att syftet med skyddet ska tillgodoses. När det gäller skydd av skog kan , eller markägare ta initiativ till ett formellt områdesskydd, där staten erbjuder ersättning utifrån skogens ekonomiska värde. Naturvårdsavtal, biotopskydd och naturreservat är några exempel på formellt skydd. ansvarar för biotopskyddsområden om biotoperna ligger på skogsmark. På annan mark är ansvarig. Biotopskyddsområdena förvaltas liksom naturreservaten efter avsättningen. Det innebär bl.a. att efterlevnaden av skyddet kontrolleras vid tillsynsbesök och att naturvårdande skötsel ibland utförs för att naturvärdena ska bestå. Markägaren får ersättning för det intrång i sitt brukande som följer av beslutet. Staten ersätter med ett belopp som motsvarar fastighetens minskade marknadsvärde med ett tillägg på . Ersättningen betalas ut som ett engångsbelopp. När det gäller det urval som gjordes 2008 av områden som anses vara de mest relevanta och möjliga områdena i landet för nya nationalparker, noterar utskottet att trots att vissa av dessa områden inte är med bland de prioriterade områdena enligt Nationalparksplan för – Genomförande 2015–2020, kvarstår de i den långsiktiga nationalparksplanen som aktuella områden för ett senare tillfälle eller vid en omprioritering. Utskottet noterar även att ett etappmål till 2020 är att inleda arbetet för tre nya områden och en utvidgning och att fullfölja de pågående nationalparksprojekten. Utskottet konstaterar vidare att syftet med att inrätta ett naturreservat kan variera. Många har som syfte att ge långsiktigt skydd åt olika typer av värdefull natur. Ett syfte kan också vara att tillgodose behov av områden för friluftslivet. När det gäller vilka områden som anses vara de mest värdefulla för friluftslivet eller de mest värdefulla naturmiljöerna, noterar utskottet vidare att det finns ett antal dokument som sammanställer resultat av olika områdesinventeringar som gjorts (t.ex. riksintressen för friluftsliv, riksintressen för naturvård, Nationalparksplan för , Regionala landskapsstrategier). Genom lagar och förordningar säkerställs också att kommuner samråder med innan ett beslut om att inrätta ett naturreservat fattas, att skälen för beslutet anges och att beslutet kan överklagas. När det gäller förvaltningen av naturreservat är utgångspunkten att den beslutande myndigheten är förvaltare men att förvaltningen kan överlåtas genom ett särskilt beslut. Utskottet konstaterar att i varje beslut om att bilda ett naturreservat ska en skötselplan ingå som beskriver de åtgärder som behöver vidtas i området för att syftet med naturreservatet ska kunna tillgodoses. Utskottet noterar att länsstyrelserna fick i uppdrag att ta fram regionala med riktlinjer för skötsel, förvaltning och nyttjande av bl.a. naturreservat och att sådana program, så som anges ovan, bör tas fram i samverkan med bl.a. andra län och berörda centrala myndigheter. Utskottet påminner om att när en länsstyrelse eller kommun planerar att skydda ett område som naturreservat ska den ta hänsyn till enskilda intressen. Inskränkningarna för den enskilde får inte bli mer omfattande än vad som behövs för att tillgodose syftet med skyddet. Utskottet konstaterar också att markägaren får ersättning för det intrång i sitt brukande som följer av beslutet. Staten ersätter med ett belopp som motsvarar fastighetens minskade marknadsvärde med ett tillägg på . Mot bakgrund av det anförda föreslår utskottet att motionerna 2015/16:264 (MP), 2015/16:2702 (M) yrkande 20, 2015/16:536 (M) och 2015/16:293 (M) yrkande 1 lämnas utan vidare åtgärd. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om intrångsersättning. Jämför reservation 2 (C). Enligt motion 2015/16:293 av och (båda M), yrkande 2 bör lagen ändras så att staten får reservera områden på en fastighet i högst utan att ersättning utbetalas till markägaren i fråga. I partimotion 2015/16:2369 av m.fl. (C) yrkande 19 anförs att människors frihet, förfoganderätt och äganderätt ska stärkas, bl.a. genom att tvingande avsättning av skogsmark inte ska vara tillåtet i de fall ersättning inte kan utbetalas vid intrångstillfället. behandling och kompletterande uppgifter Enligt uppgifter från kan intrångsersättningen betalas ut när har godkänt