bet · H301SoU18 · 2016-02-29 00:00:00 — Är det tillsynen inom sjukvården eller äldreomsorgen? , Inspektionen för vård och omsorg: Jag sa att detta kan leda till undanträngningseffekter. Vi har inte gjort studier så att vi exakt kan säga vilken omfattning detta har, men det finns naturligtvis en risk. Vi har tillsynsansvaret över hela området, och det betyder också vi har tillsyn över andra grupper av barn, barn som är familjehemsplacerade, och vi har också ansvaret för tillsyn över kommunernas myndighetsutövning. Detta är alltså en risk som vi får ha i beaktande. , : har regeringens uppdrag att studera undanträngningseffekter eller risk för undanträngningseffekter. Det kommer vi att göra i våra lägesanalyser. Ordföranden: Då ställer jag en följdfråga. Finns det någon tidsplan för detta? Sker det regelbundet, eller finns det speciella datum? , : Det är speciella datum. Jag har dem inte i huvudet , men jag tror att det är ett senare i vår och ett våren därpå. Det här kräver ju mer gediget analysarbete och inte bara en temperaturmätning här och . (L): Jag är glad över att så många har försökt bredda vår bild av hur det ser ut på våra HVB och stödhem. Min fråga handlar om detta med gode män. Det är ett helt annat uppdrag än vad man tror. Många barn som kommer har inte vad vi i dagligt tal kallar för vårdnadshavare. Det handlar om kontakt med skola också, inte bara om det rent juridiska. Min fråga gäller hur man från gode män och förvaltare ser på uppdraget framöver när det gäller den här målgruppen. Instämmer man i analysen att det vore bra om det var heltidsanställda gode män framöver? Om vi ska göra en sådan omställning, vad ska vi då göra ? Det tar ju att få en ordning med heltidsanställda på plats. , gode män och förvaltare: Uppdraget har naturligtvis förändrats. I många fall har de ensamkommande en traumatiserande erfarenhet med sig. Det ställer helt andra krav på uppdraget som god man. Man ska komma ihåg att vi som sysslar med detta är lekmän. Det är inte säkert att vi är de som är bäst skickade att klara ut den delen. Vi ser en problematik i detta. Här har man talat om olika metoder att råda bot på detta. Från förbundets sida är vi inte här och beredda att peka på vilken lösning man ska välja. Vi vill att man ska titta på de brister som kan finnas och se vilka möjligheter man har för att komma till rätta med dem. Det innebär naturligtvis att man ska se över lagstiftning och rutiner för att få en bättre ordning. Det avstamp som SKL har gjort i sin skrivelse till regeringen kan naturligtvis vara ett alternativ, men det får prövas i jämförelse med andra alternativ. Vår hemställan här och är att man snabbt kommer i gång med en översyn av gällande regler och kan ta fram ett antal alternativ. Statssekreterare , : Jag vill komplettera informationen vad gäller gode män. Där har regeringen så sent som gett ett uppdrag till att öka informationen om gode män, dels visavi de ensamkommande barnen själva, dels till familjehem och andra aktörer, när det gäller vilken uppgift en god man har och om vilken kompetens som krävs för att bli en god man. Det handlar också om att öka antalet gode män. Det uppdraget ser vi fram emot att ska redovisa. , Föreningen : Föreningen samlar alla de som är anställda eller förtroendevalda i överförmyndarverksamheten. Överförmyndarna granskar och kvalitetssäkrar det arbete som gode män, förvaltare och andra ställföreträdare utför. Ensamkommande flyktingbarn har blivit ett växande specialområde. Grunden är att ställföreträdaren, en god man, är en rättrådig lekman som ska ha detta som ett frivilligt uppdrag. Det är ingen anställningsform eller yrke. Man ska vara lämplig att assistera en människa och bevaka den människans rättskraft. När det gäller ensamkommande flyktingbarn blir det en väldigt speciell form av rättsbevakning. Asylprocessen är komplicerad. Det är stora påfrestningar på socialtjänst, skola och så vidare. Om det nu ska leda till att man ska göra godmanskapet till ett yrke är det ett