sou · H3B318 · 2015-03-04 00:00:00 — Övervägandena finns i avsnitt 8.3. Bestämmelsen avser den situationen att konkurs inträffar efter utgången av treveckorsfristen i 2 § andra stycket på grund av en ansökan som har gjorts före fristens utgång. Då inträder inte rättsverkan enligt 2 §. Bestämmelsen är av återvinningsliknande karaktär och syftar till att göra det möjligt för pantsättarens borgenärer att bevaka sin rätt. Panthavaren är vid tillämpning av denna paragraf likställd med andra borgenärer. Rättsverkan av en registrering uteblir alltså även om konkurs följer på en ansökan som har gjorts av panthavaren själv. Före fristens utgång är panträtten inte sakrättsligt skyddad vid en eventuell utmätning av det aktuella lösöret. Efter att rättsverkan har inträtt enligt 2 § andra stycket är panträtten skyddad mot pantsättarens borgenärer. Panträtten utgör dock inte något hinder i sig mot utmätning (jfr 8 kap. 11 § utsökningsbalken). De bestämmelser som finns i första stycket ska tillämpas på motsvarande sätt om konkurs på närmare angivet sätt följer på en ansökan om företagsrekonstruktion som har gjorts före den i 2 § andra stycket angivna tidens utgång. Detsamma gäller om i stället för konkurs offentligt ackord har fastställts. 4 § Ansökan om registrering görs hos den registreringsmyndighet som regeringen bestämmer. Paragrafen innehåller en bestämmelse om var ansökan om registrering ska göras. Övervägandena finns i avsnitt 8.3. Ansökan om registrering ska enligt paragrafen göras hos den myndighet som regeringen bestämmer. Föreskrifter om ansvarig registreringsmyndighet ges i förordning. 5 § En ansökan om registrering får göras av pantsättaren eller, om pantsättaren samtycker till det, av panthavaren. Ansökningen ska innehålla uppgift om 1.pantsättarens och panthavarens namn och person- eller organisationsnummer, 2.vilket lösöre som pantsätts och 3.dagen för upplåtelsen av panträtt. Till ansökningen ska fogas den skriftliga upplåtelsen av panträtt, i original eller bestyrkt kopia, och i förekommande fall samtycke från pantsättaren. Paragrafen innehåller närmare bestämmelser om ansökan om registrering. Övervägandena finns i avsnitt 8.3. Ansökan om registrering får göras av pantsättaren. En ansökan kan också göras av panthavaren, men då krävs det att samtycke från pantsättaren föreligger. Panthavaren får alltså inte göra en ansökan på egen hand. Ansökningen om registrering ska innehålla uppgift om namnet på pantsättaren och panthavaren samt deras person- eller organisationsnummer. Den ska vidare innehålla uppgifter om vilket lösöre som pantsätts och dagen för pantsättningen. De lämnade uppgifterna ska vara sådana att de kan läggas till grund för kungörandet (se 7 och 8 §§). Tanken är att tredje man med ledning av uppgifterna ska få kännedom om pantsättningen och kunna bevaka sin rätt. Det utesluter inte att det pantsatta lösöret ändå ibland kan beskrivas förhållandevis översiktligt. Om flera lösören av samma slag pantsätts , kan det sålunda räcka att beskriva det ena och ange att hur många andra likadana som pantsätts. Fullständiga uppgifter om det pantsatta lösöret finns i den skriftliga panträttsupplåtelsen som ska fogas till ansökningen och som därmed finns tillgänglig i registreringsärendet (se tredje stycket). I förordning kan tas in närmare bestämmelser om vad ansökningen ska innehålla. Till ansökningen ska fogas den skriftliga upplåtelsen av panträtt. Den som vill registrera en pantsättning måste alltså upprätta ett skriftligt upplåtelseavtal. Av upplåtelseavtalet ska framgå vilket lösöre som pantsätts. Det måste med ledning av uppgifterna i avtalet gå att identifiera vilket lösöre som avses. Handlingen ska ges in i original eller i bestyrkt kopia. I förekommande fall ska utöver upplåtelseavtalet också ges in dokumentation som visar att behövligt samtycke finns. 