bet · H301MJU20 · 2016-06-14 00:00:00 — Man får känslan av att ni borgerliga vill ha mer av det här bara för att det är så otroligt billigt. Det är det verkligen - det kostar att minska ett ton. Det är mindre än vad en pizza kostar ute på stan. Men ni är mindre nogräknade med att de här projekten verkligen ska leverera. Du sa, , något bra. Du sa att förorenaren ska betala. Ja, men ska inte vi i då ta ansvar för våra utsläpp? När vi säger att vi ska minska med ett ton ska vi på allvar minska med ett ton. Därför vill jag fråga: Varför vill ni ha mer av det här? Om ni tycker att det här är så bra, varför gör ni inte alla utsläppsminskningar i andra länder bara genom uppköp av utsläppskrediter? Den sista meningen är lite absurd. Varför vi inte gör alla utsläppsminskningar i andra länder behöver jag väl knappast svara på. Det är klart att vi gör lejonparten territoriellt i . Det finns säkert både bra och dåliga projekt inom alla områden, och vi vet alla att det finns CDM-projekt som har varit bra och CDM-projekt som har varit dåliga. väljer naturligtvis att bara beskriva de dåliga projekten. Som jag sa i mitt anförande handlar det här definitivt inte om att inte ta ansvar. Jag tycker att beskrivningen av ambitionssänkningar som och gör inte stämmer med verkligheten. Vi har ett ambitiöst mål till 2030 på utsläppsminskningar . I det har sex av sju partier som är med i Miljömålsberedningen sagt att det ska finnas en del kompletterande åtgärder som man ska kunna välja att göra - ned till av dessa. Hur mycket man sedan väljer att göra får väl verkligheten utvisa. Vi får sedermera se vad som händer. måste även komma i konflikt med kostnadseffektiviteten. Till slut finns det projekt som blir så dyra i att utsläppsminskningen inte blir av över huvud taget. Då är det väl ändå bra att vi har satt upp att vi vill kunna utnyttja de flexibla mekanismerna. Vi ska inte glömma bort att det i mångt och mycket handlar om teknik-överföring, kapacitetsuppbyggnad och sådant. Det går säkert att hitta dåliga exempel på det, men det går mycket väl att hitta bra exempel också, även om jag inte har kunskap om detta just . svarade lite på en annan fråga. gick in på Miljömålsberedningens förslag om ett etappmål till 2030. Det i sig är intressant att diskutera. Men det betänkandet är inte ens presenterat, och framför allt ställde jag en konkret fråga om den borgerliga reservationen nr 9 i det här betänkandet. Där säger ni att ni vill öka insatserna. Ni vill alltså ha mer av de flexibla mekanismerna. Jag har i mitt huvudanförande och när jag tidigare debatterade med från och när jag pratar med dig försökt visa att det finns många tveksamma enskilda projekt. Jag tror att de blir tveksamma för att den tidigare borgerliga regeringen gick in med så mycket pengar - jag vill minnas att det var - i alla de här projekten. Man måste helt enkelt köpa upp en otrolig massa projekt. Då hamnar man i kolgruvor i . Man hamnar i storskaliga vattenkraftsprojekt i norra och sådant. Man var inte så nogräknad, helt enkelt. Det verkar som att det för er borgerliga är viktigare att köpa så många krediter som möjligt, för det är otroligt billigt, än att faktiskt fokusera på att göra omställningen här i . Eftersom ni har en reservation om det här, , undrar jag: Hur många flexibla mekanismer ska få användas enligt Liberalerna? Ni säger att ni vill öka insatserna. Den tidigare borgerliga politiken var ju att en tredjedel av klimatåtagandena skulle göras med det här. Är det alltså ännu mer än en tredjedel, , som Liberalerna vill göra genom uppköp av osäkra utsläppskrediter? kanske inte tyckte att jag svarade på frågan, men jag tog egentligen upp detta för att exemplifiera proportionerna. Vad undrade i sin slutfråga i första repliken var ju varför vi inte köper upp alla. Jag tycker att det som står som Miljömålsberedningens förslag visar vilka proportioner vi pratar om. Vi pratar om ett etappmål om en utsläppsminskning på . Man ska kunna använda . Det betyder alltså att är golvet för