yttr · H205MJU3y · 2015-04-22 00:00:00 — En av hörnstenarna i det internationella handelsarbetet är att varje land har rätt att bestämma över sina egna produktions- och processmetoder och att importhindrande åtgärder inte får vidtas om det inte finns fara för hälsan bland djur och människor i det importerande landet. Det framhölls vidare att enligt Landsbygdsdepartementet finns det en risk att krav på att inkludera djurskydd kan användas i protektionistiska syften. Detta är inte minst något som utvecklingsländer oroar sig för. Därför vill man inte se detta inkluderat. Enligt departementet måste dock internationella standarder komma till stånd innan det ens är realistiskt att börja diskutera om djurskydd ska inkluderas i i större utsträckning än . Det är något som aktivt arbetar för. I betänkandet framhålls vidare att ett sätt att uppnå ett förbättrat djurskydd internationellt är att komma fram till multilaterala överenskommelser när det gäller djurskydd och att ta med frågan i bilaterala avtal mellan EU och tredjeländer. Vidare anförs att det bör uppmärksammas att näringens engagemang ökar och att privata standarder skapas. Dessa kan i vissa fall vara mer effektiva för att förbättra djurskyddet globalt, och det kan vara bättre att förlita sig på dem än på att stater ska agera. I samma betänkande noterade utskottet vidare att det i betänkandet Ny djurskyddslag framhålls att som medlem i EU har arbetat hårt för att höja djurskyddsnivån på den inre marknaden, vilket även till vissa delar lyckats. Det anförs också att det för det svenska inträdet i EU fanns en viss reglering av djurskyddet för djur som hölls för livsmedelsproduktion och som försöksdjur. Denna reglering, som inte var särskilt omfattande, har utökats eller skärpts på ett flertal områden. Det finns fortfarande områden där har mer omfattande och strängare regler än övriga EU-länder. I betänkandet framhölls även att en tendens som kan noteras är att regleringen av djurskyddet på EU-nivå går från direktiv, som medlemsstaterna ska inarbeta i den egna lagstiftningen, till förordningar som gäller direkt i alla medlemsländer. I fråga om förordningar får medlemsländerna som huvudregel inte heller ha avvikande regler även om de har ställt högre krav än förordningen. Det påpekas också att ett antal avgöranden från i har visat att om lagstiftningen ställs på sin spets har oftast EU-regler om den fria rörligheten på den inre marknaden och förbud mot handelshinder företräde framför djurskyddsregler. Domstolen har dock också vid ett flertal tillfällen konstaterat att om området är oharmoniserat (inte har ett fullständigt gemensamt regelverk på området) får medlemsländerna anta handelshindrande bestämmelser. Detta gäller så länge som bestämmelserna bl.a. är nödvändiga för att skydda djuren och proportionerliga. När det gäller förbud mot slakt utan bedövning anförde utskottet i samma betänkande (bet. 2014/15:MJU21) att en politisk överenskommelse nåddes inom EU vid jordbruksrådet om den nya förordningen om skydd av djur för avlivning. Det framgår av artikel 4 i den förordningen att djur endast får avlivas efter bedövning. Bedövningen ska ske i enlighet med de metoder och de särskilda krav för tillämpningen av dessa metoder som anges i en bilaga till förordningen. Avsaknad av medvetande och känsel ska bibehållas till dess att djuret är dött. Av samma artikel framgår att kraven på bedövning inte gäller djur som slaktas med särskilda metoder som påbjuds av religiösa riter, under förutsättning att slakten äger rum i ett slakteri. Utskottet konstaterade således att enligt förordningen ska alla djur bedövas före slakt, men att det finns ett undantag för djur som slaktas enligt metoder som påbjuds av religiösa riter. Förordningen trädde i kraft och började tillämpas . I betänkandet framhöll utskottet vidare att det noterade att frågan om märkning av kött från djur som har slaktats utan bedövning kom upp i slutskedet av förhandlingarna om ändringar i förordningen om