bet · H301KU5 · 2016-01-20 00:00:00 — Sådan information ska lämnas från den dag då utskottet begär det och kan lämnas antingen skriftligen eller muntligen av ett statsråd eller en statssekreterare, eller undantagsvis av en annan tjänsteman från det berörda departementet. tidigare uttalanden om subsidiaritetsprövningen Vid behandlingen av riksdagsstyrelsens framställning Tillämpningen av Lissabonfördraget i (framst. 2008/09:RS4) uttalade att subsidiaritetsprövningen i huvudsak är en lämplighetsprövning och att denna därför ska utföras av det utskott som innehar sakkunskapen på området i fråga (bet. 2009/10:KU2 s. 13). underströk att prövningen handlar om att fastställa på vilken nivå – unionsnivå eller någon nationell nivå – den föreslagna åtgärden ska företas, inte huruvida den föreslagna åtgärden ska företas eller inte. Vid denna prövning bör utskotten hämta vägledning från de riktlinjer som alltsedan subsidiaritetsprincipen infördes i 1992 varit vägledande vid tillämpningen av subsidiaritetsprincipen, och som hänvisat till (se framst. 2008/09:RS4 s. 52). Först ställs frågan om det är möjligt att uppnå målen för den föreslagna åtgärden genom att den företas på nationell, regional eller lokal nivå. Om svaret är nekande ska åtgärden vidtas på unionsnivå. Om svaret är jakande ska frågan ställas om målen för åtgärden kan uppnås bättre genom att den företas på unionsnivå. För att besvara den sistnämnda frågan bör följande följdfrågor ställas: – Finns det viktiga gränsöverskridande aspekter på den föreslagna åtgärden som inte på ett tillfredsställande sätt kan regleras genom åtgärder av medlemsstaterna? – Skulle underlåtenhet att handla på unionsnivå stå i strid med fördragets krav eller på annat sätt avsevärt skada medlemsstaternas intressen? – Skulle en åtgärd på unionsnivå på grund av sin omfattning eller sina verkningar innebära klara fördelar jämfört med en åtgärd på medlemsstatsnivå? Denna metod att fastställa på vilken nivå en åtgärd bör vidtas har utskottet sedermera valt att kalla tvåstegsmetoden (bet. 2010/11:KU18 s. 22). Kan en subsidiaritetsprövning inkludera en proportionalitetsbedömning? Vid sin första uppföljning av tillämpning av subsidiaritetsprincipen noterade att det av fördragens och protokollets ordalydelser inte följer någon skyldighet för de nationella parlamenten att följa proportionalitetsprincipens tillämpning (bet. 2010/11:KU18). Av detta torde dock inte, ansåg utskottet, motsatsvis kunna dras någon slutsats om att de nationella parlamenten inte får eller bör göra en sådan prövning inom ramen för subsidiaritetsprövningen. Tvärtom ansåg utskottet det finnas visst stöd i litteraturen och i praxis (se nedan) för att ett visst mått av proportionalitetsbedömning kan anses ingå inom ramen för subsidiaritetsprövningen. Utskottet anförde att utgångspunkten är att beslut ska fattas på nationell, regional eller lokal nivå. Unionen ska på de områden där den inte har exklusiv befogenhet vidta en åtgärd endast om och i den mån som målen för den planerade åtgärden inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna själva och därför bättre kan uppnås på EU-nivå. Av orden ”endast om och i den mån” fick det, enligt utskottet, anses framgå att subsidiaritetsprövningen innefattar ett proportionalitetskriterium och att det därav följer att den föreslagna åtgärden inte får gå utöver vad som är nödvändigt för att uppnå de eftersträvade målen. Utskotten torde således vara oförhindrade att göra en sådan form av proportionalitetstest inom ramen för subsidiaritetsprövningen. Utskottet underströk dock att subsidiaritetsprövningen handlar om att avgöra om en åtgärd bör vidtas på medlemsstatsnivå eller unionsnivå, inte om att framföra synpunkter i sak på den föreslagna åtgärden. Utskottet fann stöd för sitt ställningstagande bl.a. i en dom från . [4] Följande om domen är hämtat från utskottets betänkande 2010/11:KU18 (s. 9). I avgörandet som gällde giltigheten av direktivet om tobaksmärkning hade domstolen