bet · H301KU20 · 2016-01-27 00:00:00 — Grundlagberedningen (SOU 1972:15 s. 96 f.) anförde att en regering, i liksom i andra parlamentariskt styrda stater, består av en regeringschef, statsministern, och ett antal fackministrar av vilka de flesta brukar vara chefer för var sitt departement. I det avseendet tänkte sig Grundlagberedningen inte någon ändring. 5 VISSA FRÅGOR OM STATSRÅDS TJÄNSTEUTÖVNING att som regeringens främste ledamot efter statsministern utpekade den då gällande regeringsformen utrikesministern, dock utan att tillägga honom eller henne någon särskild befogenhet som ställföreträdande regeringschef. partiella författningsreform, när vissa viktiga beslutsfunktioner i praktiken lades på statsministern, finns ett behov av en ersättare som kan fylla dessa funktioner när statsministern har förfall. Grundlagberedningen förordade därför att det ska finnas en ställföreträdare för statsministern. Vilken som helst av ministrarna bör kunna utses till detta. Ställföreträdaren för statsministern ska vid förfall för statsministern överta hans eller hennes befogenheter och plikter. Det bör enligt Grundlagberedningen vara statsministerns sak att utse ställföreträdaren. I proposition 1973:90 med förslag till ny regeringsform och ny riksdagsordning m.m. (s. 181 och 297 f.) konstaterades att med förslaget till regeringsform har statsministern många viktiga beslutsfunktioner. I regerings- formen bör därför regleras vem som övertar statsministerns uppgifter, när han eller hon är förhindrad att fullgöra dem. I den nämnda grundlagspropositionen anförde emellertid departements- chefen att han var tveksam till Grundlagberedningens förslag att statsministern ska utse en ställföreträdare. Departementschefen kände sig inte övertygad om behovet av en sådan särskild ersättare. Det är visserligen riktigt att regerings- formen bör ge en anvisning om vem som i statsministerns frånvaro ska fullgöra de uppgifter som enligt skilda bestämmelser i regeringsformen åligger statsminister. För detta ändamål skulle det i och för sig vara tillräckligt med en regel om att de övriga statsråden vid förfall för statsministern träder i hans eller hennes ställe i tjänsteåldersordning, enligt propositionen. Det bör emellertid öppnas en möjlighet för statsministern att, om han eller hon så önskar, utse en ställföreträdare. I propositionen föreslogs alltså en ordning som innebär att statsministern inte är skyldig men kan utse en ställföreträdare som vid förfall för statsministern fullgör hans eller hennes funktioner. I fall när någon annan än ställföreträdaren ska träda in som ersättare bör turordningen mellan statsråden i första hand bestämmas efter tjänsteålder, dvs. den som har den längsta sammanlagda tjänstetiden som statsråd. Har två eller flera samma tjänstetid, avgörs företrädet mellan dem efter levnadsålder. I paragrafen anges att ersättare träder in när statsministern har ”förfall”. Med detta uttryck åsyftas givetvis även semester och annan ledighet, enligt grundlagspropositionen. Självfallet kan statsministern, liksom för övrigt andra statsråd, under semester eller annan ledighet träda i tjänst när denne så önskar, exempelvis för att delta i avgörandet av något särskilt viktigt ärende. Ersättare för statsministern får i första hand överta hans eller hennes uppgifter i fråga om regeringssammanträden. Bland övriga uppgifter kan nämnas att ersättaren, i statschefens och statsministerns frånvaro, blir ordförande i utrikesnämnden. Några formella begränsningar i ersättarens befogenheter i jämförelse med statsministerns föreslås inte. Rent formellt kommer ersättaren sålunda bl.a. att kunna entlediga ett annat statsråd med stöd 5 VISSA FRÅGOR OM STATSRÅDS TJÄNSTEUTÖVNING av 6 kap. 6 §. Man kan emellertid utgå från att denna befogenhet inte kommer att utnyttjas annat än i helt extraordinära situationer. Bestämmelserna i paragrafen innebär att ersättare övertar uppgifter som ligger på statsministern men att han eller hon inte i övrigt träder i statsministerns