bet · H401KU3 · 2016-11-09 00:00:00 — delade de skäl som utredningen anfört och ställde sig bakom förvaltningsstyrelsens förslag om en höjning av arvodet och om arvodesnämnds verksamhet (bet. 1998/99:KU1 s. 10 f.). Enligt nu gällande ordning har talmannen rätt till ett arvode som motsvarar arvodet till statsministern. Detta framgår av 2 kap. 1 § ersättningslag. Av 3 kap. 1 § samma lag följer att arvode ska betalas till en ledamot med ett belopp som fastställs av . Arvodet uppgår till . Tilläggsarvode lämnas för uppdrag som vice talman och ordförande eller vice ordförande i utskott. Dessutom utgår enligt arvodeslag arvoden för vissa uppdrag. Uttalandena som gjordes i anslutning till översyn av arvodessystemet ligger till grund för arvodesnämnds beslut att fastställa arvodets storlek. Förslaget till ny lag om ersättning till ledamöter innebär inga ändringar i sak vad gäller riksdagsledamöternas arvoden eller formerna för hur dessa bestäms. Däremot föreslås språkliga och redaktionella ändringar. och (båda SD) anför i motion 2016/17:53 yrkande 1 att riksdagsstyrelsen i samarbete med bl.a. ska ta fram ett förslag till arbetsbeskrivning med tillhörande ersättningstrappa för ledamöterna. Motionärerna understryker att det i nuvarande ersättningssystem saknas en koppling mellan en ledamots faktiska arbetsinsats och ersättningens storlek. För att göra det lättare för både ledamöter och väljare att mäta och värdera varje ledamots arbetsinsats bör det därför upprättas en standardiserad arbetsbeskrivning för ledamöterna. Med utgångspunkt i en sådan beskrivning skulle det sedan vara möjligt att utarbeta en ersättningstrappa med olika nivåer. Enligt motionärerna borde ersättningen kunna jämkas nedåt om en ledamot inte uppfyller förväntningarna som de kommer till uttryck i arbetsbeskrivningen. I motion 2016/17:263 av m.fl. (V) anförs att riksdagsledamöterna jämfört med de flesta inom väljarkåren har mycket hög månadsersättning, vilket enligt motionärerna riskerar att skapa en förtroendeklyfta mellan ledamöterna och det folk de representerar. Motionärerna anser att det vore rimligt med ett arvode motsvarande ett prisbasbelopp . Att knyta arvodet till prisbasbeloppet skulle föra med sig att arvodet inte skulle vara föremål för ständig diskussion och årliga beslut. I motionen begärs ett tillkännagivande om att riksdagsstyrelsen ska utreda frågan om att knyta arvodet till prisbasbeloppet (yrkande 1). I motionen framhålls vidare att de tilläggsarvoden som utgår för vissa uppdrag, exempelvis till en utskottsordförande och en vice ordförande i ett utskott, är en onödig utgift för staten och att arvodena borde avskaffas. Enligt motionärerna skulle dessa ledamöter i stället för att få ett extra arvode kunna avlastas arbete inom respektive parti. I motionen begärs ett tillkännagivande om att riksdagsstyrelsen ska utreda frågan om att avskaffa dessa arvoden (yrkande 2). I motion 2015/16:2182 yrkar m.fl. (MP) att riksdagsarvodet ska motsvara ett prisbasbelopp, dvs. (yrkande 1) och att extraarvodena för uppdrag inom ska avskaffas (yrkande 2). Motionärerna anför att dagens riksdagsarvode är högt. Detta riskerar dels att locka ledamöter att sitta allt längre i , dels att man som ledamot jämför sig mer med en mindre grupp högavlönade i samhället i stället för med den stora majoriteten låg- och medelinkomsttagare. Med sänkta arvoden skulle dessutom statskassan spara . Motionärerna anför också att det inte är lämpligt att pekar ut vissa riksdagsuppdrag som mer ansvarsfulla än andra genom att betala extraarvoden för exempelvis möten i eller uppdrag i utskottens presidier. Alla ledamöter har samma ansvar i det demokratiska systemet och bör därför enligt motionärerna få samma arvode. (M) begär i motion 2015/16:77 yrkande 2 att systemet för bestämmande av riksdagsledamöternas arvode ska ändras. Motionären anför att riksdagsledamöternas arvode borde knytas till vad respektive ledamot tjänade innan han eller hon påbörjade