bet · H301FiU20 · 2016-06-17 00:00:00 — Jag ger inget direkt svar på hur man exakt bör sätta upp denna typ av mål, men det jag nämner är något man bör ha i åtanke när man gör det. När det gäller krona för krona innehåller budgetlagen ett krav på att det ska finnas en plan om det blir avvikelser från budgetmål. Vi menar att den planen måste innehålla något slags åtagande som beskriver hur man ska komma tillbaka. I en sådan plan kan åtaganden av typen krona för krona vara en viktig delkomponent. En uppenbar fördel med det är att under normala betingelser, när man inte har exceptionella utvecklingar av volymer, kan det ge en ungefärlig, rimlig återhämtning av underskotten med i storleksordningen kanske en halv procent strukturellt . Det kan alltså vara ett värdefullt bidrag i en plan. Därför har vi varit bekymrade över att det åtagande som fanns har lämnats. Vi hade hellre sett att man hade behållit åtagandet, gjort undantag för diskretionära åtgärder på asylmottagningsområdet och kompletterat det med kraftfulla åtgärder för att också hantera utgiftsökningar på grund av volymförändringar. Ett sådant åtagande hade varit vad vi skulle kalla en plan. Detta svarar kanske på åtminstone en av frågor också. , : Jag börjar med fråga. Det är viktigt att komma ihåg att inte är ett forskningsinstitut. Vi gör inga egna studier på något område. Det är likadant med de samhällsekonomiska kalkylerna när det gäller järnvägen, där vi förlitar oss på de bedömningar som finns. Hur kan vi då komma till slutsatsen att det behövs fler låglönejobb? Det torde inte vara en speciellt kontroversiell slutsats i så måtto att det behövs fler okvalificerade arbeten när sammansättningen i arbetslöshetspoolen ser ut som den gör. Majoriteten av de arbetslösa bedöms tillhöra grupper som har små jobbchanser, och vi har ett stort inflöde av flyktinginvandrare, bland vilka många har väldigt låga kvalifikationer. En del har förstås höga kvalifikationer, men många har väldigt dåliga kvalifikationer, och erfarenheterna visar att de kommer att ha svårt att komma i arbete över huvud taget. har vi i en internationell kontext väldigt få lågkvalificerade arbeten, vilket i sig inte behöver vara dåligt, men i det läge där vi står är det en naturlig slutsats att en stor del av dem som står utan sysselsättning kan komma in i sysselsättning först i relativt lågkvalificerade arbeten. Då är frågan vad man kan göra för att stimulera framväxten av dessa arbeten. Det är klart att lönekostnaden spelar en roll i detta sammanhang. Det är i sig inte heller något kontroversiellt. Det är klart att lönekostnaden spelar roll för sysselsättningen. Det ligger också i den modell som fack och arbetsgivare har när de förhandlar om löner och bedömer vad som är ett rimligt löneutrymme. Lönekostnaden spelar roll. Det är också vad vi vet från lönesubventioner, som naturligtvis också är ett verktyg som man ska använda sig av. Det är ett kraftfullt verktyg för att hjälpa personer i arbete. Sedan är frågan hur man hittar den bästa policymixen. Det är möjligt att man i medierna får en bild att vi rekommenderar att alla löner i ska sänkas på något dramatiskt sätt, men om man läser vad vi skriver i rapporten ser man att det inte alls är detta vi föreslår. Jag tycker heller inte att det vi föreslår borde vara särskilt kontroversiellt. Jag ska också säga något om fråga om arbetslöshetsmålet. Det är klart att man kan säga att vad man snarare behöver är arbetsmarknadsmål. Det viktiga är att målen styr åt de områden där vi har problem. Vissa statistiska artefakter ligger i botten som gör att vi nästan med nödvändighet har en högre arbetslöshet än man har i . Det har att göra med hur man mäter den. Ett allmänt arbetslöshetsmål antyder att vad man behöver är generella stimulanser, men det är inte alls det vi behöver. Vi behöver mål som styr in åtgärderna på de områden där man har problem, och det måste bli rätt åtgärder. I vissa fall kan det handla om arbetslöshet, i vissa fall om sysselsättning. tog