sou · H3B370 · 2015-08-04 00:00:00 — En rimlig tolkning är att på vissa utbildningar börjar många studenter i avvaktan på att de ska komma in på sitt förstahandsval, och när de lyckas med detta avbryter de följaktligen den aktuella utbild- ningen.17 I en rapport från diskuteras hur genomströmningen kan öka genom att minska andelen studenter som avbryter studierna och helt lämnar högskolan. Rapporten refererar bland annat till forskning som visar på att antagningssystemet i högskolan fungerar dåligt, och att högskoleprovet som urvalsinstrument minskar examensfrekvensen i högskolan. Detta genom att högskoleprovet inte sorterar fram de mest lämpade studenterna, dvs. studenter som med högre sannolikhet fullföljer sina studier. Andra frågor som lyfts fram i handlar om att förbättra kunskapsresultaten i gymnasieskolan, att utöka stödet till studenter inom humaniora och samhällsvetenskap (genom att ge 15UKÄ & SCB (2013), s. 7. 16Högskoleverket (2009c), s. 45 ff. 17Högskoleverket (2010c), s. 18–19. dem ökad stimulans i form av undervisning och examination) samt att öka studenternas motivation – vilken har ett samband med kurskamrater, fysisk närvaro och tydlig studiegång.18 Utbildade – men utan examen Att slutföra sin utbildning är inte alltid detsamma som att avlägga examen. I statistik från och redovisas för några av de större yrkesexamensprogrammen hur stor andel i gruppen utan examen som har klarat så många poäng på programmet som examen kräver. Dessa studenter kan med största sannolikhet egentligen avlägga en examen. Det mest iögonfallande i den statistiken finns på utbildningarna mot socionom och specialpedagog. Av nybörjarna på socionomprogrammet hade av de oexaminerade klarat 210 hp inom programmet, dvs. socionom- examens nominella poäng, och hade mindre än 30 hp kvar. Det innebär att 33 procentav de oexaminerade antagligen har fullföljt hela eller nästan hela utbildningen. På specialpedagog- programmet hade i gruppen oexaminerade klarat 90 hp inom programmet, vilket motsvarar nominella poäng för examen.19 På högskoleingenjörsprogram hade av de oexaminerade klarat 120 hp inom programmet, vilket motsvarar nominella poäng för högskoleingenjörsexamen. Därutöver hade klarat såmånga poäng inom programmet att mindre än 30 hp fattades.20 Bland de nybörjare på högskoleexamensprogram som inte har avlagt examen var det som klarat poäng motsvarande en högskoleexamen inom samma SUN-inriktning. För magisterprogram var uppgiften , och för masterexamen . 21 Det kan tolkas som att examensbevisets värde är större för nybörjare på masterprogramän för nybörjare på högskoleexamens- och magister- program. Både SCB och har gjort enkätundersökningar till studenter som inte avlagt examen. Enligt dessa hade ungefär en tiondel av de som inte avlagt examen från ett yrkesexamens- (2012), s. 97 ff. 19UKÄ & SCB (2013), s. 37 och 39. 20UKÄ & SCB (2013), s. 29. 21UKÄ & SCB (2013), s. 40 ff. program fullföljt utbildningen men inte tagit ut examensbevis. Den vanligaste anledningen till att studenterna inte tagit ut examens- bevis var att det inte efterfrågades något sådant när personen sökte arbete.22 Enligt SCB:s enkätundersökning verkar ändå många anse att en examen (och ett examensbevis) är betydelsefullt, dock i större utsträckning i kontakter med arbetslivet utomlands än i . Det är dock stora skillnader mellan demsom har studerat på generella program och fristående kurser jämfört med dem som har studerat på yrkesexamensprogram. De som har studerat på yrkesprogram tror i större utsträckning att examen har betydelse i kontakter med arbets- livet.23 10.1.6 Slutsatser, bedömningar och förslag Problemet med att svenska studenter tar ut examen i betydligt lägre grad än studenter i omvärlden är av gammalt datum. Problemet stannar inte vid att det försvårar statistik och internationell jämförelse och försämrar bilden av svensk högre utbildning internationellt, utan är också att det försämrar svenska studenters rörlighet på en internationell arbetsmarknad och att