bet · H301TU7 · 2016-01-28 00:00:00 — Motionärerna framför vidare att cykelprojektet – Från fyr till fyr har som mål att göra till en av landets allra främsta cykeldestinationer med hög internationell standard och med miljö- och hållbarhetsfokus och ska resultera i en cykelväg från norra till södra . I motionen efterfrågas att förutsättningarna studeras för att göra Ölandsleden – Från fyr till fyr till en nationell cykelled i infrastrukturplaneringen. (M) anger i motion 2015/16:942 att och kommuner vill bygga en snabbcykelväg för arbetspendling från Arninge till . Målsättningen är att snabbt och säkert kunna cykla från Arninge, och till och från . Tillsammans med övriga cykelvägar från nordostsektorn kan antalet personer som arbetspendlar med cykel enligt motionären öka från ca 4 000 till mellan 10 000 och 15 000 personer per dag inom en 10–. Den nya cykelstradan ska vara framkomlig i alla väderlekar. Cyklister som arbetspendlar cyklar snabbare och bör enligt motionären därför skiljas från vanliga vardagscyklister som ofta rör sig om kortare sträckor med fler stopp och i lägre tempo. Motionären pekar vidare på att trängseln på har ökat och att behovet av kompletterande färdmedel blir allt större. pågår det ett projekt hos som fokuserar på cykelpendling, men det saknas medel i planen för sträckan till . Enligt motionären är det ytterst viktigt att regeringen prioriterar frågan i kommande satsningar. Den bör t.ex. belysas i den cykelstrategi som regeringen har aviserat. I motionen efterfrågas att frågan om att anlägga en cykelstrada från till prioriteras. m.fl. (MP) anför i motion 2015/16:1600 att det är viktigt att bygga nya cykelvägar, men att det också är viktigt att inte bygga bort möjligheten att cykla. När man bygger om landsbygdens vägar till två-plus-ett-vägar med mittseparering försvinner ofta vägrenen där det har gått att cykla, och vid en tredjedel av dessa vägar saknas nu helt möjlighet att gå eller cykla längs vägen. Motionärerna konstaterar att även om har i uppdrag att uppmärksamma att trafiksäkerheten och tillgängligheten för cyklisterna inte försämras vid mittseparering vet de cyklister som bor på landet att det är alltför vanligt att möjligheterna att cykla försvinner eller försämras. I motionen efterfrågas att bör se till att alla två-plus-ett-vägar som tidigare haft eller som bör ha goda cykelmöjligheter nu tillförsäkras en cykelväg eller motsvarande för att skapa en trygg och säker cykelmiljö (yrkande 2). och (båda M) pekar i motion 2015/16:1744 på att vi måste fortsätta att satsa på infrastruktur om ska utvecklas och att detta handlar både om bilburen trafik och om cykling. Motionärerna konstaterar att det planeras för allt fler cykelmotorvägar i och att cykling är ett miljövänligt alternativ där utsläppen av klimatgaser reduceras till noll. Cykling ger skonsam träning och välmående och stärker i ett bredare perspektiv folkhälsan. I motionen efterfrågas att i sin planering tar i beaktande en cykelbana på sträckningen mellan och . (M) konstaterar i motion 2015/16:2961 att har ett antal nationella cykelleder. När en cykelled får nationell status svarar bl.a. för särskild skyltning och för att göra en vägvisnings- och vägutrustningsplan i samråd med respektive väghållare. På kommunala gator ansvarar kommunerna för underhållet av utmärkningen, på statliga vägar ansvarar och på enskilda vägar regleras underhåll av märken i ett avtal. Motionären pekar på att statliga medel avsätts till att utveckla cykeltrafiken för arbetspendling och turiständamål. Till skillnad från det övriga trafiknätet tar dock inte ekonomiskt ansvar för att underhålla de gjorda investeringarna på de nationella cykellederna. De ökande nationella investeringarna i cykelleder bör enligt motionären därför möjligtvis motivera ett nationellt ansvar även för drift och underhåll av nationella cykelleder. I motionen efterfrågas en översyn av ansvar för nationella cykelleder. m.fl. (M, C, FP, KD) pekar i kommittémotion 2015/16:3059 på