bet · H401FiU14 · 2016-12-09 00:00:00 — Sekretess till skydd för syftet med en utredning Förslagen i propositionen innebär att får nya befogenheter att utreda och besluta om sanktioner för överträdelser av vissa av marknadsmissbruksförordningens förbud. Någon bestämmelse om sekretess till skydd för syftet med en utredning finns dock inte för utredningar som syftar till att bedöma om det finns förutsättningar för administrativa sanktioner. Regeringen föreslår därför en bestämmelse om sådan sekretess om det är av synnerlig vikt att uppgiften inte röjs. Bestämmelser som upphävs eller anpassas I avvaktan på att alla de lagändringar som krävs för att anpassa den svenska lagstiftningen till marknadsmissbruksförordningen och genomföra marknadsmissbruksdirektivet skulle kunna träda i kraft, föreslog regeringen vissa lagändringar för att bl.a. göra det möjligt för att vidta åtgärder för att övervaka att förordningen följs (se prop. 2015/16:120, bet. 2015/16:FiU36, rskr. 2015/16:272). Dessa ändringar trädde i kraft . Eftersom flera av marknadsmissbruksförordningens förbud och påbud har en motsvarighet marknadsmissbruksdirektiv, finns redan bestämmelser på området i svensk rätt. Regeringen bedömer att dessa bestämmelser som huvudregel antingen bör upphävas eller överföras till kompletteringslagen. Följdändringar när det gäller hänvisningar föreslås i lagen (1991:980) om handel med finansiella instrument, lagen (1998:1479) om värdepapperscentraler och kontoföring av finansiella instrument och lagen (2000:1087) om anmälningsskyldighet för vissa innehav av finansiella instrument. Marknadsmissbruksförordningen började tillämpas . Senast skulle medlemsstaterna ha vidtagit de åtgärder som krävs till följd av artiklarna 22, 23, 30, 31.1, 32 och 34. Dessa artiklar rör främst den behöriga myndigheten och dess befogenheter att utreda och ingripa mot överträdelser av förordningen. Förslagen i den nu aktuella propositionen innebär att de bestämmelser som krävs till följd av förordningen i huvudsak införs i kompletteringslagen. Vissa bestämmelser föreslås även i lagen om värdepappersmarknaden och lagen om elektronisk kommunikation. Vidare föreslås ändringar i lagen om handel med finansiella instrument och OSL. Vissa bestämmelser föreslås som angetts ovan upphävas eller överföras till kompletteringslagen. Samtliga bestämmelser bör enligt regeringen träda i kraft , vilket regeringen bedömer är . Bestämmelserna i kompletteringslagen om sanktioner för överträdelser av marknadsmissbruksförordningen bör enligt regeringen inte ges retroaktiv verkan. Regeringen anför därför att sanktioner endast bör få beslutas för överträdelser som har ägt rum efter den lagens ikraftträdande. En övergångsbestämmelse med denna innebörd föreslås därför. I lagen om anmälningsskyldighet för vissa innehav av finansiella instrument gäller bestämmelser om sanktionsavgifter för överträdelser av de artiklar i marknadsmissbruksförordningen som rör insiderförteckningar och anmälningsskyldighet samt handelsförbud för personer i ledande ställning och deras närstående. Dessa sanktioner föreslås ersättas av nya, mer ingripande, sanktioner i kompletteringslagen. I lagen om anmälningsskyldighet för vissa innehav av finansiella instrument föreslås det därför en övergångsbestämmelse i vilken det anges att äldre bestämmelser ska gälla i fråga om överträdelser som har ägt rum före ikraftträdandet. Även lagen om straff för marknadsmissbruk på värdepappersmarknaden samt ändringarna i lagen om värdepapperscentraler och kontoföring av finansiella instrument, lagen om handel med utsläppsrätter och lagen om ingripande mot marknadsmissbruk vid handel med grossistenergiprodukter föreslås träda i kraft . Enligt 5 § andra stycket lagen (1964:163) om införande av ska straff bestämmas efter den lag som gällde när gärningen företogs. Gäller en annan lag när dom meddelas ska den lagen, enligt samma lagrum, tillämpas om den leder till frihet från straff eller till lindrigare straff. Bestämmelserna om att en ny lag ska tillämpas även för en gärning som begåtts före ikraftträdandet om det leder till att ett enskilt fall skulle bedömas mildare enligt den nya lydelsen än enligt den gamla, får konsekvenser för möjligheten att besluta om sanktioner för sådana