överenskommelsen mellan och markägaren. I vissa fall har fastighetsägaren och beslutsmyndigheten (/kommunen) inte kommit överens om intrångsersättning när beslutet om att bilda ett naturreservat vunnit laga kraft. Då har ägaren rätt att stämma staten eller kommunen på ersättning eller kräva inlösen vid mark- och miljödomstolen. Detta ska ske räknat från det att beslutet vunnit laga kraft annars går rätten till ersättning eller inlösen förlorad. I budgetproposition (prop. 2015/16:1 utg.omr. 20) framhålls att regeringen föreslog en ökning av anslaget 1:16 Skydd av värdefull natur med i vårändringsbudgeten (prop. 2014/15:99) och att regeringen i den aktuella propositionen föreslår en ökning med ytterligare och framåt för skydd av värdefulla områden, framför allt skogar och områden. Därutöver ökas anslaget 1:2 Insatser för skogsbruket inom utgiftsområde 23 med och framåt för skydd av värdefull skog. Enligt propositionen fanns det vid utgången av 2014 ca 1 200 öppna ärenden hos länsstyrelserna om bildande av naturreservat varav nästan 400 ärenden där markersättningsfrågan är helt löst, dvs. att det enda som återstår är att fatta ett formellt beslut om inrättande av reservat. Regeringen framhåller att förutsättningarna för länsstyrelserna att fatta beslut om nya naturreservat ökar genom de förstärkningar som regeringen föreslår på anslaget för att ersätta markägare. Regeringen anför vidare att det är viktigt att länsstyrelserna fattar beslut om att inrätta naturreservat för de områden där markersättningen är helt löst. biföll fördelningen av anslagen inom utgiftsområde 20 i enlighet med regeringens budgetproposition . Utskottet anser i likhet med regeringen att förutsättningarna för länsstyrelserna att fatta beslut om nya naturreservat ökar genom de förstärkningar för att ersätta markägare som anslaget 1:16 Skydd av värdefull natur erhållit genom såväl vårändringsbudgeten som budgeten . Utskottet föreslår därför att motionerna 2015/16:293 (M) yrkande 2 och 2015/16:2369 (C) yrkande 19 lämnas utan vidare åtgärd. Natura 2000-områden och skyddade områden Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om att ompröva skyddsbehov av Natura 2000-områden och att utöka skyddade områden. Jämför reservation 3 (SD). I motion 2015/16:1456 av och (båda M) anförs att en automatisk omprövning av Natura 2000-områden bör ske efter ett visst tidsintervall för att kontrollera att det fortfarande finns ett skyddsbehov. Enligt motion 2015/16:2076 av m.fl. (SD) yrkande 8 bör regeringen verka för att utöka naturreservat och parker. behandling och kompletterande uppgifter Natura 2000-områden utses med stöd av två EU-direktiv: fågeldirektivet (direktiv /147/EG) och habitatdirektivet (direktiv /43/EEG). Enligt uppgifter från är det länsstyrelserna som ansvarar för att ta fram förslag på nya Natura 2000-områden. Det är de områden som har de högsta naturvärdena och som på bästa sätt bidrar till nätverket som ska bli Natura 2000-områden. Under processen har samråd med markägare och berörda myndigheter. Därefter granskar urvalet och föreslår områden till regeringen. Det är därefter regeringen som beslutar vilka av dessa områden som den ska föreslå att upptar i Natura 2000-området. Kommissionen granskar urvalet vetenskapligt och fastställer biogeografiska listor. Enligt habitatdirektivet ska medlemsländerna vidta åtgärder för att bibehålla eller återuppbygga en god bevarandestatus i fråga om naturliga livsmiljöer för vilda levande djur och växter som har betydelse för gemenskapen. Det innebär att förutsättningen för att djuren och växterna ska kunna bevaras i sina naturliga levnadsmiljöer ska upprätthållas. Detta ska även medlemsländerna övervaka enligt artikel 11 i direktivet. Enligt direktivet ska medlemsstaterna utarbeta en rapport om de åtgärder som vidtagits. Rapporten ska bl.a. innehålla information om bevarandeåtgärder och en bedömning av åtgärdernas effekt och de viktigaste resultaten av den övervakning som avses i artikel 11. Denna rapport ska skickas till kommissionen och ställas till allmänhetens förfogande. Regeringen får efter samråd med kommissionen upphäva en förklaring om att inrätta ett särskilt skyddat område enligt något av de två direktiven, om