ställe. Det innebär bl.a. att en ersättares avgång från statsrådstjänsten under tid då han eller hon fullgör uppgifter som ligger på statsministern inte får den konsekvens – att hela regeringen avgår – som följer på statsministerns avgång. beslutade i enlighet med regeringens förslag med ett smärre språkligt förtydligande (bet. KU1973:26 s. 35 och 152, rskr. I en grundlagskommentar anförs följande (m.fl. [, Zeteo], kommentaren till 6 kap. 10 § RF): Ett uppmärksammat inslag vid tillkomsten av ministären var att folkpartiledaren utsågs till statsministerns ställföreträdare. Syftet med att utse ledaren för det minsta partiet i koalitionen var att markera att regeringens politiska tyngdpunkt låg i mitten. Vid avgång inträdde som ”vice statsminister”. tillträde utsågs ingen ställföreträdare för statsministern. I ministären inträdde men först som ställföreträdare, en befattning som han behöll under regeringen . Även i den borgerliga koalitionsregering som bildades utsågs en ställföreträdare för statsministern. Även blev det partiledaren för () men var det näst största partiet i koalitionen. ”Vice statsminister” i den borgerliga regering som tillträdde 2006 blev , ledaren för , det näst största partiet i koalitionen. Hon ersattes efter valet med , ledaren för som vid detta val blivit det näst största partiet i koalitionen. Man kan notera att samtliga ställföreträdande statsministrar i borgerliga regeringar har varit departementschefer eller statsråd med ett omfattande föredragningsansvar. Den förste socialdemokratiske statsminister som utnyttjade möjligheten att utse en särskild ställföreträdare var som vid bildandet av sin andra ministär utnämnde till ställföreträdare. Han placerades i SB och fick de administrativt inte särskilt tunga forsknings- och framtidsfrågorna på sin lott. De ställföreträdande statsministrar som därefter utsetts av socialdemokratiska statsministrar har haft samma placering nära statsministern och inte heller haft några särskilt betungande uppgifter. En ställföreträdare har dock inte alltid funnits. utsåg ingen ställföreträdare under sin första regering. Under hans andra regering (fr.o.m. ) var ställföreträdare och under hans tredje regering efter valet fram till sin avgång . begagnade sig av möjligheten först efter valet då utsågs till ställföreträdare. Hon stannade på denna post. Efter valet var först , sedan och därefter ställföreträdare för statsministern. Samtliga utom var placerade i SB. I den koalitionsregering mellan Socialdemokraterna och som tillkom efter valet utsågs ingen ställföreträdare för statsminister . En av språkrör miljöminister fick dock titeln "vice statsminister". 5 VISSA FRÅGOR OM STATSRÅDS TJÄNSTEUTÖVNING I m.fl. 2012 Regeringsformen med kommentarer har kommentaren till 6 kap. 10 § rubriken (s. 247). I kommentaren till 7 kap. RF Regeringsarbetet noteras att det har funnits fler statsråd i Statsråds- beredningen än statsministern, ofta en vice statsminister med uttalat ansvar för samordningen inom regeringen (s. 255). I m.fl. synes således vice statsminister och ställföreträdare för statsministern användas synonymt. Också i och grundlagar (1980) talas om ”vice statsminister” i kommenteraren till dåvarande 7 kap. 8 § (s. 164). Efter att läst upp regeringsförklaringen anmälde han i kammaren de statsråd som tillsammans med honom ingår i regeringen (kammarens protokoll , prot. 2014/15:6 § 2). Han redovisade även vilka statsråd som skulle vara departementschefer. Om redovisades att hon är statsråd, vice statsminister och chef för departementet. Statsråden redovisades efter departementstillhörighet, dvs. i den ordning som departementen nämns i förordningen (1996:1515) med instruktion för . Vissa tidigare regeringsbildningar och anmälan i kammaren Statsminister anmälde den nya regeringen i kammaren och att Per var ställföreträdare för statsministern. anmälde den nya regeringen och att var ställföreträdare för statsministern. anmälde den nya regeringen och att var ställföreträdare för