riksdagsuppdraget. Riksdagsuppdraget är ett förtroendeuppdrag, och förtroende får man enligt motionären framför allt genom de erfarenheter man samlat på sig innan man blev vald. Därför är det rimligt att arvodets storlek kopplas till vad man har gjort tidigare. Arvodet bör omvandlas till ett symboliskt, relativt lågt grundarvode. Därutöver bör ledamöterna ersättas för förlorad arbetsförtjänst. En begäran om ett motsvarande tillkännagivande finns i motion 2016/17:1265 yrkande 2 av (M). (SD) anför i motion 2016/17:691 yrkande 2 att valbarheten grundar sig på den arbetslivserfarenhet man har innan man blir förtroendevald, och hon begär ett tillkännagivande om att arvodet för riksdagsledamöterna ska motsvara den inkomst ledamoten förlorar. (SD) begär i motion 2015/16:1818 att arvodet för riksdagsledamöter sänks. Ett rimligt grundarvode kunde enligt motionären vara av prisbasbeloppet. Ett kompletterande arvode för tjänstgöring som ledamot och ordförande i utskott bör därutöver utredas, för att fördela arvodet efter ansvar och arbetsfördelning. Ett motsvarande yrkande förs fram i motion 2016/17:2310 av (SD). I motion 2015/16:3110 av (SD) framhåller motionären att riksdagsarbetet ser olika ut för olika ledamöter, beroende på hur många uppdrag och hur stort ansvar ledamoten har. Motionären anser att det ska göras en översyn av lagstiftningen i syfte att införa ett tvådelat arvodessystem med en fast del och en del som grundas på ledamotens arbetsbelastning. Samma motionär har ett liknande yrkande i motion 2016/17:2259. (SD) yrkar i motion 2015/16:1856 att det bör införas en ordning som innebär att riksdagsledamöternas arvode, i likhet med vad som gäller för kommunalråd, bara höjs en gång efter varje val och inte . I motion 2016/17:786 av (SD) framförs ett motsvarande yrkande. (SD) framhåller i motion 2015/16:120 yrkande 2 i denna del vikten av kompetenta lärare i skolan och begär ett tillkännagivande om att riksdagsledamöternas löner ska frysas på nuvarande nivå till dess att lärarnas genomsnittliga lön i grund- och gymnasieskolan uppgår till hälften av riksdagsledamöternas arvode. I motion 2016/17:2581 yrkande 1 anför (SD) att de nominella lönerna för gruppen arbetare har ökat , som riksdagsledamöternas arvode har ökat . Motionären anser därför att riksdagsledamöternas arvode bör frysas till dess att den reella skillnaden mellan de två grupperna är samma som den var 1998. Därefter bör ledamöternas arvode följa reallöneökningen för gruppen arbetare. I motionen anförs vidare att riksdagsledamöter med extra ansvarsområden, exempelvis en gruppledare eller utskottsordförande, ska kunna tillerkännas en arvodesnivå som uppgår till maximalt 1,1 gånger det arvode som en vanlig ledamot har. Motionären begär ett tillkännagivande i enlighet med det anförda. har tidigare vid ett flertal tillfällen behandlat motsvarande och liknande motionsyrkanden om formerna för fastställande av riksdagsledamöternas arvoden och arvodenas storlek. Utskottet har då framhållit att frågan om arvodenas storlek och hur de ska bestämmas har varit föremål för ingående bedömningar och att olika system för bestämningen av arvodet har prövats. Utskottet har vidare uttalat att ordningen med en fristående nämnd som fastställer arvodet, till skillnad från en ordning där riksdagsledamöterna själva bestämmer sina arvoden, fungerat väl och att den ordningen borde kunna ses som den långsiktiga lösning som arvodesfrågan behöver (se bet. 2002/03:KU19). Utskottet har därefter vidhållit detta ställningstagande (se bl.a. bet. 2004/05:KU29, bet. 2006/07:KU4, bet. 2010/11:KU19, bet. 2012/13:KU17 och bet. 2013/14:KU15). Senast behandlades frågeställningen i betänkande 2014/15:KU6. Också då vidhöll utskottet sina tidigare ställningstaganden. Utskottet hänvisade även till den då avslutade översynen av riksdagsledamöternas ekonomiska villkor och till att utredaren inte funnit skäl att lämna några förslag om ändrade regler för fastställande av arvodena. Vad