vad vi ska göra här hemma. Med det resonemang som för undrar jag: Vad resonerar vi om då? Det är ju den här storleksordningen det handlar om. Det borde vara svar nog på frågan. Jag noterade att började prata om och kopplade det till att Miljömålsberedningens mål inte alls är radikala och extrema i förhållande till vår omvärld. Man blev så inspirerad där nere, efter yran i COP 21 i , att man skrev upp procentsiffran lite extra. Man ville känna sig lite extra duktig. Men problemet är att inte förbinder något land till någonting. Man ska skicka in ett papper där man talar om vad man ska göra framöver. Vissa av länderna har tydligt skrivit att de tänker fortsätta att öka sina utsläpp. Därför tycker jag att kopplingen är lite märklig. Jag lyssnade också på . Han försäkrade oss alla att Alliansen lyssnar på oberoende experter och att det är viktigt. har oberoende experter - och - gjort klart att sektorsvisa mål är skadliga. De minskar flexibiliteten och ökar kostnaderna. Ändå vill såväl Liberalerna och övriga Alliansen som Socialdemokraterna ha målet om en fossilfri fordonsflotta. Jag undrar varför. Kommer den olja som vi slutar att använda att försvinna om inte vi köper den? Kommer vi att rädda klimatet på det här sättet? Kommer alla fordonstillverkare att förändra de bilar som de säljer för att vi i vårt land ska ha en fossilfri fordonsflotta? Kommer de andra länderna att ta efter? Det är viktiga frågor att ställa sig i sammanhanget. Det handlar om en kostsam politik som övervältras på företag, konsumenter och skattebetalare. Det som egentligen är en intressant motfråga är: Vad har SD och för belägg för att är det enda land i världen som bryr sig om och att resten avvaktar och inte gör någonting? Det är inte sant. Man måste kunna blicka utåt. Vi pratar nu om transportsektorn. Jag kan hålla med om att sektorsmål generellt inte är en bra idé. Att vi ändå har valt att acceptera det och tycker att det är bra och rimligt att använda transportsektorn beror på att det är en av de absolut mest dominerande sektorerna som vi måste ta oss an först, så att den går att definiera på något annat sätt. Men generellt tycker vi inte att sektorsmål är något bra, av precis den anledning som tar upp: Det är inte kostnadseffektivt. Sedan har vi lite olika roller i den här diskussionen. Politiska målsättningar handlar mycket om vart vi måste komma. Precis som vi har varit inne på ett antal gånger tidigare i debatten handlar det inte om något slags tävling om vem som står på botten och vem som är duktigast eller hur nu har beskrivit det. Det här bygger på vetenskap. Det är inte ens så att den vetenskap som IPCC använder är det värsta scenariot, utan de använder minsta gemensamma nämnare. Jag tycker nog att SD och tar på sig ett väldigt stort ansvar när man säger att det här inte är ett problem. Jag är ganska glad över att det inte är den förhärskande åsikten i . Jag tror att alla älskar . Klimatalarmisterna blev jätteglada, för de fick 1 ½ procent. De fick en ny siffra som var lägre än den förra - i det här sammanhanget vill man ha så låga siffror som möjligt. De så kallade klimatförnekarna var också jätteglada, för det här avtalet förbinder inte någon till någonting. Och alla stora länder var väl glada av samma skäl. Ingen behöver göra någonting. Men det finns också vissa positiva aspekter på . Det kan möjligen leda fram till något längre fram. Det var intressant att höra att och är motståndare till sektorsvisa mål, men man är ändå en del av Miljömåsberedningen som vill ha sektorsvisa mål. Man var en del av en regering som också ville ha sektorsvisa mål när det gäller transportsektorn. Där vill man också ha det, som jag förstod det. Det är lite märkligt att man erkänner att det är dåligt med sektorsvisa mål, men när det kommer till fordonstrafiken ska vi ha ett sektorsvist mål. Det här brukar motiveras med att vi ska gå före. Vi ska lära andra länder att det faktiskt går att få en fossiloberoende fordonsflotta. Men det finns ju ingen empirisk forskning