6 § Om ansökningen är så bristfällig att den inte kan läggas till grund för prövning och om sökanden inte följer ett föreläggande att avhjälpa bristen, ska registreringsmyndigheten avvisa ansökningen. En ansökan ska också avvisas om föreskriven ansökningsavgift inte betalas. Paragrafen innehåller bestämmelser om avvisning av en ansökan. Övervägandena finns i avsnitt 8.3. Om ansökningen är ofullständig, ska sökanden föreläggas att komplettera ansökningen vid påföljd att den annars kan komma att avvisas. Detta är fallet exempelvis när uppgifter om pantsättare eller panthavare inte finns med i ansökningen, när det pantsatta lösöret inte är angivet eller när något skriftligt upplåtelseavtal inte har getts in. Om komplettering inte kommer in inom förelagd tid, ska registreringsmyndigheten avvisa ansökningen, såvida den är så bristfällig att den inte kan läggas till grund för kungörandet eller annars för prövningen av ärendet. En ansökan ska alltid avvisas om föreskriven ansökningsavgift inte betalas. 7 § ska besluta om registrering, om det finns förutsättningar för det. Registreringen ska kungöras i Post- och . Paragrafen innehåller en bestämmelse om beslut om registrering. Övervägandena finns i avsnitt 8.3. Om det inte finns grund att avslå ansökningen, och inte heller avvisa den enligt 6 §, ska registreringsmyndigheten registrera panträttsupplåtelsen. Därefter ska registreringen kungöras i Post- och . Förutsättningarna för registrering följer av lagens tillämpningsområde enligt 1 §. ska i huvudsak göra bara en formell kontroll. Ansökningen måste avse registrering av en panträttsupplåtelse (1 § första stycket). Med hänsyn till prövningens karaktär kan myndigheten normalt utgå från att det ingivna avtalet är en panträttsupplåtelse. Vidare måste registreringsmyndigheten ta ställning till om den pantsatta egendomen har karaktären av bestämt lösöre (1 § första stycket), liksom att det inte rör sig om lösöre som är undantaget från lagens tillämpningsområde (1 § tredje stycket). Pantupplåtelse i en andel i lösöre är tillåten att registrera (se 1 § andra stycket). Registeringsyndigheten ska också göra en formell kontroll av att pantsättaren är näringsidkare (1 § första stycket). Är pantsättaren ett aktiebolag, ett handelsbolag eller en ekonomisk förening kan myndigheten normalt utan ytterligare underlag utgå från att kravet är uppfyllt. Om en fysisk person ansöker om registrering, måste det i ärendet ges in underlag för att bedöma att näringsverksamhet bedrivs, t.ex. en F-skattsedel eller någon annan likvärdig dokumentation. ska inte pröva om det föreligger nödvändigt samtycke från make eller sambo, ifall det pantsatta lösöret är gemensamt bohag (jfr 7 kap. 3 § och 23 § sambolagen, 2003:376). Myndigheten ska inte heller pröva besittningsförhållandena. Av 21 § förvaltningslagen (1986:223) följer att sökanden ska underrättas om beslut som fattas med anledning av ansökningen. Har ansökningen skett av panthavaren med pantsättarens samtycke, ska också pantsättaren underrättas. 8 § En kungörelse av en registrering ska innehålla uppgift om 1.dagen för beslutet, 2.pantsättarens och panthavarens namn och person- eller organisationsnummer, 3.vilket lösöre som pantsätts och 4.dagen för upplåtelsen av panträtt. Paragrafen innehåller bestämmelser om vilka uppgifter som ska kungöras i Post- och . Övervägandena finns i avsnitt 8.3. Kungörelsen ska innehålla uppgift för registrering, avtalsparternas namn och person- eller organisationsnummer, vilket lösöre som pantsätts samt dagen för upplåtelsen av panträtt. Uppgifterna enligt punkterna 2–4 kan registreringsmyndigheten hämta från ansökningen om registrering (jfr 5 § andra stycket). 