sou · H3B341 · 2015-09-15 00:00:00 — 4 § En tvångslicens för att utöva en uppfinning i får med- delas, om 1.det har gått från det att patentet meddelades och från det att patentansökan gjordes, 2.uppfinningen inte utövas i skälig utsträckning i , och 3.det saknas godtagbar anledning till att uppfinningen inte ut- Vid tillämpning av första stycket 2 jämställs med utövning av en uppfinning införsel av uppfinningen till från en stat inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) eller en stat som är ansluten till eller ett område som är anslutet till avtalet om upp- rättandet av (). Tvångslicens för beroende uppfinningar 5 § En innehavare av ett patent på en uppfinning, vars utnyttjande är beroende av ett patent som tillhör någon annan, kan få en tvångslicens att utnyttja den uppfinning som skyddas av det andra En sådan licens meddelas endast om sökanden visar att den egna uppfinningen utgör ett viktigt tekniskt framsteg av betydande ekonomiskt intresse i förhållande till den andra uppfinningen. Om en tvångslicens meddelas enligt första stycket, har inne- havaren av det patent till vilket tvångslicens meddelas rätt att på skäliga villkor få en tvångslicens (motlicens) att utnyttja den andra uppfinningen. 6 § En växtförädlare kan få en tvångslicens att utnyttja en patent- skyddad uppfinning, om 1.växtförädlaren inte kan få eller utnyttja en växtförädlarrätt eller en gemenskapens växtförädlarrätt utan att göra intrång i patentet, 2.en sådan licens är nödvändig för att växtsorten ska kunna ut- nyttjas, och 3.växtförädlaren visar att växtsorten utgör ett viktigt tekniskt framsteg av betydande ekonomiskt intresse i förhållande till upp- finningen. Om en patenthavare får en tvångslicens i en växtförädlarrätt eller en gemenskapens växtförädlarrätt, har innehavaren av växtför- ädlarrätten rätt att på skäliga villkor få en tvångslicens (motlicens) att utnyttja patenthavarens uppfinning. Tvångslicens av hänsyn till allmänt intresse 7 § Den som vill utnyttja en uppfinning yrkesmässigt kan få tvångs- licens till den om det krävs med hänsyn till ett allmänt intresse av synnerlig vikt. Tvångslicens vid tidigare utnyttjande 8 § Den som utnyttjade en patentsökt uppfinning yrkesmässigt i när handlingarna i ansökningsärendet blev tillgängliga enligt 5 kap. 1 § kan, om ansökan leder till patent, få tvångslicens till ut- nyttjandet, om 1.han eller hon inte kände till patentansökan och inte heller skäligen hade kunnat skaffa sig kännedom om den, och 2.det finns synnerliga skäl. Den som hade vidtagit väsentliga åtgärder för att utnyttja upp- finningen yrkesmässigt i har under motsvarande förut- sättningar samma rätt. Tvångslicensen kan avse även tid innan patentet meddelades. Allmänna förutsättningar för tvångslicens 9 § En tvångslicens får beviljas endast den som 1.kan antas ha förutsättningar att utnyttja uppfinningen på ett godtagbart sätt och i överensstämmelse med licensen, och 2.kan visa att han eller hon utan framgång har vänt sig till patenthavaren för att få ett licensavtal på skäliga villkor. 10 § Den som vill få en tvångslicens ska väcka talan om detta vid domstol. 11 § Rätten bestämmer i vilken omfattning uppfinningen får ut- nyttjas samt fastställer ersättningen och övriga villkor för licensen. Om det behövs på grund av väsentligt ändrade förhållanden, får rätten på yrkande upphäva licensen eller fastställa nya villkor för den. Patenthavarens rätt när det finns en tvångslicens 12 § En tvångslicens hindrar inte patenthavaren från att själv ut- nyttja uppfinningen eller att upplåta licenser. Överlåtelse eller övergång till någon annan 13 § En tvångslicens kan övergå till någon annan endast tillsam- mans med en rörelse där den utnyttjas eller var avsedd att utnyttjas. För sådana tvångslicenser som avses i 5 eller 6 § gäller dessutom att licensen får överlåtas endast tillsammans med det patent eller den växtförädlarrätt som licensen grundats på. Bestämmelser om tvångslicenser för utnyttjande av en skyddad växtsort och för en gemenskapens växtförädlarrätt 14 § Bestämmelser om möjlighet för innehavare av ett patent på en bioteknisk uppfinning att under vissa förutsättningar få en tvångs- licens att utnyttja en skyddad växtsort finns i 7 kap. 3 a § växtför- ädlarrättslagen (1997:306) och, i fråga om en gemenskapens växt- förädlarrätt, i artikel 29 i rådets förordning (EG) nr 2100/94 av om gemenskapens växtförädlarrätt. 