mycket stort steg som kräver stora lagändringar. Vår verksamhet övervakas av och inte av eftersom de gode männen inte har som uppgift att själva utföra saker. De ska däremot bevaka att skolan och fungerar och att barnets rättigheter tillgodoses. Detta är en mycket mer komplicerad fråga – det handlar inte bara om att hitta en form där folk ska kunna åta sig många ärenden. Det sägs ofta att det är svårt att rekrytera gode män till ensamkommande. Tack och lov är det inte så överallt, även om det är så på många ställen. Det finns många unga som är intresserade. hade jag besök av en grupp socionomer som ville ta uppdrag som gode män. Man kan göra en insats och ge vägledning för någon som vill komma in i det svenska samhället. Det är ett frivilligarbete. Man har rätt till en viss ersättning, men det är inget yrke. (C): Bristen på socionomer som kan handlägga ärenden drabbar alla inblandade. Unga blir föremål för orimligt långa utredningar. Stora delar av yrkesgruppen lider av en alarmerande dålig arbetsmiljö, och kommunerna har svårt att uppfylla vad som förväntas av dem. föreslår att kommunernas socialnämnder beviljas dispens från kravet att enbart anställa myndighetsutövande personal med socionom- och högskoleexamen. Jag uppfattade att statssekreterare öppnade för assisterande socialsekreterare. Är det en öppning i den riktning som har föreslagit? Jag vill även fråga , som ju utövar tillsyn. kommer, och är det alltfler som utför arbetsuppgifter utan att ha examen för det. Hur är bilden där? Jag vill också fråga generaldirektören för om det som inte hanns med förut, nämligen vilka åtgärder man prioriterar och vill lyfta fram för framtiden. Statssekreterare , : När det gäller myndighetsutövning och vilka kvalifikationer man behöver för detta pågår en dialog med parterna. Vi ser behovet och för samtal om detta. Det är dock jätteviktigt att vi håller en balans mellan regelförenklingar och rättssäkerhet. Den andra frågan, som jag nämnde tidigare, handlar om en annan yrkeskategori som inte sysslar med myndighetsutövande. Det handlar om personer som kan avlasta socialsekreterarna. Jag vill också säga att vi inte har någon brist på socionomer. Däremot råder det brist på socionomer som vill arbeta som socialsekreterare. Det är en viktig fråga att ta sig an. , Inspektionen för vård och omsorg: Vi har enligt förordning i uppdrag att inspektera alla HVB och stödboenden minst en gång . Den tillsynen är således prioriterad, där efter i mån av utrymme, inspekterar vi andra delar av , t.ex. kommunernas myndighetsutövning. Det är förstås önskvärt att vi hade tillräckliga resurser för att också tillsyna övrig socialtjänst och hälso- och sjukvård i större utsträckning. , : Vi har reagerat starkt på förslaget att ta bort behörighetskriterier för den sociala barn- och ungdomsvårdens myndighetsutövning. Det finns 45 000 socionomer , och det finns ungefär 16 000 socialsekreterartjänster som ägnar sig åt olika typer av myndighetsutövning. Det är ett väldigt kvalificerat arbete, och den här målgruppen har ett minst lika stort behov av kvalitet och rättssäkerhet som andra som har kontakt med . Vi har försökt på andra sätt, bland annat genom att locka pensionärer tillbaka till arbetslivet. Vi tror att det finns behov av att utbilda fler socionomer. Att dubbla utbildningsplatserna spelar dock ingen roll så länge inte den sociala barn- och ungdomsvården kan locka nya socionomer och ge dem förutsättningar att göra ett gott arbete. Då kommer man att söka sig till andra arbetsgivare. , Kommuner och Landsting: Vi vill luckra upp den här regeln. Vi vill också ha kvalitet i den sociala barn- och ungdomsvården, men kvalitet innebär också en god arbetsmiljö. är det många kommuner som inte får tag i socionomer som kan jobba med myndighetsutövningen. är det senaste exemplet. Där kommer man nu att ta in politiker som ska göra jobbet, och de kan inte heller jobba som socionomer. Man får inte tag i vare sig bemanningsföretag eller socionomer. Jag håller med SSR