9 § En registrerad upplåtelse av panträtt får på ansökan av panthavaren avregistreras. En ansökan om avregistrering får också göras av pantsättaren, om panthavaren samtycker till det. Avregistreringen ska kungöras i Post- och . Paragrafen innehåller bestämmelser om avregistrering av en registrerad upplåtelse av panträtt. Övervägandena finns i avsnitt 8.3. Enligt allmänna sakrättsliga principer mister en panträtt sin rättsliga betydelse när skulden är betald. Därmed förlorar också en registrering enligt denna lag sin betydelse. Någon ytterligare åtgärd behövs inte. Det har likväl ansetts finnas ett behov av kunna ge publicitet även åt den omständigheten att en registrerad panträtt har upphört att gälla. Enligt paragrafen får därför avregistrering ske på begäran av panthavaren. Även pantsättaren får begära avregistrering, under förutsättning att samtycke från panthavaren föreligger i ärendet. Det ligger i sakens natur att begäran om avregistrering måste innehålla uppgift om vilken registrering som avses. Av allmänna principer följer att avregistrering kan ske ifall det finns en lagakraftvunnen dom på att panträttsupplåtelsen har upphört att gälla, även om den tidigare panthavaren inte begär eller samtycker till det. Avregistreringen ska kungöras i Post- och . Kungörelsen kan göras enkelt med bara en uppgift om den upphävda registreringen. 10 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om avgift för registrering och avregistrering. Paragrafen innehåller en bestämmelse ansökningsavgift. Bestämmelser om avgifter finns i förordning eller i myndighetsföreskrifter. Övervägandena finns i avsnitt 8.3. 11 § Beslut enligt denna lag överklagas till den tingsrätt som regeringen föreskriver. Vid överklagande av beslut enligt denna lag gäller lagen (1996:242) om domstolsärenden. Paragrafen innehåller bestämmelser om överklagande. Övervägandena finns i avsnitt 8.3. Beslut enligt lagen är överklagbara. Överklagande sker till den tingsrätt som regeringen föreskriver. Lagen (1996:242) om domstolsärenden är tillämplig när tingsrätten prövar ett överklagande. Att ett överklagande ska vara skriftligt och ha kommit in till beslutsmyndigheten från den dag då klaganden fick del av beslutet framgår av 23 § förvaltningslagen (1986:223). Att prövningstillstånd krävs till högre rätt framgår av 39 § lagen om domstolsärenden. Möjlighet att angripa en registrering genom särskilda rättsmedel finns enligt 42 § lagen om domstolsärenden. Tillämpning av den paragrafen kan aktualiseras om en registrering har gjorts trots att det har saknats laglig grund för det, t.ex. om registrering har skett av en upplåtelse av panträtt i registrerat skepp (jfr 1 § tredje stycket). Denna lag träder i kraft . Lagen träder i kraft och tillämpas . Även en pantupplåtelse som har gjorts tidigare kan vid ikraftträdandet bli föremål för registrering. Övervägandena finns i avsnitt 10. 12.3Förslaget till lag om ändring i utsökningsbalken Härigenom föreskrivs att 8 kap. 12 § utsökningsbalken ska upphöra att gälla . Genom lagen upphävs 8 kap. 12 § utsökningsbalken, som föreskriver att en borgenär, vars fordran är förenad med förmånsrätt i utmätt egendom på grund av registrering av båtbyggnadsförskott, har rätt att få betalning ur egendomen om han anmäler sin fordran på visst i lagen närmare angivet sätt. Upphävandet är en följd av att lagen (1975:605) om registrering av båtbyggnadsförskott upphävs. Övervägandena finns i avsnitt 9.2. Den upphävda paragrafen gäller fortfarande i det fall en borgenär har en fordran som är förenad med förmånsrätt i utmätt egendom på grund av registrering av båtbyggnadsförskott enligt lagen (1975:605) om registrering av båtbyggnadsförskott. Bestämmelsen i 8 kap. 12 § utsökningsbalken upphör att gälla . upphävs lagen (1975:605) om registrering av båtbyggnadsförskott samt bestämmelsen i 4 § 4 förmånsrättslagen (1970:979) om förmånsrätt på grund av en sådan registrering. Av övergångsbestämmelsen till ändringen i förmånsrättslagen framgår att förmånsrätt enligt 4 § 4 i den lagen även efter ikraftträdandet följer med registrering av båtbyggnadsförskott. I förevarande övergångsbestämmelse föreskrivs i konsekvens med detta att en borgenär, som har en fordran förenad med förmånsrätt på grund av ett registrerat båtbyggnadsförskott, även i fortsättningen har rätt till betalning ur egendomen enligt de förutsättningar som anges i den upphävda 8 kap. 12 § utsökningsbalken. Övervägandena finns i avsnitt 10. 