sou · H3B374 · 2015-08-18 00:00:00 — Mot bakgrund av utred- ningens förslag om att en placering av en vuxen i en annan fördrags- slutande stat endast får ske utan tvång, är en verkställighet i av själva tvångsvården i sig inte aktuell (se närmare avsnitt 13.4.1). Vid tillkomsten av artikel 27 fanns det enligt den förklarande rapporten vissa farhågor rörande de finansiella konsekvenserna av bestämmelsen. Oron rörde en osäkerhet över om bestämmelsen innebär att en stat kan vara skyldig att ansvara för kostnader för en institutionsplacering beslutad i en annan fördragsslutande stat. Enligt utredningen står emellertid genom uttalandena i den för- klarande rapporten klart att en fördragsslutande stat inte genom skyldigheten att verkställa en åtgärd kan tvingas ansvara för kost- nader för en institutionsplacering beslutad i en annan fördrags- slutande stat.19 Enligt utredningens bedömning är fördelningen av kostnader en fråga som får lösas vid samrådsförfarandet mellan staternas behöriga myndigheter (se avsnitt 13.2) och om en sam- förståndslösning inte uppnås leder det till att en placering inte kan komma till stånd.20 Beträffande placeringar av en vuxen i en annan fördragsslutande stat, se vidare kapitel 13. 16Mål C-211/10 PPU, Domstolens dom (tredje avdelningen) av (begäran om förhandsavgörande från Oberster Gerichtshof, ) – mot . 17En åtgärd enligt LVU kan beslutas fram till dess den vuxne fyller . 18Se mål ”C”, C-435/06: Domstolens dom (stora avdelningen) av (begäran om förhandsavgörande från Korkein hallinto-oikeus (Högsta förvaltningsdom- stolen) – ). 19Se , Explanatory Report, paragraf 128. 20Se , Explanatory Report, paragraf 138. Erkännande och verkställighet enligt 11.6Behovet av lagändringar eller kompletterande bestämmelser Liksom i det föregående utgår utredningens överväganden från att införlivas med svensk rätt genom inkorpo- rering och att konventionens bestämmelser tillämpas framför den svenska autonoma rätten (se utredningens förslag i avsnitt 6.2). 11.6.2Erkännande och vägransgrunder (artiklarna 22 och 25.3) Utredningens bedömning: Bestämmelserna om erkännande och grunder för att vägra erkännande i artiklarna 22 och 25.3 för- anleder inte några lagändringar eller kompletterande bestäm- melser. Artikel 22, som innebär att åtgärder som vidtas av myndigheter i en fördragsslutande stat ska erkännas direkt i övriga fördragsslutande stater och som anger möjliga vägransgrunder för ett erkännande, kommenteras i avsnitt 11.2. Artikel 25.3 avser möjliga vägransgrunder vid en ansökan om verkställbarhetsförklaring. Den artikeln kom- menteras i avsnitt 11.4.2. Bestämmelser om erkännande bygger på den för konventions- samarbete grundläggande tanken om ömsesidigt förtroende mellan fördragsslutande stater och är vanligt förekommande. Artiklarna om erkännande och vägransgrunderna bedöms inte kräva några lagändringar eller kompletterande bestämmelser. Erkännande och verkställighet enligt 11.6.3Behörig domstol vid beslut om erkännande och exekvaturförfarandet (artiklarna 23 och 25) Utredningens förslag: En ansökan om erkännande enligt arti- kel 23 eller verkställbarhetsförklaring enligt artikel 25 ska göras till den tingsrätt som regeringen före- skriver. Utredningens bedömning: En ansökan om erkännande eller verkställbarhetsförklaring som helt eller delvis avser en vuxens person bör göras till tingsrätten i den ort där den vuxne har sin hemvist. Om den vuxne inte har hemvist i bör ansökan göras till . En ansökan om erkännande eller verkställbarhetsförklaring som rör en vuxens egendom bör göras till den tingsrätt som prövar överklaganden i utsökningsmål. Vilken tingsrätt som i det enskilda fallet är behörig bör i första hand bestämmas uti- från var motparten till den som ansöker om att en utländsk åtgärd ska erkännas eller förklaras verkställbar i har hemvist. Om motparten inte har hemvist i bör ansökan göras till . Som redovisas i avsnitt 11.3 har en berörd part enligt artikel 23 en möjlighet att begära att de behöriga myndigheterna