15 § Om en licens har upplåtits eller en tvångslicens meddelats, ska det på begäran antecknas i patentregistret. Om det visas att en i registret antecknad licens eller tvångslicens har upphört att gälla, ska anteckningen om licensen tas bort. 1 § Ett patent som har meddelats eller har verkan i kan pantsättas enligt bestämmelserna i detta kapitel. I fråga om euro- peiska patent med enhetlig verkan som avses i 1 kap. 7 § gäller dock inte 3, 5–7 och 9 §§. Pantsättningen kan också avse 1.en ansökan om svenskt patent, 2.en internationell patentansökan som tagits upp till handlägg- ning enligt 9 kap. 7 eller 15 §, eller 3. en ansökan om europeiskt patent för vilken översättning enligt 10 kap. 10 § finns tillgänglig. Panträtten i en patentansökan omfattar också en del av ansökan som blir föremål för delning enligt 4 kap. 9 §. 2 § Om det europeiska patentverket (EPO) i det europeiska patent- registret registrerar ett skriftligt avtal om pantsättning av ett euro- peiskt patent med enhetlig verkan som avses i 1 kap. 7 §, har pant- sättningen verkan enligt bestämmelserna i detta kapitel. I fråga om europeiska patent med enhetlig verkan gäller det som sägs i –3 § andra stycket om registrering enligt 3 § första stycket i stället registrering i det europeiska patentregistret, –4 § första stycket och 10 § om istället EPO, samt –5 § andra stycket om patentregistret i stället det europeiska patentregistret. 3 § Panträtt i ett patent eller en patentansökan uppkommer genom registrering av ett skriftligt avtal om pantsättning av egendomen. Ansökan om registrering görs hos . Den som ansöker om registrering ska betala föreskriven avgift. Pantsättning av ett patent eller en patentansökan gäller från tiden för ansökan om registrering mot den som senare förvärvar äganderätt eller annan rätt till egendomen. Företrädesordning vid flera upplåtelser av panträtt 4 § Har panträtt upplåtits till flera var för sig, har den upplåtelse företräde för vilken ansökan om registrering först kom in till , om inte något annat har avtalats. Görs ansökan om registrering av flera upplåtelser, har de sinsemellan företräde efter den tidsföljd i vilken de har ägt rum, om inte annat har avtalats. Om upplåtelserna är samtidiga eller det inte kan utredas i vilken ordning de har gjorts, har de lika rätt. Vem som får ansöka om registrering 5 § En ansökan om registrering enligt 3 § får göras av den som har rätt till patentet eller patentansökan eller av den som panträtten har upplåtits till. Sökanden ska styrka upplåtarens rätt till patentet eller patentansökan. Vid tillämpning av första stycket ska den som i patentregistret anges som patenthavare anses ha rätt till patentet, om inte något annat framkommer i ärendet. Avser ansökan om registrering pant- sättning av en patentansökan, ska den som har registrerats hos som uppfinnare eller dennes rätts- innehavare anses ha rätt till patentansökan, om inte något annat framkommer i ärendet. Hinder på grund av upplåtarens bristande behörighet 6 § En ansökan om registrering enligt 3 § får inte bifallas om upp- låtaren, när ansökan om registrering görs, inte är behörig att för- foga över egendomen på grund av utmätning, konkurs, omyndig- het, betalningssäkring eller kvarstad eller av någon annan anled- ning. När en upplåtelse av panträtt kan registreras 7 § Ett avtal om pantsättning av patent kan registreras när patentet har meddelats eller, om avtalet avser ett europeiskt patent, när detta har validerats enligt 10 kap. 4 §. Ett avtal om pantsättning av en patentansökan kan registreras när patentansökan har registrerats av Patent- och registrerings- verket eller, om avtalet avser en ansökan om europeiskt patent, när kungörelse enligt 10 kap. 10 § har utfärdats. Om en pantsatt patentansökan leder till patent, gäller därefter patentet som pantobjekt. 