statsministern. anmälde den nya regeringen och att var ställföreträdare för statsministern. anmälde de statsråd som ingick i regeringen och att statsråd och chef för ”tillika vice statsminister” var . I betänkande 2010/11:KU10 s. 167 finns en kopia av statsministerns förordnande där utses att enligt 7 kap. 8 § regeringsformen vara ställföreträdare för statsministern. I en interpellationsdebatt med svar på interpellation 2014/15:744 om vice statsminister anförde justitie- och migrationsminister i sitt inledande anförande (anf. Titeln ”vice statsminister” är varken reglerad i regeringsformen eller i annan författning. I konsekvens med det saknas också en reglering av vilka eventuella arbetsuppgifter som en vice statsminister ska utföra. Statsministern har valt att låta , vid sidan av honom, utföra representativa uppgifter i rollen som vice statsminister. Att är vice statsminister kom till uttryck i regeringsförklaringen. Enligt 6 kap. 10 § regeringsformen kan statsministern bland de övriga statsråden utse en ställföreträdare som vid förhinder för statsministern ska 5 VISSA FRÅGOR OM STATSRÅDS TJÄNSTEUTÖVNING fullgöra hans eller hennes uppgifter. Har någon ställföreträdare inte utsetts eller har också ställföreträdaren förhinder fullgörs statsministerns uppgifter i stället av den som har varit statsråd längst tid. Om två eller flera har varit statsråd har den äldste av dem företräde. Det finns således en möjlighet men ingen skyldighet för statsministern att utse en ställföreträdare. Statsministern har valt att inte utse någon ställföreträdare, vilket innebär att det är det statsråd som har varit statsråd längst tid som fullgör statsministerns uppgifter om han har förhinder. Vice statsminister är således inte detsamma som statsministerns ställföreträdare. Det är därmed inte heller så att som en följd av att hon innehar titeln vice statsminister träder in som föredragande i statsministerns ställe vid hans förhinder. Enligt 7 kap. 5 § regeringsformen kan statsministern förordna att vissa ärenden i stället för att föredras av departementschefen ska föredras av annat statsråd. Statsministern har inte meddelat något sådant förordnande som innebär att ska kunna föredra ärenden i någon annan egenskap än den som klimat- och miljöminister. I en replik anförde justitie- och migrationsminister följande (anf. Vi har titeln vice statsminister. Statsministern förfogar själv över titlarna. Det är han som avgör den frågan. När det gäller titeln vice statsminister är jobbet för vice statsministern att kunna avlasta statsministern, till exempel genom att utföra representativa uppgifter å statsministerns vägnar, vilket har gjort . Det är ett jobb i vardagen för regeringen. Vice statsministern kan avlasta statsministern i vissa situationer. Detta är inte bundet i regeringsformen som vi ju vet. Det har det heller aldrig varit, utan det har varit oreglerat. Så tycker jag att det ska förbli. Det var den ena frågan. Den andra frågan är just ställföreträdarskapet. Det är en annan sak. Den som är ställföreträdare för statsministern ska gå in i en situation när statsministern inte kan fullgöra sina uppgifter. Det regleras i regeringsformen 6 kap. 10 §. Då övertar ställföreträdaren samtliga statsministerns uppgifter om han är ur stånd att fullgöra dem. Som vi har diskuterat är ställföreträdaren i praktiken det statsråd som har längst regeringstid eller, om man har samma regeringstid, det statsråd som är äldst – om inte statsministern har utsett någon annan. Så är upplägget. Min poäng är att det här är två olika typer av arbetsuppgifter. Vice statsministern kan avlasta statsministern i vardagen. Ställföreträdaren träder in endast när statsministern kan fullgöra sina uppgifter. I Gula boken – Handläggningen av ärenden i (SB PM 2012:2 s. 10) anges att det ibland händer att den som ska föredra ett ärende i regeringen har förhinder. Föredragningen får då skötas av en ersättare. Statsministern beslutar om detta antingen genom den s.k. ersättarlistan eller genom formlösa beslut vid regeringssammanträdet. I Gula boken anges vidare (s. 19) att om ordföranden är förhindrad att skriva under ett beslut, ska ett annat statsråd som deltagit i regeringssammanträdet skriva under beslutet i ordförandens ställe. Den turordning som anges i 6 kap. 10 § regeringsformen ska användas. 