bet · H301KU18 · 2016-04-13 00:00:00 — Utskottet föreslår ett tillkännagivande till regeringen med anledning av motionsyrkanden om meddelarskydd i offentligt finansierad privat verksamhet. Regeringen bör påskynda beredningen av utredningen om stärkt meddelarskydd för privatanställda inom offentligt finansierad verksamhet så att en proposition kan läggas fram för . Utskottet föreslår att avslår övriga motionsyrkanden, främst med hänvisning till pågående beredningsarbete. Yrkandena rör hets mot transpersoner, meddelarfrihet vid förundersökningar, avbildning av skyddsobjekt, pressetik och genmälesrätt och skyddet för journalister och medieredaktioner. I betänkandet finns tre reservationer (M, SD, C, L, KD), varav en motivreservation (SD) och tre särskilda yttranden (S, M, SD). 13 yrkanden i motioner från allmänna motionstiden /15 och 2015/16. Utskottets förslag till riksdagsbeslut Ärendet och dess beredning Skydd för journalister och medieredaktioner 1.Hets mot transpersoner, punkt 1 – motiveringen (SD) 2.Meddelarfrihet vid förundersökningar, punkt 3 (SD, KD) 3.Skydd för journalister och medieredaktioner, punkt 6 (M, C, L, KD) 1.Meddelarfrihet vid förundersökningar, punkt 3 (S) 2.Avbildning av skyddsobjekt, punkt 4 (M) 3.Pressetik och genmälesrätt, punkt 5 (SD) Bilaga Förteckning över behandlade förslag Motioner från allmänna motionstiden /15 Motioner från allmänna motionstiden /16 Utskottets förslag till riksdagsbeslut 2014/15:190 av m.fl. (V) yrkande 5, 2014/15:2202 av m.fl. (S) yrkande 4 och 2015/16:2497 av m.fl. (M) yrkande 1. Reservation 1 (SD) – motiveringen Meddelarskydd i offentligt finansierad privat verksamhet ställer sig bakom det som utskottet anför om att regeringen bör påskynda beredningen av utredningen om stärkt meddelarskydd för privatanställda i offentligt finansierad verksamhet så att en proposition kan läggas fram för och tillkännager detta för regeringen. 2015/16:457 av m.fl. (S), 2015/16:2878 av m.fl. (KD) yrkande 33 och 2015/16:3074 av m.fl. (M) yrkande 9. 2014/15:494 av (S), 2014/15:1625 av Skånberg och (KD) och 2015/16:2682 av Skånberg m.fl. (KD). Reservation 2 (SD, KD) 2015/16:1060 av (M). 2015/16:3105 av (SD) yrkandena 1 och 2. Skydd för journalister och medieredaktioner 2015/16:2491 av m.fl. (M, C, FP, KD) yrkande 1. Reservation 3 (M, C, L, KD) Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (M), (S), (S), (SD), (M), (S), (C), (MP), (M), (S), (SD), (L), (V), Skånberg (KD), (S), (S) och (M). Ärendet och dess beredning I betänkandet behandlar utskottet 13 motionsyrkanden om tryck- och yttrandefrihet från den allmänna motionstiden /15 och 2015/16. Motionsyrkandena rör hets mot transpersoner, meddelarskydd i offentligt finansierad privat verksamhet, meddelarfrihet vid förundersökningar, avbildning av skyddsobjekt, pressetik och genmälesrätt samt skyddet för journalister och medieredaktioner. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om hets mot transpersoner med hänvisning till pågående beredningsarbete. Jämför reservation 1 (SD). I kommittémotion 2014/15:190 av m.fl. (V) yrkande 5 begärs ett tillkännagivande till regeringen om att regeringen bör återkomma med förslag som innebär att transpersoner ska omfattas av bestämmelserna om hets mot folkgrupp i 7 kap. 4 § 11 tryckfrihetsförordningen (TF). Motionärerna anför att transpersoner som grupp ofta råkar ut för hatpropaganda och olika hatrelaterade våldsbrott, vilket motionärerna anser är oacceptabelt och motiverar skärpningar av bestämmelserna om hets mot folkgrupp. Även i kommittémotion 2015/16:2497 av m.fl. (M) yrkande 1 begärs ett tillkännagivande till regeringen om att utvidga tryck- och yttrandefrihetsbrotten hets mot folkgrupp till att även omfatta transpersoner. Motionärerna anser att även hets mot en person som motiveras av en hans eller hennes könsuttryck eller könsidentitet ska omfattas av lagstiftningen om hets mot folkgrupp, vilket skulle innebära att bl.a. transpersoner skulle skyddas av denna