bet · H301JuU18 · 2016-04-07 00:00:00 — Utskottet noterade dock att den utredning som regeringen avsåg att tillsätta om hur straffrätten bidrar till att motverka organiserad brottslighet och gängrelaterad brottslighet, skulle kunna få i uppdrag att överväga olika aspekter på frågan om hur ansvaret för delaktighet i brottslig verksamhet skulle kunna skärpas. De aktuella motionsyrkandena avstyrktes. följde utskottets förslag (prot. 2012/13:74). I betänkande 2014/15:JuU14 behandlades motioner om grov organiserad brottslighet. Utskottet anförde då att ett brott som begås överlagt och inom ramen för en organiserad kriminell verksamhet i allmänhet har ett betydligt högre straffvärde än ett motsvarande brott som exempelvis begås i vredesmod av någon som har haft svårt att besinna sig vid ett enstaka tillfälle. Utskottet ansåg att reglerna om vilka försvårande omständigheter som ska beaktas i straffskärpande riktning inte gav möjlighet att i tillräcklig utsträckning beakta skillnaden mellan dessa båda situationer. Straffen borde därför enligt utskottet generellt skärpas för brott som begåtts inom ramen för en organiserad kriminell verksamhet. Utskottet föreslog därför att skulle göra ett tillkännagivande om att regeringen skulle återkomma till med förslag om skärpta straff för brott som begåtts inom ramen för en organiserad kriminell verksamhet. Utskottet anförde vidare att drivkraften bakom den grova organiserade brottsligheten är möjligheten att tjäna pengar. Det har vidtagits åtgärder för att förbättra möjligheterna att komma åt brottsvinsterna. Myndigheterna prioriterar numera att komma åt de grovt kriminellas tillgångar. Detta har i sin tur underlättats genom de ökade lagliga möjligheterna till s.k. utvidgat förverkande som beskrivs ovan. Utskottet ansåg emellertid att såväl lagstiftningen som myndigheternas arbete kan förbättras. Utskottet noterade att Utredningen om utvidgat förverkande (Ju 2013:07) skulle ha slutredovisat sitt uppdrag (se dir. 2014:22). Utskottet ville understryka vikten av att det skulle presenteras ett förslag som gör att det blir lättare att förverka kriminellas tillgångar. Utskottet föreslog ett tillkännagivande med detta innehåll. Utskottet hänvisade även till betänkandet Organiserad brottslighet – förfälts- och underlåtenhetsansvar, kvalifikationsgrunder m.m. (SOU 2014:63) där det föreslås att den som har ett bestämmande inflytande i en sammanslutning ska kunna dömas för underlåtenhet att hindra brott om han eller hon underlåter att hindra ett brott inom ramen för sammanslutningen. Ansvaret ska gälla sådana brott där underlåtenhet att avslöja brott är straffbelagd. Utskottet ansåg att det finns skäl att ytterligare skärpa och utvidga straffansvaret för underlåtenhet att avslöja och hindra brott och föreslog ett tillkännagivande om att regeringen skulle återkomma till med ett lagförslag i enlighet med detta. När det gällde frågan om att införa en ny lag som kriminaliserar delaktighet i organiserad brottslighet, kriminella nätverk eller organisationer, deltagande i kriminell organisation (DIKO), och ett särskilt regelverk för s.k. DIKO-relaterad brottslighet var utskottet inte berett att ställa sig bakom ett sådant system och avstyrkte därför en motion om detta. följde utskottets förslag (rskr. 2014/15:138). Utskottet anser att den organiserade brottsligheten är en av rättssamhällets största utmaningar. Regeringen har, som nämnts ovan, lämnat en proposition om bättre straffrättsliga verktyg mot organiserad brottslighet. Därutöver har en proposition lämnats om utökade möjligheter till förverkande. Utskottet välkomnar att förslag har lämnats på detta område. När det gäller frågan om att införa en ny lag som kriminaliserar delaktighet i organiserad brottslighet, kriminella nätverk eller organisationer och ett särskilt regelverk för s.k. DIKO-relaterad brottslighet vidhåller utskottet sin