det riskerar att undergräva förtroendet för högre utbildning i . Att problemet är unikt svenskt kan ha två sannolika förklaringar. För det första har en – i förhållande till omvärlden – avreglerad arbetsmarknad med få reglerade yrken, vilket medför att arbetsgivare efterfrågar examensbevis i låg utsträckning. För det andra utgår processenatt utfärda examensbevis från studenten, till skillnad mot det gängse i omvärlden, lärosätet. Att den svenska arbetsmarknaden har så få regleringar av yrken påverkar utbildningssamhället i betydande grad. Vi har redovisat en effekt i avsnitt 8.2, där det framgår att många utbildningar har stor yrkesspridning. Tveklöst har avregleringen goda sidor men det är en svaghet om det leder till att arbetsgivare inte efterfrågar det formella examensbeviset. Detta kan ge studenten intryck av att examen inte är viktig för att erhålla anställning eller inträde på 22Högskoleverket (2010c), s. 5 och SCB (2013), webbtabell 4. 23SCB (2013), webbtabell 6. Inte bara , som ovan angavs, har visat att arbetsgivare ofta avstår från att efterfråga examensbevis utan även undersökningar från arbetslivet visar detta. Svenskt näringsliv har i en undersökning redovisat att av till- frågade arbetsgivare menar att det är oviktigt att blivande med- arbetare har ”slutfört högre studier” eller ”tagit ut examensbevis”.24 Men även arbetslivets organisationer ser det som en svaghet att examensfrekvensen är låg i den svenska högskolan och uppmanar ofta företag och arbetsgivare att kräva examensbevis vid anställning. Vid några högskolor förekommer överenskommelser mellan högskolan och regionens större arbetsplatser med innebörd om krav på examensbevis vid anställning och om examen inte är helt klar uppmuntra till fullständig examen genom lönesättningen. Även om den svenska arbetsmarknaden är avreglerad och sällan ställer formella krav på examensbevis så medför en alltmer inter- nationaliserad arbetsmarknad att en utbildning fullföljs med ett formellt examensbevis. Statsrådet anförde i propositionen inför …att vad som skiljer många europeiska länder från är att betydligt fler yrken är reglerade i den meningen att det krävs ett examensbevis för [att] tillträde till yrket. Detta innebär att för dem som vill söka sig ut på en europeisk arbetsmarknad är det avgörande att ha fullföljt en utbildning och att ha erhållit ett examensbevis.25 Det står klart att arbetsgivare och arbetslivets organisationer bör förändra sin syn på fullföljd utbildning och som norm kräva att examensbevis föreligger vid anställning i de fall examen från högskolan är relevant. Den andra orsaken till den låga svenska examensfrekvensen är att examensbevis initieras av studenten – inte som i många andra länder, av lärosätet. En student som uppfyller fordringarna för en examen skall på begäran få examensbevis av högskolan.26 Det är således enbart den enskilda studenten som kan initiera att examensbevis utfärdas. Lärosätet får, strikt tolkat, inte initiera 24Svenskt näringsliv (2013a). 1992/93:1, s. 36. 26SFS 1993:100 6 kap 9 §. processen att utfärda examensbevis. Om detta examensbevis inte är efterfrågat kommer examensfrekvensen att bli låg. Bakgrunden till det svenska systemet med att studenten initierar processen att ta ut examensbevis är, naturligtvis, det flexibla och kursbaserade system som svensk högskoleutbildning nyttjar. Detta system medför att examina kan omfatta många varianter av kurskombinationer som försvårar en enkel administrativ hantering av examensbevisens utfärdande. Trots att det svenska utbildningssystemet är kursbaserat är det möjligt att lägga större ansvar på lärosätena för att utfärda examens- bevis. Om lärosätet i normalfallet tar initiativ till att utfärda examensbevis bör detta leda till att examensfrekvensen ökar. Vad gäller yrkesexamensprogram är problemet litet. Yrkesprogram har få varianter och är, trots viss valfrihet för studenten, lätta att över- blicka för lärosätet. Detsamma gäller konstnärliga examina. Ett automatiskt utfärdande