tillkännagivande till regeringen om att skapa en nationell cykelstrategi. Enligt motionärerna bör cykelstrategin betona cykelns roll i transportsystemet och att cykeln ses som ett eget transportslag. Vidare är trafikseparering eftersträvansvärt av trafiksäkerhetsskäl, och arbetet med regelförändringar som underlättar för cykling i städerna bör prioriteras. Motionärerna konstaterar att trafiksäkerhetsarbetet går åt rätt håll men pekar på att antalet personer som blir allvarligt skadade eller dödade i cykelolyckor ökar. Cykelpendling behöver enligt motionärerna underlättas genom planerande av snabbcykelvägar i tätorter och det är i sammanhanget viktigt med dialog och samarbete över kommungränser för att nå en sammanhängande infrastruktur. I motionen framhålls vikten av en sammanhängande och säker cykelinfrastruktur som bl.a. underlättar för arbetspendling (yrkande 34). m.fl. (KD) pekar i kommittémotion 2015/16:3148 på att kommunerna bär ett stort ansvar för att underlätta för cykeltrafik och att det är viktigt att kommunerna samarbetar för att hitta gemensamma lösningar på cykelstråk och cykelvägar för att underlätta för cyklande. Motionärerna menar att framkomligheten för cyklister ska prioriteras vid stadsplanering. I motionen efterfrågas ökade resurser för cykelfrämjande åtgärder samt framtagande av en nationell cykelstrategi (yrkande 30). m.fl. (C) framhåller i kommittémotion 2015/16:3208 att cykeln bl.a. är bra för folkhälsan och inte genererar utsläpp. För att öka framkomligheten med cykel vill motionären att det byggs fler lokala och regionala cykelbanor och s.k. cykelmotorvägar för att minska barriäreffekterna från korsande spår och vägar. Enligt motionärerna ska cykling ha en given plats som ett eget transportslag i infrastrukturplanering, och i trafikplaneringen ska cyklister och gångtrafikanter ges en säkrare plats genom t.ex. cykelfartsgator och säkra korsningar och genom att parkeringsplatser längs gator omvandlas till cykelfält. Motionärerna konstaterar att intresset för cykeln som transportmedel har ökat och att cyklandet skulle kunna öka betydligt med bra cykelleder, bättre vinterunderhåll på cykelvägarna och bättre bytespunkter mellan cykel och kollektiva färdmedel. I motionen efterfrågas att man utreder förutsättningarna för att via regelförändringar förbättra framkomligheten med cykel (yrkande 6). Utskottet vill inledningsvis peka på att transportsektorn står inför utmaningar när det gäller bl.a. trängseln i städerna, klimatfrågan och övriga miljöfrågor såsom buller. Utskottet kan mot denna bakgrund konstatera att cykeln är ett transportmedel med många fördelar. Cykeln tar mindre av gatumarken i anspråk, vilket minskar trängseln, och den är som transportmedel också oslagbar sett ur ett miljö- och klimatperspektiv. Till detta kommer även att cykling har positiva effekter på folkhälsan. Utskottet vill därför liksom tidigare framhålla att det är angeläget att stärka cykelns roll som transportmedel och göra det mer attraktivt att cykla. Cykeln som ett eget transportsätt och en nationell cykelstrategi Utskottet vill påminna om att regeringen tillkallade en särskild utredare med uppdrag att se över de regler som påverkar förutsättningarna för att cykla. Översynen skulle syfta till att öka cykeltrafiken och göra den säkrare. lämnade den särskilda utredaren betänkandet Ökad och säkrare cykling – en översyn av regler ur ett cyklingsperspektiv (SOU 2012:70). I betänkandet framhölls att ökad tillgänglighet och framkomlighet samt ökad säkerhet och trygghet för cyklister är avgörande för att öka cyklingen. För detta krävs, menar utredaren, att cykling ses som ett eget likvärdigt transportsätt inom trafikslaget väg men liksom övriga transportsätt hanteras utifrån sina egna förutsättningar. I proposition 2012/13:25 Investeringar för ett starkt och hållbart transportsystem konstaterade den tidigare regeringen att infrastrukturen traditionellt har utformats utifrån bilismens behov och krav medan cykling vid