tillhandahållande av livsmedelsinformation till konsumenterna (och rådets förordning (EU) nr 1169/2011). Detta resulterade i att skäl 50 infördes i den förordningen. I skäl 50 står följande: ”Konsumenterna i unionen visar allt större intresse för hur unionens djurskyddsbestämmelser tillämpas i samband med slakt, till exempel om djuren bedövas innan de slaktas. Därför bör man i samband med en framtida unionsstrategi för djurskydd och djurs välbefinnande överväga en studie om lämpligheten i att ge konsumenterna relevant information om bedövning av djur.” Utskottet noterade vidare att kommissionen i sitt meddelande om för djurskydd och djurs välbefinnande 2012–2015 utöver det planerade förenklade regelverket föreslår att det utvecklas verktyg för att förbättra medlemsstaternas efterlevnad av reglerna, att det ges stöd till internationellt samarbete, att konsumenterna och allmänheten ska ges lämplig information och att kommissionen i det sammanhanget kommer att undersöka frågan om märkning i enlighet med överenskommelsen om lagförslaget om livsmedelsinformation. I betänkandet anförde utskottet att kommissionen inom ramen för för djurskydd och djurs välbefinnande 2012–2015 tagit initiativ till att genomföra en undersökning om märkning av kött från djur som har slaktats utan bedövning och att resultatet ska presenteras 2013. Utskottet konstaterade också att tog upp problemet med slakt utan bedövning som inte är religiöst motiverad som en övrig fråga på jordbruks- och fiskerådets möte den 14–. ville uppmärksamma kommissionen och de andra medlemsstaterna på att undantaget i artikel 4 utnyttjas av ekonomiska skäl, vilket strider mot lagstiftningens syfte. Man uppmanade kommissionen att öka sina ansträngningar att komma till rätta med detta problem och föreslog även ett antal möjliga åtgärder. Bland annat föreslogs gemensamma riktlinjer för hur slakten bör gå till, ett harmoniserat förfarande för godkännande och kontroll av aktörer som utför slakt utan bedövning samt riktade inspektioner i medlemsstaterna utförda av kommissionens granskningsorgan FVO för att se till att den gemensamma lagstiftningen efterlevs. I betänkandet framhålls att regeringen vid samma tillfälle konstaterade att märkning skulle kunna vara ett verktyg i arbetet med att minska överutnyttjandet av undantaget, och man framhöll därför att man från svenskt håll såg fram emot att ta del av kommissionens rapport om märkning. beslutade att rikta ett tillkännagivande till regeringen om att regeringen bör arbeta för att det inom EU införs en tydlig märkning av kött som kommer från djur som har slaktats utan bedövning (bet. 2011/12:MJU21, rskr. 2011/12:261). I betänkande 2014/15:MJU3 framhålls att regeringen i skrivelse 2013/14:75 har redovisat att kommissionen har tagit initiativ till en undersökning om märkning av kött från obedövad slakt. I den skrivelsen anförs att regeringen inväntar kommissionens rapport som skulle ha presenterats , men som ännu inte har publicerats. Avsikten är att gemensamma EU-bestämmelser ska diskuteras med utgångspunkt i den kommande rapporten. Enligt uppgift från har resultatrapporteringen från kommissionens undersökning försenats. Vissa miljöpolitiska frågor m.m. I skrivelsen framhålls att EU har en avgörande betydelse för utvecklingen på miljöområdet genom sin befogenhet att anta miljöregler som är bindande för medlemsstaterna. EU ska vara en drivande kraft för att både inom och globalt skydda miljön och underlätta omställningen till en resurseffektiv och cirkulär ekonomi som säkerställer en hållbar utveckling. Regeringen anför vidare att klimatförändringarna är en av vår tids största utmaningar. För att klara klimatutmaningarna och främja en hållbar utveckling krävs en ambitiös och sammanhållen klimatpolitik globalt och inom EU. EU är en drivande kraft i arbetet för en ny global rättsligt bindande klimatöverenskommelse. Det anförs vidare att förhandlingarna under har fortsatt . Avsikten är att enas om en ny rättsligt bindande