i en fördrags- slutande stat beslutar om erkännande eller icke-erkännande av en åtgärd som har vidtagits i en annan fördragsslutande stat. För att en åtgärd som har beslutas i en stat och som är verkställbar där också ska kunna verkställas i en annan fördragsslutande stat krävs dock, som framgår av avsnitt 11.4.2, att åtgärden först har förklarats vara verkställbar eller registrerats för verkställighet (ett förfarande som inte är relevant för svensk del) i den andra staten (artikel 25). Förfarandet för beslut i fråga om erkännande och verkställbarhet ska ske enligt det anmodade landets lag. I båda fallen ska, som anges uttryckligen i nämnda artiklar i konventionen, ett enkelt och snabbt förfarande tillämpas. Förfarandet är dock inte närmare reg- lerat i konventionen, vilket innebär att respektive fördragsslutande Erkännande och verkställighet enligt stat får utforma sina egna förfarandebestämmelser. Utredningen gör bedömningen att samma system bör kunna gälla för både erkän- nande- och verkställbarhetsförfarandet och att prövningen bör göras av domstol. Nedan följer en jämförelse med de bestämmelser som gäller av- seende och därefter en genomgång av de bestämmelser som enligt utredningens bedömning behöver införas för förfarandet för erkännande och verkställbarhetsförklaring enligt . ändrades prövningsordningen för erkännande- och verkställbarhetsförfarandet enligt ett antal olika svenska lagar, bland annat lagen om 1996 års och lagen med kompletterande bestämmelser till II-förordningen.21 Från att tidigare ha prövats i görs prövningen i stället i tingsrätt som första instans. I de flesta fall när verkställighet följer efter det att en domstol har förklarat att ett utländskt avgörande ska vara verkställbart sker verkställighet enligt utsökningsbalkens bestämmelser och verkställ- barhetsförfarandet ankommer som huvudregel på den tingsrätt som prövar överklaganden i utsökningsmål. När det gäller och II-förord- ningen, bedömdes det vara värdefullt att prövningar som avser en fråga rörande ett barns person kan göras av samma domstol som prövar verkställighet av den frågan. Trots att syftet med prövningen i exekvatur- och verkställighetsförfarandena är olika, fanns det enligt regeringen ett intresse – framför allt för parterna i målet – av att prövningarna sker i samma domstol. Enligt regeringen underlättade en sådan ordning också domstolarnas handläggning i stort, efter- som det blir enklare att informera sig om beredningsläget och andra omständigheter av betydelse i det andra ärendet än om handlägg- ningen sker vid två olika domstolar.22 Enligt 9 § lagen om 1996 års ska det utländska avgörandet verkställas enligt 2013/14:219 och betänkande 2013/14:CU27. 2013/14:219, s. 88 f. Erkännande och verkställighet enligt 21 kap. FB, om det avser ett barns person, och enligt utsöknings- balken, om det avser ett barns egendom. De domstolar som enligt 21 kap. 1 § FB prövar verkställighet av en dom eller ett beslut om vårdnad, boende eller umgänge är därför behöriga domstolar avse- ende ansökningar om erkännande eller verkställbarhet av utländska avgöranden som helt eller delvis rör ett barns person, se 4 § förord- ningen (2012:826) med kompletterande bestämmelser till . Vilken svensk domstol som i det enskilda fallet är behörig följer av 21 kap. 1 § FB. Om prövningen endast rör ett barns egendom är i stället de dom- stolar som prövar överklaganden i utsökningsmål behöriga. Vilken svensk domstol som i det enskilda fallet är behörig bestäms i fler- talet fall utifrån var motparten till den som ansöker om att ett utländskt avgörande ska erkännas eller förklaras verkställbart i har hemvist och, om motparten inte har hemvist i , görs ansökan till , se 5 § förordningen med komplette- rande bestämmelser till Haagkonvention.23 Allmänt om erkännande- och verkställbarhetsförfarandet Det är viktigt att det system som ska gälla i fråga om förfarandet för erkännande och verkställbarhet är tillräckligt enkelt, tydligt och lätt att förstå, i första hand