8 § Även om registrering har skett, gäller panträtt i den pantsatta egendomen endast om pantavtalet har ingåtts av någon som var rätt ägare till egendomen och behörig att förfoga över den och om avtalet inte heller av någon annan anledning är ogiltigt. 9 § Panträtten upphör om det pantsatta patentet eller den pantsatta patentansökan upphör att gälla. Panträtten upphör också om paten- tet eller patentansökan överförs på någon annan. Panträtten vid utmätning och konkurs 10 § Bestämmelser i annan lag om handpanträtt vid utmätning eller i konkurs gäller också för panträtt i patent eller patentansökan. När ansökan om registrering enligt 3 § kommer in till Patent- och regi- streringsverket, medför det samma rättsverkningar som när en panthavare tar en lös sak i besittning. 11 § Panthavaren får sälja panten och ta ut sin fordran ur köpe- skillingen endast om han eller hon har underrättat gäldenären och andra kända sakägare om försäljningen och dessa har fått skälig tid att bevaka sin rätt. 12 § En licens gäller mot panthavaren, om avtalet har ingåtts före ansökan om registrering av pantavtalet. En sådan licens består också om ett pantsatt patent eller en pantsatt patentansökan säljs, även när försäljningen sker vid utmät- ning eller i konkurs. Straffansvar, vitesförbud, skadestånd m.m. 1 § Om någon uppsåtligen eller av grov oaktsamhet gör intrång i den ensamrätt som ett patent medför (patentintrång), ska han eller hon dömas till böter eller fängelse i högst . Den som har över- trätt ett vitesförbud enligt 3 § får inte dömas till ansvar för intrång som omfattas av förbudet. För försök eller förberedelse till brott enligt första stycket döms det till ansvar enligt 23 kap. . Åklagaren får väcka åtal för brott som avses i första eller andra stycket endast om målsäganden anger brottet till åtal och åtal av särskilda skäl är påkallat från allmän synpunkt. Förverkande av egendom och hjälpmedel vid brott 2 § Egendom med avseende på vilken brott föreligger enligt 1 § ska förklaras förverkad, om det inte är uppenbart oskäligt. I stället för egendomen får dess värde förklaras förverkat. Även utbyte av så- dant brott ska förklaras förverkat, om det inte är uppenbart oskäligt. Detsamma gäller vad någon har tagit emot som ersättning för kostnader i samband med ett sådant brott, eller värdet av det mottagna, om mottagandet utgör brott enligt 1 §. Egendom som har använts som hjälpmedel vid brott enligt 1 § får förklaras förverkad, om det behövs för att förebygga brott eller om det finns andra särskilda skäl. Detsamma gäller egendom som varit avsedd att användas som hjälpmedel vid brott enligt 1 §, om brottet har fullbordats eller om förfarandet har utgjort ett straff- bart försök eller en straffbar förberedelse. I stället för egendomen får dess värde förklaras förverkat. 3 § På yrkande av patenthavaren eller den som på grund av licens har rätt att utnyttja uppfinningen får domstolen vid vite förbjuda den som gör eller medverkar till patentintrång att fortsätta med det. Om käranden visar sannolika skäl för att det förekommer patent- intrång eller medverkan till intrång och om det skäligen kan befaras att svaranden, genom att fortsätta intrånget eller medverkan till det, förringar värdet av patentet, får domstolen meddela vitesför- bud tills målet har avgjorts slutligt eller annat har beslutats. Innan ett sådant förbud meddelas ska svaranden ha fått tillfälle att yttra sig, om inte ett dröjsmål skulle medföra risk för skada. Första och andra styckena tillämpas också i fråga om försök eller förberedelse till intrång. 