bet · H401MJU6 · 2016-10-06 00:00:00 — Miljö- och jordbruksutskottets betänkande Godkännande av klimatavtalet från Utskottet föreslår att godkänner och avslår en motion med yrkande om avslag på propositionen. från , det s.k. , är ett nytt globalt klimatavtal som världens länder enades om vid klimatkonventionens tjugoförsta partsmöte (COP 21) i . Godkännandet syftar till att ska kunna ratificera . EU och dess medlemsstater har uttryckt sin avsikt att agera gemensamt inom ramen för . EU överlämnade sitt planerade nationellt fastställda bidrag till FN:s klimatsekretariat . Grunden för det gemensamma fullgörandet är EU:s energi- och klimatramverk 2030. träder i kraft den trettionde dagen efter att åtminstone 55 parter som står för av de globala utsläppen av växthusgaser har lämnat in sina ratifikationsinstrument. För att ska kunna delta som part vid det första partsmötet för , om detta äger rum i , behöver ratificera avtalet . I betänkandet finns en reservation (SD). Proposition 2016/17:16 Godkännande av klimatavtalet från . Utskottets förslag till riksdagsbeslut Ärendet och dess beredning Godkännande av klimatavtalet från Godkännande av klimatavtalet från (SD) 1.Godkännande av klimatavtalet från (M, C, L, KD) 2.Godkännande av klimatavtalet från (V) Bilaga Förteckning över behandlade förslag Utskottets förslag till riksdagsbeslut Godkännande av klimatavtalet från Därmed bifaller proposition 2016/17:16 och avslår motion 2016/17:87 av m.fl. (SD). Reservation (SD) På miljö- och jordbruksutskottets vägnar Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (S), (C), (M), (S), (MP), (SD), (L), (V), (KD) och (S). Ärendet och dess beredning I detta ärende behandlar utskottet regeringens proposition 2016/17:16 Godkännande av klimatavtalet från samt en följdmotion. I propositionen föreslås att godkänner . Regeringens förslag till riksdagsbeslut redovisas i bilagan. På förslag av regeringen förkortades motionstiden . har ratificerat om klimatförändringar (klimatkonventionen) som trädde i kraft (prop. 1992/93:179, bet. 1992/93:JoU19, rskr. 1992/93:361). Klimatkonventionens mål är att halten av växthusgaser i atmosfären ska stabiliseras på en nivå som innebär att människans påverkan på klimatsystemet inte blir farlig. Kyotoprotokollet till klimatkonventionen (Kyotoprotokollet) innehåller rättsligt bindande begränsningsåtaganden för utsläpp av växthusgaser. –2012 (den första åtagandeperioden) innebar åtagandena att industriländernas utsläpp av växthusgaser skulle ha minskat med jämfört med nivå. EU och dess medlemsstater kom överens om att gemensamt fullgöra sina åtaganden under den första åtagandeperioden. I den EU-interna bördefördelningen hade ett åtagande som innebar att utsläppen fick öka med högst jämfört med . ratificerade tillsammans med EU och dess medlemsstater Kyotoprotokollet, som trädde i kraft (prop. 2001/02:55, bet. 2001/02:MJU10, rskr. 2001/02:163). i antog parterna till Kyotoprotokollet en ändring av protokollet för att möjliggöra en andra åtagandeperiod för perioden –2020. För Kyotoprotokollets andra åtagandeperiod har EU, dess medlemsstater och angett att de ska begränsa sina årliga växthusgasutsläpp till av sina basårsutsläpp. När Dohaändringen antogs gjorde EU, dess medlemsstater och ett gemensamt uttalande om att de avser att gemensamt fullgöra sina åtaganden under den andra åtagandeperioden. godkände Dohaändringen samt ett separat avtal mellan och som reglerar det gemensamma åtagandet om minskning av utsläppen (prop. 2014/15:81, bet. 2014/15:MJU13, rskr. 2014/15:202). EU och dess medlemsstater har för avsikt att deponera sina ratifikationsinstrument gemensamt när samtliga medlemsstater avslutat sina nationella godkännandeprocesser. Dohaändringen har ännu inte trätt i kraft. Vid klimatkonventionens tjugoförsta partsmöte (COP 21) i enades världens länder om ett nytt globalt och rättsligt bindande klimatavtal (). Avtalet träder i kraft den trettionde dagen efter den dag då minst 55 av konventionens parter, som tillsammans