lagstiftning. Motionärerna, som hänvisar till att alliansregeringen tillsatte en utredning i frågan 2014, anser att det är angeläget att hets- och hatbrott motverkas. Eftersom ändringar i grundlagarna kräver två likalydande beslut med ett riksdagsval emellan kan beslut om en regeländring tidigast träda i kraft efter riksdagsvalet . När utredningens arbete är slutfört bör därför frågan om inkludering av transpersoner i grundlagarnas bestämmelser hanteras på ett sådant sätt att det första av de två likalydande besluten kan fattas års val. I motion 2014/15:2202 av m.fl. (S) yrkande 4 begärs ett tillkännagivande till regeringen om att se över möjligheten att inkludera transpersoner i hetslagstiftningen. Motionärerna anser det vara oacceptabelt att inte transpersoner omfattas av samhällets skydd på samma sätt som homosexuella och bisexuella skyddas sedan en lagändring 2002. ändringar i tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen Genom en lagändring som trädde i kraft utvidgades bestämmelsen om hets mot folkgrupp till att avse även hets med anspelning på sexuell läggning. Enligt 16 kap. 8 § döms den som i ett uttalande eller i ett annat meddelande som sprids hotar eller uttrycker missaktning för en folkgrupp eller en annan sådan grupp av personer med anspelning på ras, hudfärg, nationellt eller etniskt ursprung, trosbekännelse eller sexuell läggning, för hets mot folkgrupp till fängelse i högst eller om brottet är ringa till böter. Är brottet grovt döms till fängelse i lägst och högst . Enligt en ändring i 7 kap. 4 § 11 tryckfrihetsförordningen (TF), som också trädde i kraft , anses gärningen som tryckfrihetsbrott om den begås i tryckt skrift och är straffbar enligt lag. Enligt 5 kap. 1 § yttrandefrihetsgrundlagen (YGL) ska de gärningar som anges som tryckfrihetsbrott i 7 kap. 4 § TF anses som yttrandefrihetsbrott om de begås i en framställning som är skyddad enligt YGL och är straffbara enligt lag. Regeringen framhöll i propositionen Hets mot folkgrupp (prop. 2001/02:59), som föregick ändringarna i TF och i , bl.a. att de personer som ingår i beteckningen transpersoner naturligtvis inte är mindre skyddsvärda än andra (s. 39). Men även om det skulle förekomma hetspropaganda mot transpersoner som grupp saknades det enligt regeringen i vart fall belägg för att detta skulle ha skett på ett sådant sätt att det nu skulle kunna motivera någon ytterligare begränsning av yttrandefriheten. Denna grupp borde därför enligt regeringen inte föras in i bestämmelsen om hets mot folkgrupp. tillstyrkte i betänkandena /02:KU23 och 2002/03:KU7 regeringens förslag till ändringar. Utskottet delade regeringens uppfattning och avstyrkte därför ett antal motioner som gällde transpersoner. trädde en ny diskrimineringslag (2008:567) i kraft (prop. 2007/08:95, bet. 2007/08:AU7, rskr. 2007/08:219). Lagen har till ändamål att motverka diskriminering och på andra sätt främja lika rättigheter och möjligheter oavsett kön, könsöverskridande identitet eller uttryck, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, funktionsnedsättning, sexuell läggning eller ålder (1 kap. 1 §). Genom den nya lagen tillkom två nya diskrimineringsgrunder, nämligen könsöverskridande identitet eller uttryck och ålder. Könsöverskridande identitet eller uttryck tar sikte på de som i olika sammanhang kallats transpersoner (prop. 2007/08:95 s. 496). Med begreppet ”könsöverskridande identitet eller uttryck” avses att någon inte identifierar sig som kvinna eller man eller genom sin klädsel eller på annat sätt ger uttryck för att tillhöra ett annat kön (1 kap. 5 §). För att hålla isär denna diskrimineringsgrund från ”kön” har även en definition av kön tagits in i den nya lagen. Med kön avses att någon är kvinna eller man. Diskrimineringsförbud för könsöverskridande identitet eller uttryck gäller alla samhällsområden i lagen. Lagen innehåller diskrimineringsförbud som gäller bl.a. arbetsgivare, utbildningsverksamhet, arbetsmarknadspolitisk verksamhet och