12.4Förslaget till lag om upphävande av lagen (1845:50 s. 1) om handel med lösören, som köparen låter i säljarens vård kvarbliva Härigenom föreskrivs att lagen (1845:50 s. 1) om handel med lösören, som köparen låter i säljarens vård kvarbliva ska upphöra att gälla . Genom lagen upphör lag att gälla . Be- stämmelser om köparens skydd mot säljarens borgenärer vid köp av lösöre finns i lagen om rätt till köpt lösöre. Övervägandena finns i avsnitt 7.1. 1.I fråga om registrering av avtal som har skett enligt lagen (1845:50 s. 1) om handel med lösören, som köparen låter i säljarens vård kvarbliva gäller fortfarande den lagen. 2.I fråga om ärenden om registrering som har inletts hos enligt lagen (1845:50 s. 1) om handel med lösören, som köparen låter i säljarens vård kvarbliva gäller fort- farande den lagen. lag upphör att gälla . Enligt punkten 1 gäller dock lag alltjämt om registrering av ett avtal har skett med stöd av den lagen. Det har betydelse för bl.a. tidsfrister och jävsbestämmelser. Det skydd mot utmätning och konkurs som har uppnåtts före fortsätter också att gälla därefter enligt förevarande punkt. Enligt punkten 2 ska ärenden som är anhängiga hos vid upphävandet fortsatt handläggas i enlighet med vad som föreskrivs lag. Det innebär bl.a. att den egendomsförteckning som ges in ska vara bevittnad och att kungörelse av köpeavtalet ska ha skett. Av punkten följer också att lagen tillämpas vid överklagande av ett beslut som har meddelats före ikraftträdandet. Övervägandena finns i avsnitt 10. 12.5Förslaget till lag om upphävande av lagen (1944:302) om köpares rätt till märkt virke Härigenom föreskrivs att lagen (1944:302) om köpares rätt till märkt virke ska upphöra att gälla . Genom lagen upphör lagen om köpares rätt till märkt virke att gälla . Lagen, som reglerar köparens sakrättsliga skydd i förhållande till säljarens borgenärer vid köp av ved och annat virke, ersätts av lagen om rätt till köpt lösöre. Övervägandena finns i avsnitt 9.1. I fråga om märkning av virke som har gjorts före ikraftträdandet gäller den upphävda lagen fortfarande. Lagen om köpares rätt till märkt virke upphör att gälla . Enligt övergångsbestämmelsen ska dock i fråga om märkning av virke som har gjorts före ikraftträdandet den upphävda lagen alltjämt gälla (jfr övergångsbestämmelsen till lagen om rätt till köpt lösöre). Det innebär att virket inte får tas i anspråk för betalning av säljarens skulder, om virket har blivit tydligt märkt för köparens räkning före och det vid köp av sådant virke är brukligt att genom märkning ange vad som tillkommer köparen. Övervägandena finns i avsnitt 10. 12.6Förslaget till lag om ändring i förmånsrättslagen (1970:979) 4 § Förmånsrätt följer med 1.sjöpanträtt och luftpanträtt, 2.handpanträtt och rätt att kvarhålla lös egendom till säkerhet för fordran (retentionsrätt), panträtt på grund av registrering eller underrättelse enligt lagen (1998:1479) om kontoföring av finansiella instrument samt panträtt på grund av registrering enligt lagen (2011:1200) om elcertifikat, 3. panträtt på grund av inteckning i skepp eller skeppsbygge eller i luftfartyg och reservdelar till luftfartyg. Paragrafen innehåller bestämmelser om förmånsrätt på grund av panträtt m.m. Övervägandena finns i avsnitt 9.2. Ändringen innebär att bestämmelsen i 4 § 4 om förmånsrätt på grund av registrering enligt lagen (1975:605) om registrering av båtbyggnadsförskott utgår till följd av att den lagen upphävs. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Förmånsrätt enligt 4 § i dess äldre lydelse följer även efter ikraftträdandet med registrering av båtbyggnadsförskott som har skett enligt lagen (1975:605) om registrering av båtbyggnadsförskott. Lagen träder enligt punkten 1 i kraft . upphör också lagen (1975:605) om registrering av båtbyggnadsförskott att gälla. Sådan förmånsrätt som har vunnits genom registrering enligt den lagen ska enligt punkten 2 gälla även efter ikraftträdandet. Förmånsrätt enligt 4 § 4 förmånsrättslagen (1970:979) måste alltså i förekommande fall beaktas i konkurs- och utmätningsförfaranden även efter . Övervägandena finns i avsnitt 10. 