om att detta har börjat och att vi måste jobba med kvaliteten. Men detta är väldigt akut, och vi behöver göra något åt det helst och helst jobba med kompetensutveckling och validering och sedan gå tillbaka till de föreskrifter som finns . (MP): Min fråga gäller utredningskapacitet för familjehem. Min undran är i vilken mån man använder exempelvis pensionerade socionomer, psykologer och andra beteendevetare för att snabbt klara att utreda alla de intresserade och möjliga familjehem som kommer? Hur jobbar man på olika håll för att få bort denna flaskhals? , SKL: Just nu lanserar vi ute i landet ett verktyg som heter BRA-fam som har utarbetat och som vi har gjort webbaserat för att just i det initiala skedet kunna ta hand om alla som söker. Blir det nu en rekryteringskampanj från måste vi kunna ta hand om det i kommunerna. Det här kommer också att översättas till olika språk. Vi stöttar att kommunerna går ihop i interkommunal samverkan om det här arbetet, att de jobbar tillsammans för att utreda och stötta familjehemmen. Ett bra exempel finns i , där man tillsammans i länet har startat ett sådant. På det viset jobbar vi. Vi är också ute i alla län och diskuterar hur vi kan bibehålla och öka kvaliteten både på familjehem och inom sociala barn- och ungdomsvården utifrån den handlingsplan som vi har utarbetat. , : Jag kan komplettera med att vi i den intervjuundersökning som vi gjorde fick reda på att kommunerna jobbar på många olika sätt för att komma ikapp med familjehemsutredningarna. Man tar in personal på olika sätt och försöker prioritera det, men man har stora svårigheter. Jag kan också nämna att vi har regeringsuppdraget att sprida information om familjehem etcetera till allmänheten. Inom det uppdraget ska vi också analysera läget i kommunerna vad gäller rekrytering och utredning av familjehem. Det håller vi på med just , så vi kommer snart att veta lite mer. Ordföranden: har vi också, jag ser inte så långt. Du får presentera dig själv, för jag kommer tyvärr inte ihåg ditt namn. , familjehemsvård: är en organisation som organiserar privata verksamheter som rekryterar, handleder och utreder familjehem. Vi har alltså inte ansvaret för den placerade. Det är fortfarande ansvar. Men vi utreder och handleder. När det gäller utredningar finns det i i stort sett två metoder: Kälvesten och . Ingen av de två metoderna är vetenskapligt utvärderade, men det är de som används. Sedan finns det ett antal hemsnickrade. Vi kräver att medlemmarna i vårt förbund ska vara socionomer för att få utföra utredningar. Vi är inte huvudsakligen ansvariga för utredningarna, men vi hittar familjehem och utreder dem. Ofta kräver kommunerna att det ska utföras enligt Kälvesten. Det slutliga ansvaret för att godkänna familjehemmet som ett lämpligt hem för ett visst barn är fortfarande . Men det finns som sagt bara två metoder. BRA-fam är också en del av det hela. Ordföranden: Då har jag själv ett par frågor. Vi hörde tidigare från om de ganska omfattande risker som de här barnen kan utsättas för, både på vägen hit och inte minst när de är här. Min första fråga är till Inspektionen för vård och omsorg. Ni redogjorde för att ni försöker hitta ett lite mer pragmatiskt sätt att hantera detta. Det är färre kontroller, men då finns det en fara att man inte upptäcker om barnen löper risk att utsättas för något. Jag har mött socialsekreterare som säger att de helst placerar fler barn än bara två i samma rum för att minska risken för sexuella övergrepp. Men vi har hört talas om att det finns risk att barn utsätts för gruppvåldtäkter. Det är ganska allvarliga risker. Min fråga till Inspektionen för vård och omsorg är därför: Vad bedömer ni att man ytterligare kan göra för att minska och bättre upptäcka de risker som finns? Jag har också en fråga till . Ni lyfter fram att det är långt ifrån alla barn som hamnar i de stora svårigheter som gör att man placeras på en Sis-institution. Vad bedömer ni att vi ytterligare skulle kunna göra för att tidigt identifiera