bl.a. att ta ställning till frågan huruvida direktivet hade antagits med iakttagande av subsidiaritetsprincipen. För att besvara frågan måste det enligt domstolen först undersökas om målet för den planerade åtgärden bättre kunde uppnås på gemenskapsnivå. Domstolen fann att så var fallet. Därefter anförde domstolen följande: Det skall för det andra konstateras att omfattningen av den åtgärd som vidtagits av gemenskapen i det förevarande fallet även uppfyller kraven enligt subsidiaritetsprincipen genom att den […] inte går längre än vad som är nödvändigt för att uppnå de eftersträvade målen. Det har med hänvisning till avgörandet ansetts att subsidiaritetsbedömningen innefattar såväl ett effektivitets- som ett proportionalitetstest och att utför proportionalitetsbedömningen inom ramen för subsidiaritetsbedömningen (Hettne, Subsidiaritetsprincipen: Politisk granskning eller juridisk kontroll?, Sieps 2003:4, s. 29; se även rapporten /14:RFR10, Subsidiaritet i EU efter , av Hettne m.fl., s. 26 f.). Inhämtande av information om andra nationella parlaments subsidiaritetsprövningar har betonat värdet av informationsutbyte mellan de nationella parlamenten, bl.a. i den första uppföljningen som genomfördes under /11 (bet. 2010/11:KU18 s. 36). angav att syftet med samarbetet mellan parlamenten inom EU bl.a. är att säkra det effektiva utövandet av de parlamentariska befogenheterna i unionsfrågorna, särskilt när det gäller övervakningen av subsidiaritetsprincipen. I uppföljningen under /12 konstaterade utskottet att några kontakter med andra nationella parlament – med undantag för finansutskottet – inte föreföll ha tagits . Som en möjlig förklaring angavs att utskotten helt enkelt inte ansett sig ha behov av informationsutbyte med andra länders parlament. Utskottet framhöll dock värdet av sådana kontakter när det gäller övervakningen av subsidiaritetsprincipen, och om möjligt på politisk nivå. Ett syfte kan vara att rent allmänt skaffa information om vilka synpunkter som kan anläggas i fråga om ett förslags förenlighet med subsidiaritetsprincipen. Ett annat syfte kan vara att göra andra länder uppmärksamma på synpunkter som ett utskott i har eller att samla många länder för att uppnå de i protokollet angivna tröskelvärdena för att få ett förslag omprövat. Om sådana kontakter tas på tjänstemannanivå ansåg dock utskottet att de först bör vara förankrade i utskottet (bet. 2011/12:KU4 s. 47). Vid uppföljning under /13 uttalade utskottet att det krävs ett utökat samarbete mellan de nationella parlamenten för att i de fall där det finns invändningar mot ett förslags förenlighet med subsidiaritetsprincipen kunna samla så många länder som möjligt, om de i protokollet angivna tröskelvärdena för att få ett förslag omprövat ska kunna uppnås. I detta sammanhang framhöll utskottet även att flera av utskotten har goda erfarenheter av kontakter med ständiga representant i (bet. 2012/13:KU8 s. 55 f.). Vid uppföljningen under /14 upprepade att syftet med samarbetet mellan parlamenten inom EU bl.a. är att säkra det effektiva utövandet av de parlamentariska befogenheterna i unionsfrågorna, särskilt när det gäller övervakningen av subsidiaritets-principen (bet. 2013/14:KU5 s. 74). Vid /15 framhöll utskottet återigen värdet av interparlamentariska kontakter med andra nationella parlament och pekade på att det finns möjligheter till informationsutbyte t.ex. inom ramen för Cosac (Konferensen mellan de parlamentariska organen för EU-frågor) och andra interparlamentariska möten (bet. 2014/15:KU5 s. 79). För att ett sådant möte ska bidra till informationsutbyte som leder till ett gult kort måste det dock infalla under åttaveckorsfristen, vilket sällan torde vara fallet, påpekade utskottet. Utskottet ansåg det inte vara möjligt att inom den då aktuella uppföljningen besvara frågan om hur ett närmare samarbete mellan de nationella parlamenten ska kunna komma till stånd, men ansåg att frågan måste börja diskuteras. Utskottet ansåg att det möjligen kan