för den enskilde men även för rätts- tillämparen. Därtill bör systemet vara enhetligt och samlat. Detta skulle kunna uppnås om den vuxnes hemvist fick styra den natio- nella behörigheten, både i fråga om åtgärder som avser den vuxnes person och avseende dennes egendom. När det gäller och II-förordningen delas emellertid be- hörigheten upp utifrån om det är fråga om åtgärder som helt eller delvis rör barnets person eller om åtgärder som rör egendom. Mot bakgrund av att lagstiftaren har valt att göra en sådan upp- delning för barn har utredningen funnit för gott att följa denna struktur även när det gäller erkännande- och verkställbarhets- förfarandet avseende skyddsåtgärder för vuxna. 23 Se prop. 2013/14:219, s. 85. Erkännande och verkställighet enligt En ansökan om erkännande eller verkställbarhet som helt eller delvis avser den vuxnes person Verkställighet i enlighet med av en skydds- åtgärd som rör den vuxnes person synes bli aktuellt enbart i ett fåtal situationer och enligt utredningens bedömning torde i praktiken endast ett begränsat antal utländska åtgärder komma att verkställas i . Samma överväganden gör sig inte gällande i fråga om 2000 års som när det gäller Haagkonven- tion. Då uppkommer frågan vad som i stället bör vara styrande för bestämmandet av behörig domstol för prövningar av ansökningar enligt . Konventionen omfattar skydds- åtgärder av både privaträttslig och offentligrättslig natur, vilket innebär att åtgärderna i sak prövas av såväl allmän domstol som allmän förvaltningsdomstol. En möjlighet är att erkännande- och verkställbarhetsförfarandet delas upp på allmän domstol och allmän förvaltningsdomstol allt efter mål- eller ärendetyp. Mot detta talar emellertid att det med avseende på en åtgärd från en annan rätts- tradition kan uppstå svåra gränsdragningar vid bedömningen av vilken av domstolarna som är behörig beroende på om den utländska åt- gärden är att betrakta som privaträttslig eller offentligrättslig. Dess- utom är vägransgrunderna för erkännande desamma oberoende av till vilken grupp åtgärden skulle anses höra. Det anförda innebär att det inte kan anses vara ändamålsenligt att dela upp behörigheten på allmän domstol och allmän förvaltningsdomstol. Därtill är det, som tidigare nämns, betydelsefullt att ordningen för prövningen är en- hetlig och koncentrerad, vilket skulle vara svårt att uppnå om förfarandet delades upp på olika domstolstyper. Mot bakgrund av att prövningen ankommer på de allmänna domstolarna, och på tingsrätt i första instans bör, enligt utredningens mening, tingsrätt svara även för erkännande- och verkställbarhetsförfaranden enligt och som helt eller delvis rör en vuxens person. I fråga om vilken tings- rätt som i varje enskilt fall bör vara behörig är det enligt utred- ningen, i syfte att underlätta för den vuxne, också lämpligt att detta i första hand bestäms utifrån var den vuxne har sin hemvist. Om den vuxne inte har hemvist i bör ansökan göras till . Erkännande och verkställighet enligt En ansökan om erkännande eller verkställbarhet som avser den vuxnes egendom En skyddsåtgärd som rör den vuxnes egendom kan till exempel vara ett beslut om tvångsförsäljning av egendom. När det gäller verk- ställighet av en åtgärd som avser den vuxnes egendom kommer den att ske enligt utsökningsbalkens bestämmelser. Det är därför, i enlighet med var som i huvudsak gäller för ansökningar om erkän- nande eller verkställbarhetsförklaringar (till exempel enligt ), lämpligt att behörig tingsrätt för sådana ansök- ningar bör vara de tingsrätter som prövar överklaganden i utsök- ningsmål och tingsrätternas domsområden bör vara desamma som för dessa tingsrätter. Vilken tingsrätt som i det enskilda fallet är behörig bör således i första hand bestämmas utifrån var motparten till den som ansöker om att en utländsk åtgärd ska erkännas eller förklaras verkställbar i har sin hemvist och om motparten inte har hemvist i bör ansökan göras till . Utredningen anser att det, på samma sätt som i övrigt gäller för