de barn som är i riskgruppen för att ge dem ett bättre stöd från början? Är det en placering på Sis-institution tidigare i stället för placering i HVB-hem eller är det någonting annat som behövs för just den här gruppen ungdomar, som kanske är den svåraste för samhället att stötta på bästa sätt? , Inspektionen för vård och omsorg: Vår frekvenstillsyn har varit och är fortfarande en balansgång mellan pragmatism, att förhålla sig till de realiteter vi står inför, och att ta ansvar för att säkra barnens trygghet och kvaliteten i boendet. Eftersom vi vid varje tillsyn pratar med barnen får vi en bild av hur tryggt och säkert själva boendet är. I frekvenstillsynen kommer vi att fokusera på att återbesöka de boenden som har fått kritik tidigare men också göra helhetsbedömningar av trygghet och säkerhet, kompletterat med samtal med barn. Det tycker jag ger rätt bra indikationer på vilken typ av boende det är. Som jag nämnde i mitt anförande är vi också tydliga såtillvida att när vi har bedömt att en verksamhet inte uppfyller trygghet och säkerhet har vi gått in och stängt den – i kontakt, förstås, med de kommuner som har placerat barnen så att man under ordnade former kan omplacera dem. Men det är klart att vi inte kan garantera något. Vi är ju bara en del i samhällssystemet, och verktyget tillsyn löser inte hela den här problematiken. Det är en balansgång, och självklart måste vi göra en bedömning i varje situation. Fokus ligger alltså på trygghet och säkerhet, att prata med barnen och att följa upp tidigare kritikbeslut. Så kommer vi att jobba . , : Riskgruppen är barn som befinner sig i utanförskap, skulle jag vilja säga utifrån många års erfarenhet av att jobba med ungdomar som hamnar i situationen där man tvingas till ett tvångsomhändertagande. Jag tror alltså inte att det behövs några sofistikerade metoder för att upptäcka vilka som eventuellt skulle kunna hamna på en Sis-institution . Det är bara att tänka på de stora kullar som kom . De syns inte på våra Sis-institutioner . Men om vi inte lyckas integrera dem och ge dem tre saker – ett tryggt boende, ett bra vuxenstöd och en normal skolgång – kommer en hel del av de ungdomarna inom kanske eller att hamna i ett sådant utanförskap att de löper risk att hamna i missbruk och kriminalitet. , Team : Jag håller med min kollega – mycket handlar om behovsbedömning. För det mesta går det bra för de här ungdomarna. är helt vanliga ungdomar som klarar sig själva väldigt väl. De går i skolan och har fritidsaktiviteter. Det gäller också de uppdrag vi har på boenden, oavsett om de är kommunala eller privata. Vårt fokus ligger helt enkelt på omsorg, men det finns ett stort glapp mellan omsorg och när man hamnar helt utanför och hamnar hos Sis. Det är egentligen boenden för dem som saknas i själva systemet. Att man har sänkt kraven på boenden – det finns flera förslag på att sänka kraven eller underlätta för socialtjänsterna – medför också en risk. Vi har tydligt märkt att i och med krisen november har socialtjänsterna inte hunnit med. Det märks också på boendena – det finns ingen socialsekreterare, eller det finns inte gode män. Följaktligen är även boendena i kris. Vi är inte några specialister. Vi kan ta hand om barnen på en grundläggande omsorgsnivå. Det är när det gäller en behovsbedömning av vad barnen verkligen behöver när de visar behov av stöd som svårigheterna börjar. Om socialsekreterarna inte är insatta eller inte har hunnit med finns det inte bra underlag för att göra bedömningarna. Självklart ska det vara ett samarbete mellan gode män, socialsekreterare och boende att göra behovsbedömningen. Men ungdomarna som har behov av stöd hamnar oftast på vanliga behandlingshem som inte är specialiserade på någonting inom trauma eller PTSD, eller också flyttas de till Sis som oftast gör ett bra jobb med de här ungdomarna men inte heller har de specialkunskaperna. Det måste finnas en boendeform mellan dessa. Vi kan fånga upp de här ungdomarna i ett ganska tidigt skede. Men om