tidigare inställning och är därmed inte berett att ställa sig bakom motion 2015/16:2841 (SD). Det straffrättsliga skyddet för transpersoner Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om förstärkning av det straffrättsliga skyddet för transpersoner. Jämför reservation 47 (M, C, L, KD). I partimotion 2015/16:2786 av m.fl. (FP) yrkande 12 begärs ett tillkännagivande om förstärkning av lagstiftningen mot hatbrott. Motionärerna anför att transpersoner inte omfattas av lagtexten om förbud mot hets mot folkgrupp (16 kap. 8 § ). När det gäller straffskärpningsregeln i 29 kap. 2 § 7 kan den visserligen tillämpas även vid brott mot transpersoner, med stöd i lagens formulering ”annan liknande omständighet”. Kännedomen om denna möjlighet varierar dock, och rättstillämpningen riskerar därmed att bli godtycklig. Lagstiftningen måste enligt motionärerna tydliggöras så att transpersoner omfattas. I motion 2015/16:2497 av m.fl. (M) yrkande 2 anförs att straffbestämmelsen om hets mot folkgrupp i bör utvidgas till att även omfatta personernas könsuttryck och könsidentitet. Det skulle innebära att bl.a. transpersoner skulle skyddas av denna lagstiftning. Hatbrott är inte ett brott som uttryckligen regleras i . Avgörande för om ett brott är att anse som ett hatbrott är motivet till brottet. I 16 kap. 8 § föreskrivs att den som i ett uttalande eller i ett annat meddelande som sprids hotar eller uttrycker missaktning för en folkgrupp eller en annan sådan grupp av personer med anspelning på ras, hudfärg, nationellt eller etniskt ursprung, trosbekännelse eller sexuell läggning, döms för hets mot folkgrupp till fängelse i högst eller, om brottet är ringa, till böter. Är brottet grovt döms till fängelse i lägst och högst . Vid bedömande av om brottet är grovt ska särskilt beaktas om meddelandet haft ett särskilt hotfullt eller kränkande innehåll och spritts till ett stort antal personer på ett sätt som varit ägnat att väcka betydande uppmärksamhet. Genom en lagändring som trädde i kraft utvidgades bestämmelsen om hets mot folkgrupp till att avse även hets med anspelning på sexuell läggning. I ärendet, som avsåg bl.a. ändringar i tryckfrihetsförordningen, lämnade justitieutskottet ett yttrande till i de delar som avsåg hets mot folkgrupp m.m. lämnade ett betänkande till kammaren om brottet övergrepp i rättssak m.m. (prop. 2001/02:59, yttr. 2001/02:JuU4y, bet. 2001/02:JuU12, rskr. 2001/02:164, rskr. 2002/03:8, SFS 2002:800). I samband med lagändringen uttalade sig justitieutskottet om huruvida även anspelning på sexuell identitet skulle omfattas av bestämmelsen. Utskottet framhöll att man inte ifrågasatte att enskilda transpersoner ofta drabbas av hot, våld och andra kränkningar och att detta naturligtvis inte var acceptabelt. Enligt utskottet tog bestämmelsen om hets mot folkgrupp dock inte sikte på denna typ av övergrepp mot enskilda. Sådana gärningar är kriminaliserade enligt andra bestämmelser. Utskottet ville understryka att de personer som ingår i beteckningen transpersoner naturligtvis inte är mindre skyddsvärda än andra. Men även om det skulle förekomma hetspropaganda mot transpersoner som grupp saknades det enligt utskottet i varje fall belägg för att detta skulle ha skett på ett sådant sätt att det då skulle kunna motivera någon ytterligare begränsning av yttrandefriheten. Denna grupp borde inte föras in i bestämmelsen om hets mot folkgrupp. Utskottets ställningstagande innebar att regeringens förslag tillstyrktes. Av 29 kap. 1 § framgår att straff, med beaktande av intresset av en enhetlig rättstillämpning, ska bestämmas inom ramen för den tillämpliga straffskalan efter brottets eller den samlade brottslighetens straffvärde. Vid bedömningen av straffvärdet ska beaktas bl.a. den kränkning som gärningen inneburit, vad den tilltalade insett eller borde ha insett om detta samt de avsikter eller motiv som han eller hon