arbetsförmedling utan offentligt uppdrag, start eller bedrivande av näringsverksamhet, yrkesbehörighet, medlemskap i vissa organisationer, varor, tjänster och bostäder, allmänna sammankomster och offentliga tillställningar, hälso- och sjukvården, och socialförsäkringen. Utredning om ett utvidgat straffrättsligt skydd för transpersoner Regeringen beslutade att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att bl.a. överväga om det straffrättsliga skyddet för transpersoner ska stärkas och om termen könsöverskridande identitet eller uttryck ska ändras i de författningar där den förekommer (dir. 2014:115). Utredningen som antog namnet Utredningen om transpersoners straffrättsliga skydd m.m. överlämnade sitt betänkande Ett utvidgat straffrättsligt skydd för transpersoner m.m. (SOU 2015:103) . Utredningen har haft i uppdrag att ta ställning till om det finns ett behov av att ändra termen könsöverskridande identitet eller uttryck och definitionen av denna term i diskrimineringslagen (2008:567) och andra författningar där termen förekommer. I denna del anför utredningen att termen ”könsöverskridande identitet eller uttryck” har mötts av kritik sedan den infördes. Kritiken har huvudsakligen gått ut på att den valda formuleringen är skriven med ett avvikarperspektiv, dvs. att den utgår från en uppfattning om och pekar ut dem som inte följer denna. Utredningen föreslår att diskrimineringsgrunden könsöverskridande identitet eller uttryck i diskrimineringslagen med flera lagar ersätts med ”könsidentitet eller könsuttryck”. Dessutom föreslås att grunden könsidentitet eller könsuttryck i diskrimineringslagen definieras som en persons identitet eller uttryck i form av kläder, kroppsspråk, beteende eller annat liknande förhållande med avseende på kön. Utredningen har vidare haft i uppdrag att ta ställning till om transpersoner bör höra till de grupper eller personkretsar som omfattas av bestämmelserna om hets mot folkgrupp i 16 kap. 8 § (BrB), 7 kap. 4 § 11 TF och 5 kap. 1 § YGL. Det finns enligt utredningen inte några säkra uppgifter om hur vanligt förekommande det är med hets mot transpersoner som grupp. Det har dock under utredningen kommit fram belägg för att hets mot transpersoner förekommer, främst i agitation på internet. Enligt utredningen är transpersoner en så utsatt grupp att det finns anledning att ge ett särskilt skydd även vid mer sällan förekommande handlingar. Dessutom finns det enligt utredningen anledning att befara att sådan hetspropaganda kan öka i takt med att transpersoner blir alltmer synliga i samhället. Även den internationella utvecklingen talar för att nu kriminalisera hets mot transpersoner. har transpersoners rättigheter börjat lyftas fram i internationella sammanhang. Utredningen anser mot denna bakgrund att det finns ett behov av kriminalisering av hets mot transpersoner som grupp. Enligt utredningen gör sig behovet gällande också på det tryck- och yttrandefrihetsrättsliga området. De belägg som utredningen har kunnat finna för att hetspropaganda mot transpersoner som grupp faktiskt förekommer avser uttalanden på internet. Uttalandena kan falla inom de områden som grundlagarna skyddar. För att en bestämmelse om hets mot transpersoner ska vara effektiv måste den därför finnas också i tryckfrihetsförordningens brottskatalog. Utredningen föreslår att kriminaliseringen ska åstadkommas genom att bestämmelse om hets mot folkgrupp utvidgas så att den omfattar även hot och uttryck för missaktning mot folkgrupp eller annan sådan grupp av personer med anspelning på könsidentitet eller könsuttryck. Motsvarande ändring föreslås i tryckfrihetsförordningens brottskatalog. Förslaget bereds i . behandlade utskottet ett antal liknande motioner om hets mot transpersoner (bet. 2013/14:KU23). I sitt ställningstagande anförde utskottet att det inte är acceptabelt att personer med könsöverskridande identitet drabbas av hot, våld och andra kränkningar på grund av sin identitet. Utskottet konstaterade att frågan