finnas skäl för självrannsakan när det gäller hur samarbetet har fungerat. Ärendenas formella hantering m.m. prövar, till skillnad från många andra länders parlament, samtliga utkast till lagstiftningsakter som översänds av kommissionen eller någon av de andra initiativtagarna enligt protokoll nr 2 om tillämpningen av subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna (protokoll nr 2). –genomfördes totalt 58 subsidiaritetsprövningar av utskott, se förteckningen över avgjorda subsidiaritetsärenden (bilaga 8). Detta är en kraftig minskning jämfört då 123 utkast prövades. Av förteckningen framgår vilka utkast som varit föremål för en subsidiaritetsprövning och vilka utskott som genomfört prövningarna. Vidare anges tidpunkterna för beslut i utskotten och i förekommande fall beslut i kammaren. Av tabellen framgår även vilka utlåtanden som lämnats av utskotten. Slutligen anges vilka motiverade yttranden som lämnat till , rådets och kommissionens ordförande. Även utfallet på EU-nivå redovisas, dvs. om något av tröskelvärdena har uppnåtts, och om något s.k. gult kort utfärdats. utfärdades inga gula kort. En översikt av fördelningen av antalet utkast mellan utskotten framgår av tabell 1 nedan. I tabellen anges även antalet utlåtanden och motiverade yttranden till , rådets och kommissionens ordförande per utskott. Av tabellen framgår att miljö- och jordbruksutskottet (MJU) prövade flest (16) utkast , följt av skatteutskottet (SkU) som prövade 10 utkast. Därefter följer finansutskottet (FiU) och justitieutskottet (JuU) som prövade 7 utkast vardera. (SfU) följer därefter med 5 prövade utkast och civilutskottet (CU) med 4 utkast. (SoU), näringsutskottet (NU) och arbetsmarknadsutskottet (AU) prövade vardera 2 utkast. (), utbildningsutskottet (UbU) och trafikutskottet (TU) prövade vardera 1 utkast. (), försvarsutskottet (FöU) och kulturutskottet (KrU) prövade inga utkast . Tabell 1 Antal utkast till lagstiftningsakter, utlåtanden och motiverade yttranden Antal utkast till lagstiftningsakter I tabell 2 nedan finns en sammanställning över det totala antalet utkast till lagstiftningsakter och motiverade yttranden per utskott –2014. Av denna sammanställning framgår att miljö- och jordbruksutskottet prövade flest (111) utkast av alla utskott, vilket utgör av alla utkast som prövats av . prövade 69 utkast. prövade 63 utkast. följer därefter med 51 utkast. prövade 41 utkast, civilutskottet 28 utkast och skatteutskottet 26 utkast. prövade 20 utkast. och socialutskottet prövade vardera 19 utkast. prövade 18 utkast, följt av utbildningsutskottet som prövade 14 utkast. prövade 9 utkast och 8 utkast. prövade totalt 5 utkast . Tabell 2 Antal utkast till lagstiftningsakter och motiverade yttranden –2014 Antal utkast till lagstiftningsakter Motiverade yttranden från riksdag prövade utskotten, som nämnts, tillsammans 58 utkast till lagstiftningsakter. När det gäller 56 av dessa utkast ansåg utskottet i fråga inte att förslagen stred mot subsidiaritetsprincipen, vilket anmäldes till kammaren genom ett protokollsutdrag. Utlåtanden lämnades om tre av utkasten. Vilka lagstiftningsutkast som ledde till utlåtanden framgår av bilaga 8. lämnade två utlåtanden (utl. 2013/14:SkU23 och utl. 2013/14:SkU35). biföll utskottsmajoritetens förslag i båda dessa ärenden och överlämnade motiverade yttranden till , rådets och kommissionens ordförande (rskr. 2013/14:145 och rskr. 2013/14:370). I ett ärende begärde en minoritet om minst fem ledamöter i utskottet att ett utlåtande skulle lämnas. Det gällde kommissionens förslag till direktiv om företagshemligheter (KOM(2013) 813) som prövades av näringsutskottet. Utskottsmajoriteten föreslog att skulle lägga utlåtandet (utl. 2013/14:NU28) till handlingarna. Socialdemokraterna, och var av motsatt uppfattning och reserverade sig. biföll utskottsmajoritetens förslag, vilket innebar att utlåtandet lades till handlingarna och att det inte överlämnades något motiverat yttrande till , rådets och kommissionens