infrastrukturplaneringen ofta har betraktats som ett transportsätt som är likställt med gång. Regeringen menade att för att cykling på allvar skulle kunna bidra till att lösa framtida problem i transportsystemet behövde det i större utsträckning ses som ett eget transportsätt med specifika behov i infrastrukturen. Detta förstärktes enligt regeringen av att cykeln utvecklas som ett fordon, t.ex. genom ökad andel elcyklar men även genom att hastigheten har ökat. Som även framgår i ett föregående avsnitt i detta cykelbetänkande riktade ett tillkännagivande till regeringen om att ta fram en nationell cykelstrategi som beaktar vad utskottet anfört om bl.a. en sammanhängande cykelinfrastruktur och att cykeln bör betraktas som ett eget transportsätt (bet. 2014/15:TU5, rskr. 2014/15:123). Utskottet kan i sammanhanget också notera att det danska så sent som presenterade en dansk nationell cykelstrategi och att den tagits fram i samverkan med kommuner och olika organisationer. Det uttalade syftet med den danska cykelstrategin är att förbättra cyklisternas villkor. Utskottet välkomnar därför att regeringen i budgetpropositionen konstaterar att cykling i allt större utsträckning ses som ett eget transportsätt och att det i arbetet med att uppnå ett mer hållbart transportsystem är angeläget att cyklingens andel av det totala resandet ökar (prop. 2015/16:1 utg.omr. Utskottet delar regeringens uppfattning att det i arbetet med att uppnå ett mer hållbart transportsystem är angeläget att cyklingens andel av det totala resandet ökar. Utskottet delar även regeringens uppfattning att cykling är bra för klimatet, för folkhälsan och för att minska trängseln i stadstrafiken, och utskottet ser därför positivt på den tvååriga satsning på cykelfrämjande åtgärder som regeringen har föreslagit. Enligt utskottet är det värdefullt att regeringen i framtagandet av en nationell cykelstrategi för en ökad och säker cykling har inlett ett arbete som utgår från dialog och samarbete med berörda aktörer som kommuner, cykelorganisationer och andra intressenter. En nationell strategi syftar enligt regeringen till att ge alla aktörer goda förutsättningar att ta sitt ansvar, och utskottet ser därför positivt på regeringens ambition att återkomma till i frågan . I budgetpropositionen konstaterar regeringen vidare att de verktyg den har till sitt förfogande för att öka cyklandet främst är anslag, regler, myndighetsstyrning samt forskning och utveckling. Regeringen understryker att kommunerna har en central roll i arbetet för att främja cykling genom deras ansvar för cykelinfrastrukturen i tätorterna och att den övervägande delen av cykelresorna är korta, , och görs lokalt och i viss mån regionalt. Enligt regeringen betyder detta att kommunerna har ett stort ansvar som väghållare för cykelinfrastrukturen i tätorterna. Många kommuner gör också stora och viktiga insatser för ökad cykling, genom åtgärder i fråga om infrastrukturen och förutsättningarna för cykling. Utskottet har noterat att arbetet med att ta fram en nationell cykelstrategi inleddes med att infrastrukturministern bjöd in representanter från kommuner, myndigheter och intresseorganisationer till ett gemensamt startmöte på . Utskottet har även tagit del av att tre temagrupper har inrättats efter mötet och att dessa har fått i uppgift att fortsätta arbetet som sedan ska presenteras vid ett andra möte . De tre temagrupperna är Trafikantgrupp, Cykelns roll för en hållbar samhällsplanering och Drift och underhåll samt utveckling av infrastruktur. har uttryckt intentionen att den nationella cykelstrategin kommer att kunna presenteras . Utskottet välkomnar detta. När det gäller ansvaret för cykelvägar delas detta mellan staten, kommunerna och enskilda fastighetsägare. (N 2010:08) konstaterar i betänkandet Ökad och säkrare cykling – en översyn av regler ur ett cykelperspektiv (SOU 2012:70) att gränserna för ansvaret inte alltid är helt klara, men föreslår inga ändringar i dagens planeringssystem eller