gäller de uppdrag som ersätts enligt arvodeslagen har utskottet pekat på att dessa uppdrag är sådana som tillkommer utöver det ordinarie riksdagsuppdraget och som ofta medför ett betydande merarbete i fråga om ansvar, inläsningsarbete och tidsåtgång. Utskottet har därför ansett att det mot den bakgrunden är motiverat med de särskilda arvoden som betalas för uppdragen (se bl.a. bet. 2005/06:KU33, bet. 2006/07:KU4, bet. 2012/13:KU17 och bet. 2014/15:KU6). Utskottet erinrar om att det i såväl ersättningslag som den nu föreslagna och av utskottet tillstyrkta lagen om ersättning till ledamöter saknas bestämmelser om arvodets storlek. Lagförslaget bygger i denna del på att arvodet, liksom tidigare, bestäms av . har tidigare ställt sig bakom denna ordning med en nämnd som är fristående från och som bestämmer arvodets storlek. Utskottet vidhåller denna uppfattning och kan alltså inte ställa sig bakom de förslag till tillkännagivanden om förändringar av systemet för att bestämma arvodet som förts fram av motionärerna. Utskottet vidhåller även att det är motiverat med särskilda arvoden och tilläggsarvoden för vissa uppdrag utöver det ordinarie riksdagsuppdraget. Ordningen med sådana arvoden bör således behållas. Mot bakgrund av det anförda avstyrker utskottet motion 2016/17:53 yrkande 1, 2015/16:77 yrkande 2, 2015/16:120 yrkande 2 i denna del, 2015/16:1818, 2015/16:1856, 2015/16:2182 yrkandena 1 och 2, 2015/16:3110, 2016/17:263, 2016/17:691 yrkande 2, 2016/17:786, 2016/17:1265 yrkande 2, 2016/17:2259, 2016/17:2310 och 2016/17:2581 yrkande 1. Utskottens och riksdagsledamöternas resor Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om utskottens och riksdagsledamöternas resor. Bakgrund och gällande ordning gällde enligt 4 kap. 19 § riksdagsordningen att utskotten skulle samråda med riksdagsstyrelsen innan de beslutade om utlandsresor. Bestämmelsen togs bort i samband med översynen av riksdagsordningen (framst. 2013/14:RS3, bet. 2013/14:KU46). I förarbetena anges att bestämmelsen inte tillämpades på det sätt som den var utformad (s. 89 i framställningen). Närmare bestämmelser om utskottens utrikes resor finns i riksdags-styrelsens föreskrift (2012:1) om utskottens och utrikes resor. Av föreskriften framgår att riksdagsstyrelsen för varje valperiod fastställer de ekonomiska ramarna för utskottens och utrikes resor och att de inom dessa ekonomiska ramar själva beslutar om sina resor (1 och 2 §§). Efter varje resa ska det ges in en kortfattad skriftlig redogörelse för resan till . Redogörelsen ska lämnas efter det att resan avslutades och innehålla uppgifter om resmål, syftet med resan, tidpunkt för resan, och en kort sammanfattande beskrivning av programmet och erfarenheterna av resan (3 och 4 §§). En gång efter varje valperiod ska genomföra en uppföljning av utskottens och resor utifrån inlämnade redogörelser och kostnader för resorna. Information om uppföljningen ska lämnas till riksdagsstyrelsen (5 §). Med anledning av införandet den nuvarande riksdagsordningen avskaffades bestämmelserna i föreskriften om att ett utskott som avsåg att göra en utrikes resa skulle lämna in en föranmälan om resan till riksdagsstyrelsen. Denna föranmälan skulle innehålla uppgifter om resmål, syftet med och tidpunkten för resan, samt beräknade kostnader. gjordes det på riksdagsdirektörens uppdrag en utvärdering av utskottens och utrikes resor –2013. Utvärderingen redovisades i en rapport (dnr 696-2012/13). I rapporten konstaterades bl.a. att en majoritet av de riksdagsledamöter och tjänstemän som intervjuats inom ramen för utvärderingen ansåg att någon form av dokumentation av resorna var värdefull, men att den typ av redogörelse som tidigare brukade lämnas inte var ändamålsenlig. I stället för omfattande och detaljerade beskrivningar av genomförda studiebesök m.m. efterlystes analyser av och sammanfattande omdömen om resans resultat. En ny typ av reserapporter skulle enligt rapporten t.ex. kunna innehålla en