man utökar antalet barn per enhet så att det blir större enheter, vilket ganska tydligt har hänt , har man mindre koll på ungdomarna. Då finns det ungdomar som har ett större behov, och då skulle det vara att föredra att man höjer kvaliteten på boendena för att säkerställa att de barnen inte hamnar mellan två stolar. Ordföranden: är det flera som vill komplettera. , : Jag vill bara komplettera med att även vi får information från våra medlemmar att det finns HVB som klarar boende och omvårdnad men att det finns ett väldigt litet utbud av HVB som klarar av ensamkommandes behov både utifrån att de har varit med om flykt och om de har övriga behov av behandling för missbruk eller psykiska problem. Det behövs fler HVB som ligger mellan bara omvårdnad och Sis-institution. , Föreningen : Det som gode männen ofta pratar om när det gäller de här barnen – barn är ett märkligt begrepp här, de har väldigt olika ålder, situation, mognad och så vidare – är att de är väldigt bekymrade över att det är så få bra samtal med alla dem som finns i barnens miljö, med skola, socialtjänst och annat. De själva blir ibland inte kallade till möten där de verkligen skulle kunna ge mycket information eftersom de ofta har sin huvudmans stora förtroende. De här barnen är kolossalt utsatta – mycket mer utsatta än man egentligen kan klä i ord – beroende på sin bakgrund och situation, inte minst här. Asylprocessen är ju en oerhörd påfrestning. Kommer man att få vara kvar? Kommer man inte att få vara kvar? Man kanske börjar förstå att man kommer att bli utvisad. Hela det här paketet är näst intill omöjligt att hantera enbart individualpsykologiskt. Det är en strukturfråga och en samarbetsfråga som kräver stora insatser och stor kunskap. , : Jag vill bara understryka utifrån vårt arbete när vi har tittat på ankomstboenden att det som Sis säger – att barn har en trygg vuxen, ett tryggt boende och en fungerande skolgång – är helt grundläggande. Det som vi har sett när vi har tittat på ankomstboenden där man vistas är att man tappar alla de tre bitarna. Det är ju inte rimligt att tänka sig att man i ett ankomstboende får skolgång som fungerar i den utsträckning som den ska. Det är heller inte rimligt att tänka sig att man i ett ankomstboende får en god man, som kanske måste bytas ut när man flyttas till en annan kommun. Vi har sagt att vi tycker att fokus behöver ligga på att förkorta tiden i ankomstboenden. Det innebär såklart påfrestningar i andra delar; det är vi medvetna om. Men om man kan korta de tiderna är det bra. De boendena är dessutom byggda för en kortare tids vistelse. Det här med differentierade boendeformer har vi talat om . Det finns också ett förslag i delbetänkandet från om att man ska differentiera HVB för att de bättre ska tillgodose barnens rättigheter i den enskilda situationen. Jag tycker alltså att det finns ett utmärkt förslag på bordet. , SKL: Det finns ju ett fantastiskt förslag att Sis ska starta 1 000 HVB-stödboenden. Från SKL:s sida skulle vi önska att Sis tar ansvar för de barn som har ett större behov, för Sis är väldigt duktig på det. Då kan den personalen lära sig även de här andra kompetenserna. Det skulle vi önska att man verkligen satsade på i det uppdraget, som vi uppskattar mycket. Statssekreterare , : Jag vill bara komplettera vad gäller boende. Inte nog med att varje barn måste utredas utifrån de behov det barnet har och att resurser ska tillsättas i utredningen utifrån barnets behov. Barnet ska också placeras efter behov. Vi har i länge saknat den palett av olika boenden som behövs. Vi kommer att noga följa etableringen av stödboenden, som kan bli detta mellanläge för de många unga ensamkommande som inte behöver vård eller behandling men som behöver vuxenstöd och den trygghet som ett stödboende kan ge så att HVB-hem kan fokusera på den uppgift de ska ha, nämligen vård och behandling. Det faktum att vi har en ny boendeform är alltså viktigt också för att kunna lägga resurserna ännu mer på vård och behandling där