upp tudelningen. Vi rekommenderar alltså ingen allmän lönesänkning. Det torde vara klart. Det är klart att man kan tycka att det är märkligt att vi sitter i ett råd som föreslår en kommission som ska ge förslag åt parterna. Det blir många steg däremellan. Men det vi föreslår är att regeringen tillsätter en kommission med lite tyngd och att man tar aktiv del i arbetet med parterna. YA-jobben är ett exempel på sådant arbete. Det finns en lång tradition av att man försöker arbeta tillsammans med parterna när man har problem. Den traditionen måste man fullfölja. Frågan är: Vad händer om parterna inte tar sitt ansvar? Egentligen är det inte ett alternativ. Parterna måste ta sitt ansvar, hela den svenska modellen bygger på det. Om inte parterna tar sitt ansvar för att bidra till att lösa de stora utmaningar vi har fungerar inte den svenska modellen. Finansminister (S): Låt mig börja med frågan om beteendeeffekter. finns det alltså önskemål om att man ska beräkna beteendeeffekter bara vid skattehöjningar. Då kommer naturligtvis argumentet i nästa omgång att vara att man också måste göra det vid skattesänkningar. Då är vi tillbaka där vi var . Det var inte bra. Det visar våra erfarenheter. Generellt är väl erfarenheten från historien att man sällan kör sönder statsfinanserna på skattehöjningar. Däremot är det större risk att man gör det på skattesänkningar. frågar om krona för krona. Om man i längden håller på med krona för krona får man ett väldigt konstigt fokus i finanspolitiken. Då tittar man bara på de diskretionära förändringarna, och fokus blir där. Långsiktigt tror jag inte att det är bra generellt. Framför allt tror jag inte att det är bra i ett läge när de stora förändringarna de facto sker i volymsystemen, som står utanför krona för krona. Man silar mygg men sväljer kameler. Det är inte ett lämpligt sätt att arbeta på. Det finns en rad olika anledningar som gör att jag tror att det i längden blir dåligt att jobba med krona för krona. Man tappar fokus på det som det finanspolitiska ramverket är till för, nämligen att vi långsiktigt ska ha stabila statsfinanser i form av en ansvarsfull ekonomisk politik när det gäller saldot och utgiftstaken. Man tappar fokus på detta när man jobbar med krona för krona, som ju inte är en del av det finanspolitiska ramverket utan en metod som regeringen använde under ett antal budgetar för att minska de underskott som fanns. Men enligt vår bedömning är den inte lämplig när verkligheten förändrades med de höga volymförändringarna i migrationen. Vi övergav också de facto krona för krona , när vi ökade resurserna till kommuner och landsting med 10 miljarder i en extra ändringsbudget i . Det är dessutom olämpligt att säga att man använder en viss metod när man inte alltid gör det. Man säger att man är för en viss metod, men man släpper den när det passar. Det är också ett argument för att inte använda den. Men det avgörande är att det i längden leder fel om man jobbar med krona för krona. Det är min bedömning. Det som skiljer YA-jobb från generella lönesänkningar är att det innehåller en utbildningskomponent. Man jobbar av tiden men utbildar sig av tiden. Poängen är att man får lön för den tid man arbetar men inte för den tid man utbildar sig. Regeringens bedömning är att det är en bra form att länka utbildningen närmare arbetslivet, vilket vi behöver jobba mer med i . Det skiljer oss från många av de länder som har lägre arbetslöshet bland ungdomar – en mjukare övergång från utbildning till arbete. fråga om EU-migranter har jag lite svårt att följa. Givet lönenivåerna på svensk arbetsmarknad finns det en del personer som befinner sig i och som har svårt att ha den produktivitet som krävs för de lönenivåer som finns. Då måste man sänka trösklarna, och man kan då välja två vägar. Det ena är att man ger en lönesubvention, så att det blir billigare för arbetsgivare att anställa. Det andra är att sänka lönerna. Problemet när man sänker lönerna är att man inte vet om jobben då går till personer