redogörelse för syftet med resan och fokusera på en sammanfattande analys av de mest väsentliga lärdomarna och erfarenheterna. En kort sammanfattning av genomförda programpunkter, kontaktuppgifter om personer och institutioner m.m. skulle kunna lämnas i en bilaga. Reserapporterna skulle kunna offentliggöras tillsammans med annan dokumentation om resorna. Ett offentliggörande av reserapporterna skulle i väsentlig grad öka öppenheten och stärka legitimiteten kring utskottsresorna. Närmare bestämmelser om servering av alkohol vid representation finns i föreskrift (2011:6) om representation. Om alkohol serveras i samband med representation ska det, enligt 4 §, ske med återhållsamhet. Spritdrycker ska undvikas och får inte förekomma i samband med intern representation. Alkoholfria alternativ av olika slag ska finnas tillgängliga. Därutöver gäller även alkoholpolicy. I framställningen föreslås ett förtydligande i den nya ersättningslagen som innebär att val av färdmedel ska väljas med hänsyn till kostnads-, tids- och miljöaspekter inte bara vid inrikes resor utan även vid utrikes resor. Framställningen innehåller inga förslag eller bedömningar som innebär någon ändring av regleringen av utskottens och utrikes resor. och (båda MP) yrkar i motion 2015/16:2180 att föreskrifterna för utskottens utrikes resor ska förtydligas så att det framgår att resans innehåll ska prioriteras framför resmålet (yrkande 1). Dessutom begärs det ett förtydligande om att utgångspunkten ska vara att en resa ska ha hög relevans för utskottets arbete (yrkande 2). Vidare yrkas att rutinerna för och hanteringen av utskottens föranmälan inför en resa bör ses över (yrkande 3), att kravet på en reseberättelse efter resans slut ska återinföras (yrkande 4) och att utskotten bör eftersträva en allsidig information om studieämnet, speciellt när de studerar frågor där det finns tydligt olika uppfattningar (yrkande 5). Slutligen yrkas att det ska vara en återhållsam tillgång på alkohol under resor (yrkande 6). I motion 2015/16:954 begär (M) ett tillkännagivande om att riksdagsledamöter när de bokar tjänsteresor ska få ett kvitto som redovisar de koldioxidutsläpp resan orsakar (yrkande 1). Vidare begär motionären ett tillkännagivande om att det ska tas fram ett system för klimatkompensation för riksdagsledamöters flygresor som inte omfattas av EU:s utsläppshandel (yrkande 2). klimatkompenserade för ledamöters och anställdas flygresor. Riksdagsdirektören beslutade att klimatkompensationen skulle upphöra. Skälet till det var att resor inom EU ingår i EU:s system för utsläppshandel och att det således fanns ett ekonomiskt styrmedel även för flygresor. gav riksdagsdirektören i uppdrag åt att ta fram ett underlag för beslut om införande av klimatkompensation för riksdagsledamöters och anställdas flygresor utanför EU samt förslag till genomförande. Uppdraget redovisades i promemorian Utredning av klimatkompensation för resor utanför EU (dnr 1733-2015/16). I promemorian anförs att det finns goda skäl att klimatkompensera för tjänstemäns och ledamöters resor utanför . Utredningen föreslår att ska upphandla en konsult som kan utföra klimatkompensation för räkning och att statistiken från den resebyrå som anlitar då ska kunna användas. Inom pågår arbete med att förbereda införandet av klimatkompensation eller 2018. har tidigare behandlat motionsyrkanden rörande utskottens utrikes resor, exempelvis i betänkande 2012/13:KU17. Utskottet konstaterade därvid att föreskrifterna om utskottens resor och representation hade setts över och att erfarenheterna av de nya bestämmelserna var begränsade. Vidare hänvisades till då pågående översynsarbete, dels av bestämmelserna om ledamöternas ekonomiska villkor, dels av utskottens och utrikes resor. Utskottet ansåg att resultaten av dessa arbeten inte borde föregripas och avstyrkte motionsyrkandena. Med anledning av ett motionsyrkande om att återinföra ett krav på reseberättelser uttalade utskottet i