4 § Förbud enligt 3 § andra stycket får meddelas endast om käran- den ställer säkerhet hos domstolen för den skada som kan tillfogas svaranden. Bestämmelserna i 2 kap. 25 § utsökningsbalken ska tillämpas i fråga om vilken säkerhet som ska ställas. Säkerheten ska prövas av domstolen, om den inte har godkänts av svaranden. Om käranden inte kan ställa sådan säkerhet, får domstolen befria honom eller henne från detta. 5 § När målet avgörs ska domstolen pröva om förbud som har meddelats enligt 3 § andra stycket fortfarande ska bestå. I fråga om överklagande av beslut enligt 3 § andra stycket eller 4 § samt i fråga om handläggningen i högre domstol gäller rätte- gångsbalkens bestämmelser om överklagande av beslut enligt 15 kap. . 6 § Talan om utdömande av vite förs av den som har ansökt om förbudet. Talan ska handläggas enligt reglerna i om åtal för brott för vilket svårare straff än böter inte är före- skrivet. I samband med sådan talan får talan föras om nytt vites- förbud. 7 § Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet gör patentintrång ska betala skälig ersättning för utnyttjandet av uppfinningen samt ersättning för den ytterligare skada som intrånget har medfört. När ersättningens storlek bestäms, ska hänsyn särskilt tas till 1. utebliven vinst, 2.vinst som den som har begått intrånget har gjort, 3.skada på uppfinningens anseende, 4.ideell skada, och 5.patenthavarens intresse av att intrång inte begås. Den som utan uppsåt eller oaktsamhet gör patentintrång ska betala ersättning för utnyttjandet av uppfinningen, om och i den utsträckning det är skäligt. 8 § Om någon yrkesmässigt utnyttjar en patentsökt uppfinning efter det att handlingarna i ansökningsärendet har blivit tillgängliga enligt 5 kap. 1 §, ska bestämmelserna om patentintrång tillämpas i den utsträckning som ansökan leder till patent. För tiden innan patentet har meddelats omfattar patentskyddet dock endast det skydd som framgår såväl av patentkraven i deras lydelse när ansö- kan blev allmänt tillgänglig som av patentkraven enligt patentet. Straff får inte dömas ut, förverkande får inte ske och ersättning för skada på grund av utnyttjande som sker innan patentet har med- delats får bestämmas endast enligt 7 § andra stycket. Om patentkraven är skrivna på engelska, gäller första stycket endast om en översättning av patentkraven till svenska finns till- gänglig i ansökningsärendet och, om översättningen har getts in efter det att kungörelse enligt 5 kap. 2 § har skett, har utfärdat en särskild kungörelse angående översättningen. Det som sägs i 9 § ska inte tillämpas, om ersättningstalan väcks senast efter det att tiden för invändning har gått ut eller, om invändning har gjorts, senast efter det att Patent- och regi- streringsverket har beslutat att patentet ska upprätthållas. Preskription av rätten till skadestånd 9 § Talan om ersättning för patentintrång får endast avse skada innan talan väcktes. Om talan inte förs inom , är rätten till ersättning förlorad. Åtgärder med egendom och hjälpmedel 10 § På yrkande av den som har lidit patentintrång får domstolen, efter vad som är skäligt, besluta att en patentskyddad produkt som har tillverkats utan patenthavarens lov ska återkallas från markna- den, ändras, sättas i förvar för återstoden av patenttiden eller för- störas eller att någon annan åtgärd ska vidtas med den. Detsamma gäller i fråga om hjälpmedel som har använts eller varit avsett att användas vid intrånget. Sådan egendom som avses i första stycket får tas i beslag, om det skäligen kan antas att ett brott enligt 1 § har begåtts. I fråga om ett sådant beslag tillämpas reglerna om beslag i brottmål i allmän- het. Om det finns synnerliga skäl, får domstolen, trots det som sägs i första stycket, på yrkande besluta att en innehavare av egendom som avses i första stycket ska få förfoga över egendomen under återstoden av patenttiden eller del av den, mot skälig ersättning och på skäliga villkor i övrigt. Ett sådant beslut får meddelas endast om innehavaren har handlat i god tro. Första–tredje styckena tillämpas också i fråga om försök eller förberedelse till intrång. 