finansieringsprinciper. Utskottet har återkommande, , framhållit att förbättrad infrastruktur för cykling är den enskilt viktigaste åtgärden för att nå målet om en ökad andel cykelresor (bet. 2014/15:TU5). Utskottet noterar att har cykelinfrastrukturen lyfts fram i den statliga infrastrukturplaneringsprocessen. Enligt regeringens beslut om fastställelse av definitiva ramar till länsplanerna satsas , dvs. av länsplanerna, på åtgärder för att öka andelen gång- och cykelresor, vilket är i linje med planeringsdirektiven. I beslutet framhåller regeringen vidare att en stor del av satsningarna avsätts till statlig medfinansiering av kommunala vägar, vilket gör det möjligt att i större utsträckning hantera planeringen av cykeltrafiken på lokal och regional nivå. Utifrån att cykeln är en viktig del av ett fungerande transportsystem tillhör det uppgifter att skapa förutsättningar för ökad och säker cykling. Utskottet konstaterar att i enlighet med den nuvarande nationella transportplanen ska vidta följande åtgärder för att främja en ökad cykling: – anlägga ny cykelväg längs det nationella vägnätet – bygga en handfull gång- och cykelportar – bygga ca 500 cykelparkeringar vid strategiska busshållplatser – i samband med revidering av långsiktiga åtgärdsplaner föra en dialog med länsplaneupprättare om cykelfrågorna – säkra att cykelfrågorna hanteras på ett bra sätt vid utveckling av nya vägförbindelser. Inom ramen för den statliga infrastrukturplaneringen måste komplexa frågor hanteras. Statens satsningar på transportinfrastruktur är ett av flera medel för att utveckla transportsystemet och uppnå transportpolitikens mål. I det ligger att tillgängligheten för medborgarna och näringslivet i hela landet ska främjas, som hänsyn ska tas till säkerhet, miljö och hälsa. Enligt vad utskottet har erfarit avser regeringen att presentera en proposition med förslag till ny ekonomisk ram och vägledning för prioriteringar inför åtgärdsplaneringen för planeringsperioden –2029. Utskottet ser fram emot detta med stort intresse. presenterade på regeringens uppdrag ett inriktningsunderlag inför infrastrukturplaneringen för perioden –2029 (2015:180). I rapporten har identifierat ett antal övergripande utmaningar och vilka insatser som krävs för att utveckla ett effektivt och långsiktigt hållbart transportsystem. I rapporten pekar bl.a. på att förutsättningarna för gång-, cykel- och kollektivtrafik i större städer med omnejd och mellan viktiga målpunkter ska förbättras. konstaterar att åtgärder i tätorter för att underlätta för kollektivtrafik, gång och cykel kan minska efterfrågan på biltransporter och på andra sätt bidra till långsiktig hållbarhet. pekar på att myndigheten har en viktig roll i utvecklingen av de regionala och lokala transportsystemen och att en ökad fokusering på åtgärder i tätorter för att underlätta för kollektivtrafik, gång och cykel bör inrymmas inom angivna ramar för planperioden. Utskottet kan avslutningsvis konstatera att enligt ett tilläggsdirektiv från ska den s.k. Sverigeförhandlingen (N 2014:04) analysera vissa frågor för att främja cykling (dir. 2014:113). Inom ramen för den del av uppdraget som handlar om nya stambanor för höghastighetståg ska förhandlingspersonen dels analysera möjligheterna att utnyttja stambanornas servicevägar som cykelbanor, dels analysera vilka åtgärder som kan vidtas för att öka tillgängligheten för cyklister i anslutning till de stationer som etableras längs de nya stambanorna. Kopplat till åtgärder i storstäderna ska förhandlingspersonen identifiera och analysera åtgärder i infrastrukturen i , och län som kostnadseffektivt förbättrar tillgängligheten, framkomligheten och trafiksäkerheten för cyklister samt ingå överenskommelser med berörda kommuner och landsting och andra berörda aktörer i , samt län om sådana satsningar. Sverigeförhandlingens arbete ska vara klart i slutet på 2017. Slutrapporten till regeringen ska presenteras tillsammans med en strategi för en utbyggnad av de nya höghastighetsjärnvägarna