gärningar som avkriminaliseras genom den nya lagen om straff för marknadsmissbruk. Eftersom kompletteringslagen inte ska tillämpas retroaktivt kommer det för vissa överträdelser av marknadsmissbruksförordningen inte att vara möjligt att påföra sanktioner . Eftersom detta är en konsekvens av retroaktivitetsförbudet och i rättssäkerhetens intresse anser regeringen att det inte kan anses stå i strid med några EU-rättsliga förpliktelser. Äldre bestämmelser bör enligt regeringen gälla i fråga om åklagares begäran när det finns anledning att anta att brott enligt marknadsmissbrukslagen har begåtts. En övergångsbestämmelse med denna innebörd föreslås därför. Konsekvenser för företag och enskilda Tillämpningsområdet för marknadsmissbruksförordningen är bredare än tillämpningsområdet marknadsmissbruksdirektiv och det som gäller enligt den nuvarande svenska lagstiftningen på marknadsmissbruksområdet och andra berörda författningar. som omfattas av tillämpningsområdet kommer enligt regeringen att drabbas av administrativa kostnader genom krav på att upprätta, överföra och lagra information samt skyldigheter att upprätthålla system och rutiner för t.ex. marknadsövervakning och för att upprätthålla system för att kunna ta emot anmälningar av s.k. visselblåsare. Rapporteringsskyldigheten för misstänkta transaktioner utvidgas till att gälla även för lagda men inte genomförda order. Det föreslås bli förbjudet att handla på en rekommendation, om mottagaren av rekommendationen inser eller, när det gäller marknadsmissbruksförordningen, borde inse att rekommendationen grundas på insiderinformation. Både förbudet enligt marknadsmissbruksförordningen och den föreslagna bestämmelsen i den nya lagen om straff för marknadsmissbruk innebär en utvidgning i förhållande till marknadsmissbrukslagen eftersom också en återkallelse av en order i vissa fall kan vara en otillåten handling. När det gäller obehörigt röjande av insiderinformation innebär förslaget i propositionen en utvidgning genom att också straffbelägga vidarebefordran av ett råd eller en rekommendation som personen i fråga inser är baserad på insiderinformation. Till följd av marknadsmissbruksförordningen och de administrativa sanktioner som föreslås kommer även juridiska personer som gör sig skyldiga till marknadsmissbruk att kunna påföras en administrativ sanktion. får genom förslagen nya utredningsbefogenheter. Regeringen bedömer att den mest ingripande, som kan medföra kostnader för berörda personer, är befogenheten att genomföra undersökningar i verksamhetslokaler efter beslut av . Utöver de administrativa kostnader som är ett resultat av skyldigheterna enligt marknadsmissbruksförordningen föreslås de företag som står under tillsyn bli skyldiga att betala en årlig avgift till inspektionen för övervakningen av att den nya lagen följs. beräknar att avgiften kan behöva höjas för vissa avgiftsgrupper. I propositionen anför regeringen att den samhälleliga skadan som uppkommer till följd av marknadsmissbruk eller av att regelverket på området inte verkställs effektivt är stor. Att enbart införa lagstiftning mot marknadsmissbruk på värdepappersmarknaden kan enligt regeringen knappast medföra ett ökat förtroende för marknaden. Regeringen menar att det är först genom att skapa mekanismer som möjliggör att lagstiftningen följs som den samhällsekonomiska nyttan uppnås fullt ut. I propositionen görs bedömningen att den nuvarande bekämpningen av marknadsmissbruk kan effektiviseras genom anpassningar av gällande lagstiftning i linje med det som föreskrivs i de båda EU-rättsakterna, t.ex. införandet av nya administrativa sanktioner. Genom förslaget att åklagare ska ges möjlighet att framställa yrkanden på en administrativ sanktion som alternativ till yrkanden på ansvar för brott blir förfarandet enligt regeringen än mer heltäckande och effektivt. Sammantaget förväntar regeringen sig att EU-rättsakterna och de föreslagna anpassningarna av den svenska lagstiftningen kan få positiva effekter för förtroendet för finansmarknaderna som i sin tur kommer att bidra till dessa marknaders stabilitet och funktion. Konsekvenser för det allmänna Regeringen konstaterar att huvuddelen av förslagen i propositionen påverkar både och , liksom berörda domstolars