klimatöverenskommelse vid det tjugoförsta partsmötet i (COP 21) som ska gälla för tiden . Förhandlingar om att öka den totala ambitionsnivån i åtagandena har också förts. antog rådsslutsatser som är grunden för EU:s ståndpunkt vid det tjugonde partsmötet under konventionen i , , (COP 20). har enligt skrivelsen verkat för att en ny rättsligt bindande klimatöverenskommelse ska omfatta alla länder och innehålla tillräckligt ambitiösa utsläppsminskningar för att hålla den globala uppvärmningen under två grader. Det framhålls också att inför COP 20 i har arbetat för att EU ska driva på för beslut om den information som ska lämnas in tillsammans med länders nationellt beslutade bidrag (intended nationally determined contribution, INDC) om utsläppsminskningar och om en granskningsfas för att se till att de nationella bidragen blir tillräckligt ambitiösa för att nå två-gradersmålet. Efter en längre tids förberedelser och diskussioner presenterade kommissionen ett meddelande i form av förslag till ett ramverk för EU:s klimat- och energipolitik till 2030. Förslaget omfattar bl.a. ett mål att utsläppen av växthusgaser inom EU ska minska till 2030 jämfört med och ett mål om förnybar energi i EU till 2030. presenterade kommissionen ett kompletterade förslag om ett mål om minst 27 procents energieffektivisering i EU. I skrivelsen framhåller regeringen att förslagen har behandlats i flera rådskonstellationer inklusive miljö, TTE (energi), jordbruk och fiske samt Ekofin . Vidare anförs att har verkat för en hög ambitionsnivå och ett högre mål för att minska utsläppen av växthusgaser och för en kostnadseffektiv fördelning av ansvaret för åtgärderna. har drivit på för en hög ambition när det gäller målen för förnybar energi och energieffektivisering. Vid Europeiska rådets möte beslutades om mål för minst 40 procents minskning av växthusgasutsläppen till 2030, minst 27 procents energieffektivisering och förnybar energi. Energieffektiviseringsmålet ska ses över 2020 för en eventuell höjning till . Beslutet innefattade även principer för fördelningen av ansvaret för klimatmålet. Den del av utsläppen som omfattas av EU:s system för handel med utsläppsrätter (EU ETS) ska minska till 2030. Övriga utsläpp ska minska jämfört med , och dessa utsläppsminskningar ska fördelas mellan medlemsstaterna enligt vissa kriterier. Enligt beslutet upprättas också ett antal mekanismer för att bl.a. stödja moderniseringen av energisystemen i framför allt EU:s medlemsstater i östra . Enligt skrivelsen kommer beslutet av att vara en central utgångspunkt när EU:s bidrag till de globala utsläppsminskningarna inför det 21:a partsmötet under klimatkonventionen i ska fastställas . Regeringen påminner även om att överläggning med miljö- och jordbruksutskottet ägde rum och information lämnades till utskottet , . Överläggning med näringsutskottet ägde rum . Samråd med ägde rum , juni, september, . Det erinras också om att det var inför rådet för allmänna frågor och som överläggningen med miljö- och utrikesutskottet samt samrådet med ägde rum . Enligt kommittémotion 2014/15:3044 av och (båda SD) yrkande 56 ska regeringen vid förhandlingar inom den klimat- och energipolitiska ramen verka för att EU:s medlemsstaters åtaganden ska kunna justeras och (yrkande 58) som svensk linje driva att EU:s medlemsstater, inom ramen för internationella klimatavtal, inte bör anta väsentligt större mål om minskning av utsläpp av växthusgaser än resten av världen. Motionärerna vill se klimatpolitiken i ett globalt perspektiv. Det framhålls att det krävs en insikt om att varken eller EU kan påverka koldioxidutsläppen i någon betydande utsträckning utan globala avtal. Om vi ska kunna klara vår industri och handel och därmed i förlängningen jobben och välfärden, måste vi ta med i beräkningen vad vi faktiskt släpper ut i förhållande till andra när vi beslutar om utsläppsminskningar. I motionen framhålls att regeringens linje vid förhandlingar i EU och på global nivå måste vara att de som släpper