betänkande 2013/14:KU15 att någon form av skriftlig dokumentation av ett utskotts resa fyller en värdefull funktion. Detta gällde enligt utskottet inte minst för att utskottet och andra ska kunna dra nytta av den ökade kunskap och de erfarenheter en resa medför. Utskottet såg emellertid inte att det då var nödvändigt med ett tillkännagivande om ändrade föreskrifter. Senast behandlades motsvarande spörsmål om utskottens utrikes resor i betänkande 2014/15:KU6. Utskottet vidhöll då sina tidigare ställningstaganden och hänvisade därutöver till att behandlingen av den då aviserade framställningen med förslag till ny lag om ersättning till ledamöter inte borde föregripas. Vad gäller frågan om alkoholkonsumtion under utskottsresor har tidigare uttalat att både staten och kommunerna bör visa stor återhållsamhet vid alkoholservering vid representation. Utskottet har även framhållit vikten av att det, i de fall alkohol serveras, alltid finns alkoholfria alternativ av god kvalitet. Något initiativ från har inte ansetts nödvändigt (se bet. 2002/03:KU23, bet. 2006/07:KU12, bet. 2010/11:KU19 och bet. 2012/13:KU17). Motionsyrkanden om införande av klimatkompensation och redovisning av koldioxidutsläpp vid bokning av utrikes resor avstyrktes av utskottet i betänkande 2013/14:KU15. Utskottet pekade på att beslutanderätten i dessa frågor i första hand ligger hos ledning och erinrade om de kanaler som finns för att framföra synpunkter till ledningen, exempelvis ledamotsrådet. Utskottet vidhåller sina tidigare ställningstaganden när det gäller de frågor som tas upp i motion 2015/16:2180 och kan inte se att det finns skäl för att nu vidta någon åtgärd med anledning av motionsyrkandena. Vad gäller motion 2015/16:954 kan utskottet konstatera att det pågår arbete inom som ligger väl i linje med motionärens önskemål. Inte heller i dessa frågor finns det enligt utskottets mening skäl för att rikta något tillkännagivande till riksdagsstyrelsen. Med det anförda avstyrker utskottet motionerna 2015/16:954 och 2015/16:2180. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om riksdagsledamöternas inkomstgaranti och omställningsstöd. Bakgrund och gällande ordning infördes en ordning med visstidspension för ledamöter som avgick och som fyllt vid avgången och tillhört . De som inte var berättigade till pension men som tjänstgjort hade rätt till avgångsersättning med högst tolv månadsarvoden. Detta system ersattes 1988 med en rätt till inkomstgaranti. Garantin innebar att en ledamot som tjänstgjort minst tolv riksdagsår hade rätt att vid sin avgång få av ledamotsarvodet. Garantin skulle minskas om den avgångna ledamoten hade en förvärvsinkomst. För ledamöter som tjänstgjort än eller som inte fyllt var garantin begränsad till storlek och tid. Vid tillkomsten av ersättningslag togs det in bestämmelser om inkomstgaranti i den nya lagen som i huvudsak motsvarar vad som gällde enligt lagstiftning. Det infördes dock begränsningar i ersättningens storlek och garantitidens längd samt vissa ändringar vad gäller rätten till inkomstgaranti vid tjänstledighet och annan frånvaro. Genom lagändringar som trädde i kraft reviderades regelverket på ett genomgripande sätt. Reformen innebar att det finns två parallella system för avgångsförmåner: dels det tidigare systemet med inkomstgaranti, dels ett nytt system med ekonomiskt omställningsstöd. Inkomstgarantin gäller för de ledamöter som har valts in i eller trätt in som ersättare före valet till 2014 och för de ledamöter som har valts in genom valet eller inträder senare, om han eller hon har varit ledamot av och har ett beslut om inkomstgaranti, såvida garantitiden inte har löpt ut vid återinträdet. Systemet innebär i stora drag att under vissa förutsättningar garanterar den avgångna ledamoten en viss månadsinkomst motsvarande av ledamotsarvodet jämte vissa tilläggsarvoden. Beloppet reduceras fr.o.m. efter avgången. Systemet för omställningsstöd är tillämpligt på ledamöter som inte