5 VISSA FRÅGOR OM STATSRÅDS TJÄNSTEUTÖVNING I regeringsprotokoll som inom ramen för denna granskning har gåtts igenom efter regeringsskiftet (fram till ) anges följande ordning för de närvarande: Statsminister , ordförande, och statsråden , M , Y , M , I Baylan, K och sedan övriga statsråd i åldersordning. När Löfven inte har närvarat har dock inte Romson varit ordförande, utan uppenbarligen har ordningen enligt 6 kap. 10 § andra och tredje meningen RF använts (t.ex. protokoll ). Vid regeringssammanträdet deltog – som var ordförande vid övriga ärenden – inte vid behandlingen av ett ärende på grund av jäv. Statsrådet var ordförande vid behandlingen av det ärendet. Romson var närvarande. Fyra statsråd i den regering som statsminister utsåg efter valet hade varit statsråd tidigare (M , Y , M och I Baylan), och 13 av de övriga statsråden var äldre än Romson. Benämningar på andra statsråd Som framgått utser statsministern bland statsråden chefer för departementen. I 7 kap. 5 § RF föreskrivs att vid ett regeringssammanträde är departements- chefen föredragande i de ärenden som hör till hans eller hennes departement. Statsministern kan dock förordna att ett ärende eller en grupp av ärenden som hör till ett visst departement ska föredras av ett annat statsråd än departements- chefen. När statsråden anmäldes i redovisade vilket statsråd som var chef för respektive departement och i vilka departement övriga statsråd var. Den närmare fördelningen av ärenden mellan statsråden anges i förordnanden enligt 7 kap. 5 § RF, som redovisas i KU10 . I dessa förordnanden anges inte någon benämning på statsråden. I m.fl. Grundlagarna (, Zeteo) kommentaren till 7 kap. 1 § RF under rubriken och övriga statsråd anförs att inom de större departementen finns ofta fler statsråd än departements- chefen. Hur uppgifterna fördelas mellan departementschefen och andra statsråd inom departementet fastställs av statsministern. Ett statsråd som är departementschef benämns officiellt ”statsrådet och chefen för departementet” och övriga ledamöter kallas bara ”statsrådet”. Mindre officiellt men fullt accepterat är det att departementscheferna får ministertitlar, t.ex. kallas chefen för för ”justitieministern”. Det har enligt kommentaren också blivit allt vanligare att statsråd som inte är departements- chefer benämns efter de frågeområden som de ansvarar för, t.ex. ”bistånds- ministern” och ”skolministern”. I vissa departements arbetsordningar anges hur statsråden benämns (redogörelsen bygger på de arbetsordningar som inkommit till utskottets kansli ). I de tre departement där det finns endast ett statsråd anges att vid departementet finns ett statsråd som är departementschef (, Ku, A). Av arbetsordningen för Statsrådsberedningen framgår att det – utöver 5 VISSA FRÅGOR OM STATSRÅDS TJÄNSTEUTÖVNING statsministern – finns ett statsråd med ansvar för strategi- och framtidsfrågor. I arbetsordningen för omnämns inrikesministerns I arbetsordningen för anges att utöver det statsråd som är chef för departementet finns en biståndsminister i När det gäller anges i departementets arbetsordning att socialförsäkringsministern är departementschef. departementets arbetsordning anges att vid finns tre statsråd, av vilka ett är departementschef (finansminister). benämns finansmarknads- och konsumentminister (biträdande finansminister) I arbetsordning anges att det finns tre statsråd vid departementet. Ett av statsråden är departementschef. I arbetsordningen för Miljö- och omnämns I arbetsordningen för anges att det finns fyra statsråd. Ett av statsråden är departementschef och närings- och De andra statsråden benämns infrastrukturminister, bostads-, stadsutvecklings- och it-minister samt