som befinner sig i eller till nya människor som kommer till . Jag har inte gjort någon beräkning när det gäller huruvida det blir fler eller färre jobb, däremot finns ingen säkerhet i att jobben med låga löner verkligen går till människor som befinner sig i . De kan lika gärna gå till människor som kommer utifrån, som då behöver försörjning med försörjningsstöd. Om man däremot ger lönesubventioner vet man att jobben går till personer som befinner sig i landet och som har uppehållstillstånd här. (S): Tack för rapporten! Jag har två lite kortare frågor. Den ena handlar om det faktum om att ni i rådet naturligtvis baserar er rapport mycket på prognoser om framtiden och ägnar lite mindre tid åt att titta på utfallet, till exempel det faktum att vi har ett starkt sparande , som ger ett tydligt utfall. Nackdelen med att lägga så stor vikt vid prognoserna är att man missar en del av det som faktiskt händer. Vi har till exempel en ny prognos från om ett kraftigt sänkt asylmottagande, bland annat för att regeringens asylpolitik har varit väldigt lyckad, med den åtstramning som har gjorts. Men detta har ni inte alls tagit in i rapporten. Därför undrar jag: Varför tittar man i rapporten så mycket på prognoser och så lite på vad som faktiskt händer? Den andra frågan gäller huruvida en låglönesektor är bra för eller inte. Med de svar som jag har fått från er i tycker jag med förlov sagt att ni har ganska vaga besked om varför ni gör bedömningen att låglönejobb skulle vara en väg att gå. gjorde ett tydligt avståndstagande från en sådan väg. Jag skulle vilja hör hur ni reflekterar över det faktum att så tydligt har en uppfattning som står i motsats till vad ni säger. (M): Jag har en fråga till . Ni nämner i rapporten att det numera tycks saknas en princip för hur utgiftstaken sätts. Skulle du kunna säga något mer om vad det får för konsekvenser för finanspolitiken att man saknar en sådan styråra? , : Till skulle jag vilja säga att vi ser som vår klara uppgift att se om regeringens planering innebär till exempel ett åtagande att komma tillbaka till överskottsmålet. Det är precis detta vi måste göra. Vi kan inte bortse från att göra en bedömning av huruvida regeringens politik framöver är förenlig med till exempel överskottsmålet och andra regler som har satts upp. Sedan är det klart att vi också måste utvärdera bakåt. Vi konstaterar liksom att vi inte såg några problem med politiken i budgeten , men det är det som hände därefter som vi inte var nöjda med. Den bedömningen ligger kvar. Vi måste titta framåt på samma sätt som regeringen gör. Vi måste bedöma regeringens åtaganden framöver, liksom vi förstås också måste titta på huruvida man i ett bakåtblickande perspektiv har haft en riktig politik. När det gäller låglönejobben tror jag att kommer in. Ja, vi tror att det är bra om regeringen uttrycker en tanke om hur utgiftstaken sätts framöver. Det har i tidigare propositioner funnits uttryckliga beskrivningar om att en andel av bnp, som kan vara eller förändras, är en rimlig utgångspunkt för hur utgiftstaken ska sättas. Det är klart att det måste justeras med tanke på saker som händer, flyktingmottagande och annat. Men vi tror att det skulle kunna vara bra om regeringen är tydlig med vilka principer man använder när man sätter utgiftstaken. Den tidigare regeringen hade också en tanke om att utgiftstaken successivt ska innebära att utgiften som andel av bnp sänks. Det är också en typ av princip som vi tror kan vara värdefull. , : Jag ber om ursäkt om vi är vaga. Jag tror inte att det finns någonting som är speciellt vagt i det här och inte heller någonting som på något sätt avviker från de bedömningar som gör. har en stor utmaning med många personer med väldigt låga kvalifikationer som måste komma in på den svenska arbetsmarknaden. har internationellt sett mycket höga minimilöner. har internationellt sett väldigt få lågkvalificerade arbeten. Det här är en stor utmaning framöver. Om vi ska få in de här lågkvalificerade personerna