ut mest också gör de största åtagandena vad gäller att minska sina utsläpp när det kommer till fördelningen av bördan inom EU och resten av världen. I samma motion, yrkande 60, framhålls att regeringen bör driva linjen att EU:s medlemsstater vid beräkningen av nettoutsläpp av klimatgaser ska kunna tillgodogöra sig faktiska nettoutsläpp som inkluderar markanvändning enligt vad som anförs i motionen. I motionen anförs att LULUCF (land use, land use change and forestry) bör ingå i medlemsstaternas mål om utsläpp av klimatgaser, eftersom detta är viktigt för att uppnå rättvisa villkor och stimulera till ansvarsfull skogspolitik. behandling och kompletterande uppgifter I årets budgetproposition (prop. 2014/15:1 utg.omr. 20) anförde regeringen att den anser att EU ska befästa sin roll som ledande internationellt och att ska driva på för detta. EU ska agera kraftfullt, ha ambitiösa egna åtaganden och konstruktivt bidra för att åstadkomma ett globalt klimatavtal. Vidare framhölls att det krävs att enskilda medlemsländer är beredda att gå före och visa ledarskap för att möjliggöra en tillräckligt ambitiös EU-politik. Arbetet inom och i , liksom exempelvis klimatsamarbetet mellan 14 regeringar inom är exempel på detta och utgör viktiga plattformar för en aktiv internationell klimatpolitik. Enligt den ovannämnda propositionen finns det en tydlig koppling mellan EU:s egna klimatmål och förutsättningarna för EU att visa ledarskap i klimatförhandlingarna. Det framhålls också att ställningstagandet kring på klimat- och energiområdet till 2030 är ett viktigt grundläggande beslut. Regeringen anför vidare att EU behöver inrikta sin politik så att hela spannet i det övergripande målet om 80 till 95 procents utsläppsminskning till 2050 hålls inom räckhåll. Regeringen anser därför att EU bör utarbeta lagstiftning som säkerställer att de mål som satts kan nås. Det anförs vidare att regeringen kommer att verka för att EU:s ambition i de internationella klimatförhandlingarna höjs. Sammantaget anser regeringen att EU ska kunna minska utsläppen till 2030. Enligt propositionen motsvarar en sådan minskning EU:s ansvar och förmåga i ett klimatavtal som stöder två-gradersmålet. Utskottet noterar att klimat- och miljöminister i framhöll att det finns en bred samsyn i riksdag som är grundad på att vetenskap ska vara en grundläggande faktor för klimatförhandlingarna, att klimatpolitik är nödvändigt och att ambitionerna därför bör höjas. Användningen av internationella krediter och att länder går före och visar ledarskap är oerhört viktiga delar i detta. Ministern anförde vidare att ordförandeskapets förslag när det gäller medlemsstaternas nationellt beslutade bidrag tyvärr är för svagt avseende den dynamiska aspekten. Ministern framhöll också att regeringen har verkat och verkar för att EU ska vara redo att höja sin ambitionsnivå både , som avtalet skulle hantera, och efter för att främja en ambitiös överenskommelse. I flera av utskottets tidigare betänkanden (bet. 2013/14:MJU20 och 2012/13:MJU11) framhålls att den preliminära svenska ståndpunkt som anförts (se faktapromemoria 2013/14:FPM56) varit att upptag och utsläpp av växthusgaser till följd av verksamheter i samband med skogsbruk och markanvändning bör tas till vara som en del av klimatpolitiken. Utskottet har även framhållit att det liksom regeringen anser att sådana upptag och utsläpp av växthusgaser behöver hanteras med hänsyn till de stora osäkerheter som finns i beräkningarna av växthusgasflöden. Skogens centrala roll för produktionen av hållbar bioenergi och klimatsmarta material, för biologisk mångfald och ekosystemtjänster och för skogens långsiktiga produktionshorisont måste också beaktas. Klimat- och miljöminister anförde (i ) att när det gäller LULUCF, alltså sänkor eller utsläpp från skog- och markförhållanden, är regeringens tolkning av rådsbeslutet att detta inte inkluderades i minus 40-beslutet eftersom det beslutet redan har delats upp i en ram för den handlande och den