landsbygdsminister. På webbplatsen redovisas vilka statsråd som ingår i Av förteckningen framgår att vissa departementschefer benämns med departementets namn och ordet minister, t.ex. finansministern, utbildningsministern och utrikesministern. Exempel från webbplatsen på benämningen på andra departementschefer är justitie- och migrationsminister () och kultur- och demokratiminister ( Per benämns finansmarknads- och konsument- minister, biträdande finansminister. I en artikel i uppger statsministerns informerades om att titel som vice statsminister bara gäller granskning och behandling i utskottet begär i samband med höstgranskningen in samtliga förordnanden och entlediganden av statsråd samt förordnanden enligt 7 kap. 5 § RF som meddelats sedan den förra granskningen (t.ex. bet. 2014/15:KU10 s. 10). Även förordnanden om ställföreträdare för stats- Utskottet redovisar materialet och har i de aspekter som är aktuella i den nu aktuella granskningen inte framfört några synpunkter. I betänkande 1992/93:KU30 s. 7 påminde utskottet om sitt tidigare ställningstagande att det i princip är regeringens sak att själv bestämma om sina organisatoriska förhållanden. I en granskning av politiska samordnings- funktioner anfördes att utskottet alltjämt anser att regeringsarbetet inte onödigtvis bör bindas av formella regler som kan hindra anpassningen av arbetet till växlande förhållanden och olika typer av regeringar (bet. 5 VISSA FRÅGOR OM STATSRÅDS TJÄNSTEUTÖVNING 2013/14:KU10 s. 73; utskottet hänvisade till betänkandet KU 1973:26 s. 34, där utskottet ställde sig bakom vad som anfördes i grundlagspropositionen 1973:90). I samband med behandlingen av motioner om organisation anförde utskottet att det alltjämt anser att inte har till uppgift att fatta beslut i frågor som rör organisering (bet. 2015/16:KU1 s. 52). Utskottet har genom en skrivelse som sänts till begärt svar på följande frågor: –Vilka beslut, förteckningar och motsvarande finns det för ordningen mellan statsråden? Frågan avser både ställföreträdare för statsministern enligt 6 kap. 10 § RF och andra fall, t.ex. ordningen i regeringens protokoll. –Har statsministern fattat ett särskilt beslut om i vilken ordning statsråden inträder som ersättare för varandra (den s.k. ersättarlistan, jfr SB PM 2012:2 s. 10)? Utskottet önskar i så fall ta del av detta beslut. –Varför anges närvarande statsråd i regeringens protokoll i en annan ordning än den som följer av 6 kap. 10 § RF? –Vilken information har lämnats till om ordningen mellan statsråden? –I anmälan anförde statsministern att på föreskrivet sätt kommer att underrättas om departementsförändringarna. Vilka föreskrifter är det som avses, och hur har underrättelsen skett? –Såvitt bekant har uppdraget att vara vice statsminister endast tillkännagetts genom att det nämndes i statsminister anmälan till av regeringens sammansättning . Någon beskrivning utöver vad justitie- och migrationsminister redovisade i interpellationsdebatten har inte påträffats. Vad innebär det att vara vice statsminister? Vilka uppgifter utför vice statsministern? Vilka regelverk finns rörande uppgiften att vara vice statsminister? Vem är ansvarig när vice statsministern uttalar sig och agerar i rollen som vice statsminister? Vilken beskrivning av vad uppdraget som vice statsminister innebär finns? Återges uppdraget i stats- ministerns protokoll enligt förordning 2007:725? Vilken dokumentation finns om detta? Utskottet önskar ta del av dokumentationen. –Vilken gränsdragning finns mellan uppgifterna för vice statsministern och de uppgifter som en ställföreträdande statsminister enligt 6 kap. 10 § RF har? –Som redovisats fastställs benämningen på vissa statsråd i departementens arbetsordningar (t.ex. Fi och N). I andra fall anges statsråds benämningar på webbplatsen utan att några sådana benämningar synes 5 VISSA FRÅGOR OM STATSRÅDS TJÄNSTEUTÖVNING finnas i respektive departements arbetsordning (t.ex. de två statsråd som inte är departementschef på S respektive