haft. Av 29 kap. 2 § 7 följer att det vid bedömningen av straffvärdet för ett brott ska ses som en försvårande omständighet om ett motiv för brottet varit att kränka en person, en folkgrupp eller en annan sådan grupp av personer på grund av ras, hudfärg, nationellt eller etniskt ursprung, trosbekännelse, sexuell läggning eller annan liknande omständighet. Bestämmelsen omfattar således kränkningar av individer och grupper på grund av andra omständigheter som är hänförliga till individen eller gruppen, som liknar de specifika omständigheter som räknas upp i bestämmelsen. Som exempel på sådana omständigheter har i förarbetena nämnts transvestism och transsexualism (prop. 2001/02:59 s. 61). Regeringen beslutade att en särskild utredare bl.a. skulle överväga om det straffrättsliga skyddet för transpersoner ska stärkas (dir. 2014:115). redovisade utredaren sitt uppdrag, Ett utvidgat straffrättsligt skydd för transpersoner m.m. (SOU 2015:103). I betänkandet föreslås bl.a. att hets mot transpersoner som grupp ska kriminaliseras inom , tryckfrihetsförordningens och yttrandefrihetsgrundlagens tillämpningsområden. Vidare föreslås att bestämmelse om hets mot folkgrupp utvidgas så att den omfattar även hot och uttryck för missaktning mot folkgrupp eller annan sådan grupp av personer med anspelning på könsidentitet eller könsuttryck. Motsvarande ändring ska enligt förslaget göras i tryckfrihetsförordningens brottskatalog. Bestämmelsen om olaga diskriminering i 16 kap. 9 § föreslås utvidgas till att omfatta diskriminering på grund av könsidentitet eller könsuttryck. I betänkandet föreslås även att förolämpning med anspelning på könsidentitet eller könsuttryck ska kunna falla under allmänt åtal enligt den särskilda åtalsregeln i 5 kap. 5 § . Enligt förslaget förtydligas bestämmelsen i 29 kap. 2 § 7 genom att det uttryckligen anges att det som en försvårande omständighet ska räknas också att gärningsmannens motiv varit att kränka en person, en folkgrupp eller en annan sådan grupp av personer på grund av könsidentitet eller könsuttryck. har informerat om att betänkandet bereds i . har haft i uppdrag att utveckla arbetet för att bekämpa hatbrott (Ju2014/1684/PO). I uppdraget ingick också att i samråd med och Brå verka för en enhetlig praktisk tillämpning av begreppet hatbrott. Uppdraget redovisades (Rapport . I rapporten anför bl.a. följande. Utöver att stärka förmågan att bekämpa hatbrott i enlighet med regeringsuppdraget, kommer därför att ta ett samlat grepp kring de brott som har den gemensamma faktorn att de hotar de grundläggande fri- och rättigheterna. Polisens åtgärder på detta område tangerar till en del Säkerhetspolisens uppdrag, och därför förstärks också det samarbetet ytterligare genom regelbundna avstämningar på nationell och regional nivå. Polisen kommer att höja sin ambitionsnivå ytterligare och vidga uppdraget från utredning och lagföring till att omfatta ett mer utvecklat brottsförebyggande arbete, främst genom att ta en utökad kontakt och dialog med utsatta grupper, organisationer och personer. Av regleringsbrev framgår att ska redovisa vilka åtgärder som har vidtagits som ett resultat av uppdraget att utveckla arbetet för att bekämpa hatbrott. I kravet på återrapportering ingår att föra ett resonemang kring vilka effekter åtgärderna bedöms ha lett till eller bedöms komma att leda till. Vidare ska redovisningen innehålla en beskrivning av hur myndigheten avser att fortsätta utveckla arbetet för att bekämpa hatbrott. Redovisningen ska lämnas . I budgetpropositionen (prop. 2015/16:1 utg.omr. 4 s. 23) anför regeringen att den lägger stor vikt vid arbetet för att motverka hatbrott. Av redovisning av hur myndigheten avser att utveckla arbetet för att bekämpa hatbrott framgår bl.a. att det i de tre storstadsregionerna ska finnas särskilda hatbrottsgrupper och att övriga fyra polisregioner ska säkerställa att de har