samt åtgärder för ökad tillgänglighet och ökat bostadsbyggande i framför allt storstäderna. När det specifikt gäller Ölandsleden kan utskottet notera att lämnat uppgift om att det pågår ett långt framskridet arbete med att göra Ölandsleden till en nationell cykelled och att man från sida ser positivt på att det ska vara möjligt att förverkliga denna ambition till 2018. När det gäller ansvaret mellan olika aktörer för de nationella cykellederna vill utskottet framhålla att det vore välkommet att ansvarsfördelningen för dessa klargörs i den kommande nationella cykelstrategin. Två-plus-ett-vägar och säkrare cykling i stadsmiljö När det gäller cykelbanor och två-plus-ett-vägar vill utskottet peka på att det i regeringens fastställelsebeslut om den nationella trafikslagsövergripande planen för transportsystemet för perioden –2025 underströks att det är angeläget att aktivt och kontinuerligt arbetar med cykling vid planering av ny infrastruktur och att det sker tidigt i planeringsprocessen. Utskottet har i sin tidigare beredning av frågan om två-plus-ett-vägar framhållit att särskilt vid investeringar som innebär mittseparering behöver frågan uppmärksammas för att säkerställa att trafiksäkerheten och tillgängligheten för cyklister inte försämras (bet. 2014/15:TU5). Utskottet kan konstatera att i samband med behov av ombyggnad ska de oskyddade trafikanternas förutsättningar och behov beaktas, och detta ansvar ligger på alla infrastrukturhållare, såväl som kommunerna. Utgångspunkten bör enligt utskottets mening vara att behovet av åtgärder för cyklister baseras på en bedömning av potential och att sådana bedömningar t.ex. kan handla om avstånd mellan tätorter, deras befolkningsmängd och viktiga målpunkter. Utskottet välkomnar att regeringen i budgetpropositionen aviserar att processen med den nationella strategin inbegriper ett arbete med att se på stadsmiljön när det gäller ökad och säker cykling. Utskottet delar regeringens bedömning att cykeln i hög grad är en regional och lokal fråga och att inriktningen på strategin handlar om att ge olika aktörer rätt förutsättningar för att arbeta med ökad och säker cykling. Mot bakgrund av vad som anförts ovan finner utskottet inga skäl att vidta särskilda initiativ med anledning av de motioner som behandlas här. Motionerna 2015/16:141 (S), 2015/16:277 (V) yrkande 3, 2015/16:350 (S), 2015/16:813 (S), 2015/16:942 (M), 2015/16:1600 (MP) yrkande 2, 2015/16:1744 (M), 2015/16:2961 (M), 2015/16:3059 (M, C, FP, KD) yrkande 34, 2015/16:3148 (KD) yrkande 30 och 2015/16:3208 (C) yrkande 6 avstyrks därför. Trafiksäkerhet och trafikregler för cykling Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslagen om förändrade cykelregler. Utskottet hänvisar bl.a. till den beredning av cykelfrågor som pågår inom och den nationella cykelstrategin som regeringen avser att ta fram . Jämför reservation 4 (M, C, L, KD). I budgetpropositionen (prop. 2015/16:1) redovisar regeringen att antalet allvarligt skadade, som prognostiseras utifrån akutsjukhusens rapportering i Strada, har ökat . Ökningen består helt av skadade cyklister, medan antalet allvarligt skadade i personbilar och andra fordon har stabiliserats. officiella statistik om dödade och skadade personer i vägtrafiken baseras på de olyckor som polisen får kännedom om. När det gäller antalet skadade känner polisen inte till alla, vilket bl.a. beror på att det sällan finns skäl för polisen att utreda om det skett något trafikbrott i samband med olyckan. Som ett komplement till polisstatistiken registrerar därför både polisen och sjukvården uppgifter om skador och olyckor inom hela vägtransportsystemet till Strada. Av den officiella statistiken framgår att antalet förolyckade cyklister uppgick till 33 personer, vilket kan jämföras med året innan när 15 cyklister omkom i trafiken. Av samtliga som omkom i trafiken var cyklister. Den vanligaste dödsolyckan för cyklister är kollision med motorfordon. Av de cyklister som omkom i trafiken hade drygt hälften