av lärosätet vad gäller yrkesexamina och konstnärliga examina medför inget stort extra arbete för lärosätet. (På några lärosäten torde det fungera så.) Detta förslag påverkar något mindre än hälften av alla examina. Vi har visat att det skett en programmifiering av högskole- utbildningen, dvs. att en allt större andel av utbildningen sker inom ramen för program. Detta innebär att det också inom generella program skapas en plan för hur studenten avser att genomföra sin utbildning, även om denna plan kan vara tämligen öppen och ändras under utbildningens gång. Efterhand som lärosätena får erfarenhet av att initiera utfärdandet av utbildningsbevis (för yrkesexamina och konstnärliga examina) så bör lärosätena utveckla system för att ta samma ansvar avseende generella examina. På medellång sikt bör ansvaretför att utfärda examina läggas på lärosätet och inte på den enskilda studenten. I båda fallen ska självklart lärosätet utfärda examensbevis efter hörande av studenten. •Att den låga examensfrekvensen i i huvudsak beror på att arbetslivet inte efterfrågar examensbevis och att hög- skoleförordningen stadgar att examensbevis måste initieras av studenten. •Att – trots att den svenska högskolan har ett kursbaserat system, som leder till mångfald av varianter i en examen – kan lärosätena praktiskt hantera denna mångfald avseende yrkes- examina och konstnärliga examina, och även avseende generella examina. •Att arbetslivets organisationer verkar för att som norm kräva att examensbevis föreligger vid anställning i de fall examen från högskolan är relevant. •Att regeringen utreder hur en ändring av högskoleförord- ningen i enlighet med följande kan ske: Högskolan ska utfärda examensbevis för yrkesexamen och konstnärlig examen när studenten har fullgjort fordringarna för examen. •Att högskolorna utvecklar system för att ta samma ansvar för generella examina. •Att regeringen fastställer målet att högskolan ska ha det fulla ansvaret för att utfärda examina efter fullgjorda fordringar för examen och att målet bör uppnås . Antalet examina har ökatunder perioden –2013 och var rekord- många /13 då det utfärdades 74 400 examina till 62 900 personer. Examina fördelades så att 42 900 utgjorde generella examina, 30 500 yrkesexamina och drygt 900 konstnärliga examina. Antalet examina överstiger antalet examinerade individer eftersom många studenter avlägger mer än en examen samma läsår. Detta kan bero på att studenten har genomfört två utbildningar mot två olika examina och begär två examensbevis av en tillfällighet. Det förekommer t.ex. att studentengenomför en utbildning på grundnivå och fortsätter direkt till avancerad nivå utan att begära examensbevis på grundnivå mellan stegen. Denna student begär därefter examens- bevis vid samma tillfälle för både examen på grundnivå och examen på avancerad nivå. Emellertid förekommer också att studenten begärt dubbla examina. Med dubbla examina menas att två examina baseras på (exakt) samma utbildning. beräknar att cirka 11 000 examina utgörs av dubbla examina. UKÄ beräknar också att av de 62 900 examinerade individerna fördelade sig dessa så att: •52 500 av de examinerade erhöll en examen •9 400 av de examinerade erhöll två examina •1 000 av de examinerade erhöll tre examina eller fler.27 Dubbla examina uppkommer oftast genom att en yrkesexamen kombineras med en generell examen. De examenskombinationer som har högst andel dubbla examina (2012/13) framgår av tabell 10.3. 