sådan ska ske. Jag vill också ta upp frågan om en annan yrkeskategori. Vi har talat mycket om socialsekreterare. En annan yrkeskategori som behövs är behandlingsassistenter. Där finns det nu ett samarbete mellan till exempel Sis och Arbetsförmedlingen. Det här tror jag för många svenska ungdomar kan bli ett första jobb. Vi har ett enormt behov av behandlingsassistenter just , som då får den utbildning och den validering som krävs. Det här är ytterligare en viktig insats för att säkra att våra barn och unga får trygghet på alla boenden. (S): Jag tänkte fråga om frivilliginsatserna. Ett stort behov hos alla tonåringar är att ha en meningsfull sysselsättning – förutom skolgång och sådant, naturligtvis. I sin ändringsbudget på nästan 10 miljarder skulle regeringen fördela 200 miljoner till civilsamhället och frivilliginsatser. Det är mycket pengar som man kan göra mycket av för de här ungdomarna, som kanske är sysslolösa, frustrerade och väldigt utsatta. Min fråga är hur de här pengarna har fördelats. Jag undrar också om det finns någon som har kunskap om man har rätt förutsättningar för att omhänderta det engagemang för frivilliginsatser som vi vet finns ute i samhället. Det kanske är regeringen som bäst kan svara på det. Statssekreterare : : Jag kommer eventuellt att be att komplettera. Det är precis som säger: Utan frivilligkrafter inte minst på många boenden – till exempel vet jag att jobbar med att traumautbilda personalen – klarar vi inte detta. Det är en kraftansträngning av många. Det har regeringen sett, och därför har vi valt att fördela särskilda resurser till frivilligsektorn. Jag vet till exempel att har kunnat använda dessa för att utbilda ännu fler i att hantera barn och unga med trauma. Vi överväger fortsatt stöd till frivilligsektorn. Det ska inte någonsin ersätta det ansvar som kommun och stat har, men det kommer alltid att vara ett viktigt komplement. , Myndigheten för samhällsskydd och beredskap: Frivilligresurser är alltid viktiga att använda sig av, både i den akuta krisen och självfallet också i de andra skedena. Det vi har kunnat bidra med från MSB:s sida är just att synliggöra frivilligheten som en resurs till stöd för ansvariga aktörer – myndigheter men också kommuner. För övrigt har vi också fått regeringens uppdrag att fördela 10 miljoner till Svenska Röda korset, vilket vi har gjort. Vi har utarbetat ett särskilt verktyg för att synliggöra behov. Frivilligresurser kan anmäla sig, och länsstyrelser och andra myndigheter kan gå in och titta: Vad finns det för resurser i mitt geografiska område? På så sätt kan man matcha behov mot efterfrågan. Det är ett exempel på hur frivilligheten kan bidra. (V): Tack så hemskt mycket för intressanta och givande presentationer! Jag har två frågor. Den första går till . Ni sa i er presentation att ni har konkreta förslag på hur vi kan förbättra mottagandet eller situationen för de ensamkommande barnen. Jag skulle jättegärna vilja höra lite mer om det. Sedan har jag en fråga till SSR. I er presentation hade ni med att vi ska förbättra villkoren för familjehem och för . Jag skulle vilja att ni konkretiserade det lite och gav några bra exempel som vi kan ta med oss. , : Jag var lite inne på det. Det som vi såg i ankomstboendena handlade mycket om en del enkla förbättringar som vi behöver göra men också om att skapa utrymme för det som vi tror är det allra viktigaste för de här barnen: en trygg vuxen, ett tryggt boende och en fungerande skolgång. På boenden som är byggda för att man ska kunna vara där i kanske fungerar inte de tre delarna. Vi vill därför att man lägger fokus på att förkorta tiden i ankomst. Vi har föreslagit till exempel statligt ansvar för ankomstdelen och att man lagstiftar om en tidsgräns i ankomstboendena. Men det innebär såklart påfrestningar i andra delar av systemet. Det måste man också ha en plan för, en handlingsplan för hur det ska kunna ske. Vi var till exempel i , som har 43 000 invånare och har tagit emot flera tusen ensamkommande.