som visar att det stämmer. Oljan kommer att fortsätta att konsumeras. Den olja som inte konsumeras i kommer att konsumeras någon annanstans. är ett litet land. Vi styr inte fordonsutvecklingen globalt. I stället tvingas vi in på ett sidospår med dyra subventioner av etanol och biodiesel. Det kostar många miljarder . Vi kommer att få en fossilfri fordonsflotta, men det är inte effektivt att sätta ett mål till 2030. Vi måste vänta och se hur utvecklingen går. När tekniken är mogen och när den är kostnadseffektiv kommer vi att få detta. Men det blir kanske 2040 eller 2050 - det återstår att se. Att sätta målet till 2030 är ineffektivt och kostsamt. Det är glädjande att höra att och trots allt ser att åtgärden är nödvändig och bara sköt upp den . Frågan kvarstår dock: Vad har för belägg för att inte andra länder jobbar med frågan? Vi kan ju se på den tyska bilindustrin. Vi behöver inte nämna något märke, men varför jobbar de med att ta fram elbilar och sådant? Jag har svårt att tro att ett stort bolag som bara jobbar för den svenska marknaden, utan de har nog andra idéer om att detta är det som kommer att gälla i hela . EU har naturligtvis en väldigt central roll. Jag vet inte om noterade att när kravet på utsläppsminskningar till högst per kilometer kom från EU gick det ganska snabbt att få ned de flesta motorer till det. Tyvärr fuskades det en del med detta, men ett mål i sig kan ju vara teknikdrivande också. Det får vi inte glömma bort. Jag tycker nog att det sista replikskiftet var lite fladdrande från . Man känner att 2030 är ett alldeles för ambitiöst och överdrivet mål, men sedan kan det nog gå av sig självt till 2040. Det verkar som en något fladdrig syn på frågan. Politik är att vilja bry sig om, att orka tänka på någon annan än sig själv, att våga vidga sina vyer till ett större perspektiv och känna ansvar för framtiden . Så skriver musikern och kommunpolitikern från i en av sina sånger som just handlar om politik. Dagens debatt om våra klimat- och energimål handlar om framtiden och om vilka förutsättningar för klimat och livsmiljö som vi vill lämna över till kommande generationer, till våra barn och barnbarn. presenterade sex av de sju partierna som ingått i den parlamentariska Miljömålsberedningen huvudpunkterna i det slutbetänkande som beredningen kommer att lägga fram . Vi har tidigare i debatten hört om de viktiga målen för utsläppen i : ska de vara lägre än 1990, och etappmålet ska vara lägre utsläpp jämfört med . Sedan har vi målet om inrikes transporter. Utsläppen för inrikes transporter ska 2030 vara lägre jämfört med nivå. Det är bra att Miljömålsberedningen i sin debattartikel i lyfter fram de hinder som finns på EU-nivå och som försvårar möjligheterna att nå de mål som vi ska nå upp till. presenterade också sitt betänkande, där tillsammans med fyra andra riksdagspartier efter en bred överenskommelse om energipolitikens inriktning kunde presentera sitt förslag. Det är mycket glädjande. Genom överenskommelsen skapas de stabila förutsättningar som behövs för att frimodiga investeringar i klimatneutral energiproduktion ska kunna genomföras. Med överenskommelsen kan nya förnybara energislag ersätta fossila bränslen som kärnkraften fortsätter att leverera klimatneutral energi. Med en övergång till fossiloberoende transporter följer rimligtvis även en ökad efterfrågan på el. Jag tänker då inte minst på utbyggnaden av laddstationer för elbilar som kommer att kräva en hel del energi. Vi kommer därför, trots insatser som görs för att spara el och minska elkonsumtion, att behöva minst lika mycket el som i vårt land. kan också i tider av elöverskott sälja el till länder på kontinenten och på så vis bidra till att avlasta deras beroende av kol för att producera el. Klimatförändringarna är vår tids största utmaning och kräver såväl regionala och nationella som globala lösningar. Vårt beroende av fossila bränslen är en belastning för både hälsan och miljön och en säkerhetspolitisk risk. När jordens medeltemperatur ökar