i arbete är det sannolikt i stor utsträckning i lågkvalificerade arbeten. Där ligger vår stora utmaning på arbetsmarknaden. Den bedömningen delas helt av . , : Jag noterade att representant som var här sa att en allmän sänkning av lägstalönerna inte vore bra i . Det har vi heller aldrig föreslagit. Om man läser kan man, precis som noterar här, se att det inte finns någon grund för att påstå att det finns några motsättningar mellan oss och . Vi har exakt samma bedömning, skulle jag vilja säga. (SD): Herr ordförande! och , båda nationalekonomer vid Linnéuniversitetet, har i en rapport till studerat flyktingars påverkan på den offentliga sektorns finanser. De har studerat utbildningsbakgrund, sysselsättning och flyktinginvandringens nettopåverkan på den offentliga sektorn. Trots att det inte är någon mysig söndagsläsning får jag lov att säga att det är uppfriskande att läsa en rapport som förutsättningslöst tar sig an de här viktiga frågeställningarna kring invandringen. Det kan tyckas självklart, men jag vill ändå belysa utvecklingen mot ett nytt normaltillstånd i debatten där fakta och statistik är varken mer eller mindre än just fakta och statistik. Resultatet visar att mellan av flyktingarna var sysselsatta i . var knappt hälften av flyktingarna sysselsatta. Det varierar mellan olika grupper av flyktingar. Andelen sysselsatta bland dem från och var lägre än andelen sysselsatta bland det totala antalet flyktingar. Den offentliga sektorns totala nettokostnad per migrant uppgår till ca första året. ligger motsvarande kostnad på . Det är alltså för etableringsfasen. Därutöver tillkommer det initiala kostnader för asylprocessen som man inte räknat med i kalkylerna. I debatten får vi ofta höra att behöver invandring – annars klarar vi inte välfärden. Baserat på tidigare dokumenterad forskning och baserat på denna rapport undrar jag: Finns det stöd för att argumentera för flyktinginvandring av ekonomiska skäl? (C): Jag har en fråga till finansminister . svarade lite grann på min fråga. Det finns ju en del kritik mot en satsning på låglönejobb för vissa grupper. Att det beror på hur man gör och att parterna ska ta sitt ansvar var ganska tydligt med. Men man säger också att regeringen måste stödja parterna i att hitta en lösning. Och hittar vi ingen lösning har vi ingen svensk modell. Då är min fråga till : Kommer att vara aktiv och medverka till att parterna träffas och hittar en modell för att få in den stora gruppen av människor med dåliga kvalifikationer på arbetsmarknaden? (V): kritiserade jag för att man inte hade tillräckligt mycket jämställdhetsperspektiv i sina analyser. Det har man kompenserat , kan man säga, framför allt genom att man i det åttonde kapitlet går igenom regeringens budgetpropositions jämställdhetsbilaga och analyserar den. Där konstaterar man att bilagan utgör en god beskrivning av fördelningen av ekonomiska resurser mellan kvinnor och män. Men kommer man med ett antal förslag på förbättringar som man tycker borde göras så att bilagan skulle få lite större uppmärksamhet. Man tycker också att regeringen borde precisera målen för jämställdheten bättre och tidssätta dem. Min fråga till finansministern är helt enkelt om man från regeringens sida tänker ta in något av de här förslagen och lyfta fram jämställdhetsbilagan på ett bättre sätt. , : tog upp kostnaderna för flyktingmottagandet. Vi har bett att få en underlagsrapport där man har studerat en väldigt specifik fråga. Det är den kostnad som uppstår för den offentliga budgeten av flyktingmottagning, givet att det fortsätter att se ut ungefär som det har gjort tidigare. Den kalkylen gör att den offentligfinansiella kostnaden i ett kort perspektiv är långt ifrån negligerbar. Vi pratar om en kostnad på kanske av bnp , om flyktingmottagandet ökar från tidigare ungefär 30 000 till 75 000. Det är en betydande kostnad. Det är förstås inget hot mot välfärdsstaten, men det är någonting som bör räknas med. Det är dock två saker som man bör komma ihåg i fråga