blivit påkörda av ett motorfordon. Enligt preliminära uppgifter från Transportstyrelsens olycksdatabas omkom 17 cyklister i olyckor . På grund av större bortfall – 2015 av polisens inrapportering av olyckor med svåra och lindriga personskador finns det vissa brister i statistiken som försämrar jämförbarheten bakåt för antalet svårt och lindrigt skadade personer. Det kan ändå konstateras att cyklister är den grupp som utgör störst andel av de allvarligt skadade trafikanterna, . Enligt de uppgifter som finns att tillgå blev drygt 2 200 cyklister allvarligt skadade med mer än 1 procents medicinsk invaliditet, varav drygt 260 med mer än 10 procents medicinsk invaliditet. Antalet allvarligt skadade cyklister var fler åren 2013–2014 än åren 2011–2012. För de cyklister som skadas är skador på armar, axlar och ben vanligast. Den största skillnaden mellan allvarligt och mycket allvarligt skadade cyklister handlar om huvudskador. Fyra av tio mycket allvarligt skadade cyklister har fått huvudskador. För de allvarligt skadade cyklisterna är andelen en av tio. I en redovisas att –2012 omkom 153 cyklister, och fler än 44 000 skadade sig så illa i trafiken att de uppsökte akut sjukvård. I rapporten konstaterades att av alla olyckor där cyklister får en allvarlig skada inträffar i tätorten. Vidare framkom att åtta av tio skadades i en singelolycka medan lite drygt var tionde var i kollision med motorfordon. I rapporten redovisas att utifrån de analyser av de orsaker som bedöms ligga bakom cykelolyckorna anses en förbättrad halkbekämpning och vinterdäck till cykeln liksom användning av cykelhjälm vara de åtgärder som har störst potential att minska antalet allvarligt skadade cyklister. Till andra viktiga åtgärder hör bl.a. borttagande av lösgrus, bra barmarksunderhåll och justering av kantstenar, följt av separerade cykelbanor, säkra cykelöverfarter och att ta bort fasta föremål på och i anslutning till cykelvägen. Av rapporten framgår även att till de viktigaste insatserna för att minska antalet omkomna cyklister hör en ökad hjälmanvändning och att förhindra kollisioner med motorfordon eller att minska krockvåldet vid kollisioner. Detta kan åstadkommas genom separering, säkra cykelöverfarter, nödbroms och utvändig krockkudde på bilarna samt varningssystem i lastbilar för cyklister i den s.k. döda vinkeln. I budgetpropositionen (prop. 2015/16:1) konstaterar regeringen att faktorer som inverkar på trafiksäkerheten för cyklister främst är hur väl infrastrukturen är anpassad för cykling vad gäller underhåll och hinder och att kommunernas arbete med underhåll av cykelbanorna är helt avgörande för möjligheterna att få ned antalet olyckor. När det gäller hur allvarlig en olycka blir pekar regeringen på att hjälmanvändning har stor betydelse främst när det gäller allvarliga skador på huvudet. Ungefär hälften av dessa hade kunnat undvikas med hjälm. Mot bakgrund av att det finns stora och allvarliga problem med trafiksäkerheten för cyklister som ett ökat resande med cykel är en viktig del i hållbara transporter och att ökad cykling också ger positiva effekter på folkhälsan och utvecklingen av attraktiva städer har tillsammans med andra myndigheter och organisationer tagit fram strategin Säkrare cykling – gemensam strategi för –2020. Den nya strategin är en del i aktörernas gemensamma arbete med Tillsammans för Nollvisionen och för en ökad cykling. Strategin syftar till att berörda aktörer ska kunna bidra effektivt till förbättrad säkerhet för cyklister, och den ska kunna vara ett stöd vid verksamhetsplaneringen hos statliga och kommunala myndigheter samt hos olika intresseorganisationer och forskarmiljöer. Strategin utgår från vad man känner till om cyklisters bristande trafiksäkerhet som det konstateras att det redan nu går att se ett behov av att inom överskådlig tid ta fram en ny version. En ny version bör då beakta utvecklingstrender för den framtida cyklingen och baseras på ny kunskap om vad som påverkar säkerhetsnivån för cyklister.