svarar för av de globala utsläppen av växthusgaser, har deponerat sina ratifikations-, godtagande-, godkännande- eller anslutningsinstrument. För att uppnå de långsiktiga utsläppsmålen i ska parterna utarbeta, meddela och upprätthålla successiva nationellt fastställda bidrag. EU och dess medlemsstater har i slutsatser från rådsmötet (miljö) uttryckt sin avsikt att agera gemensamt inom ramen för , vilket möjliggörs av artikel 4 i . EU och dess medlemsstater har därför ett gemensamt ansvar dels för att utarbeta, meddela och upprätthålla de successiva nationellt fastställda bidrag som de avser att förverkliga, dels för att genomföra nationella begränsningsåtgärder i syfte att uppnå målet med de nationellt fastställda bidragen. godkände i sina slutsatser att utsläppen av växthusgaser ska minskas med inom EU jämfört med . I sina slutsatser från den 17–betonade vikten av att EU och dess medlemsstater ratificerar så att de är parter i avtalet fr.o.m. att det träder i kraft. Europeiska kommissionen lade fram ett förslag till rådets beslut om ingående, på EU:s vägnar, av (KOM (2016) 395 slutlig av ). Behandling av förslaget pågår inom rådet (miljö). Vid en FN-ceremoni i öppnades möjligheten för parterna i klimatkonventionen att underteckna . Totalt 175 parter, inklusive , undertecknade avtalet, och 15 parter ratificerade det . Det första partsmötet för ska äga rum i samband med den första partskonferensen för klimatkonventionen som hålls efter att avtalet har trätt i kraft. hade 60 länder, däribland och , lämnat in sina ratifikationsinstrument som tillsammans står för av utsläppen. Sannolikheten för att ska kunna träda i kraft redan i samband med klimatkonventionens tjugoandra partsmöte (COP 22) i har ökat väsentligt. FN:s klimatsekretariat bedömer att parter som deponerar sina ratifikationsinstrument hinner bli parter före COP 22 och kan delta som parter vid första partsmöte. Mot denna bakgrund finns det anledning för att besluta om förkortad motionstid för följdmotioner till propositionen. bygger på och vidareutvecklar det gällande internationella ramverket inom klimatområdet och stärker genomförandet av klimatkonventionen. Både folkrättsligt och politiskt representerar , tillsammans med klimatkonventionen, ett ramverk för framtida globala klimatinsatser. har världen ett globalt klimatavtal där alla länder åtar sig att bidra med allt ambitiösare åtaganden utifrån ansvar, förmåga och nationella förutsättningar. ger ett rättsligt bindande ramverk och ersätter det tillvägagångssätt som tillämpas enligt Kyotoprotokollet , vilket enligt Dohaändringen innebär åtaganden fram till slutet av 2020. Enligt avtalet ska den globala uppvärmningen hållas långt och ansträngningar göras för att hålla ökningen jämfört med förindustriell nivå. Såväl ländernas nationella åtaganden som det samlade globala arbetet kommer att ses över . är inte tidsbegränsat, och det är det första klimatavtal som etablerar rättsligt bindande åtaganden för alla parter om att de ska ha nationellt fastställda bidrag (NDC, Nationally Determined Contribution) som ska rapporteras in . De nationellt fastställda bidragen ska inkludera utsläppsbegränsningar, och parterna kan också inkludera åtgärder för anpassning, klimatfinansiering, kapacitetsuppbyggnad och tekniköverföring. Nationella bidrag kan genomföras både med inhemska åtgärder och med frivilliga samarbeten med andra parter, t. ex. i form av överföring av utsläppsminskningar. Avtalet upprättar ett stärkt mätnings- och rapporteringssystem för åtgärder och stöd där varje part ska informera om utsläpp och upptag av växthusgaser och om genomförande och fullgörande av sina nationellt fastställda bidrag till utsläppsbegränsningar. Avtalet innehåller inga nya finansieringsåtaganden för industriländerna som går utöver det generella kravet att ge stöd till utvecklingsländer som industriländerna redan har enligt klimatkonventionen. Avtalet innehåller dock bestämmelser om rapportering som gäller klimatfinansiering. Avtalet ger heller inga