bestämmelser om behörig domstol för ansökningar om erkännande eller verkställbarhet, i lagtexten bör tas in ett bemyndigande för regeringen att föreskriva behörig domstol och att det i förordning närmare anges vilken domstol som är behörig. Utredningen före- slår därför att det i lag ska förordnas att en ansökan om erkännande enligt artikel 23 eller verkställbarhetsförklaring enligt artikel 25 ska göras till den tingsrätt som regeringen föreskriver. Erkännande och verkställighet enligt 11.6.4Handläggningsfrågor vid beslut om erkännande och verkställbarhetsförfarandet (artiklarna 23 och 25) Utredningens förslag: Den som gör en ansökan om erkännande eller verkställbarhet ska tillsammans med ansökan ge in avgöran- det i original eller en kopia av avgörandet som har bestyrkts av en behörig myndighet. Om ansökan avser en verkställbarhetsförklaring, ska sökan- den även ge in bevis om att avgörandet är verkställbart i den stat där det har meddelats. Tingsrätten får förelägga sökanden att ge in de ytterligare handlingar som tingsrätten behöver för sin prövning. Om en handling är skriven på något annat språk än svenska, ska även en översättning av handlingen till svenska ges in. En översättning behöver dock inte ges in om tingsrätten anser att det inte behövs eller att det inte skäligen kan krävas. Vid handläggning i domstol av ett ärende om erkännande eller verkställbarhetsförklaring ska i övrigt lagen (1996:242) om domstolsärenden tillämpas. Tingsrätten får förklara det utländska avgörandet helt eller delvis gällande eller verkställbart. Bestämmelser om detta ska införas i lag. Vilka handlingar ska bifogas en ansökan? Det är vedertaget att ålägga den part som ansöker om erkännande eller verkställbarhetsförklaring att ge in det utländska avgörandet, i original eller av behörig myndighet bestyrkt kopia. En sådan be- stämmelse bör införas i lag också för det fall en part vill att en åtgärd ska erkännas eller förklaras verkställbar enligt Haag- konvention. Det bör i lag även krävas att sökanden ger in bevis om att avgörandet är verkställbart i den stat där det har meddelats, vilket av naturliga skäl inte kan krävas om ansökan endast avser ett beslut om erkännande. På samma sätt som när det gäller de kompletterande bestäm- melserna till anser utredningen att dom- stolen bör kunna förelägga sökanden att inkomma med ytterligare Erkännande och verkställighet enligt handlingar om det behövs för prövningen av ansökningen.24 Ett tänkbart exempel är om skyddsåtgärden har beslutats i den vuxnes utevaro och det finns ett behov av att begära in ett bevis om att ansökan om åtgärden har delgetts den vuxne. Ett bevis om att stämningsansökan eller motsvarande handlingar har delgetts parten krävs regelmässigt om ansökan avser erkännande- eller verkställ- barhetsförklaring av ett avgörande som har meddelats i en parts utevaro enligt Haagkonvention.25 I fråga om vuxna finns det, enligt utredningen, inte något behov av att kräva att sådana handlingar alltid ska ges in eftersom en vuxen i behov av skydd typiskt sett kan ha varit i ett sådant tillstånd att han eller hon inte har kunnat ta del av handlingen. Handlingarna ska vara översatta till svenska Det bör krävas att de handlingar som ges in till domstolen är över- satta till svenska, om inte domstolen finner att det är obehövligt. När det handlar om åtgärder till skydd för en vuxen finns det skäl att inte upprätthålla ett absolut krav på att sökanden alltid ska översätta samtliga handlingar i ärendet. Vidare brukar det i nor- diska förhållanden för svensk del accepteras att handlingar är skrivna på danska eller norska. Även handlingar på engelska har godtagits i praxis.26 Liksom när det gäller de kompletterande bestämmelserna till bör en möjlighet ges att frångå kravet på översättning när det inte skäligen kan krävas av sökanden att handlingen översätts.27 Utredningen föreslår att det införs en sådan möjlighet. I lagstiftningsärendet rörande en ändrad prövningsordning för erkännande- och verkställbarhetsförfarandet konstaterades att valet av processlag stod mellan och lagen om domstols- 24Se 7 § lagen om 1996 års . 