om detta. Det ena är att detta rör sig om flyktingmottagande. Det rör sig inte om invandring i största allmänhet. Det är det ena. Det andra är att det här inte är en samhällsekonomisk kalkyl. Det finns förstås andra kostnader och intäkter som inte går via den offentliga budgeten, som inte finns med här. Det är förstås mycket svårare att beräkna dem, och jag är inte beredd att försöka mig på att göra någon sammanfattande kalkyl av dem. Men slutsatsen är alltså att flyktingmottagande , om det fortsätter att fungera som det har gjort , är en belastning på den offentliga budgeten som inte kan försummas men som heller inte är ett fundamentalt hot mot samhällsekonomin. Finansminister (S): frågar om vi kommer att vara aktiva i fråga om att träffa parterna i syfte att få fler människor att komma in på arbetsmarknaden. Regeringen för en kontinuerlig dialog med arbetsmarknadens parter just om hur fler människor ska kunna komma i arbete. Vi lyssnar naturligtvis också på dem när det gäller hur man lämpligast bör utforma de olika former av stöd som finns för att människor ska komma in på arbetsmarknaden, så att de blir attraktiva för arbetsgivarna och så att fler människor får möjlighet att komma in på arbetsmarknaden. Jag ska bara säga någonting om de låga lönerna, som vi har haft en stor diskussion om. Det är viktigt att påpeka att välstånd bygger på att vi har en hög produktivitet och att vi har en hög utbildningsnivå och att vi inte tappar det. Det är viktigt att vi diskuterar hur människor ska komma in på svensk arbetsmarknad, men det är också viktigt att vi inte glömmer perspektivet att vårt välstånd bygger på att vi konkurrerar högt upp i värdekedjan med hög innovationskraft, hög utbildning, hög kompetensnivå och hög produktivitet. Det är viktigt att vi inte tappar bort det perspektivet. Däremot kan man diskutera om arbetsmarknaden är optimalt utformad som den är , när många människor med högre utbildning också utför arbetsuppgifter som man inte behöver en högre utbildning för. Det har skett en omvandling i det svenska arbetslivet under mot att personer med lite högre utbildning också utför arbetsuppgifter som inte kräver den utbildningsnivån. Det är en stor diskussion om att sjuksköterskor nu gör en del arbetsuppgifter som undersköterskor gjorde förut, och undersköterskor utför arbetsuppgifter som vårdbiträden utförde tidigare. Det är då arbetsuppgifter som kanske inte kräver den utbildningsnivån. Här är en intressant diskussion. Där skulle man kunna höja produktiviteten genom att människor faktiskt utför arbetsuppgifter som de är utbildade för som man kan få in personer med lägre kvalifikationer på arbetsmarknaden. Det är en väldigt intressant diskussion att ha i . Jag är heller inte övertygad om att det är mest kostnadseffektivt organiserat när till exempel lärare sitter och uppdaterar föräldrarnas mejllistor och telefonlistor. Det gäller även mycket annan administration som lärare utför. Det handlar också delvis om yrken där det råder arbetskraftsbrist och där vi behöver använda den utbildning som vi har på ett effektivare sätt. Det tycker jag själv är en intressant diskussion. Om vi tittar på jämställdheten ser vi att det är ett tydligt fokus för regeringen att förbättra jämställdheten i . Vi är, tror jag, världens första uttalat feministiska regering och har också genomfört en rad reformer för att föra jämställdheten framåt i – en tredje pappamånad, bland annat. På är vi nu föremål för en del internationellt intresse när det gäller hur vi jobbar med jämställdhetsbudgetering. Bland annat är det i årets budgetprocess krav på att alla förslag som ministrarna för fram ska vara jämställdhetsanalyserade. Annars har vi tagit oss friheten att inte behöva beakta förslagen i budgetarbetet. Det har rönt en del intresse. Vi har också genomfört en rad reformer i budgeten för att stärka jämställdheten i samarbete med just . Ska man ha mer tidssatta mål? Man kan säkert diskutera om huruvida man ska ha en tydligare målfokusering