nya rättsligt bindande åtaganden i fråga om anpassningsåtgärder, men stärker de nuvarande ramarna för anpassning eftersom det innehåller ett globalt mål som innebär att stärka anpassningsförmågan och motståndskraften mot klimatförändringar och att minska sårbarheten. Förluster och skador orsakade av klimatförändringar diskuteras i en separat artikel i avtalet, men detta innebär inte några nya rättsligt bindande skyldigheter. Även skogens viktiga roll befästs genom en separat artikel. möjliggör ett gemensamt fullgörande är ett rättsligt bindande internationellt avtal som omfattar frågor som rör såväl Europeiska unionens befogenheter som medlemsstaternas. Det är ett s.k. blandat avtal och ska därför ratificeras av både EU och dess medlemsstater. För EU:s del kan detta ske efter att rådet fattat beslut om att EU ska godkänna avtalet och för medlemsstaternas del efter det att deras nationella godkännandeprocesser avslutats. I artikel 4.16–18 i finns bestämmelser som möjliggör ett gemensamt fullgörande av ansvaret för att utarbeta, meddela och upprätthålla de successiva nationellt fastställda bidragen. Dessa bestämmelser påminner om artikel 4 i Kyotoprotokollet som EU och dess medlemsstater har tillämpat i samband med sitt gemensamma fullgörande inom ramen för Kyotoprotokollet. Enligt artikel 20.3 ska organisationer för regional ekonomisk integration ange omfattningen av sin behörighet i de frågor som omfattas av avtalet i sina ratifikations-, godtagande-, godkännande- eller anslutningsinstrument. EU och dess medlemsstater uttryckte i rådsslutsatser (miljö) sin avsikt att agera gemensamt inom ramen för . godkände i sina slutsatser att utsläppen av växthusgaser ska minskas med inom EU jämfört med . Vid sitt möte godkände rådet (miljö) detta bidrag från EU och dess medlemsstater som sitt planerade nationellt fastställda bidrag (Intended Nationally Determined Contribution, INDC) till det kommande klimatavtalet. Bidraget överlämnades till FN:s klimatsekretariat . Kommissionen lade fram ett förslag till rådets beslut om ingående, på EU:s vägnar, av (KOM (2016) 395 slutlig av ). Rådsbeslutet förhandlas nu inom rådet (miljö). EU:s energi- och klimatramverk 2030 är grunden för EU:s gemensamma fullgörande. EU:s övergripande klimatmål är att den globala uppvärmningen ska kunna hållas , och 2009 antog EU målet att minska utsläppen av växthusgaser med 80–till 2050. godkände i sina slutsatser att utsläppen av växthusgaser ska minskas med inom EU jämfört med . Den vägledning som gavs innebär att utsläppsmålet ska nås genom att utsläppen inom EU:s system för handel med utsläppsrätter (EU ETS) minskas jämfört med och genom att utsläppen i de sektorer som inte omfattas av EU ETS minskas . I slutsatserna står dessutom att regelverket för att inkludera sektorn markanvändning, förändrad markanvändning och skogsbruk (landuse, landuse change and forestry, LULUCF) ska fastställas . Kommissionen har presenterat tre lagstiftningsförslag som tillsammans utgör kärnan av genomförandet av EU:s övergripande klimatmål till 2030 och åtagandet om utsläppsbegränsningar under . För det första, när det gäller sektorer som omfattas av EU:s system för handel med utsläppsrätter (EU ETS), presenterade kommissionen ett förslag till och rådets direktiv om förändring av direktiv /87/EC för att stärka kostnadseffektiva utsläppsminskningar och investeringar i tekniker med låga utsläpp (KOM (2015) 337 slutlig av , faktapromemoria 2014/15:FPM47). Förslaget är en översyn av EU ETS för perioden –2030 som är en vägledning för utformningen av EU ETS som angavs i Europeiska rådets slutsatser . För det andra, för sektorer som inte omfattas av EU ETS, presenterade kommissionen ett förslag till och rådets förordning om bindande årliga minskningar av medlemsstaternas växthusgasutsläpp –2030 för att skapa en motståndskraftig energiunion och fullgöra åtagandena enligt samt om ändring av och rådets förordning nr 525/2013 om en mekanism för att övervaka och rapportera utsläpp av växthusgaser