drabbas utvecklingsländerna särskilt hårt av torka, jorderosion, översvämningar, parasiter och utbredning av tropiska sjukdomar. De rika länderna måste gå före av etiska skäl, menar jag, eftersom vi har ansvar för den absolut största delen av de utsläpp som gjorts och som görs men också för att visa att det är möjligt att ställa om ekonomin. vill säkra den av FN beslutade Gröna Klimatfondens långsiktiga förutsättningar. Fonden finansierar klimatprojekt i utvecklingsländerna. Tiden är på väg att rinna ut om världen ska kunna nå tvågradersmålet. Vi kan se det som att den "ranson" koldioxid som vi har kvar att släppa ut i atmosfären blir allt mindre. Därför är det olyckligt att vissa EU-länder ökar sitt fossilberoende genom förtida kärnkraftsavveckling eller genom rysk fossilgasimport. Det europeiska beroendet av rysk gas bidrar till instabilitet och utsläpp av koldioxid. Flera EU-länder har inte ställt om från kolberoende, medan andra till och med har ökat sitt beroende av fossila källor genom att stänga ned kärnkraft eller investera för lite i förnybara källor. hade en hög ambitionsnivå i de klimatpolitiska förhandlingarna i EU. anser att ska fortsätta att driva på för att EU ska vara ett klimat- och miljöpolitiskt föredöme globalt. Koldioxidskatt på fossila bränslen och ett utvecklat utsläppshandelssystem inom EU är effektiva styrmedel för minskade utsläpp och ett bättre klimat. EU:s mål för minskade utsläpp och energieffektivisering spelar en central roll i arbetet mot miljöförstöring och klimatförändring. har länge varit pådrivande för att utveckla handeln med utsläppsrätter inom EU, EU ETS, som är ett kostnadseffektivt verktyg för att nå klimatmål. Vi anser att handelssystemet med utsläppsrätter bör utvidgas till att omfatta även den övriga transportsektorn som ännu inte deltar i systemet. Jag tänker då framför allt på flyget. De växthusgaser som omfattas av EU:s handelssystem är koldioxid, lustgas och perfluorkolväten, PFC. Det senare används vid tillverkning av elektroniska system och har en stark klimatpåverkan, även om det framför allt är CO2-utsläppen som dominerar. Inom EU täcks av de totala växthusgasutsläppen av handelssystemet med utsläppsrätter. För är motsvarande siffra . anser att alla växthusgaser bör omfattas av EU:s handelssystem med utsläppsrätter. Dagens betänkande innehåller hela 36 reservationer, varav står bakom 12. För att vi inte ska ägna onödigt mycket tid åt voteringar väljer vi dock att här i kammaren enbart yrka bifall till reservation 15 om EU:s långsiktiga klimatpolitik och till den gemensamma alliansreservationen 24 om uppfyllelse av klimatmålet . Vi står inför fullbordat faktum. Människan har redan påverkat klimatet på planeten, och effekterna ser vi . Människor tvingas flytta från torka. Människor tvingas bort på grund av översvämningar. Svält hotar i områden där livsmedelsproduktion omöjliggörs på grund av höjd temperatur och mindre regn. har vi upplevt hur årets alla månader, en efter en, har deklarerats som de varmaste på planeten . Det är uppenbart att vi i världen och i måste planera och arbeta för hur vi ska klara jobb och välfärd i ett förändrat klimat. I klimatskrivelsen som vi nu debatterar bedömer regeringen att anpassningsåtgärder bör vidtas tidigt för att undvika att kostnaden blir större . Det handlar om fysisk planering, kommunikationer, areella näringar, biologisk mångfald och mycket mer. Klimatförändringarna kommer att få en stor inverkan på centrala funktioner också i det svenska samhället. Det är hög tid att ta anpassningsarbetet på allvar. Grunden för det betänkande vi diskuterar är regeringens skrivelse om en kontrollstation för klimatpolitiken. Här fastslås att kommer att nå de klimat- och energipolitiska målen . Vad kan vi konstatera återigen? Jo, att det gick lättare och bättre än vad vi trodde 2009. Det gick lättare och bättre, och vi överträffade målet än en gång, trots vad belackarna trodde 2009. Jag som socialdemokrat är övertygad om att vi hade klarat högre