icke-handlande sektorn. Ministern framhöll att EU och EU:s medlemsstater kommer att återkomma till hur skogs- och markanvändning ska inkluderas och att det ska göras på ett sätt som bevarar och inte undergräver ambitionen inom den handlande och icke-handlande sektorn. Enligt ministern är det viktigt att EU nämner LULUCF i sin INDC, för det är ett sätt att ställa krav på andra länder att tala om hur de tänker arbeta aktivt med skogssänkor. Ministern betonade också att skogs- och markanvändning är viktigt för klimatet, för den biologiska mångfalden och för att få en överblick över så många potentiella sänkor och utsläpp som möjligt. Enligt uppgifter från reste ett par medlemsländer invändningar mot den text som föreslogs under rådsmötet vad gäller skog- och markanvändning. Kompromissen blev att ordagrant följa Europeiska rådets slutsatser som anger att EU ska besluta hur skog- och markanvändning hanteras inom ramen för EU:s klimat- och energiramverk till 2030 , samt att kommissionen gjorde ett uttalande som förtydligar deras syn på LULUCF. Avsikten är att uttalandet fogas som ett annex till mötesrapporten. Utskottet anser att regeringens skrivelse om verksamheten i Europeiska unionen är ett viktigt underlag för att ska kunna följa utvecklingen inom EU och hur regeringen har agerat inom det samarbetet. När det gäller den gemensamma jordbruks- och fiskeripolitiken noterar utskottet inledningsvis att unionens politik och inre åtgärder, bl.a. den inre marknaden, fri rörlighet för varor och den gemensamma jordbruks- och fiskeripolitiken behandlas i den tredje delen av Fördraget om unionens funktionssätt (). Utskottet konstaterar även att blev medlem i EU och deltar fullt ut i EU:s gemensamma jordbruks- och fiskeripolitik. Utskottet anser i likhet med regeringen att den långsiktiga målsättningen för den gemensamma jordbrukspolitiken inom EU är en avreglerad, marknadsorienterad och konkurrenskraftig jordbrukssektor som styrs av konsumenters efterfrågan, klimat- och miljömål och där hänsyn tas till djurskydd samt den globala utvecklingspolitiken i enlighet med politik för global utveckling (PGU). Vidare vill utskottet liksom regeringen se ett hållbart fiske i såväl och som globalt. Så som anförs i skrivelsen är regeringens hållning när det gäller EU:s fiskepartnerskapsavtal med tredjeländer att göra ett ställningstagande från fall till fall varvid en rad kriterier beaktas. Utskottet konstaterar att avstått från att ge sitt stöd till beslut om att ingå fiskepartnerskapsavtal mellan EU och ett antal afrikanska stater, bl.a. på grund av att det saknats tillräcklig information om fiskebestånden. När det gäller mjölkböndernas situation och mjölkkvoter delar utskottet regeringens uppfattning att det är viktigt att stärka mjölkböndernas konkurrenskraft så att svenska mjölkbönder kan ta del av den växande globala marknaden. Kvoter är därför inget som ska återinföras. Utskottet ser fram emot att i stället få ta del av det arbete med att hitta möjliga nationella åtgärder för att stärka den svenska mjölksektorn som regeringen har inlett. Utskottet noterar även det förslag om kreditgarantier som presenteras i regeringens förslag till vårändringsdringsbudget . I fråga om exportbidrag vidhåller utskottet vad som anfördes i betänkande 2014/15:MJU5, dvs. att det delar regeringens uppfattning att exportbidragen bör avskaffas och konstaterar att regeringen har förespråkat att marknadsstöden, inklusive exportbidragen, bör fasas ut. När det gäller kontroller av djursjukdomar vid införsel av djur stöder utskottet regeringens arbete med att verka för att medlemsstater med en god djurhälsa ska kunna förhindra införsel av smittsamma djursjukdomar som kan utgöra ett hot mot djurs eller människors hälsa, eller orsaka produktionsförluster, och noterar att det pågår förhandlingar inför rådets gemensamma ståndpunkt om förslaget till den nya förordningen om djurhälsa. Utskottet välkomnar att tillsammans med på jordbruks- och fiskerådets möte lyfte frågan