25Se 7 § första stycket lagen om 1996 års . 26Se NJA 2011 s. 345 i fråga om att tyska handlingar inte godtas. 27Se 7 § lagen om 1996 års . Erkännande och verkställighet enligt ärenden eftersom prövningen föreslås ske i allmän domstol.28 Lagen om domstolsärenden ansågs vara den mest ändamålsenliga och valdes därför som tillämplig processlag, se bland annat 7 § femte stycket lagen om 1996 års . Utredningen föreslår att ansökningar om erkännande och verk- ställbarhet av utländska åtgärder ska prövas av allmän domstol. Mot bakgrund av att lagen om domstolsärenden är processlag för sådana ansökningar bland annat enligt föreslår utredningen att det i lag ska införas en kompletterande bestäm- melse till som anger att vid handläggning i domstol av ett ärende om erkännande eller verkställbarhets- förklaring ska i övrigt lagen om domstolsärenden tillämpas. Förklaring av att ett avgörande kan vara helt eller delvis gällande eller verkställbart reglerar, på samma sätt som , verkställigheten av åtgärder till skydd för en vuxen. Det skulle emellertid kunna inträffa att ett utländskt avgörande reglerar både frågor som omfattas av och frågor som faller utanför konventionens tillämpningsområde. Av- görandet kan också innehålla flera ställningstaganden i fråga om skyddsåtgärder och erkännande eller verkställbarhet kanske inte kan medges i alla delar, som när avgörandet innehåller beslut både i fråga om godmanskap och bostad med särskild service. Mot denna bakgrund bör det, i likhet med vad som gäller enligt de komplette- rande bestämmelserna till , införas en bestämmelse som medger att domstolen förklarar avgörandet vara helt eller delvis gällande eller verkställbart.29 2013/14:219, s. 91. 29Se 8 § lagen om 1996 års . Erkännande och verkställighet enligt 11.6.5Förbuden mot omprövning (artiklarna 24 och 26) Utredningens bedömning: Bestämmelserna om förbud mot omprövning i artiklarna 24 och 26 föranleder inte några lagändringar eller kompletterande bestäm- melser. Bestämmelserna i konventionen som förbjuder omprövning i sak, dels när det gäller grunderna för behörigheten (artikel 24) och dels när det gäller erkännande och verkställbarhet (artikel 26), behandlas i avsnitten 11.4.1 och 11.4.3. Bestämmelserna är att betrakta som allmänt vedertagna och föranleder enligt utredningens uppfattning inte några kompletterande bestämmelser.30 11.6.6Verkställighet (artikel 27) Utredningens förslag: Bifalls en ansökan om verkställbarhets- förklaring får den utländska åtgärden verkställas enligt svensk rätt i enlighet med de regler som gäller för verkställighet av ett svenskt avgörande i en motsvarande fråga. En åtgärd som har vidtagits av en fördragsslutande stats myndighet och som har förklarats verkställbar i ska enligt konventionen verkställas här som om den hade vidtagits av en svensk myndighet. Verkställigheten ska ske enligt svensk lag med de begränsningar som denna kan innehålla (artikel 27). Konventionens bestämmelser är ett sätt att anpassa åtgärderna till inhemska förhållanden i den stat där de ska genomföras. 30 Jämför hur motsvarande artiklar hanterades i SOU 2005:111, s. 239, när det gäller . Erkännande och verkställighet enligt Verkställighet enligt vilken lag? Verkställigheten i ska således ske som om åtgärden i fråga hade vidtagits av svenska myndigheter. Det innebär att svenska bestämmelser för motsvarande situation ska användas vid verkställig- heten. Vilka bestämmelser det kan bli fråga om är beroende av den åtgärd som är aktuell. Rör det sig till exempel om en åtgärd som motsvarar en insats enligt SoL, LVM, LVU31, LPT eller LSS får verkställighet ske i enlighet med respektive lag. Verkställighet kan emellertid också ske i form av ett återförande av den vuxne till en annan fördragsslutande stat där en motsvarighet till tvångsvård enligt LVM, LVU eller LPT har beslutats. Om det gäller en fråga om verkställighet av åtgärder till skydd