omfattas av reglerna om inkomstgaranti. Omställningsstödet består av två delar: dels ett ekonomiskt stöd , dels åtgärder för att göra det lättare för ledamoten att övergå till yrkesverksamhet, exempelvis kompletterande utbildning, karriärplanering, arbetsplatsintroduktion, starta-eget-kurser och coachning. upphandlar dessa tjänster av särskilda företag och tillhandahåller dem alltså inte själv. Grundkravet för att få del av omställningsstödet är att ledamoten har tjänstgjort i av . Det ekonomiska stödet gäller då . Som längst gäller stödet om ledamoten vid avgången har en sammanlagd tjänstgöringstid . I övrigt är stödets längd beroende av den sammanlagda tjänstgöringstiden i . Såväl det ekonomiska stödet inom omställningsstödet som inkomstgarantin kan jämkas, dvs. dras in, helt eller delvis. I framställningen föreslås att nuvarande bestämmelser om inkomstgaranti och omställningsstöd ska tas in i den nya ersättningslagen med vissa språkliga och redaktionella ändringar. Enligt förslaget ska dock i stället för i fortsättningen besluta om eftergift vid återkrav (SD) understryker i motion 2015/16:2031 yrkande 1 vikten av att riksdagsledamöter inte har mer förmånliga villkor än andra medborgare. En ledamot som lämnar bör därför omfattas av reglerna om uttag av arbetslöshetsersättning, dvs. med regler för tak, avtrappning och antal dagar då stöd lämnas. Motionären begär ett tillkännagivande om detta. I motion 2016/17:2580 av (SD) yrkande 1 finns en begäran om ett motsvarande tillkännagivande. Systemet med inkomstgaranti har varit föremål för en genomgripande reform, varvid ordningen med omställningsstöd införts för ledamöter som väljs in i vid eller efter valet . Utskottet är inte berett att nu förorda motionärens förslag till ändringar i det nuvarande systemet och avstyrker motionerna 2015/16:2031 yrkande 1 och 2016/17:2580 yrkande 1. Ny lag om stöd till partigrupperna för riksdagsledamöternas arbete i , punkt 2 (SD) av (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: antar riksdagsstyrelsens förslag till lag om stöd till partigrupperna för riksdagsledamöternas arbete i och ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för riksdagsstyrelsen. Därmed bifaller framställning 2015/16:RS7 punkt 2 och bifaller delvis motion 2016/17:53 av och (båda SD) yrkande 2. Vi vill framhålla betydelsen av att antalet arbetsplatser som respektive partigrupp har tillgång till liksom storleken på stödet till partigrupperna för dels kostnaderna för de politiska sekreterarna, dels riksdagsledamöternas utrikes resor och språkutbildning bestäms i lag och att beslutanderätten således inte delegeras till . Utformningen och storleken på stödet till partigrupperna är en demokratisk fråga av stor vikt som inte ska kunna påverkas av ändrade majoritetsförhållanden eller andra tillfälliga förändringar. En lagreglering av dessa frågor innebär vidare transparens, öppenhet, insyn och tröghet i systemet som bidrar till reglernas hållbarhet och förutsebarhet. Enligt vår uppfattning torde det också ha betydelse för väljarnas förtroende för det politiska systemet att den här typen av frågor bestäms i lag av de folkvalda och inte genom myndighetsbeslut. Att besluten fattas genom en tillämpningsföreskrift ändrar inte den saken. Riksdagsstyrelsen bör omgående återkomma till med ett förslag som innebär att delegationen till tas bort och de aktuella frågorna regleras i den nya lagstiftningen. Riksdagsledamöternas arvode, punkt 4 (SD) av (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för riksdagsstyrelsen. 2016/17:53 av och (båda SD) yrkande 1 och 2015/16:77 av (M) yrkande 2, 2015/16:120 av (SD) delyrkande 2, 2015/16:1818 av (SD), 2015/16:1856 av (SD), 2015/16:2182 av m.fl. (MP) yrkandena 1 och 2, 2015/16:3110 av (SD), 2016/17:263 av m.fl. (V) yrkandena 1 och 2, 2016/17:691 av (SD) yrkande 2, 2016/17:786 av (SD), 2016/17:1265 av (M) yrkande 2, 2016/17:2259 av (SD), 2016/17:2310 av (SD) och 2016/17:2581 av (SD) yrkande 1.