27 UKÄ (2014a). Tabell 10.3 Examenskombinationer med högst andel dubbla examina 2012/13 Andel (%) sjukvård samt social omsorg sjukvård samt social omsorg sjukvård samt social omsorg sjukvård samt social omsorg sjukvård samt social omsorg sjukvård samt social omsorg Masterexamen: teknik o sjukvård samt social omsorg Källa: UKÄ & SCB (2014d), Studenter och examinerade på grundnivå och avancerad nivå 2012/13, Statistiska meddelanden UF 20 , s. 42 Det framgår att det framför allt är inom vissa vårdutbildningar och teknikutbildningar som dubbla examina är vanligt förekommande. För fem examina inom vårdutbildningar gäller att eller mer utgörs av dubbla examina. Utfärdandet av dubbla examina har ökat sedan examensreformen vilket framgår av figur 10.2 som visar de vanligaste kombina- tionerna av dubbla examina. Figur 10.2 Antal dubbla examina 2008/09–2012/13, vissa yrkesexamina Källa: UKÄ & SCB, Statistiska meddelanden i serien Studenter och examina UF 20 –2014. Med högskolereform (H 77) införlivades ett stort antal professionsutbildningar i den samlade högskolan. fick därmed en i internationell jämförelse ovanligt bred högskola. H 77 innebar en betoning på yrkesutbildning. Med högskolereform upplöstes yrkesutbildningslinjerna och ersattes av kurser som kunde sammanföras till program. Detta uppfattades som en ombalansering mot traditionell akademisk utbildning och nedtoning av yrkesinriktningen. Med examensreform för- tydligas uppdelningen mellan yrkesexamina och generella examina (och konstnärliga examina). ges alla inriktningarna gemensamma mål i högskolelagen och likartad struktur med bland annat krav på examensarbete för alla i högskoleförordningen. Begreppet huvudämne ersätts av huvudområde för att markera att de olika examina kan ha olika former av progression. Sammantaget öppnas för att inom den breda svenska högskolan inte behöva välja mellan, å ena sidan, bygga traditionell akademisk utbildning baserad i ämnesfördjupning, och å andra sidan, bygga en yrkesinriktad utbildning med den bredd som detta kräver. Det blev tydligt att högskolan kunde genomföra båda formerna av utbildning sam- . 10.2.2 Argument för dubbla examina När dubbla examina utdelas så anförs vanligen två argument som ska belysa värdet av dubbla examina. För det första – en yrkes- examen måste ha en tydlig akademisk status i internationell jäm- förelse, vilket tolkats så att även en generell examen måste före- ligga. För det andra – fortsättningsstudier på avancerad nivå eller forskarnivå förutsätter en generell examen. Båda argumenten torde ha sin grund i det upplevda behovet av "akademisering” av yrkes- utbildningar som tidigare ej ingått i högskolan men integrerats i högskolan . Vid analys av examensmålen för generella examina respektive yrkesexamina framgår att generella examina styrs av mål som tydligare leder till fortsatta akademiska studier medan yrkesexamina styrs av mål mer definierade av arbetslivets krav. För att öka yrkesutbildningarnas akademiska status har generella examina och deras mål framstått som ett användbart verktyg. Utmaningarna i att möta behovet av alltmer avancerad utbild- ning för en alltmer avancerad arbetsmarknad har varit liknande över hela världen, men besvarats med olika organisatoriska lösningar. Den svenska lösningen, att tidigt – 1977 – integrera ”icke-akademiska” utbildningar i en bred högskola, har i allt väsentligt varit framgångs- rik. har betydande kraft lagts i forskningsanknyt- ning av utbildningar som saknat sådan eller bara haft en svag forsk- ningsbas som andelen forskarutbildade lärare har ökat kraftigt inom dessa områden. Det är därför svårförståeligt att det med examensreformen uppstår ett så tydligt stigande behov av ökad akademisk status. Argumentet att det internationella högre utbildningssamhället kräver en tydlig akademisk examen i form av en generell examen är gåtfullt då yrkesexamina alltid översätts till engelska med ”bachelor of …” respektive ”of …”. Det är för en internationell mål- grupp svårt, att utan insikt i den svenska originalversionen, förstå att ett ”bachelor”- eller ””- examensbevis avser en yrkes- examen överhuvud. För samma målgrupp ökar förståelseproblemet när de två examina läggs bredvid varandra på engelska. nedan framstår skillnaden i examensnamn på engelska som små. De hopparade examensbenämningarna härrör från samma lärosäte. 1 Degree of of Science in , Industrial . 2 Degree of of Science (120 credits) in Industrial . 