ordförande (prot. 2013/14:62). Sedan Lissabonfördragets ikraftträdande och t.o.m. har prövat totalt 501 utkast till lagstiftningsakter, se tabell 3 nedan. har översänt totalt 45 motiverade yttranden till , rådets och kommissionens ordförande, vilket innebär invändningar mot av alla lagstiftningsutkast. lämnade motiverade yttranden om 2 av de 58 prövade lagstiftningsutkasten, vilket motsvarar av lagstiftningsutkasten. Jämfört med 2013 är det fråga om en kraftig minskning av antalet motiverade yttranden från riksdag. Detta ska ställas i relation till antalet prövade utkast (58) jämfört . –2013 prövades i snitt 124 utkast . Tabell 3 Totalt antal prövade lagstiftningsutkast i 2009–2014 Antal utkast till lagstiftningsakter Motiverade yttranden från de nationella parlamenten inom EU Av kommissionens årsrapport om subsidiaritet och proportionalitet (KOM(2015) 315) framgår att kommissionen tog emot 21 motiverade yttranden från de nationella parlamenten om iakttagandet av subsidiaritetsprincipen, vilket var en minskning jämfört med föregående år (88 motiverade yttranden ). I rapporten påpekar kommissionen att inget nytt förfarande för gult kort inleddes , men att det förfarande som startades med anledning av förslaget om en europeisk åklagarmyndighet (KOM(2013) 534) fortsatte att skapa debatt i den politiska dialogen. Förklaringen till det avsevärt lägre antalet motiverade yttranden bör enligt kommissionen ses mot bakgrund av en minskning i det totala antalet förslag från kommissionen mot slutet av mandatperioden och inte som ett tecken på minskat intresse för subsidiaritetsprincipen från de nationella parlamentens sida. Kommissionen noterade också att det totala antalet yttranden från de nationella parlamenten inom den politiska dialogen sjönk , men mindre än vad antalet motiverade yttranden gjorde. De motiverade yttrandena varierar enligt kommissionen fortfarande när det gäller form och typ av argument som de nationella parlamenten framför till stöd för sina slutsatser om eventuella brott mot subsidiaritetsprincipen. De 21 motiverade yttranden som lämnades avsåg 15 kommissionsförslag. De förslag som gav upphov till flest motiverade yttranden genererade dock endast tre motiverade yttranden, nämligen förslaget till direktiv om unionens rättsliga ram för tullrättsliga överträdelser och sanktioner (KOM(2013) 884) och förslaget till översyn av avfallspolitiken och avfallslagstiftningen (KOM(2014) 397). Vardera två motiverade yttranden utfärdades med anledning av förslaget till förordning om ekologisk produktion och märkning av ekologiska produkter (KOM(2014) 180), förslaget till förordning om nya livsmedel (KOM(2013) 894) och förslaget till direktiv om enmansbolag med begränsat ansvar (KOM(2014) 212). Att det totala antalet motiverade yttranden sjönk kraftigt ledde till en kraftig minskning av antalet motiverade yttranden per kammare. Endast 15 av 41 kammare utfärdade motiverade yttranden (jämfört med 34 kammare ). Bundesrat och House of Commons lämnade tre motiverade yttranden var (jämfört med sex respektive fem motiverade yttranden ). riksdag och Sénat lämnade två motiverade yttranden var (jämfört med nio från och fyra från ). Flertalet kammare lämnade ett eller inget motiverat yttrande. Trots att de nationella parlamenten var mindre aktiva när det gäller motiverade yttranden efterfrågade ett antal kammare en skärpning av förfarandet för övervakning av subsidiaritetsprincipen. lämnade folketing, Tweede Kamer och House of Lords betänkanden med detaljerade förslag till hur de nationella parlamentens roll i beslutsprocessen kan stärkas. Betänkandena innehåller bl.a. idéer om hur tillämpningsområdet för övervakningen av subsidiaritetsprincipen kan breddas. I betänkandena föreslås att motiverade yttranden, förutom en korrekt tillämpning av subsidiaritetsprincipen, även ska gälla proportionalitetsprincipen eller förslagets rättsliga grund. I betänkandena framfördes också krav för inlämning av motiverade yttranden samt förslag