och för att rapportera annan information som är relevant för klimatförändringen (KOM (2016) 482 slutlig av , faktapromemoria 2015/16:FPM124). Detta förslag kallas för ansvarsfördelningsförordningen (Effort Sharing Regulation, ESR). Förslaget till ansvarsfördelningsförordningen innehåller bindande mål för de utsläppsminskningar som varje medlemsstat ska uppnå till 2030 jämfört med för utsläppen i sektorer utanför EU ETS. För det tredje, när det gäller växthusgaser från markanvändning, förändrad markanvändning och skogsbruk (LULUCF), presenterade kommissionen, också , ett förslag till och rådets förordning om inbegripande av utsläpp och upptag av växthusgaser från markanvändning, förändrad markanvändning och skogsbruk inom ramen för klimat- och energipolitiken och om ändring av och rådets förordning nr 525/2013 om en mekanism för att övervaka och rapportera utsläpp av växthusgaser och för att rapportera annan information som är relevant för klimatförändringen (KOM (2016) 479 slutlig av , faktapromemoria 2015/16:FPM125). Förslaget till förordning innehåller bl.a. åtaganden och regler för bokföring av utsläpp och upptag av växthusgaser inom sektorn. Åtagandet innebär att för varje medlemsstat får de bokförda nettoupptagen inte minska, eller i förekommande fall nettoutsläppen inte öka, i sektorn. För samtliga tre rättsakter föreslås flexibilitet kring hur medlemsstater kan uppnå målen. Förhandlingar om kommissionens tre förslag pågår inom rådet och . Regeringen verkar för ett så ambitiöst och skyndsamt genomförande av som möjligt. Regeringen anser att EU kontinuerligt ska öka sin ambitionsnivå för att delta i femåriga ambitionscykler på ett konstruktivt sätt. Regeringen bedömer att EU:s mål till 2030 är otillräckliga för att nå temperaturmålen i och verkar därför för att en stark översynsklausul ska finnas med i alla tre rättsakterna. Enligt artikel 4.16 i ska FN:s klimatsekretariat inom den relevanta tidsperioden underrättas om överenskommelsen om den gemensamma åtgärden, och även om vilken utsläppsnivå som varje part tilldelas. Överenskommelsen ska anmälas när parten meddelar sitt nationellt fastställda bidrag. Eftersom EU och dess medlemsstater redan har lämnat in ett planerat nationellt fastställt bidrag (INDC) är de inte skyldiga att lämna nationellt fastställda bidrag vid ratificeringen. De kommer i stället att behöva meddela nationellt fastställda bidrag (NDC) . EU och medlemsstaterna ska då lämna in ett avtal om sina respektive utsläppsnivåer. Det är därmed möjligt för EU och dess medlemsstater att ratificera innan den interna ansvarsfördelningen är beslutad. 2030-ramverket, inklusive ansvarsfördelningsbeslutet, behöver alltså inte ha antagits när EU och dess medlemsstater ratificerar avtalet. Den utsläppsnivå som tilldelas EU förväntas omfatta utsläpp av växthusgaser inom EU:s system för handel med utsläppsrätter. Medlemsstaternas respektive utsläppsnivå förväntas omfatta de sektorer som inte omfattas av systemet, den s.k. ickehandlande sektorn, och bestäms av ansvarsfördelningsförordningen samt förordningen om LULUCF. I förslaget till ansvarsfördelningsförordningen får ett mål på minus till 2030 jämfört med . Därutöver formuleras medlemsstaternas åtaganden i förslaget om förordning om LULUCF som en skyldighet att se till att de bokförda nettoutsläppen inte ökar, eller nettoupptagen inte minskar, inom sektorn och landets territorium. från , det s.k. , är ett nytt globalt klimatavtal som världens länder enades om vid klimatkonventionens tjugoförsta partsmöte (COP 21) i . Regeringen föreslår att godkänner . Godkännandet syftar till att ska kunna ratificera . EU och dess medlemsstater har uttryckt sin avsikt att agera gemensamt inom ramen för . EU överlämnade sitt planerade nationellt fastställda bidrag till FN:s klimatsekretariat . Grunden för det gemensamma fullgörandet är EU:s energi- och klimatramverk 2030. träder i kraft den trettionde dagen efter den dag då åtminstone 55 parter som står för av de globala utsläppen av