11 § Ett beslut om åtgärd enligt 10 § får inte innebära att den som har lidit patentintrång ska betala ersättning till den som åtgärden riktas mot. Åtgärderna ska bekostas av svaranden om det inte finns sär- skilda skäl mot detta. En åtgärd enligt 10 § ska inte beslutas, om förverkande eller någon åtgärd till förebyggande av missbruk ska beslutas enligt 2 § eller enligt . Spridning av information om domar i mål om patentintrång 12 § På yrkande av käranden får domstolen, i mål om patent- intrång, besluta att den som har gjort eller medverkat till intrånget ska bekosta lämpliga åtgärder för att sprida information om domen i målet. Första stycket tillämpas också i fråga om försök eller för- beredelse till intrång. Skadestånd vid åsidosatt uppgiftsskyldighet 13 § Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet inte fullgör sin upp- giftsskyldighet enligt 18 kap. 3 eller 4 § eller som lämnar felaktiga upplysningar ska ersätta uppkommen skada. Är oaktsamheten ringa får ersättningen jämkas. Hinder mot påföljd m.m. 14 § Om ett patent har upphävts eller förklarats ogiltigt genom ett beslut eller en dom som har fått laga kraft, får domstolen inte döma till påföljd, besluta om förverkande, meddela vitesförbud, döma ut vite eller ersättning eller besluta om någon annan åtgärd enligt detta kapitel. 15 § Bestämmelserna i detta kapitel om ansvar ska tillämpas även vid intrång i tilläggsskydd. 14 kap. Informationsföreläggande och intrångsundersökning 1 § Om en sökande visar sannolika skäl för att någon har gjort ett patentintrång, får domstolen vid vite besluta att någon eller några av dem som anges i andra stycket ska ge sökanden information om ursprung och distributionsnät för de varor eller tjänster som in- trånget gäller (informationsföreläggande). Ett sådant beslut får meddelas på yrkande av patenthavaren eller den som på grund av licens har rätt att utnyttja uppfinningen. Det får meddelas bara om informationen kan antas underlätta utredning av ett intrång som avser varorna eller tjänsterna. Skyldigheten att lämna information omfattar den som 1.har gjort eller medverkat till intrånget, 2.i kommersiell skala har förfogat över en vara som intrånget gäller, 3.i kommersiell skala har använt en tjänst som intrånget gäller, 4.i kommersiell skala har tillhandahållit en elektronisk kommu- nikationstjänst eller en annan tjänst som har använts vid intrånget, eller 5.har identifierats av någon som anges i 2–4 såsom delaktig i tillverkningen eller distributionen av en vara eller tillhandahållandet av en tjänst som intrånget gäller. Information om varors eller tjänsters ursprung och distribu- tionsnät kan särskilt avse 1.namn på och adress till producenter, distributörer, leverantö- rer och andra som har innehaft varorna eller tillhandahållit tjänst- erna, 2.namn på och adress till avsedda grossister och detaljister, och 3.uppgifter om hur mycket som har producerats, levererats, mottagits eller beställts och om vilket pris som har bestämts för varorna eller tjänsterna. Första–tredje styckena tillämpas också i fråga om försök eller förberedelse till intrång. 2 § Ett beslut om informationsföreläggande får meddelas endast om skälen för åtgärden uppväger den olägenhet eller det men i övrigt som åtgärden innebär för den som drabbas av den eller för något annat motstående intresse. Skyldigheten att lämna information enligt 1 § omfattar inte upp- gifter som skulle röja att uppgiftslämnaren eller någon honom eller henne närstående som avses i 36 kap. 3 § har begått en brottslig handling. I personuppgiftslagen (1998:204) finns bestämmelser som begrän- sar hur mottagna personuppgifter får behandlas. Handläggningen av frågor om informationsföreläggande 3 § Ett beslut om informationsföreläggande får meddelas av den domstol som avses i 16 kap. 10 §, om inte något annat följer av 16 kap. 11 §. Om yrkandet om informationsföreläggande riktar sig mot den som är sökandens motpart i ett mål om intrång, ska bestämmel- serna om rättegång som gäller för det målet