på att ett inlett förfarande för gult kort borde tvinga kommissionen att dra tillbaka eller ändra sitt förslag. Diskussioner mellan de nationella parlamenten om dessa frågor pågår i olika forum, framhåller kommissionen i rapporten. riksdag lämnade ett motiverat yttrande om förslaget till direktiv om en unionsrättslig ram för tullrättsliga överträdelser och sanktioner (KOM(2013) 884). Av bilagan till kommissionens rapport framgår att även och lämnade motiverade yttranden om detta förslag. Förslaget samlade därmed totalt tre motiverade yttranden och sex röster. Av bilagan framgår också att riksdag som enda parlament lämnade ett motiverat yttrande om förslaget till direktiv om ändring av direktiv /96/EU om ett gemensamt beskattningssystem för moderbolag och dotterbolag hemmahörande i olika medlemsstater (KOM(2013) 814). I det följande redogörs för de utlåtanden som utskotten lämnade . Redogörelsen görs i den ordning som utskotten anges i riksdagsordningen. prövade tio utkast till lagstiftningsakter , och lämnade två utlåtanden. I utlåtande /14:SkU23 subsidiaritetsprövade skatteutskottet kommissionens förslag om ändring i rådets direktiv /96/EU om ett gemensamt beskattningssystem för moderbolag och dotterbolag hemmahörande i olika medlemsstater (KOM(2013) 814). Utkastet hänvisades till utskottet . Tidsfristen löpte ut . Regeringen ifrågasatte om kommissionens förslag att införa en obligatorisk skatteflyktsregel är förenligt med subsidiaritetsprincipen. Utskottet noterade regeringens tveksamhet och ansåg att den del av kommissionens förslag som avser en obligatorisk skatteflyktsregel går längre än vad som är förenligt med subsidiaritetsprincipen. Utskottet ansåg att grundprincipen om skattesuveränitet för medlemsstaterna måste värnas när det gäller direkta skatter och ifrågasatte om gemensamma skatteflyktsbestämmelser skulle vara tydligare än nationella. Utskottet bedömde att förslaget går längre än vad som är nödvändigt för att nå målen för den planerade åtgärden. Utskottet ansåg att den del av förslaget som handlar om att införa en obligatorisk skatteflyktsregel strider mot subsidiaritetsprincipen. Utskottet föreslog därför att skulle lämna ett motiverat yttrande till , rådets och kommissionens ordförande. biföll utskottets förslag, och ett motiverat yttrande översändes till , rådets och kommissionens ordförande (rskr. 2013/14:145). I utlåtande /14:SkU35 prövade skatteutskottet kommissionens förslag till direktiv om en unionsrättslig ram för tullrättsliga överträdelser och sanktioner (KOM(2013) 884). Utkastet hänvisades till skatteutskottet . Tidsfristen löpte ut . Av redogörelsen för ärendet i utlåtandet framgår att kommissionen lade fram förslaget . Förslaget hade därefter diskuterats i rådsarbetsgruppen för tullunionen. I en rättelse som beslutades ändrade kommissionen motiveringen till förslaget i de delar som gäller subsidiaritet, proportionalitet och respekt för de grundläggande rättigheterna och inledde det förfarande för tillämpning av subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna som anges i protokoll nr 2 till EUF-fördraget. Vid en överläggning med utskottet hade regeringen anfört att den inte ansåg att den föreslagna rättsliga grunden, artikel 33 i EUF-fördraget, är korrekt och att kommissionen inte har visat att en reglering av gemensamma sanktionsskalor är nödvändig för att uppnå ett förstärkt tullsamarbete. Det var enligt regeringen också problematiskt att förslaget innehåller inslag som är straffrättsliknande och som normalt förekommer i rättsakter där den rättsliga grunden är artikel 83 i EUF-fördraget. I en faktapromemoria anförde regeringen vidare följande. Om det skulle vara så att det inte föreligger exklusiv befogenhet för unionen och att subsidiaritetsprincipen alltså är tillämplig är regeringen tveksam till om delar av åtgärderna bättre regleras på EU-nivå än av medlemsstaterna. Detta gäller bl.a. frågan om det i direktivet ska fastställas en gemensam utformning av sanktioner