för en vuxens egendom ska verkställighet ske enligt utsökningsbalkens bestämmelser. Utredningen föreslår att det i den kompletterande lagen till ska klargöras att de bestämmelser som är tillämpliga för verkställigheten av motsvarande frågor i svensk lag är tillämpliga även beträffande utländska verkställbara åtgärder. Mot bakgrund av att det rör sig om flera olika lagar som ska tillämpas vid verkställighet enligt finns det inte någon anledning att ange dessa lagar. Verkställigheten av åtgärder enligt ska ske med tillämpning av nationell rätt. Som konstateras i avsnitt 11.4.2 synes verkställighet i av en skyddsåtgärd enligt bli aktuell enbart i ett begränsat antal fall. torde den vuxne vanligen befinna sig i och det är därför enligt utredningen inte behövligt att införa något reserv- forum avseende verkställigheten. 31 En åtgärd enligt LVU kan beslutas fram till dess den vuxne fyller . Erkännande och verkställighet enligt Verkställighet av åtgärder utan motsvarighet i svensk rätt Vid verkställighet av utländska åtgärder kan det förekomma förord- nanden eller villkor som inte har någon motsvarighet i svensk rätt. Utredningen har föreslagit att verkställighet av en åtgärd enligt ska ske i enlighet med de regler som gäller för verkställighet av ett svenskt avgörande i en motsvarande fråga. Enligt utredningens bedömning får de villkor som den utländska domen eller beslutet ställer upp hanteras av de svenska verkställig- hetsbestämmelserna i respektive lag. Mot bakgrund av att verkställigheten i ska ske enligt svensk lag är det svenska regler – inklusive eventuella tvångsmedel – som ska tillämpas vid verkställigheten. En bestämmelse om tvångsmedel i ett utländskt avgörande är inte i sig att betrakta som en skydds- åtgärd i konventionens mening och är inte verkställbar. Beträffande gjorde regeringen bedömningen att det inte är nödvändigt att i den kompletterande lagen särskilt ange att ett beslut om tvångsmedel i det utländska avgörandet inte ska tillämpas vid verkställigheten.32 I likhet med hur frågan hanterades enligt behövs inte någon kompletterande bestämmelse rörande tvångsmedel enligt . 32 Se prop. 2011/12:85, s. 40. 12Samarbete, centralmyndigheten och tillhandahållande 12.1Allmänt om samarbete och tillhandahållande av information enligt Bestämmelser om samarbete med hjälp av en centralmyndighet anses vara betydelsefulla för att ett internationellt instrument ska få större genomslag. Sådana samarbetsbestämmelser spelar en viktig roll till exempel , II-förordningen, under- hållsförordningen, , den i dagtecknade konventionen om skydd av barn och samarbete vid internationella adoptioner () och den i dagtecknade konventionen om de civila aspekterna på internationella bortföranden av barn (Haag- konvention). finns bestämmelserna om samarbete i kapitel V, artiklarna 28–37. De har utformats huvudsakligen på samma sätt som . Bestämmelserna är väsentliga för tillämpningen av konventionens övriga kapitel efter- som det är en förutsättning att de fördragsslutande staternas myn- digheter samarbetar för att konventionen ska fungera på avsett sätt. i varje fördragsslutande stat har det övergrip- ande ansvaret för samarbetet med andra konventionsstaters myndig- heter. Varje fördragsslutande stat ska utse en eller flera centralmyn- digheter som kan kontaktas av myndigheter i andra fördragsslutande stater och svara på deras frågor. Centralmyndigheterna ska till exempel vidta lämpliga åtgärder i syfte att lämna upplysningar om Samarbete, centralmyndigheten och tillhandahållande av information … den lagstiftning och de tjänster som finns i deras stater till skydd för vuxna (artiklarna 28–31). Det finns enligt konventionen också möjligheter till kommunikation och direkt informationsutbyte mellan myndigheterna i olika fördragsslutande stater (artiklarna 32–35). Bestämmelsen i artikel 33 om placering av en vuxen i en annan för- dragsslutande stat och skyldigheten för myndigheterna att samråda i anledning av detta behandlas särskilt i kapitel 13.