ambitioner. Det har vi hävdat . Kontrollstationer är viktiga, det vill säga att regeringen följer upp hur klarar av att nå de mål beslutat om. Vi socialdemokrater har lagt fram förslag om att det är något som behöver utvecklas, inte bara komma då och då med oregelbundenhet. behöver få årliga rapporter om hur det går med utsläppen, och man behöver regelbundet se en plan från regeringen om hur målen ska nås. De är en del i det vi kallar klimatpolitiskt ramverk. Jag tror nämligen att saker som bokföring, uppföljning och mätning är grunden för en bra och trovärdig klimatpolitik. Ett förslag på ett klimatpolitiskt ramverk, framförhandlat av sju partier, finns nu på regeringens bord från den parlamentariska Miljömålsberedningen. Förslaget innehåller en klimatlag, ett preciserat uppdaterat långsiktigt klimatmål, klimatpolitiska handlingsplaner och ett klimatpolitiskt råd. Till detta läggs nu från beredningen ett slutbetänkande som innehåller förslag till utsläppsbana och mål till 2030 och 2040, sektorsmål för transportsektorn och ytterligare förslag och åtgärder för en långsiktig klimatpolitik. Också här nåddes en bred blocköverskridande överenskommelse där sex av de sju partierna höll ihop slutresultatet. Det är viktigt för leverans. kan regeringen lägga fram förslag till beslut i , trots ett utmanande parlamentariskt läge. Det kommer att bli verklighet. Det är en stabil blocköverenskommelse för ett ambitiöst klimatarbete som bär jobb och välfärd för leverans. Det är bra och viktigt för eftersom det liksom energiuppgörelsen är avgörande för jobben i och vår gemensamma miljö. Det är genom att vi får klarlagt en långsiktig inriktning på klimat- och energipolitiken som vi kan lägga grunden till att kan bli det första fossilfria välfärdslandet. Utan tydlighet och långsiktighet kommer inte investeringen. Det är vad som behövs för att förverkliga de många klimatinnovationer som finns i landet. Då behövs en långsiktig trygghet för investerarna. Regeringen aviserade en storsatsning på grön miljö- och klimatteknik genom att utveckla och tillgängliggöra testbäddar inom miljöteknikområdet, till exempel spetsteknik för hållbar stadsutveckling. Det är välbehövliga besked. krävs också nya innovationer för morgondagens lösningar. Därför är det glädjande att regeringen har pekat ut klimat- och miljöområdet som ett av de viktigaste som ska satsa på. har en statsminister som sätter teknikutveckling och nyindustrialisering högt. Det är en politik som förutom att den leder till hållbar tillväxt kommer att leda till minskade klimatutsläpp och en möjlighet för att nå de mål som har satts upp. som vi tar fram den nya miljötekniken som världen efterfrågar minskar vi arbetslösheten. Det bådar gott. Regeringen stimulerar också med hjälp av direkta investeringar i kommunernas klimatarbete. Klimatklivet får 600 miljoner i delfinansiering till lokala klimatåtgärder. Vi investerar också i lantbrukarnas möjligheter att minska sin klimatpåverkan och bidra till minskad import av fossila drivmedel med hjälp av metangasreduceringsstödet. Investeringar liksom styrmedel, såsom politisk bestämdhet, är grunden för en effektiv klimatpolitik. De drivkrafter som en offensiv klimatpolitik har för teknisk utveckling, innovationer och export är också anledningen till att re-geringen nu tydliggör att mål om att minska utsläppen till 2020 jämfört med till större del ska ske på hemmaplan. Det är nya besked, och det är besked om höga ambitioner - högre ambitioner än den tidigare borgerliga regeringen hade. Det är helt inom beslut. Den borgerliga regeringen bedömde att en tredjedel av minskningen skulle ske genom att räkna in utsläppsminskningar i andra länder i det egna svenska utsläppsminskningsmålet. Den bedömningen kan göras. Den nuvarande regeringen kan göra och gör en annan bedömning. De borgerliga partierna är mycket angelägna om att ska ha möjlighet att klara en del av åtaganden om mål och utsläppsminskningar genom att vidta åtgärder i andra länder - alltså utsläppsminskningar