tillämpas. Ett beslut om informationsföreläggande får överklagas särskilt. Om yrkandet om informationsföreläggande riktar sig mot någon annan än den som anges i andra stycket, ska lagen (1996:242) om domstolsärenden tillämpas. För prövning av frågan får det även hållas förhör enligt 37 kap. . Domstolen får be- stämma att vardera parten ska svara för sina rättegångskostnader. Talan om utdömande av vite får föras av den som har ansökt om föreläggandet och ska handläggas enligt reglerna i om åtal för brott för vilket svårare straff än böter inte är före- skrivet. I samband med en sådan talan får talan föras om nytt informationsföreläggande. Rätt till ersättning samt underrättelseskyldighet 4 § Den som på grund av 1 § andra stycket 2–5 har förelagts att enligt första stycket samma paragraf lämna information har rätt till skälig ersättning för kostnader och besvär. Ersättningen ska betalas av den som har framställt yrkandet om informationsföreläggande. Den som tillhandahåller en elektronisk kommunikationstjänst och som till följd av ett informationsföreläggande har lämnat ut information som avses i 6 kap. 20 § lagen (2003:389) om elektro- nisk kommunikation ska sända en skriftlig underrättelse om detta till den som uppgifterna gäller tidigast och senast från det att informationen lämnades ut. Kostna- den för underrättelsen ersätts enligt första stycket. 5 § Om det skäligen kan antas att någon har gjort eller medverkat till ett patentintrång, får domstolen för att bevisning ska kunna säkras om intrånget besluta att en undersökning får göras hos denne för att söka efter föremål eller handlingar som kan antas ha betydelse för en utredning om intrånget (intrångsundersökning). Ett beslut om intrångsundersökning får meddelas endast om skälen för åtgärden uppväger den olägenhet eller det men i övrigt som åtgärden innebär för den som drabbas av den eller för något annat motstående intresse. Första och andra styckena tillämpas också i fråga om försök eller förberedelse till intrång. Handläggningen av frågor om intrångsundersökning 6 § Ett beslut om intrångsundersökning meddelas av den domstol som avses i 16 kap. 10 §, om inte något annat följer av 16 kap. 11 §. En fråga om intrångsundersökning får tas upp endast på yrkande av patenthavaren eller den som på grund av licens har rätt att ut- nyttja uppfinningen. Om rättegång inte är inledd, ska yrkandet framställas skriftligen. Innan ett beslut om undersökning meddelas, ska motparten ha fått tillfälle att yttra sig. Domstolen får dock meddela ett beslut som gäller till dess annat har beslutats, om ett dröjsmål skulle medföra risk för att föremål eller handlingar som har bety- delse för utredning om intrånget skaffas undan, förstörs eller för- vanskas. I övrigt ska en fråga om intrångsundersökning som uppkommer då rättegång inte är inledd handläggas på samma sätt som om frågan uppkommit under rättegång. Ställande av säkerhet och överklagande av beslut 7 § Ett beslut om intrångsundersökning får meddelas endast om sökanden ställer säkerhet hos domstolen för den skada som kan tillfogas motparten. Saknar sökanden förmåga att ställa säkerhet, får domstolen befria sökanden från det. I fråga om slaget av säker- het gäller 2 kap. 25 § utsökningsbalken. Säkerheten ska prövas av domstolen, om den inte har godkänts av motparten. I fråga om överklagande av domstolens beslut om intrångs- undersökning och i fråga om handläggningen i högre domstol gäller vad som föreskrivs i om överklagande av beslut enligt 15 kap. . 8 § Ett beslut om intrångsundersökning ska innehålla uppgifter om 1.vilket ändamål undersökningen ska ha, 2.vilka föremål och handlingar som det får sökas efter, och 3.vilka utrymmen som får genomsökas. Om det behövs, ska domstolen även besluta om andra villkor för verkställandet. Verkställande av ett beslut om intrångsundersökning 9 § Ett beslut om intrångsundersökning gäller . Om ansökan om verkställighet inte har gjorts inom en månad från beslutet, upphör det att gälla.