1 Degree of Bachelor of Science in , Civil 2 Degree of Bachelor of Science, Civil 1 of Science in Medicine 2 of Science (120 credits) 1 Degree of Bachelor of Science in Nursing – 180 credits 2 Degree of Bachelor of Science with a major in Nursing – 180 credits. framstår som unikt i med möjligheten att ge två examina för en utbildning. Det bottnar i att formellt skiljer på generella examina och yrkesexamina. Som anförts utmärker sig alltsedan 1977 genom sitt sammanhållna, icke-binära högre utbildningssystem. Det framstår som paradoxalt att där- emot tillämpar ett slags binärt examenssystem. Vid samtal med nordiska utbildningsdepartement och andra nordiska utbildnings- organisationer har vi haft svårt att förklara både vad dubbla examina innebär och hur det är möjligt att ge två examina på samma meriter. Ett av Bolognareformens viktigaste syften var att skapa en gemensam struktur för examina i . Examensreformen 2007 var ett led i denna strävan. Systemet med dubbla examina mot- verkar syftet att skapa internationell jämförelse mellan utbild- ningar. Också det andra argumentet – att generell examen utgör en förut- sättning för fördjupade studier – är gåtfullt. Högskoleförordningen anger som grundläggande behörighet för utbildning på avancerad nivå examen på grundnivå om minst 180 hp och till forskarnivå examen på avancerad nivå eller minst 240 hp varav minst 60 hp på Särskilda behörighetskrav får ställas upp när krav är ”helt nödvändiga för att studenten ska kunna tillgodogöra sig utbildningen”.28 Vad som utgör sådana nödvändiga krav regleras av lärosätet. Om det uppställs krav på generell examen för tillträde till avancerad nivå eller forskarnivå så är det alltså lärosätets eget upp- ställda krav och lärosätet som anger att det inte är tillräckligt med en yrkesexamen. I praktiken har de fakultetsledningar som anför att en generell examen är nödvändig för tillträde till forskar- utbildning också starkt inflytande över hur förkunskapskraven för forskarstudier utformas. Vid dubbla examina är emellertid yrkes- examen och den generella examen identiska varför det är svårför- ståeligt varför den generella examen ska krävas utöver yrkesexamen. 10.2.3 Argument mot dubbla examina I samband med UKÄ:s kvalitetsutvärderingar –2014 framkom att bedömarna fann det problematiskt att samma utbildning kunde leda till två olika uppsättningar av examensmål. Bedömarna menade att en yrkesexamen är styrd av andra examensmål än en generell examen och att det uppstod oklarheter när två examina utdelades för samma utbildning. Ett exempel bland flera är bedömargruppens yttrande över utbildningar inom jord, skog och trädgård som säger: SLU:s examenssystem är inte lätt att förstå. Man anger t.ex. dubbla examina för mycket likartade eller identiska utbildningar. gruppen, såväl som SLU:s studenter, har svårt att fullt ut reda ut systemet, och det varierar dessutom mellan olika utbildningar. finner bedömargruppen det anmärkningsvärt att SLU t.ex. kan dela ut en jägmästarexamen och en masterexamen i skogshushållning för en identisk kursgång, trots att dessa examina har tydligt olika examens- Gruppen anser att detta kan innebära att utbildningen inte opti- meras för någon examen varför den riskerar att aldrig bli mer än godkänd. Detta bekräftades av bedömningsutfallet av examensarbeten. Somliga är väl anpassade till målen för en masterexamen och andra till en jägmästarexamen.29 28SFS 1993:100, 7 kap 31§. 29UKÄ (2013e). Förutom de oklarheter som uppstår när samma utbildningsgång används för att nå två olika uppsättningar av examensmål är det värt att notera bedömargruppens synpunkt att systemet med dubbla examina riskerar att leda till att ingen av de två examina blir optimalt planerad och genomförd. Vid /UKÄ:s utvärderingar framkom, följd- riktigt, att flera utvärderingar av framför allt vårdutbildningar och tekniska utbildningar resulterade i olika omdömen för den yrkes- inriktade respektive den generella examen, trots att det var iden- tiska utbildningar.30 10.2.4 Politisk svängning – från ”självklart” till ”olämpligt” Regeringenhar gett motstridiga signaler om värdet