också i jämställdhetspolitiken. Det är någonting som man kan fundera på och resonera om. Vi har inte tagit ställning. (L): sa att det sällan är skattehöjningar som hotar den ekonomiska politiken. Jag tror att det är precis det som sker just nu: att man med de skattehöjningar man gör, där man inte får in de pengar man räknar med, bygger upp budgethål som skapar problem. Men det är en debatt vi får ta någon annanstans. Jag kan ge en poäng. Även ifall jag är helt övertygad om att skattesänkningar när det gäller jobb är bra bör man inte räkna med dynamiska effekter i den delen. Ska man då ha hängslen och livrem ska man inte se till att räkna in skattepengar som alla experter säger inte blir så stora som tror i sin statsbudget. Det gräver hål. Men vi tar den politiska diskussionen någon annanstans. Jag har två frågor till och . Den ena gäller det ni skriver om effekten av att regeringen inte kommer att få de skattepengar man tänker sig utifrån de skattehöjningar man gör. Borde man ha tagit höjd för det i budgetarbetet? Är man i den delen underfinansierad? Den andra frågan till gäller om jag förstod diagrammet rätt, där man hade justerat för migrationskostnader och även de underskott vi ser . Det diagrammet säger egentligen att även när migrationskostnader räknas in kommer vi att vara i ett läge där man lånar när högkonjunkturen är på sin topp. Är det så man ska läsa det, eller läser jag det fel? (KD): Ordförande! Jag tycker att sätter fingret på hela problemet som vi har . Det handlar bland annat om beskrivningen av den enorma utmaning står inför när det gäller att försöka göra någonting på arbetsmarknaden för att få in stora mängder personer som har lägre kvalifikationer. Det handlar också om de sociala kostnader som blir om vi inte klarar det här på ett bra sätt. Det andra är – som han uttrycker det – att det inte är något alternativ att parterna misslyckas med detta, för då har vi inte längre någon svensk modell. Det tycker jag är väldigt intressant att höra. För vad ser vi nu? Jo, vi ser att utmaningen kvarstår. Vi ser inte några omfattande tecken på att parterna gör det som de kanske ska ur den här aspekten. Det bygger förstås på att det finns en insider- och outsider-problematik som är betydande, tror jag. Vi kan se att i årets avtalsrörelse ökar ingångslönerna till exempel ganska kraftigt inom Handels – där finns typiska ingångsjobb, traditionellt sett. Det gör det ännu svårare för parterna att ta steg här. Finansministern svarar då att det finns en utbildningskomponent i YA-jobben. Det är helt riktigt. Men YA-jobbens konstruktion har ju tillkommit för att försöka göra någonting åt det problem som vi ser. Det handlar om att sänka kostnaderna för företag för personer som inte har fulla kvalifikationer. Finansministern säger att vi i stället ska jobba med lönesubventioner. Rådet konstaterar i rapporten att det är bra. Det ska vi göra. Det tycker jag också att vi ska göra. Det ska vara en komponent på svensk arbetsmarknad. Men det är också en krånglighet i det som gör att det inte nyttjas fullt ut. Då blir frågan till finansministern: Hur ska ni komma till rätta med den problematiken? Samma sak gäller YA-jobben. Det har, så att säga, blivit en våt filt av byråkrati kring detta som gör att det inte alls fungerar som det var tänkt. Har ni några förslag i den delen? Man kan titta på Arbetsförmedlingens förenklingsarbete. Deras lösning är att förenkla en del kring de subventionerade anställningarna men att då också göra nystartsjobben till föremål för en mer omfattande prövning. Det är ju det instrument som är enkelt, som är rättighetsbaserat och som har fungerat bäst. Också det vill man, så att säga, krångla till. Fördjupa gärna resonemanget kring de sakerna, ! , : frågade om det här med att ta höjd för de dynamiska effekterna. Såvitt jag förstår hävdar regeringen att man tar höjd för detta i den allmänna bedömningen av framtida inkomster och utgifter. Det är förstås svårt för oss att i detalj se om man har gjort det.