och nivåerna för dessa samt vissa inslag i förslaget som vi normalt ser i lagstiftningsakter där den rättsliga grunden är artikel 83 (minimiregler om brottsrekvisit och påföljder) i EUF-fördraget. Vid överläggningen konstaterades i utskottet att det fanns stöd för regeringens ståndpunkt. Vid ett sammanträde med skatteutskottet förklarade statssekreteraren att kommissionens ändrade motivering till förslaget inte föranledde regeringen att ändra sin ståndpunkt. I sitt ställningstagande anförde skatteutskottet att det alltjämt delade regeringens ståndpunkt i fråga om förslaget. Den föreslagna rättsliga grunden, artikel 33 i EUF-fördraget, är inte korrekt, och kommissionen har inte visat att en reglering av gemensamma sanktionsskalor är nödvändig för att uppnå ett förstärkt tullsamarbete. Det var enligt regeringen också problematiskt att förslaget innehåller inslag som är straffrättsliknande och som normalt förekommer i rättsakter där den rättsliga grunden är artikel 83 i EUF-fördraget. Utskottet ansåg att det var tveksamt om delar av åtgärderna bättre regleras på EU-nivå än av medlemsstaterna. Detta gäller bl.a. frågan om det i direktivet ska fastställas en gemensam utformning av sanktioner och nivåerna för dessa samt vissa inslag i förslaget som normalt finns i lagstiftningsakter där den rättsliga grunden är artikel 83 EUF-fördraget. Utskottet ansåg att förslaget i vissa delar inte var förenligt med subsidiaritetsprincipen och föreslog därför att skulle lämna ett motiverat yttrande till , rådets och kommissionens ordförande. biföll utskottets förslag, och ett motiverat yttrande översändes till , rådets och kommissionens ordförande (rskr. 2013/14:370). prövade två utkast till lagstiftningsakter och lämnade ett utlåtande . Utlåtandet lämnades på begäran av en minoritet av utskottets ledamöter. I utlåtandet (utl. 2013/14:NU28) prövade utskottet kommissionens förslag till direktiv om att skydda know-how och företagsinformation (företagshemligheter) som inte har röjts från att olagligen anskaffas, utnyttjas och röjas (KOM(2013) 813). Utkastet hänvisades till utskottet . Tidsfristen löpte ut . I sitt ställningstagande anförde utskottet bl.a. att ett starkt och enhetligt skydd för företagshemligheter inom EU är bra för svenska företags konkurrenskraft och för den inre marknadens funktion. Det var utskottets uppfattning att en harmonisering av lagstiftningen till skydd för företagshemligheter på EU-nivå kan bidra till att främja företagens innovationsförmåga och konkurrenskraft. Utskottet ansåg att förslaget till direktiv skapar ett mervärde för unionen, speciellt eftersom de nationella reglerna inom detta område inte är likvärdiga. Utskottet konstaterade vidare att regeringens uppfattning är att regleringen måste utformas så att den inte begränsar tryck- och yttrandefriheten eller utrymmet för anställda och andra att avslöja brott eller andra allvarliga missförhållanden inom en verksamhet. Utskottet underströk vikten av att det slutliga direktivet formuleras så att det är förenligt med de grundlagsskyddade rättigheterna i . Utskottet fann sammanfattningsvis att förslaget var förenligt med subsidiaritetsprincipen och föreslog att skulle lägga utlåtandet till handlingarna till handlingarna. Socialdemokraterna, och reserverade sig. I sin reservation anförde de att det kan finnas fördelar med en harmonisering av reglerna för skydd av företagshemligheter, främst för att det skulle kunna gynna företag som arbetar över nationsgränserna inom EU, och man hade därför i princip inget att invända mot en gemensam lagstiftning på detta område så länge den står i proportion till de problem som avsaknaden av en sådan lagstiftning skapar. delade reservanterna de farhågor som flera remissinstanser hade gett uttryck för om att förslaget kan komma att inskränka grundläggande rättigheter när det gäller tryck- och yttrandefrihet samt hindra arbetstagare från att dels slå larm om missförhållanden på sin arbetsplats, dels byta arbetsgivare.