12.7Förslaget till lag om upphävande av lagen (1975:605) om registrering av båtbyggnadsförskott Härigenom föreskrivs att lagen (1975:605) om registrering av båtbyggnadsförskott ska upphöra att gälla . Genom lagen upphör lagen om registrering av båtbyggnadsförskott att gälla . Lagen, som ger en beställare av en båt möjlighet att få förmånsrätt i bl.a. lämnat förskott av pengar, ersätts av lagen om rätt till köpt lösöre. Övervägandena finns i avsnitt 9.2. I fråga om ärenden om registrering som har inletts hos Transportstyrelsen före ikraftträdandet gäller den upphävda lagen fortfarande. Lagen (1975:605) om registrering av båtbyggnadsförskott upphör att gälla . Den förmånsrätt som enligt förmånsrättslagen (1970:979) följer med en gjord registrering av båtbyggnadsförskott gäller dock även därefter enligt en övergångsbestämmelse till lagen om ändring av förmånsrättslagen. Om det hos Transportstyrelsen finns ännu inte avgjorda ärenden som har inletts före ikraftträdandet, ska sådana ärenden prövas enligt den upphävda lagen. Av övergångsbestämmelsen följer också att lagen tillämpas vid överklagande av ett beslut som har meddelats före ikraftträdandet. Övervägandena finns i avsnitt 10. 12.8Förslaget till lag om ändring i konkurslagen (1987:672) 4 kap. Återvinning till konkursbo 13 a § En åtgärd, varigenom sålt lösöre har bestämts för en köpares räkning enligt 1 § andra stycket lagen (2017:000) om rätt till köpt lösöre, går åter, om åtgärden har skett senare än före fristdagen och den har gjorts eller har avsevärt försämrat gäldenärens ekonomiska ställning, såvida åtgärden inte med hänsyn till omständigheterna ändå kan anses som ordinär. Har åtgärden skett till förmån för någon som är närstående till gäldenären men senare än före fristdagen, går den åter, om det inte visas att gäldenären varken var eller genom åtgärden blev insolvent. Paragrafen är ny. Den ger en möjlighet att återvinna märkning, avskiljande eller annan bestämning av lösöre enligt 1 § andra stycket lagen om rätt till köpt lösöre. Återvinning enligt paragrafen innebär att individualiseringen går åter och att köparen därmed inte får skyddet mot säljarens borgenärer. Paragrafen är utformad efter mönster av bestämmelserna om återvinning av betalning i 4 kap. 10 §. Övervägandena finns i avsnitt 7.3. För att återvinning ska vara möjlig krävs det att individualiseringen har skett före fristdagen, dvs. den dag då ansökningen om gäldenärens försättande i konkurs kom in till tingsrätten (se 4 kap. 2 §). Har åtgärden skett längre tillbaka i tiden än så, är återvinning inte möjlig enligt denna paragraf (jfr däremot 4 kap. 5 §). Återvinningsfristen börjar löpa när köparen vinner sakrättsligt skydd mot säljarens borgenärer. Fristen inleds därmed när individualiseringen har genomförts. Detta är i linje med vad som gäller vid andra fall av återvinning av lös egendom. En första situation där återvinning är möjlig är om individualiseringen har skett . Det krävs då att det finns en tidpunkt att relatera till när den egentligen skulle ske. Köparen och säljaren kan sålunda ha kommit överens om när individualiseringen ska ske. I kommersiella förhållanden är det så att individualiseringen görs i enlighet med rutiner som råder hos säljaren, t.ex. i samband med något moment i tillverkningen. En avvikelse som görs från sådana rutiner som tydligt anger när en åtgärd för indivi- dualisering ska äga rum är normalt att anse som gjord . Om t.ex. märkning enligt rutin alltid sker i nära samband med leverans, men gäldenären i ett enskilt fall ordnar med märkningen redan under produktionen, kan återvinning aktualiseras på denna grund. Ifall det går att av handelsbruk eller annan sedvänja fastställa när individualisering ska göras, och en avvikelse från detta har skett, kan åtgärden också vara möjlig att återvinna på denna