om ett ökat skydd för djur som transporteras och då betonade vikten av förkortade transporttider för djuren. När det gäller importbegränsningar på grund av bristande djurskydd hänvisar utskottet till vad som anförs i betänkande 2011/12:MJU21. Så som utskottet konstaterade i sitt betänkande 2011/12:MJU21 framgår det av artikel 4 i förordningen om skydd av djur för avlivning att djur endast får avlivas efter bedövning. Av samma artikel framgår att kraven på bedövning emellertid inte gäller djur som slaktas med särskilda metoder som påbjuds av religiösa riter, under förutsättning att slakten äger rum i ett slakteri. Utskottet välkomnar att kommissionen har tagit initiativ till en undersökning om märkning av kött från obedövad slakt och ser fram emot att få ta del av den rapporten. Utskottet beklagar att den försenats. Utskottet påminner även om det tillkännagivande som riktade till den dåvarande regeringen om att regeringen bör arbeta för att det inom EU införs en tydlig märkning av kött som kommer från djur som har slaktats utan bedövning (bet. 2011/12:MJU21, rskr. 2011/12:261). När det gäller vad ska driva i klimatförhandlingarna anser utskottet i likhet med regeringen att det krävs en ambitiös och sammanhållen klimatpolitik globalt och inom EU för att klara klimatutmaningarna och främja en hållbar utveckling. Utskottet noterar att har verkat för en hög ambitionsnivå och ett högre mål för att minska utsläppen av växthusgaser och för en kostnadseffektiv fördelning av ansvaret för åtgärderna. Utskottet stöder även att har verkat för att en ny rättsligt bindande klimatöverenskommelse ska omfatta alla länder och innehålla tillräckligt ambitiösa utsläppsminskningar för att hålla den globala uppvärmningen under två grader. Så som regeringen anförde i årets budgetproposition krävs det att enskilda medlemsländer är beredda att gå före och visa ledarskap för att möjliggöra en tillräckligt ambitiös EU-politik. Avslutningsvis konstaterar utskottet att en kompromiss nåddes på rådsmötet vad gäller skog- och markanvändning som innebär att EU ska besluta hur skog- och markanvändning hanteras inom ramen för EU:s klimat- och energiramverk till 2030 . Sammanfattningsvis konstaterar utskottet att de förslag som tas upp i de aktuella motionsyrkandena antingen kan anses tillgodosedda eller i övrigt inte bör ge anledning till någon åtgärd från sida. bör därmed avstyrka motion 2014/15:3044 (SD) yrkandena 24, 49–56, 58 och 60. På miljö- och jordbruksutskottets vägnar Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (S), (C), (M), (M), (S), (SD), (M), (S), (MP), (M), (S), (SD), (FP), (V), (KD), (S) och (S). Vissa jordbrukspolitiska och miljöpolitiska frågor inom EU m.m. (SD) (SD) och (SD) anför: eftersträvar att ska omförhandla villkoren för medlemskapet i Europeiska Unionen med det långsiktiga målet att återföra beslutsmakten till . Tills vidare är det dock viktigt att vi på bästa sätt tar vara på de stöd som lantbruket kan få av EU för att stärka det svenska jordbruket. Sedan EU-inträdet är svensk jordbruksnäring på tillbakagång. motsätter sig flera av de direktiv som EU stipulerar och som får negativa återverkningar på de svenska böndernas villkor. vill i grunden omförhandla avtalen för det svenska EU-medlemskapet för att på olika sätt gynna jordbruksnäring. Den s.k. gemensamma jordbrukspolitiken (Common Agricultural Policy, CAP) är det kanske mest ineffektiva och kostsamma inslaget i hela EU. Jordbruksstödet utgör ungefär en tredjedel av EU:s budget. vill helt skrota jordbruksstödet i dess nuvarande form, vilket ur ett svenskt perspektiv utgör en enorm transferering av medel från svenska skattebetalare till jordbrukare på den europeiska kontinenten. Ett avskaffande av den gemensamma jordbrukspolitiken skulle föranleda en radikal sänkning av medlemsavgifterna till EU. För svenskt vidkommande skulle i stället det s.k. gårdsstödet betalas ut direkt från den svenska staten. motsätter sig stora delar av EU:s externa fiskeripolitik.