om hets mot personer med könsöverskridande identitet lyftes inom , som dock av tidsskäl inte hann lämna några förslag. Utskottet hänvisade vidare till att regeringen enligt vad som uttalats i propositionen Några ändringar på tryck- och yttrandefrihetens område (prop. 2013/14:47) hade för avsikt att tillsätta en ny utredning som skulle få i uppdrag att utreda vissa av de övriga frågor som har övervägt men som inte har resulterat i några förslag från regeringen. Utskottet ansåg att frågan om hets mot personer med könsöverskridande identitet skulle kunna komma att tas upp i det sammanhanget. Utskottet var mot denna bakgrund inte berett att föreslå några tillkännagivanden med anledning av motionerna. I en reservation (S, MP, V) tillstyrktes motionerna. Kammaren biföll utskottets förslag till beslut (prot. 2013/14:90). Grundlagsbestämmelserna om hets mot folkgrupp omfattar inte hets mot transpersoner. Det är inte acceptabelt att personer drabbas av hot, våld och andra kränkningar på grund av sin könsidentitet. Utskottet anser att det är angeläget att 7 kap. 4 § 11 tryckfrihetsförordningen utvidgas till att även omfatta hets med anspelning på könsidentitet eller könsuttryck. Genom den hänvisning som görs i 5 kap. 1 § yttrandefrihetsgrundlagen skulle en sådan ändring även få genomslag på yttrandefrihetsgrundlagens tillämpningsområde. Utredningen om ett utvidgat straffrättsligt skydd för transpersoner m.m. har föreslagit att bestämmelse om hets mot folkgrupp utvidgas så att den omfattar även hot och uttryck för missaktning mot folkgrupp eller en annan sådan grupp av personer med anspelning på könsidentitet eller könsuttryck. Motsvarande ändring föreslås i tryckfrihetsförordningens brottskatalog. Förslaget bereds i . Grundlagsändringar kräver två likalydande beslut med ett riksdagsval emellan. Ett beslut att ändra tryckfrihetsförordningen kan därför tidigast träda i kraft efter nästa riksdagsval som äger rum 2018. I och med att beredning av utredningen om ett utvidgat skydd för transpersoner pågår finns det goda möjligheter för regeringen att hantera resultatet av beredningen så att det första av de två besluten kan fattas före valet . Med detta sagt anser utskottet att resultatet av det pågående beredningsarbetet bör avvaktas och avstyrker motionsyrkandena. Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom det som utskottet anför om att regeringen bör påskynda beredningen av utredningen om stärkt meddelarskydd för privatanställda i offentligt finansierad verksamhet så att en proposition kan läggas fram för och tillkännager detta för regeringen. avslår motioner om undantag från meddelarfriheten vid förundersökningar och polisingripanden. Jämför reservation 2 (SD, KD) och särskilt yttrande 1 (S). Meddelarskydd i offentligt finansierad privat verksamhet I partimotion 2015/16:3074 av m.fl. (M) yrkande 9 begärs ett tillkännagivande till regeringen om att meddelarskyddet bör vara samma för anställda i offentligfinansierad välfärdsverksamhet oavsett driftsform så långt det är möjligt. Motionärerna anför att man bör stärka meddelarskyddet för anställda i privata företag i offentligt finansierade verksamheter i välfärden. Motionärernas utgångspunkt är att meddelarskyddet i så stor utsträckning som möjligt ska vara samma för anställda i enskild fristående verksamhet som i offentlig verksamhet. I kommittémotion 2015/16:2878 av m.fl. (KD) yrkande 33 begärs ett tillkännagivande till regeringen om att införa meddelarskydd för anställda i friskolor. I motion 2015/16:457 av m.fl. (S) begärs ett tillkännagivande till regeringen om meddelarfrihet för anställda inom offentligt finansierad verksamhet. Motionärerna anför att vår gemensamt finansierade välfärd bedrivs alltmer i entreprenadform. I den privata verksamheten gäller inte offentlighetsprincipen och meddelarskyddet, vilket innebär att en lärare på en privat eller en skola har rätt att anonymt meddela till en tidning om rektorn använder skolans pengar på ett felaktigt