grund. Den andra situationen som nämns i paragrafen är att gäldenärens ekonomiska ställning avsevärt försämras genom individualiseringsåtgärden. Denna bestämmelse tar – liksom motsvarande rekvisit i 4 kap. 10 § – sikte på värdet av det lösöre som individualiseras för köparens räkning. Vid tillämpningen kan ledning hämtas från förarbeten och rättspraxis gällande 4 kap. 10 §. Det ska alltså röra sig om ett värde av verklig betydelse för borgenärerna (jfr SOU 1970:75 s. 149 f., se även t.ex. NJA 2008 s. 1208). Även om en individualisering har skett eller på ett sätt som avsevärt har försämrat gäldenärens ekonomiska ställning, är återvinning ändå inte möjlig om åtgärden med hänsyn till omständigheterna kan anses som ordinär. Även här kan ledning för tillämpningen hämtas från 4 kap. 10 §. Har åtgärden skett till förmån för någon som är närstående till gäldenären, kan även en individualisering som ligger längre tillbaka i tiden än från fristdagen återvinnas. Återvinningsfristen sträcker sig då . Vilka som är närstående definieras i 4 kap. 3 §. För att avvärja återvinning måste svaranden visa att gäldenären varken var eller genom åtgärden blev insolvent. Denna reglering är utformad på samma sätt som andra motsvarande återvinningsbestämmelser. Återvinning enligt paragrafen innebär att rättshandlingen i form av märkning, avskiljande etc. går åter. Det aktuella avskiljandet har inte den sakrättsliga verkan som det annars skulle haft, och lösöret ska därmed anses ha blivit återburet till gäldenären (jfr 4 kap. 14 § första stycket). Kvar mellan parterna finns då endast ett köpeavtal som i och för sig gäller mellan dem men som alltså inte ger köparen skydd mot säljarens borgenärer. Eftersom det är individualiseringen och inte köpet som återvinns, torde köparen inte ha rätt att återfå eventuellt vederlag för lösöret som har lämnats till säljaren utan får på vanligt sätt göra gällande sin fordran i konkursen (jfr 4 kap. 14 § andra stycket). Återvinning kan påkallas genom att konkursförvaltaren väcker talan vid allmän domstol. Återvinning kan också påkallas genom att konkursförvaltaren gör invändning mot t.ex. ett yrkande som i rättegång framställs mot konkursboet från tredje man om bättre rätt till det köpta lösöret (se vidare 4 kap. 19 §). I fråga om bevisbörda kan erinras om att den som påkallar återvinning som utgångspunkt har bevisbördan för att förutsättningar för återvinning föreligger. Denna lag träder i kraft . Den nya paragrafen är endast tillämplig på sådana individualiseringar som företas enligt lagen om rätt till köpt lösöre. Den lagen träder också i kraft , varför någon särskild övergångsreglering inte är nödvändig. Övervägandena finns i avsnitt 10. 12.9Förslaget till lag om ändring i konsumentköplagen (1990:932) Härigenom föreskrivs att 49 § konsumentköplagen (1990:932) ska upphöra att gälla . Genom lagen upphör 49 § konsumentköplagen att gälla . Bestämmelser om köparens skydd mot säljarens borgenärer vid köp av lösöre finns i lagen om rätt till köpt lösöre. Övervägandena finns i avsnitt 7.1. I fråga om köpeavtal som har ingåtts före ikraftträdandet gäller den upphävda paragrafen fortfarande. Bestämmelserna i 49 § konsumentköplagen (1990:932) upphör att gälla . Enligt övergångsbestämmelsen ska dock i fråga om köpeavtal som har ingåtts före ikraftträdandet den upp- hävda paragrafen fortfarande gälla. Det innebär att det sakrättsliga skydd som har uppkommit genom ett köpeavtal som har ingåtts före ikraftträdandet består även efter (jfr övergångsbestämmelsen till lagen om rätt till köpt lösöre). Övervägandena finns i avsnitt 10. Särskilt yttrande av sakkunnige Andel eller mängd (halvgeneriska förvärv) Av 1 § förslaget till lag om rätt till köpt lösöre (nya lösöreköplagen) framgår att köpet, för att kunna bli skyddat mot säljarens borgenärer utan tradition, måste avse antingen lösöre som blivit bestämt vid avtalet eller lösöre som därefter blivit för köparens räkning märkt, avskilt eller genom annan åtgärd bestämt.