i andra länder som ska räknas av på åtagande. Jag tycker inte att det är speciellt bra. Det är väl också symtomatiskt att i den här debatten är det just detta som de borgerliga partierna gemensamt samlar ihop sig om i sin reservation i detta betänkande. Man slåss med näbbar och klor för att få fortsätta att klara de inhemska utsläppsminskningsmålen genom att investera i andra länder. Låt mig framföra en liknelse för att ni ska förstå vad jag menar och varför jag tycker att det är dåligt. Du har i uppdrag att städa ett rum. Vi säger att det finns tolv hekto damm i rummet. Snabbt kan vi konstatera att den öppna golvytan i rummet går relativt snabbt att städa. Då får du bort sex hekto damm, men sex återstår under soffan, i hörnen och så vidare. Då är frågan om du kan städa grannens rum mot betalning i stället. Grannen säger ja, och du städar grannens öppna yta. Så har du fått ihop tolv hekto. Problemet är att det är skitigt i ditt rum. eller senare måste du ta bort den skiten också. Så är det i , , och . När de har betalat för klimatåtgärder i andra länder finns de skitiga hörnen kvar i . Det kommer att krävas av oss att vi till slut städar också dessa hörn eftersom alla utsläpp ska bort för att vi ska klara de internationella klimatmålen och leva upp till . Vi kommer inte undan hemläxan. Den nuvarande regeringen menar att det är smartare att ha som grundläggande princip att vi ska klara våra egna utsläppsåtaganden med egna utsläppsminskningar, att vi kan höja ambitionerna. Det är för att det behövs men också för att stödja teknikutveckling i , för att öka drivkrafterna för att utveckla ny teknik, för att skapa jobb här hemma och för att exportera de lösningar på klimatfrågan som världen behöver. behöver fler jobb. Därför har regeringen deklarerat en ny inriktning på politiken. Det är en politik som innebär en höjd ambitionsnivå, som driver på och finansierar internationellt klimatarbete mer än någonsin och har bestämt sig för att bidra ytterligare till världens klimatomställning genom att ta ansvar för våra egna utsläppsminskningar på hemmaplan. Jag kan i det sammanhanget passa på att släppa en aptitretare inför kommande valrörelser. Det kommer att krävas en klimatambitiös regering även efter valet om vi ska klara 2020-målet med högre ambitioner. Detsamma gäller för att upprätthålla höga ambitioner i en långsiktig klimat- och energipolitik. Låt mig avsluta med att konstatera att det finns en mängd motioner och reservationer i detta betänkande. För den som inte är så detaljinsatt i svensk politik kan det tyckas finnas en stor oenighet inom politiken. Men det stämmer inte. Inriktningen och det långsiktiga målet att alla utsläpp till slut måste bort är vi överens om brett i riksdag. Det finns ett brett engagemang för en effektiv klimatpolitik i riksdag. Det är något som vi ska vara stolta över. Det finns dock olika synsätt på hur klimatåtgärder ska utformas, i vilken takt de ska sättas in och vem som ska betala. Det stora undantaget i riksdag är ju . De vill inte göra något, absolut inte mer än vi måste. I klartext vill partiet att vi struntar i beslut om klimatmål till 2020 och som har ratificerat och som lades fast 1992. Där slås det fast att det är de industrialiserade länderna som ska gå före, som ska minska sina utsläpp mest och först. Men gör som de brukar. De har en egen introvert tolkning och tycker inte att ska göra någonting. I stället ska andra göra mer. De tror inte på att minska utsläppen i och argumenterar att har så lite utsläpp att det ändå inte spelar någon roll i det stora hela. Tänk om alla tänkte så! Vart skulle det ta oss? För oss socialdemokrater är klimatpolitikens inriktning enkel: De fossila utsläppen måste minska för att upphöra helt. Det handlar om solidaritet och rättvisa. Det handlar om överlevnad. Det handlar om att bestämma sig. Vi har bestämt oss, och regeringen har tydligt deklarerat denna inriktning. ska vara med och leda utvecklingen för ett aktivt klimatarbete, inte ställa sig vid sidan om.