växthusgaser har lämnat in sina ratifikationsinstrument. För att ska kunna delta som part vid det första partsmötet för , om detta äger rum i , behöver ratificera avtalet . Godkännande av klimatavtalet från Utskottets förslag i korthet godkänner samt avslår ett motionsyrkande om avslag på propositionen. Jämför reservationen (SD). Klimatfrågan är vår tids ödesfråga. Det är också regeringens högst prioriterade miljöfråga. FN:s mellanstatliga panel om klimatförändring (Intergovernmental Panel on Climate Change, IPCC) konstaterar i sin femte utvärderingsrapport att klimatförändringen fortsätter. Det varmaste årtiondet och de varmaste åren som har uppmätts har inträffat efter 2000. Havet värms upp alltmer och havsnivån stiger. Natur och samhällen påverkas över hela världen. Om temperaturen fortsätter att stiga i den takt som forskarna ser och förutspår kommer det att leda till mycket allvarliga konsekvenser för livet på jorden. Motståndskraftiga ekosystem är förutsättningen för vår existens eftersom de producerar vår mat, vårt rena vatten och det syre vi andas. Det går att bromsa klimatförändringarna och det krävs ett sammanhållet globalt och nationellt politiskt arbete för att säkra en god miljö även . lägger grunden för ett långsiktigt och ambitiöst klimatarbete i världens alla länder. Regeringen anser att och EU ska fortsätta att visa sitt ledarskap och verka för att snabbt träder i kraft. I sina slutsatser från den 17–betonade vikten av att EU och dess medlemsstater ratificerar så att de är parter i avtalet fr.o.m. att det träder i kraft. Sannolikheten för att ska träda i kraft redan till klimatkonventionens tjugoandra partsmöte (COP 22) har ökat väsentligt då många länder har påskyndat sina nationella processer för godkännande av avtalet och då fler länder än väntat, däribland och , har ratificerat avtalet . bör därför godkänna . För att möjliggöra för att delta som part vid det första partsmötet för , om detta äger rum i , behöver ratificera avtalet . kräver inte lagändringar för att ratificeras. Enligt kommittémotion 2016/17:87 av m.fl. (SD) beskrivs klimatavtalet från av regeringen som ett rättsligt bindande klimatavtal. Det finns emellertid flera problem med avtalet och med regeringens linje. Avtalet bygger på frivilliga åtaganden (Nationally Determined Contribution, NDC) som för många länder handlar om kraftiga utsläppsökningar. Vidare saknas även sanktionsmöjligheter för länder som inte håller sig inom ramarna. Avtalet är alltså i praktiken inte ett rättsligt bindande avtal. Vad avtalet innehåller är ett temperaturmål, men eftersom ingen med någon säkerhet vet hur temperaturen varierar med ökad mängd växthusgaser i atmosfären är ett sådant mål problematiskt. Utöver detta finns det goda förslag om bättre möjligheter för metoder att övervaka ländernas utsläpp. Enligt motionärerna står upp för en effektiv klimatpolitik som bygger på att på ett kostnadseffektivt sätt globalt ska arbeta för att möjliggöra utsläppsminskningar. När regeringen redogjorde för hur man skulle gå fram med ratificeringen av klimatavtalet från gjorde man klart att skulle invänta beslut från och om nationellt fastställda utsläppsminskningsmål. delade denna uppfattning. Motionärerna ser ingen anledning till att inte ska godkänna detta avtal som innehåller en del förbättringar av det globala klimatarbetet även om det saknar metoder för att minska utsläppen. Det kan även konstateras att det inte finns något som tyder på att avtalet i sig skulle försämra svensk konkurrenskraft, vilket är positivt. Det som är problematiskt är att beslut på EU-nivå i efterhand kommer att bifogas detta avtal. Det är beslut som tas i stängda rum på EU-nivå i och i utan debatt i riksdag. Enligt motionärerna är det rimligt att de nationella utsläppsminskningsmålen på EU-nivå är beslutade innan tar beslut om klimatavtalet från . Av denna anledning anser motionärerna vi att propositionen om antagande av klimatavtalet från ska avslås. Regeringen får återkomma till efter det att ett