departementscheferna för och Ku). Utifrån vilka principer utformas olika ministertitlar utöver de titlar eller delar av titlar som ger uttryck för att ett statsråd är departementschef? Utskottet önskar en redogörelse för hur olika benämningar på statsråden fastställs och varför ordningen för fastställandet synes skilja sig åt mellan departementen. –Av arbetsordning följer att Per är biträdande finansminister. Vad innebär uppgiften att vara biträdande finansminister? –Vem bland statsråden har statsministern utsett som ersättare som tjänstgör som chef när statsministern har förhinder, enligt 5 § andra stycket förordningen (1996:1515) med instruktion för ? –När både statsministern och ersättaren har förhinder, sköts chefs uppgifter av den som statsministern eller ersättaren bestämmer, enligt 5 § tredje stycket förordningen (1996:1515) med instruktion för . Har något sådant beslut fattats? –I Ds 1998:52 Statsrådsberedningens riktlinjer s. 111 f. återges PM 1988:4 (reviderad ) Ersättare för statsråd och statsrådens sommar- semester m.m. Har promemorian uppdaterats eller ersatts med någon annan promemoria? Utskottet önskar ta del av aktuell version. –Vilka kommentarer i övrigt ger anmälan och promemorian anledning till? Som svar överlämnades en promemoria med bilagor från Statsrådsberedningen samt en promemoria från (bilaga A5.3.2). I promemorian från Statsrådsberedningen anförs att statsministern inte har utsett någon ställföreträdare med stöd av 6 kap. 10 § första meningen regeringsformen. Statsministern har fattat beslut om i vilken ordning statsråden inträder som ersättare för varandra som föredragande vid regeringssammanträde. Beslutet bifogas svaret. Det finns även en förteckning daterad benämnd Statsrådsordningen. Det är denna ordning som används i regeringens protokoll. Närvarande statsråd i regeringens protokoll anges i den ordning som följer av 6 kap. l0 § regeringsformen med det undantaget att anges direkt efter statsministern. Hon har placerats där i egenskap av vice statsminister. På frågorna om vilken information som har lämnats till anförs i svaret att ordningen enligt vilken statsråden upptas i regeringsprotokollen kommer till del i samband med att huvudprotokollen överlämnas till . Beslutet om ordningen enligt vilken statsråden inträder som ersättare för varandra har överlämnats till i samband med expediering (i svaret hänvisas till en bilaga). Talmannen informerades muntligen om att vice statsministern inte är ställföreträdare för statsministern enligt 6 kap. l0 § regeringsformen. Redan i statsministerns anmälan klargjordes huvuddragen vad gäller departementsförändringarna. 5 VISSA FRÅGOR OM STATSRÅDS TJÄNSTEUTÖVNING departementsindelningen regleras i förordning (1996:1515) med instruktion för . I 2 § i denna förordning anges vilka departement som ingår i . Av 12 § i samma förordning framgår bl.a. att förvaltningsärenden och lagstiftningsärenden fördelas mellan departementen på det sätt som anges i bilagan till förordningen. Av bilagan framgår också till vilka departement myndigheter och andra organ hör. Efter riksdagsvalet vidtogs ändringar i instruktionen för . Genom förordning (2014:1460) om ändring i förordningen (1996:1515) med instruktion för ändrades bl.a. 2 § och bilagan till förordningen. Förordningen utfärdades och trädde i kraft den l . Av 7 kap. 5 § regeringsformen framgår att vid ett regeringssammanträde är departementschefen föredragande i de ärenden som hör till hans eller hennes departement. Statsministern kan enligt samma lagrum förordna att ett ärende eller en grupp av ärenden, som hör till ett visst departement, ska föredras av ett annat statsråd än departementschefen. har fått kopior av de förordnanden som statsministern har beslutat enligt 7 kap. 5 § regeringsformen. På utskottets frågor om vad det innebär att vara vice statsminister och gränsdragningen mellan uppgifterna för vice statsministern och uppgifterna som en ställföreträdande statsminister enligt 6 kap. 10 § RF anförs följande i svaret.