motsvarande förmåga. Den satsning som presenterat är enligt regeringen ett steg i rätt riktning och har med den nya nationella myndigheten förutsättningar att genomföras på ett kraftfullt och samordnat sätt. Regeringen anför att den noga följer arbetet och kommer att följa upp att satsningen får avsedd effekt. Åtgärder mot hatbrott kommer även att ingå i den nationella planen mot rasism och liknande former av fientlighet som regeringen kommer att ta fram. Det kan enligt regeringen finnas behov av ytterligare åtgärder för att minska hatbrotten i . Utskottet behandlade motionsyrkanden delvis liknande de nu aktuella i betänkande 2014/15:JuU14 (s. 85) och anförde då att en särskild utredare hade fått i uppdrag att överväga om det straffrättsliga skyddet för transpersoner skulle stärkas. Detta arbete borde enligt utskottet inte föregripas. Utskottet avstyrkte därför motionsyrkandena. följde utskottets förslag (rskr. 2014/15:138). Utskottet konstaterar att den särskilde utredare som hade i uppdrag att överväga om det straffrättsliga skyddet för transpersoner ska stärkas redovisade sitt uppdrag . Utredaren har lämnat ett flertal förslag till lagändringar som bereds inom . Utskottet anser att beredningen inte bör föregripas och avstyrker motionerna 2015/16:2497 (M) yrkande 2 och 2015/16:2786 (FP) yrkande 12. Undangömmande av illegala invandrare Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om kriminalisering av undangömmande av illegala invandrare. Jämför reservation 48 (SD). Enligt motion 2015/16:2834 av och (båda SD) yrkande 11 bör undangömmande av illegala invandrare kriminaliseras. Motionärerna anser att det ska vara olagligt att gömma, hjälpa eller på andra sätt underlätta för illegala invandrare att hålla sig undan från den svenska rättskipningen på liknande sätt som anges i 17 kap. 11 § om skyddande av brottsling. I 17 kap. finns bl.a. bestämmelser om skyddande av brottsling. I 11 § anges att den som döljer en person som förövat brott, hjälper honom eller henne att undkomma, undanröjer bevis om brottet eller på annat liknande sätt motverkar att det uppdagas eller beivras, döms för skyddande av brottsling till böter eller fängelse i högst . För skyddande av brottsling döms också den som undanröjer bevis om brott som är föremål för ett rättsligt förfarande vid eller på annat liknande sätt motverkar att det uppdagas eller beivras. Är brottet grovt döms till fängelse i lägst och högst . Den som inte insåg men hade skälig anledning att anta att den andre var brottslig, döms till böter. Ansvar ska inte dömas ut om gärningen är att anse som ringa med hänsyn till gärningsmannens förhållande till den brottslige och övriga omständigheter. Enligt 20 kap. 7 § utlänningslagen (2005:716) döms den till fängelse i högst eller, när omständigheterna är mildrande, till böter som genom att dölja en utlänning eller genom någon annan sådan åtgärd uppsåtligen hjälper utlänningen att olovligen uppehålla sig i , en annan EU-stat eller , , eller , om detta görs i vinstsyfte. behandlade under förra en liknande motion som den nu aktuella (2014/15:SfU11 s. Utskottet var inte berett att föreslå en utvidgning av bestämmelsen i utlänningslagen och avstyrkte därmed motionen. När det gäller döljande av utlänning bedömer utskottet att reglerna i utlänningslagen – och i tillämpliga fall – är väl avvägda. bör därför inte ta något initiativ med anledning av motion 2015/16:2834 (SD) yrkande 11. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om kriminalisering av skändande av nationalsymboler. Jämför reservation 49 (SD). I motion 2015/16:3113 av (SD) yrkande 2 anförs att skändande av nationalsymboler borde kriminaliseras. Det tidigare förbudet att skända nationalsymboler avskaffades 1971. En ny reglering är angelägen eftersom flaggbränningar och andra provocerande aktioner mot våra nationalsymboler sker allt oftare. I betänkande 2005/06:JuU22, (s. 50) anförde utskottet följande: I 16 kap. 7 § fanns tidigare en bestämmelse som innebar att den som offentligen skymfat flagga eller vapen eller annat rikets tecken kunde dömas för skymfande av rikssymbol till böter eller fängelse . För skymfande av utländsk rikssymbol fanns en motsvarande straffbestämmelse i 19 kap. 10 § samma balk. De nämnda straffbuden upphävdes (prop. 1970:12, första lagutskottets utlåtande nr 47, SFS 1970:225). Utskottet konstaterade i det betänkandet att bestämmelsen om straff för skymfande av utländsk rikssymbol infördes i början av med hänsyn till riskerna för att rikets vänskapliga förbindelser med främmande makt skulle störas och att straffskyddet för svensk rikssymbol därefter infördes främst som en konsekvensändring. Utskottet fann att straffbestämmelserna inte längre var behövliga. I sammanhanget underströk utskottet att t.ex. flaggbränning fortfarande kunde vara straffbart såsom förargelseväckande beteende eller skadegörelse (s. 50). Utskottet har vid olika tillfällen behandlat motioner med liknande innehåll som de nu aktuella. Under /04 prövade utskottet såväl frågan om en översyn av bestämmelserna i 16 kap. 1 och 2 §§ som frågan om att förbjuda flaggbränning (bet. 2003/04:JuU16 s. 8 f.). Utskottet fann då inte skäl att återinföra den utmönstrade straffbestämmelsen om skymfande av flaggan. Utskottet har inte ändrat sin inställning i de nu aktuella frågorna. Det är alltså alltjämt utskottets uppfattning att det inte finns skäl att återinföra den utmönstrade straffbestämmelsen om skymfande av flaggan eller att se över om en särskild straffskärpningsgrund borde införas i 29 kap. 2 § då fråga är om brott som hotar demokratiska värden eller om skyddet för enskildas yttrandefrihet på annat sätt bör förstärkas. behandlade ett i betänkande 2008/09:KU6 (s. 7) ett yrkande om att det borde införas ett nationellt regelverk som stärker den svenska flaggan som nationalsymbol och som också anger hur utländska flaggor får användas i . såg inte skäl för ett sådant regelverk som förordades i den aktuella motionen. Utskottet är av de skäl som tidigare anförts inte berett att ställa sig bakom yrkandet om att skändande av nationalsymboler ska kriminaliseras. Därmed avstyrks motion 2015/16:3113 (SD) yrkande 2. Utskottets förslag i korthet avslår 24 motionsyrkanden med förslag som har behandlats och avslagits tidigare . Jämför särskilda yttrandena 4 (SD) och 5 (C). Motionsyrkandena i bilaga 2 överensstämmer helt eller delvis med yrkanden som utskottet har behandlat och avstyrkt tidigare . Utskottet ser ingen anledning att nu göra en annan bedömning. Motionsyrkandena behandlades i betänkande /15:JuU14 Straffrättsliga frågor. följde utskottets förslag och avslog yrkandena. Mord, punkt 1 (SD) av (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2015/16:2797 av m.fl. (SD) yrkandena 1 och 2. Den förra regeringen valde att skärpa straffet för mord. Syftet med ändringen var att livstidsstraffet ska kunna användas i betydligt större utsträckning och utgöra ett normalstraff i den bemärkelsen att det förutses dömas ut i en majoritet av fallen. Det är dock viktigt att poängtera att den genomförda straffskärpningen sannolikt inte kommer att innebära något mer än en återgång till en praxis snarlik den vi hade . var siffran för andelen utdömda livstidsstraff för mord nämligen , vilket får anses ligga mycket nära vad som förutsågs i samband med lagändringen. Straffskärpningen får därför anses vara mer av reparativ karaktär än en reell straffskärpning. Vi anser att straffet för mord ska skärpas till fängelse i exempelvis . Vidare anser vi att livstidsstraffet ska vara förbehållet de allra värsta mördarna, men att straffet till skillnad mot hur det är i regel inte ska omvandlas till ett tidsbestämt straff. Vi menar att livstidsstraffet just ska vara ett riktigt livstidsstraff. Straffbestämmelsen om människohandel, punkt 2 (C) av (C). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2015/16:3051 av m.fl. (C) yrkande 4. Människohandel pågår runtomkring oss. Människohandeln är större än den har varit i mänsklighetens historia, men ändå är det väldigt sällan någon döms för detta brott. Regeringen bör ta tydliga steg mot en effektivare lagstiftning som är tillämpbar för alla sorters människohandel och för alla de led som är inblandade i människohandeln. Skärpta straff för människohandel, punkt 3 (SD) av (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2015/16:2834 av och (båda SD) yrkande 19. kidnappas eller luras tusentals barn, kvinnor och män in i olika former av modernt slaveri, lockade med pengar och löften om en bättre framtid. Trafficking kan anses vara världens tredje största form av organiserad brottslighet, efter narkotika och vapen. De som bedriver denna verksamhet blir allt skickligare, och företeelsen tycks bli allt vanligare. Ett stort problem för det svenska rättsväsendet är att det är svårt att få människohandlare dömda och ännu svårare att få dem dömda med stränga straffpåföljder. Regeringen bör därför se över möjligheterna att genom lagstiftning göra det lättare att utdöma hårdare straff för människohandel. Man kan t.ex. göra det lättare att döma baserat på ett helhetsmönster som påvisar människohandel. Nationell handlingsplan mot människohandel, punkt 4 (C) av (C). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2015/16:3051 av m.fl. (C) yrkande 2. Människohandel sker inte bara för sexuella ändamål. Många av offren för människohandel arbetar inom restaurangnäringen, som städare eller inom tillverkningsindustrin. Frågor om tvångsarbete, tiggeri och andra former av exploatering måste få samma uppmärksamhet som frågan om människohandel med sexuella syften. Därför bör regeringen se till att får en nationell handlingsplan mot alla former av människohandel. Kränkningar på internet, punkt 7 (M, C, L, KD) av (M), (M), (M), (C), (M), (L) och (KD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 7 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2015/16:2649 av m.fl. (M, C, FP, KD) yrkande 2, 2015/16:2281 av (KD) och 2015/16:2684 av Skånberg m.fl. (KD) yrkande 1 och 2015/16:1994 av m.fl. (KD) yrkande 21. Internet har blivit en plats för hat, hot och kränkningar. Bilder, filmer och annan information som delas kan snabbt få en enorm spridning och finns sedan kvar . Mobbning kan ta sig in i hemmet via datorer, läsplattor och mobiltelefoner. Det finns statistik som visar att var tredje ung person blivit utsatt för kränkningar på internet och i sociala medier. Rapporten och kränkningar mot enskilda personer via internet som presenterades av (Brå) 2015 visar att det finns tydliga könsskillnader i de typer av nätkränkningar som anmäls till polisen. Den vanligaste typen av nätkränkning som flickor anmäler är att bilder på dem har publicerats på internet. När det gäller pojkar anmäler de oftast att de fått motta dödshot eller hot om våld med vapen. Vi anser att den pågående översynen av bl.a. det straffrättsliga skyddet för enskildas integritet, som inleddes av den tidigare regeringen, måste leda fram till en ny lagstiftning som bättre omfattar hot och kränkningar som sker på internet. Sådana handlingar är allvarliga och ska hanteras, utredas och lagföras på samma sätt som andra hot. Det behövs även ett kunskapslyft i hela rättskedjan när det gäller internetrelaterad brottslighet. Den tidigare regeringen inledde ett sådant arbete och det är viktigt att detta fortsätter. Straffbestämmelsen om ofredande, punkt 8 (L) av (L). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 8 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2015/16:2791 av m.fl. (FP) yrkande 10. bestämmelse om ofredande är skriven för en helt annan tid, och skyddet mot trakasserier i sociala medier måste förbättras.