beslut tagits på EU-nivå och de fullständiga konsekvenserna av avtalet är kända. Som redovisas i propositionen lägger grunden för ett långsiktigt och ambitiöst klimatarbete i världens alla länder. I likhet med regeringen anser utskottet att och EU ska fortsätta att visa sitt ledarskap och verka för att snabbt träder i kraft. Sannolikheten för att ska träda i kraft redan till klimatkonventionens tjugoandra partsmöte (COP 22) har ökat väsentligt då många länder har påskyndat sina nationella processer för godkännande av avtalet och då fler länder än väntat har ratificerat avtalet . Utskottet anser därför att bör godkänna . Därmed avstyrks motion 2016/17:87 av m.fl. (SD). Godkännande av klimatavtalet från (SD) av (SD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut borde ha följande lydelse: avslår regeringens förslag. 2016/17:87 av m.fl. (SD) och avslår proposition 2016/17:16. från beskrivs av regeringen som ett rättsligt bindande klimatavtal. Det finns emellertid flera problem med avtalet och med regeringens linje. Avtalet bygger på frivilliga åtaganden (Nationally Determined Contribution, NDC) som för många länder handlar om kraftiga utsläppsökningar. Vidare saknas även sanktionsmöjligheter för länder som inte håller sig inom ramarna. Avtalet är alltså i praktiken inte ett rättsligt bindande avtal. Vad avtalet innehåller är ett temperaturmål, men eftersom ingen med någon säkerhet vet hur temperaturen varierar med ökad mängd växthusgaser i atmosfären är ett sådant mål problematiskt. Utöver detta finns det goda förslag om bättre möjligheter för metoder att övervaka ländernas utsläpp. står upp för en effektiv klimatpolitik som bygger på att på ett kostnadseffektivt sätt globalt ska arbeta för att möjliggöra utsläppsminskningar. När regeringen redogjorde för hur man skulle gå fram med ratificeringen av klimatavtalet från gjorde man klart att skulle invänta beslut från och om nationellt fastställda utsläppsminskningsmål. delade denna uppfattning. Motionärerna ser ingen anledning till att inte ska godkänna detta avtal som innehåller en del förbättringar av det globala klimatarbetet även om det saknar metoder för att minska utsläppen. Det kan även konstateras att det inte finns något som tyder på att avtalet i sig skulle försämra svensk konkurrenskraft, vilket är positivt. Det som är problematiskt är att beslut på EU-nivå i efterhand kommer att bifogas detta avtal. Det är beslut som tas i stängda rum på EU-nivå i och i utan debatt i riksdag. Enligt motionärerna är det rimligt att de nationella utsläppsminskningsmålen på EU-nivå är beslutade innan tar beslut om klimatavtalet från . Av denna anledning anser vi att propositionen om antagande av klimatavtalet från ska avslås. Regeringen får återkomma till efter det att ett beslut tagits på EU-nivå och de fullständiga konsekvenserna av avtalet är kända. Godkännande av klimatavtalet från (M, C, L, KD) (C), (M), (L) och (KD) anför: När slöts var detta en viktig milstolpe i arbetet för att bromsa de pågående klimatförändringarna. av förhandlingar och förberedelser var det ett nödvändigt styrkebesked för parterna i (UNFCCC) att enas om ett nytt ramverk för arbetet mot klimatförändringarna. Efter de viktiga beslut som tagits och byggstenar som lagts vid partsmötena i , , , och , kunde ett skickligt franskt ordförandeskap leda parterna längre än många trott varit möjligt. Alliansen välkomnar att nu godkänner . Vi hoppas att motsvarande beslut av andra EU-länder innebär att EU blir en fullvärdig part redan vid det första partsmötet i . ser vi tyvärr att och EU, som tidigare haft en ledande roll i det internationella klimatarbetet, nu har halkat efter andra stora länder som , och . Även om det givetvis är välkommet att dessa länder redan ratificerat avtalet bör det också leda till en diskussion inom EU om hur den roll som pådrivare som EU haft fram till Parismötet kan återupprättas. Det är bekymmersamt att EU på ett sådant tydligt sätt hamnat på efterkälken i arbetet under klimatkonventionen.