av dubbla examina. I förarbeten till reform sägs inget om dubbla examina men vid genomförandet tycks dubbla examina ha varit en självklarhet. Detta framgår av att en motion i med förslag om för- tydligande om på vilka grunder dubbla examina kan utdelas besvaras av utbildningsutskottet med: Utskottet anser det självklart att den som uppfyller kraven för både en yrkesexamen och en generell examen skall kunna få bevis om detta. Den närmare utformningen av dokumentationen bör dock inte riks- dagen bestämma om.31 Denna inställning kom också fram i en promemoria som regeringen remitterade där man anförde: Det är en väsentlig princip i det svenska universitets- och högskole- systemet att studenter inte behandlas olika vid olika lärosäten när det gäller en sådan grundläggande rättighet som att få ett examensbevis. Bestämmelsen i /…/ högskoleförordningen om att en student som uppfyller fordringarna för examen på begäran skall få examensbevis av högskolan är inte begränsad till att avse endast rätt till en examen. betyder att den student som på samma meriter begär såväl en yrkes- examen som en generell examen och uppfyller kraven för båda dessa, bör ha rätt att få två examensbevis. Det ankommer emellertid på hög- 30Örebro universitet har i en utmärkt rapport analyserat dubbla examina och beskrivit hur synen på dubbla examina förändrats. Se (2014). 31Utbildningsutskottets betänkande 1992/93:UbU3. skolan att avgöra om en student uppfyller fordringarna för varje examen.32 Helt motsatt syn framkom i proposition om ny lärarutbildning /10. Utredaren hade föreslagit att de nya lärarutbildningarna (yrkesexamina) också skulle leda till generella examina för att öka attraktiviteten i lärarutbildningen och öka möjligheterna till påbyggnadsutbildning.33 Regeringen tyckte tvärtom och anförde tre argument emot dubbla examina. 1./…/ en uppenbar risk för missförstånd hos t.ex. arbetsgivare och utländska aktörer så länge examensbevisen och ingående kurser inte granskas och jämförs. 2./…/ utfärdande av en generell examen tillsammans med yrkes- examen [kan] ses som ett uttryck för att yrkesexamen i sig inte skulle ha samma status som den generella examen, eller att tydligheten i nivåplacering inte skulle vara densamma för yrkesexamen. /…/ tydligheten i den svenska examensstrukturen undergrävs om lärosäten regelmässigt utfärdar både en yrkesexamen och en generell examen på grundval av samma utbildningsprogram.34 Förutom riskerna för missförstånd och otydlighet anför alltså regeringen att engenerell examen med yrkesexamen riskerar att signalera att yrkesexamen inte är tillräckligt bra. Det bör observeras att regeringens uttalande inte enbart gällde lärarutbildning utan all högre utbildning där dubbla examina förekommer. 10.2.5 Den juridiska aspekten Mot bakgrund av den politiska svängningen är det viktigt att under- stryka att det inte föreligger något juridiskt fel hos någon part i förekomsten av dubbla examina. Högskoleförordningen anger att ”En student som uppfyller fordringarna för en examen skall på begäran få examensbevis av högskolan”.35 Regelverket bygger på att studenten har rätt till en examen om fordringarna är tillfredsställda och lärosätet är skyldigt att pröva om fordringarna är tillfredsställda 32Utbildnings- och (2006) s. 11. 2009/10:89, s. 35SFS 1993:100 6 kap. 9 §. och utfärda en examen när så är fallet. Om examenskraven för mer än en examen är uppfyllda så ska således mer än ett examensbevis utfärdas om studenten begär detta. När möjligheten till dubbla examina infördes angavs i högskoleförordningen: I den mån kurser som ingår i en yrkesexamen sammantaget uppfyller de krav som ställs för magister- eller kandidatexamen, såväl med avse- ende på längd som på fördjupning, skall detta om studenten så begär, framgå av examensbeviset…36 Denna skrivning är borttagen ur högskoleförordningen från och med examensreformen . 10.2.6 Slutsatser, bedömningar och förslag Det är svårt att identifiera giltiga argument för att dubbla examina ska tillämpas.