områdets naturvärden inte längre motiverar en sådan förklaring (7 kap. 28 § ). När det gäller skyddade områden framhålls det i budgetpropositionen (2015/16:1 utg.omr. 20) att skydd av dessa områden är centralt för att säkerställa och bevara den biologiska mångfalden i kust- och havsområden. Regeringen bedömer att takten i arbetet med att inrätta skyddet av områden behöver öka för att det ska vara möjligt att nå etappmålet om att av områden ska vara skyddade till 2020. Det anförs vidare att regeringen därför avser att ytterligare stärka arbetet med skyddet av områden och har som ett led i detta gett Havs- och vattenmyndigheten i uppdrag (M2015/771/Nm) att ta fram en handlingsplan för marint områdesskydd. Planen ska vara klar . Utskottet anförde i betänkande 2014/15:MJU12 att det i likhet med regeringen anser att skyddet av områden behöver stärkas. Vidare framhölls att utskottet erfarit att regeringen avser att öka anslaget för åtgärder för havs- och vattenmiljö så att arbetet med att skydda havsområden kan förstärkas. Utskottet välkomnade regeringens ambition att kraftfullt arbeta för att nå miljökvalitetsmålen för hav och vatten och påminde om att Havs- och vattenmyndigheten fått i uppdrag att ta fram en handlingsplan för att etappmålet för det områdesskyddet ska nås. I betänkandet framhölls också att utskottet ansåg att etappmålet för marint områdesskydd är väl avvägt och i överensstämmelse med vad som har överenskommits internationellt. I budgetpropositionen föreslås att såväl anslaget 1:12 Åtgärder för havs- och vattenmiljö, som anslaget 1:17 Skydd av värdefull miljö förstärks. I propositionen anförs att havs- och vattenmiljöarbetet behöver förstärkas, bl.a. för att öka takten i att nå de havs- och vattenrelaterade miljökvalitetsmålen. Det framhålls också att skyddet för biologisk mångfald ska utökas och att flera reservat ska inrättas. biföll fördelningen av anslagen inom utgiftsområde 20 i enlighet med regeringens proposition. Utskottet konstaterar att enligt habitatdirektivet är medlemsstaterna skyldiga att vidta åtgärder för att bibehålla eller återuppbygga en god bevarandestatus i fråga om naturliga livsmiljöer för vilda levande djur och växter som har betydelse för gemenskapen och att de ska rapportera till kommissionen om vilka åtgärder som vidtagits och vilken effekt de har haft. Av framgår även att regeringen efter samråd med kommissionen får upphäva en förklaring om att inrätta ett särskilt skyddat område om områdets naturvärden inte längre motiverar en sådan förklaring. När det gäller skyddet av områden vidhåller utskottet det som anfördes i betänkande 2014/15:MJU12 om att utskottet i likhet med regeringen anser att skyddet behöver stärkas. Utskottet kan även konstatera att såväl anslaget 1:12 Åtgärder för havs- och vattenmiljö som anslaget 1:17 Skydd av värdefull miljö har förstärkts genom det beslut som fattade om fördelningen av anslagen inom utgiftsområde 20 . Utskottet föreslår därför att motionerna 2015/16:1456 (M) och 2015/16:2076 (SD) yrkande 8 lämnas utan vidare åtgärd. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om regler för att förenkla musselodling. Jämför reservation 4 (M). I motion 2015/16:2602 av m.fl. (M) yrkande 13 anförs att reglerna för strandskydd bör ses över för att förenkla för musselodlingar och därmed stärka ett av verktygen i arbetet för en bättre havsmiljö. behandling och kompletterande uppgifter I budgetproposition (prop. 2015/16:1 utg.omr. 23) framhålls att ett flertal initiativ och åtgärder har vidtagits för att stärka samordningen av vattenbrukets utveckling i . Förutom en gemensam myndighetsingång på har en nationell vattenbruksstrategi tagits fram (Svenskt vattenbruk – en grön näring på blå åkrar, strategi 2012–2020) i samarbete med bransch, forskare, intresseorganisationer och myndigheter. Strategin har konkretiserats i en handlingsplan som blev klar (Handlingsplan för utveckling av svenskt vattenbruk – konkretisering av strategi 2012–2020). planeras en halvtidsrapport av arbetet inom handlingsplanen för att identifiera vilka åtgärder och delåtgärder som behöver ytterligare insatser för att kunna genomföras. Utvärdering och slutrapportering ska ske 2021 och redovisas av .