sätt. Men en anställd på en privat skola, finansierad med skattemedel, saknar det skydd som efterforskningsförbudet ger. Enligt motionärerna måste det vara lika förutsättningar inom all offentligt finansierad verksamhet. Därför måste privatanställda ha samma yttrandefrihet som offentligt anställda inom offentligt finansierad verksamhet. I motion 2014/15:494 av (S) begärs ett tillkännagivande till regeringen om undantag från meddelarfriheten. Motionären anför att bestämmelserna om meddelarfrihet i tryckfrihetsförordningen utgör en viktig del av yttrandefriheten och informationsfriheten. Det finns dock flera exempel på tillfällen när sekretessbelagda uppgifter från pågående polisiära förundersökningar har publicerats i medierna. Självklart ska polisen ha stor frihet att informera allmänheten eller att påtala allvarliga missförhållanden i en utredning. Däremot ska inte denna meddelarfrihet gälla sekretessbelagda förundersökningar, där uppgifter från pågående utredningar ofta syftar till att skapa slagkraftiga och lösnummersäljande rubriker, förstasidor och löpsedlar. Det måste finnas mycket starka skäl för att inskränka meddelarfriheten. Enligt motionärens mening är en pågående brottsutredning ett sådant skäl. I motion 2014/15:1625 av Skånberg och (båda KD) och i ett likalydande yrkande i kommittémotion 2015/16:2682 av Skånberg m.fl. (KD) begärs ett tillkännagivande till regeringen om en översyn av meddelarskyddet vid förundersökningar och vid ingripanden. Motionärerna anför att det i samband med ett antal uppmärksammade brottmål har förekommit läckor från förundersökningar och vid polisingripanden. Enligt motionärerna hotas rättssäkerheten av detta missbruk av meddelarfriheten. Meddelarfriheten innebär att envar har rätt att utan risk för straff lämna uppgifter till journalister för publicering. Enskilda poliser kan alltså enbart för egen skull lämna ut uppgifter som kan skada en förundersökning och på så sätt försvåra polisens arbete. Detta är inte rimligt, menar motionärerna. Det s.k. meddelarskyddet består av meddelarfriheten, anskaffarfrihet, rätt till anonymitet, efterforskningsförbud och repressalieförbud. Skyddet för meddelaren gäller i förhållande till myndigheter och andra allmänna organ. Med meddelarfrihet avses normalt den grupp av regler i tryckfrihetsförordningen (TF) respektive yttrandefrihetsgrundlagen (YGL) som innebär att det i viss utsträckning är möjligt att straffritt lämna normalt sekretessbelagda uppgifter för publicering i tryckt skrift, radio, tv eller tekniska upptagningar. I 1 kap. 1 § tredje stycket TF föreskrivs nämligen att det står var och en fritt att i alla de fall då något annat inte är föreskrivet i förordningen meddela uppgifter och underrättelser i vilket ämne som helst för offentliggörande i en tryckt skrift. En motsvarande bestämmelse finns i 1 kap. 2 § YGL. Meddelarfriheten ingår som ett led i den reglering som avser att förverkliga offentlighetsprincipen. Den får endast begränsas på det sätt som anges i tryckfrihetsförordningen respektive yttrandefrihetsgrundlagen. Det finns dock vissa undantag från meddelarfriheten. Om någon lämnar ett sådant meddelande som avses i 1 kap. 1 § tredje stycket TF eller 1 kap. 2 § YGL och därmed gör sig skyldig till någon av de gärningar som räknas upp i 7 kap. 3 § första stycket TF respektive 5 kap. 3 § första stycket YGL, gäller om ansvar för ett sådant brott det som är föreskrivet i vanlig lag, dvs. De gärningar som anges i dessa bestämmelser avser vissa allvarliga brott mot rikets säkerhet, oriktigt utlämnande av en allmän handling som inte är tillgänglig för var och en eller tillhandahållande av en sådan handling i strid med en myndighets förbehåll vid dess utlämnande när gärningen är uppsåtlig samt uppsåtligt åsidosättande av en tystnadsplikt i de fall som anges i särskild lag. Den särskilda lag som hänvisningen avser är offentlighets- och sekretesslagen (2009:400, förkortas OSL). I offentlighets- och sekretesslagen räknas