handläggning av ärenden och mål, och därmed också de resurser som behöver tas i anspråk. Myndigheterna och domstolarna påverkas dessutom av varandras agerande, vilket enligt regeringen gör det svårt att fördela de ekonomiska effekterna mellan dem. Vidare anförs att vissa förslag inledningsvis kan komma att medföra ökade kostnader, men leda till ett effektivare resursutnyttjande. Även den omständigheten att det är fråga om ett relativt litet antal ärenden och mål, varav vissa kan vara mycket omfattande och komplexa, gör enligt regeringen att resursbehovet kan variera stort över tiden och att effekterna är svåra att bedöma. En effektivare tillämpning av regelverken från myndigheternas sida kan däremot enligt regeringen leda till en ökad efterlevnad av bestämmelserna bland berörda aktörer, vilket bör innebära minskade kostnader för de rättsvårdande myndigheterna. Förslagen innebär nya uppgifter för när det gäller att övervaka att förbuden mot marknadsmissbruk följs, att finansiella företag har rapporteringssystem för visselblåsare och att skyldigheten att offentliggöra insiderinformation följs. Myndigheten behöver enligt regeringen förstärka sin juridiska kompetens när det gäller processföring i allmänna domstolar. har föreslagits få ett ökat anslag (prop. 2016/17:1 utg.omr. Regeringen anser därför att eventuellt ökade kostnader som har samband med det nya regelverket ska hanteras inom befintliga ramar. Genom förslagen kommer det straffbara området för insiderbrott, obehörigt röjande av insiderinformation och marknadsmanipulation att minska. Resurser kan därför enligt regeringen förväntas frigöras hos . Det totala antalet mål om marknadsmissbruksbrott förväntas enligt regeringen minska i allmänna domstolar. Administrativa sanktioner i allmänna domstolar innebär nya uppgifter för domstolen och varför viss utbildning kommer att krävas, åtminstone i ett inledande skede. Den absoluta merparten av de måltyper som här är aktuella för allmänna förvaltningsdomstolar prövas enligt regeringen i dessa domstolar eftersom de överträdelser som föreslås kunna ingripa mot i de flesta fall har motsvarigheter i gällande rätt. Sammantaget bedömer regeringen att den potentiella ökningen av antalet mål som har samband med det nu föreslagna regelverket får hanteras av Domstolar inom befintliga ekonomiska ramar. Sammantaget är det enligt regeringen, mot bakgrund av möjligheten till sanktionsföreläggande, inte sannolikt att antalet mål där det finns en rätt till offentlig försvarare blir fler än . Regeringen bedömer att statens kostnader för denna utgiftspost åtminstone inte kommer att öka till följd av förslagen. Utskottet konstaterar att förslagen i propositionen innebär att svensk lag-stiftning på ett ändamålsenligt sätt anpassas till marknadsmissbruksförordningen och att marknadsmissbruksdirektivet införlivas. Vidare föreslår utskottet vissa redaktionella ändringar i ett av lagförslagen enligt vad som framgår under utskottets förslag till riksdagsbeslut. På grund av ändringarnas karaktär anser utskottet inte det vara behövligt att inhämta yttranden eller andra upplysningar. Utskottet tillstyrker därför lagförslagen i proposition 2016/17:22 med de angivna ändringarna. Förteckning över behandlade förslag Proposition 2016/17:22 Effektiv bekämpning av marknadsmissbruk: 1.Riksdagen antar regeringens förslag till lag med kompletterande bestämmelser till EU:s marknadsmissbruksförordning. 2.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om straff för marknadsmissbruk på värdepappersmarknaden. 3.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1991:980) om handel med finansiella instrument. 4.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1998:1479) om värdepapperscentraler och kontoföring av finansiella instrument. 5.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (2000:1087) om anmälningsskyldighet för vissa innehav av finansiella instrument. 6.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation. 7.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (2004:1199) om handel med utsläppsrätter. 8.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden. 9.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). 10.