de tystnadsplikter upp som har företräde framför principen om meddelarfrihet. Var och en har vidare enligt 1 kap. 1 § fjärde stycket TF rätt att anskaffa uppgifter och underrättelser i vilket ämne som helst för att antingen själv offentliggöra dem i en tryckt skrift eller lämna ett sådant meddelande som avses i tredje stycket. Undantag från detta anskaffarskydd ska ha stöd i tryckfrihetsförordningen. En motsvarande bestämmelse finns även i detta fall i 1 kap. 2 § YGL. Meddelarfriheten kompletteras därutöver med skydd för meddelarens anonymitet. Bestämmelser om anonymitetsskydd finns i 3 kap. TF. En meddelare har rätt att vara anonym (1 §), och den som har tagit emot en uppgift för publicering har, med vissa undantag, tystnadsplikt i fråga om meddelarens identitet (3 §). Denna del av anonymitetsskyddet kan skydda en meddelare från att utsättas för andra obehag än myndighetsingripanden, t.ex. missnöjesyttringar från arbetskamrater. Efterforskningsförbudet är ytterligare en del av anonymitetsskyddet och innebär att myndigheter och andra allmänna organ inte får efterforska vem som har lämnat ett meddelande med stöd av sin meddelarfrihet i vidare mån än vad som behövs för att väcka åtal eller göra något annat ingripande som är tillåtet enligt tryckfrihetsförordningen respektive yttrandefrihetsgrundlagen. Vid en sådan, i undantagsfall tillåten, efterforskning måste dock myndigheterna beakta den tystnadsplikt som de medieanställda har (3 kap. 4 § TF). Motsvarande bestämmelser om anonymitetsskydd finns i 2 kap. 1, 3 och 4 §§ YGL. Reglerna i tryckfrihetsförordningen om undantag från meddelarfriheten har betydelse också för anonymitetsskyddet. Tystnadsplikten i 3 kap. 3 § TF i fråga om uppgiftslämnare inskränks i bl.a. de situationer som avses i 7 kap. 3 § TF. Tystnadspliktsreglerna innebär bl.a. att en journalist får uttala sig om en meddelares identitet bara i en del av de fall där meddelaren kan straffas, och tystnadsplikten för journalisten sträcker sig alltså längre än meddelarfriheten för hans eller hennes källa. Ingen får åtalas eller dömas till ansvar eller åläggas skadeståndsskyldighet för missbruk av tryck- eller yttrandefriheten eller medverkan till det i något annat fall eller i någon annan ordning än grundlagarna medger. Denna s.k. exklusivitetsprincip framgår av 1 kap. 3 § TF respektive 1 kap. 4 § YGL. Av dessa bestämmelser har det ansetts följa att meddelaren eller annan medverkande inte heller på något annat sätt får drabbas av någon påföljd från det allmännas sida, t.ex. i form av en disciplinpåföljd. Härmed avses det s.k. repressalieförbudet. regleras repressalieförbudet också uttryckligen i tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen (prop. 2009/10:81, bet. 2009/10:KU18, bet. 2010/11:KU3, rskr. 2010/11:26). Enligt 3 kap. 4 § TF och 2 kap. 4 § YGL får en myndighet eller ett annat allmänt organ inte ingripa mot någon för att han eller hon i en tryckt skrift eller i ett radioprogram eller en teknisk upptagning har brukat sin tryckfrihet respektive sin yttrandefrihet eller medverkat till ett sådant bruk. Dessutom har straffbestämmelser införts i dessa grundlagar som innebär att vissa allvarligare överträdelser av repressalieförbudet straffsanktioneras (3 kap. 5 § TF och 2 kap. 5 § YGL). Meddelarskydd för anställda inom kommunala bolag m.m. I 2 kap. 3 och 4 §§ OSL finns bestämmelser som innebär att bestämmelserna i om rätt att ta del av allmänna handlingar också gäller handlingar hos vissa andra organ än myndigheter. Det gäller dels handlingar hos aktiebolag, handelsbolag, ekonomiska föreningar och stiftelser där kommuner, landsting eller kommunalförbund utövar ett rättsligt bestämmande inflytande, dels handlingar hos de organ som anges i bilagan till OSL, i den mån handlingarna hör till den verksamhet som nämns där. De organ som anges i bilagan till OSL är sådana som handhar myndighetsutövning mot enskilda. I bilagan anges också den verksamhet hos organet som omfattas av bestämmelsen.