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (2013:385) om ingripande mot marknadsmissbruk vid handel med grossistenergiprodukter. [1] och rådets förordning (EU) nr 596/2014 av om marknadsmissbruk (marknadsmissbruksförordning) och om upphävande av och rådets direktiv /6/EG och kommissionens direktiv /124/EG, 2003/125/EG och 2004/72/EG. Man kan ju tycka att det är lite underligt att någon går upp ensam i en debatt så här. Jag bara undrar om kammaren är medveten om inom vilket område de absolut mest förekommande ärendena ligger. Det är inte budgeten, även om det är långa och hårda debatter om budgeten. Det är inte penningpolitiken, även om den diskuteras ganska ofta här i kammaren. Det är just finansmarknadsfrågor som är den största delen. Det är alla de där ärendena under en votering där det bara finns ett yrkande, där man yrkar bifall till propositionen. bör man dock ta upp dem. När det gäller finansmarknadsfrågor generellt sett finns ju allting en knapptryckning bort, och det är därför nödvändigt med gemensamma regler på EU-nivå och faktiskt också på internationell nivå. Just nu diskuterar man ett nytt sådant regelverk, som benämns 3. Detta är viktigt, och vi är här i kammaren så gott som alltid överens om att det är bra att dessa frågor ligger på EU-nivå. De är väl diskuterade när de kommer till . får vi väldigt stora, genomgripande regelverk. När man till exempel hade haft mycket problem med bankerna ute i kom ett nytt regelverk som hanterades : krishanteringsdirektivet. Det har inneburit att banker och andra finansföretag har fått ta ett större ansvar för sina egna affärer än man gjorde tidigare. En stat kan inte automatiskt gå in och betala för en bank, utan det krävs några steg . Detta är ett viktigt ärende på sitt sätt. Vi talar ibland om sjysta villkor - när det gäller arbetstagare, djurhållning eller kanske andra saker. Men detta handlar verkligen om sjysta villkor. När man handlar med värdepapper ska man veta att det sker på just sjysta villkor. Det ska inte finnas någon väg som vissa har gått för att de haft lite mer information. Därför har vi ända haft ett regelverk som gäller insiderhandel, och det är just det som detta handlar om. Det är egentligen några olika regelverk man tittar på. Det gäller insiderhandel, otillbörlig marknadspåverkan och obehörigt röjande av insiderinformation. Men har vi inte en lag om detta? Varför skulle vi behöva en ny? Jo, det finns en lag om detta, men den riktar bara in sig på det straffrättsliga. Om åklagaren finner att inget insiderbrott har begåtts men att något fuffens uppenbarligen har förekommit kan man inte göra ett enda dugg. Det är därför man har tagit fram det nya regelverket, och man gör som i många andra regelverk som gäller finansmarknaden: Man inför sanktioner. Effektiv bekämpning av marknadsmissbruk Till att börja med är det en helt ny straffrättslig lagstiftning. Den stora, viktiga saken är att man ändrar straffen; maximistraffet höjs från fyra till . Det är den stora förändringen, och det är en anpassning till det regelverk som finns på EU-nivå. Det andra är just detta med sanktioner. I de fall där det inte finns uppsåt till insiderbrott kan sanktioner nu tas till. Det kan röra sig om att man inte får sitta i en styrelse för ett värdepappersföretag, inte får handla med ett visst slags värdepapper eller måste återbetala antingen den vinst man gjort eller den förlust man undvikit på grund av att man haft insiderinformation. Man kan också få sanktionsavgifter, och i lindriga fall kan man få göra rättelse. Detta är naturligtvis ett regelverk vi ska slå vakt om. Det innebär också en möjlighet - vi äger ju nästan alla olika mängder värdepapper, inte minst via våra pensioner och genom att vi blir rekommenderade av våra banker att placera i fonder. Därför är detta ett viktigt regelverk, herr talman, som jag varmt vill yrka bifall till. Varför gick jag då inte upp i det ärende jag nu visar upp, Kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om europeiska långsiktiga investeringsfonder? Jo, för det handlade enbart om en enda sak, nämligen den så kallade Eltif-förordningen - att ska övervaka detta. Det var det som hände, men det var inte lika viktigt. Detta var dock viktigt, så jag yrkar bifall till förslaget. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .)