sou · H3B3104 · 2015-12-08 00:00:00 — Arbetskraftens rörlighet mellan arbetsgivare har enligt en bilaga till visat sig vara viktigare för anpassningen än den geografiska rörligheten. Andelen jobbytare bland de sysselsatta har inte förändrats särskilt mycket , men har varierat med konjunkturen. var det under nästan alla år en större andel män än kvinnor som bytte jobb. Därefter har det varit tvärtom. Att kvinnor är mer benägna att byta jobb kan bero på att kvinnor numer har högre utbildning än män och att högutbildade är mer rörliga än de med lägre utbildning. Den geografiska rörligheten på arbetsmarknaden minskade trendmässigt . Flyttintensiteten ökade därefter kraftigt . Nästan hela ökningen av antalet flyttar har skett bland personer i åldergruppen . Män och kvinnor flyttar i ungefär lika stor omfattning. Sannolikheten att flytta är högre för en person som varit utanför arbetsmarknaden eller arbetslös. Analyserna tyder på att det lönar sig att flytta mellan lokala arbetsmarknader om man ser till bruttoarbetsinkomster, i synnerhet för högutbildade män. Inkomstökningarna vid flytt bland gifta eller samboende kvinnor och personer med lägre utbildning (gymnasium eller lägre) var små eller obefintliga. Pendling är totalt sett betydligt vanligare bland män än bland kvinnor, men har ökat i ungefär samma takt för båda könen. Påbörjad pendling hänger samman med ökad arbetsinkomst, speciellt bland kvinnor. 405 SOU 2007:35. Äldre är den minst rörliga gruppen på arbetsmarknaden Som framgår av figur 4.8 finns ett tydligt negativt samband mellan ålder och sannolikheten att byta jobb. Figur 4.10 Jobbytare som andel av antal förvärvsarbetande per åldersklass 2012–2013 Källa: SCB, Satistikdatabasen, (RAMS) (2015). Av en underlagsrapport till framgår att hade sysselsatta i åldrarna den lägsta rörligheten på arbetsmarknaden, (jämfört för alla sysselsatta). Bland dessa äldre stiger rörligheten med utbildningsnivån. Intressant nog blir rörligheten något högre för gruppen 65–, och för forskarutbildade personer i den äldsta kategorin är rörligheten lika stor som för befolkningen i stort. Liksom för övriga åldersgrupper är rörligheten även bland äldre störst i storstadsregionerna.407 406För att en människa ska definieras som jobbytare i SCB:s RAMS-statistik krävs det att hon har bytt både företag eller organisation och arbetsställe från till ett annat. 407Andersson och (2008). Att rörligheten är lägst bland äldre kan antagligen delvis förklaras av att individerna i gruppen är väl etablerade såväl i arbetskraften som på bostadsmarknaden. Incitamenten att flytta – i synnerhet geografiskt – är därför begränsade. är det också mer sannolikt att man hittar rätt plats på arbetsmarknaden. Men även andra faktorer kan spela roll. I enkätstudier redovisade av Pensionsåldersutrednigen uppgav mer än var fjärde arbetstagare att de har blivit diskriminerade på arbetsmarknaden på grund av ålder. Åtta av tio menade att deras ålder var ett hinder om de vill byta jobb.408 Även utformningen av det arbetsrättsliga regelverket skulle kunna bidra till att äldre är tveksamma till att lämna den nuvarande anställningen. Arbetsgivare kan också vara mindre benägna att anställa äldre pga. hur systemet för tjänstepensionsinbetalningar är utformat. Att äldre ger avkastning på humankapitalinvesteringar skulle kunna vara en ytterligare faktor. I den allra äldsta åldersgruppen (65–) stiger rörligheten igen. En sannolik förklaring är att de personer som fortsätter arbeta i många fall gör det som egna företagare och/eller i kombination med att de börjar ta ut pension och därmed i mindre grad är låsta vid sina tidigare anställningar. Utrikes födda flyttar mycket, men tjänar mindre på rörlighet Utrikes födda i är generellt mer geografiskt rörliga än inrikes födda och forskning indikerar att utrikes födda även beaktar jobbmöjligheter vid flytt.409 En studie visar att de flyktingar som 1990–91 placerades på platser med dålig närhet till jobb hade lägre sysselsättning 1999, vilket visar på långsiktiga effekter av att hamna i en viss typ av miljö.410 En annan studie indikerar att det främst är personer med högt humankapital som söker sig bort från områden med hög koncentration av landsmän. visar studien att det för personer med låg utbildning kan ha en positiv effekt på såväl inkomst som sysselsättning att bo i områden där det finns många 409Nordström och (2005). 410Zenou m.fl. (2006). landsmän.411 Det kan tolkas som att etniskt baserade nätverk underlättar arbetsmarknadsinträdet för personer utan eget human- kapital (och egna nätverk). Även när det gäller yrkesmässig mobilitet ser situationen för utrikes födda delvis annorlunda ut än för infödda. I en studie av löneskillnader konstateras att de som är födda utanför har lägre lön än svenskfödda. Studien visar att för de högskoleutbildade invandrarna minskar lönegapet mest i förhållande till inrikes födda med samma utbildningsnivå, men oavsett utbild- ningsnivå kvarstår ett betydande lönegap även efter invandring. Att byta arbete – vilket normalt sett är en väg till högre lön – minskar heller inte de utomeuropeiskt föddas lönegap gentemot de svenskfödda. Yrkesrörligheten för den högutbildade gruppen begränsas sannolikt av svårigheten att överföra erfaren- heter och examina från hemlandet. I stället ökar relativlönen genom bättre lönetillväxt på den befintliga arbetsplatsen och inom yrket. Den högre löneökningstakten inom arbetsplatserna för de invandrade kan tolkas som att dessa individer initialt anställs till löner som är lägre än deras egentliga produktivitet412, alternativt att erfarenhet från svenskt arbetsliv ökar produktiviteten och värderas högt. Hyresmarknaden och hinder för nybyggnation försämrar rörligheten Som nämndes i kapitel 3 är bostadsmarknadens utveckling i flera avseenden problematisk för den svenska ekonomins funktionssätt. Att det finns tillgängliga bostäder för arbetskraft som söker sig till växande regioner och sektorer är centralt för såväl sysselsättningen som anpassningsförmågan hos individer, företag och offentlig sektor. Den svenska bostadsmarknaden verkar brista främst i sin allokering. I ett europeiskt perspektiv finns varken någon stor bostadsbrist eller betydande kvalitetsbrister i det svenska bostads- beståndet. Enligt den s.k. EU-SILC-indikatorn var av befolkningen i trångbodd 2014, medan siffran för var 411Edin m.fl. (2000). 412Eliasson (2013). Jfr och (2013). Åtminstone mätt på detta sätt är bostadsbristen i mindre än i omgivningen. I termer av kvalitet bodde av befolkningen 2014 i bostäder med svåra brister, jämfört med EU-genomsnittets . Däremot verkar det finnas problem med bostadsmarknadens funktionssätt, vilket leder till ett ineffektivt utnyttjande av bostadsbeståndet och till att utbudet av bostäder i växande regioner inte möter efterfrågan. Ett tydligt tecken på det är att bostadsbyggandet inte hänger med i befolkningsutvecklingen. Figur 4.11 illustrerar utvecklingen i , men problemet är minst lika allvarligt i de andra storstäderna. Årligt tillskott av bostäder och befolkningsökning i 1975 1977 1979 1981 1983 1985 1987 1989 1991 1993 1995 1997 1999 2001 2003 2005 2007 2009 2011 2013 Anm.: Som en ungefärlig relation mellan befolkning och bostadsefterfrågan kan nämnas att det genomsnittliga hushållet i enligt SCB (2014e) bestod av 2,22 personer, vilket är en liten ökning från 2,15 1990. Källa: SCB, Statistikdatabasen, lägenheter i nybyggda hus efter region och år, Folkmängd efter region, civilstånd, ålder och kön. År 1968-2014 (2015). Ur ett arbetsmarknadsperspektiv är den dåligt fungerande hyres- marknaden särskilt problematisk. Som refereras i bilaga 3 till avviker rörligheten på den svenska bostadsmarknaden från det internationella mönstret. I andra länder är rörligheten vanligtvis störst bland hyresboende. som bor i hyresrätt tvärtom mindre benägna att flytta av arbetsmarknadsskäl än de som äger sin bostad.413 Enligt bilaga beror dessa svagheter främst på den hårt reglerade hyressättningen, de omfattande restriktion- erna kring nybyggnation och en politik som gynnar ägt boende. Regleringen av den svenska hyresmarknaden gör att transaktions- kostnaderna för att få en hyreslägenhet är stora. Minskad rörlighet riskerar att påverka sysselsättning och tillväxt negativt. Hyres- regleringen har också fördelningspolitiska konsekvenser; de reglerade hyrorna gynnar de som redan har en hyresrätt, men gör det svårt att komma in på hyresmarknaderna. Detta kan leda till problem att hitta bostad i tillväxtregioner, särskilt för personer som saknar kontaktnät, vilket även kan leda till problem med integrationen på arbetsmarknaden. Det finns också skattemässiga aspekter som bidrar till sned- allokeringen av resurser på och till den svenska bostadsmarknaden. Enligt en underlagsrapport till är kapital- kostnaden för småhus efter fastighetsskatte-reformen 2008 lägre än för hyresfastigheter, men högre än för bostadsrätter. En annan slutsats i rapporten är att fastighetsskattereformen ledde till att investeringar i bostäder blev skattemässigt gynnade jämfört med investeringar i aktiebolag. Det har skapat incitament att kanalisera en större del av investeringarna till bostadssektorn, vilket medfört en snedvridning med minskad samhällsekonomisk effektivitet som följd.414 Till detta kan läggas en finansiell reglering som har gynnat utlåning till bostadssektorn och drivit upp priser och utlåning till befintliga bostäder, främst bostadsrätter och småhus.415 Det kan ha gått ut över investeringar i nybyggnation och finansiering av projekt utanför fastighetssektorn, som det har ökat hushållens skuldsättning. 414Öberg (2008). 415Finansinspektionen m. fl. (2015). Den svenska arbetsrätten tycks ha begränsade effekter på rörligheten En faktor som ofta pekas ut som betydelsefull när det gäller yrkesmässig rörlighet är den arbetsrättsliga lagstiftningen, i främst reglerad i lagen (1982:80) om anställningsskydd, LAS. har vad som brukar kallas en dualistisk arbetsmarknad i den meningen att det arbetsrättsliga skyddet mot att förlora en fast anställning i är starkt internationellt sett (ca 2,5 på sexgradiga skala), medan motsvarande skydd för tillfälliga anställningar är bland de svagaste inom (1,17).416 I är emellertid stora delar av det arbetsrättsliga regelverket dispositivt, dvs. det kan åsidosättas genom överens- kommelser mellan arbetsmarknadens parter, vilket gör det svårt att bedöma hur tillämpliga de internationella forskningsresultaten är på Sverige.417 Enligt Skedinger (2008) är det osäkert i vilken grad dispositiviteten stärker eller försvagar marginalgruppernas ställning. Avvikelser som innebär utökade möjligheter till tids- begränsade anställningar kan gynna marginalgruppers syssel- sättningsmöjligheter, men de kan också bidra till ökad segmentering på arbetsmarknaden.418 I en specialstudie som granskade effekterna av införandet av turordningsundantagen i LAS fann man att omfattningen av företagens nyanställningar eller uppsägningar generellt inte påverkades av denna förändring av systemet, och ändringen inte heller hade någon mätbar effekt på exempelvis kvinnor, utrikes födda eller ungdomar. Undantagsregeln verkar bara haft en viss betydelse för äldre anställda, då andelen avgångar ökat med bland anställda i åldrarna 55–. I studien tolkas resultatet som att det just är dispositiviteten som lett till att effekten är begränsad (till äldre).419 Undantaget i LAS tycks alltså i viss mån ha gjort det något svårare för den äldre arbetskraften att behålla sitt arbete. 416OECD Indicators of Employment Protection database, data avser 2013. 417Skedinger (2008). LAS är en s.k. semi-dispositiv lag, dvs. delar av regelverket kan ersättas av kollektivavtalsbestämmelser som överenskommits mellan arbetsmarknadens parter på bransch- eller företagsnivå. Rigiditeten i den svenska regleringen riskerar därför att övertolkas vid internationella jämförelser. Regelverkets dispositivitet har heller inte beaktats i bedömning av . 418Skedinger (2008) innehåller en omfattande litteraturgenomgång av arbetsrättens arbetsmarknadseffekter. 419von och (2008). den andra nyckelgruppen, utrikes födda, märks däremot ingen förändring.420 Den svenska arbetsrättsliga modellen kan komma att sättas under hårt tryck på en arbetsmarknad med fler inslag av atypiska anlitandeformer, som Uberchaufförer – som använder privatbilar för samåkningstjänster – och s.k. runners som får uppdrag att utföra småtjänster i andras hem, förmedlade via digitala plattformar.421 Den i sig flexibla modellen, där avtal mellan parterna kan ersätta lagstiftning, är för sin legitimitet och funktion beroende av tydliga arbetsgivare och välorganiserade arbetstagare, vilket kan antas vara mindre vanligt i delningsekonomin (se kapitel 2). Det är viktigt att notera att det än så länge inte finns några tecken på att den svenska arbetsmarknaden genomgått någon djupare förändring när det exempelvis gäller tillfälliga anställningar. I samband med 1990-talskrisen ökade de tillfälliga anställningarna i alla åldersgrupper relativt kraftigt. har emellertid andelen legat på en låg och stabil nivå bland vuxna och endast ökat svagt bland ungdomar , vilket framgår av figur 4.12. 420En äldre studie, Calleman (2003), visade att de utrikes födda hade en svårare situation på arbetsmarknaden då de förlorade sina anställningar i högre grad än de svenskfödda, var tidsbegränsat anställda i betydligt högre grad och blev uppsagda i större utsträckning än de svenskfödda. Förbudet mot etnisk diskriminering visade sig sällan ge något skydd, eftersom utrikes födda och svenskfödda arbetstagare i undersökningen ofta arbetade hos olika arbetsgivare eller med olika arbetsuppgifter och förbudet därmed inte blev tillämpligt. 421Jfr Felländer m.fl.(2015). Andel tillfälliga anställningar i olika åldersgrupper 2005–2014 Källa: SCB, Anställda () efter anställningsform, facklig organisation och kön. 2005k2-2015k3 (2015). Svårt att bedöma arbetsmarknadspolitikens effekt på rörlighet Den svenska arbetslöshetsförsäkringen ställer krav på att den arbetssökande ska vara beredd att även ta sådana arbeten som innebär geografisk och yrkesmässig rörlighet för att ha rätt att uppbära ersättning. Arbetslöshetsförsäkringen har många typer av effekter på arbetsmarknaden, och det är därför svårt att göra rättvisande internationella jämförelser. I en studie framstår den svenska försäkringen som relativt genomsnittlig i ett EU- perspektiv.422 Det finns emellertid ingen studie som explicit ser på försäkringens effekt på rörligheten på arbetsmarknaden. Inom arbetsmarknadspolitiken finns dels särskilda insatser som är ägnade att stimulera rörligheten – exempelvis ersättning för resor 422 Stovicek och Turrini (2012). I den utvärdering av den svenska försäkringen som gjordes i en bilaga till sammanfattade forskarna sin bedömning ”Utformningen av den svenska arbetslöshetsförsäkringen har tagit i beaktande alla de incitamentsmekanismer som är kända att påverka utflödet och inflödet i arbetslöshet.”. Jfr SOU 2011:2, s. 74. till anställningsintervjuer och deltagande i arbetsmarknadspolitiska insatser – dels övriga arbetsmarknadspolitiska insatser, som också kan påverka rörligheten. När det gäller den svenska arbets- marknadspolitiken saknas emellertid studier som specifikt studerat yrkesmässig rörlighet.423 Inte heller när det gäller den geografiska rörligheten finns studier om förhållandena . Studierna av 1990-talets arbetsmarknad indikerar dock att den arbets- marknadspolitiska programverksamheten begränsade rörlig- heten. Exempelvis fann en studie att sannolikheten att flytta till jobb var lägre för programdeltagare i relation till jämförbara icke-deltagare. Orsaken var att deltagarna minskade sitt jobbsökande när de deltog i programmen.424 I en annan studie visade sig arbetsmarknadsutbildning ha en viss positiv nettoeffekt på rörligheten, medan subventionerade anställningar inte hade det.425 Effekten av rena förmedlingsinsatser på rörligheten har inte studerats. Det finns dock studier som tyder på att de kan vara effektivare ur matchningssynpunkt. En studie finner exempelvis att skickliga arbetsförmedlare har en signifikant positiv effekt på den sökandes möjligheter att få arbete, i synnerhet om de fokuserar på att ge stöd och hjälp i arbetssökandet, snarare än på att anvisa sökande till utbildningsinriktade program.426 4.3.3De svenska välfärdssystemen kan göras ännu mer arbetsvänliga De offentliga välfärdssystemen omfattar både verksamhet och socialförsäkringar. Bäggedera kan ha betydande effekter på arbetsutbudet. En väl utbyggd barn- och äldreomsorg främjar ett högt arbetsutbud. kan utformningen av skatte- och socialförsäkringssystemen påverka incitamenten till arbete och såväl främja som minska arbetsutbudet. 423Jfr och (2011). 424Fredriksson och (2003). 425Lindgren och (2003). 426Lagerström (2011). Sannolikheten att vara sysselsatt året efter inskrivning var högre om den arbetslöse tilldelades en förmedlare som var bland de 30 bästa i studien jämfört med om han eller hon tilldelades en av de 30 sämsta förmedlarna. Försörjningsstödet är dåligt utformat för övergång till arbete har försörjningsstödet, tvärtemot intentionerna, i allt större utsträckning kommit att bli en långvarig försörjningskälla för många mottagare. Det har också kommit att beviljas personer vars enda skäl att söka stöd är att de saknar försörjning genom arbete. Ur ett arbetsutbudsperspektiv har försörjningsstödet två negativa incitamentseffekter. För det första har stödet till alldeles varit utformat så att varje krona i arbetsinkomst i en familj som har försörjningsstöd inneburit att biståndet minskas med lika mycket, dvs. marginaleffekterna har varit upp till den nivå där rätt till bistånd inte längre finns. Begränsade arbetsinkomster ökar alltså inte hushållets materiella välstånd alls. För det andra utgår försörjningsstöd från hushållets gemensamma ekonomiska situation, vilket innebär att ett minskat arbetsutbud från en medlem av hushållet kan ge högre stödinkomst. Försörjningsstödets utformning är särskilt betydelsefullt för utrikes föddas arbetsutbud, eftersom de är överrepresenterade bland stödmottagare.427 Utrikes födda löper också en högre risk att ha försörjningsstöd som långvarig försörjningskälla.428 Av nedanstående figur 4.13 framgår att framför allt personer som kommit som skyddsbehövande och deras familjer riskerar att hamna i långvarigt bidragsberoende. 427Av de vuxna utrikes födda mottog ekonomiskt bistånd , vilket kan jämföras bland inrikes födda (, 2012). Andelen är särskilt hög bland personer från icke-OECD-länder, 2008 hade var fjärde vuxen () som invandrat från dessa länder försörjningsstöd (, 2011). 428År 2011 var det drygt 80 000 hushåll som hade ekonomiskt bistånd . Utrikes födda utgjorde av dessa hushåll (Socialstyrelsenn [2012]). Figur 4.13 Försörjningsstöd bland flykting- och anhöriginvandrare Källa: SOU 2012:69, Bilaga 2. Familjeanknytning innefattar anhöriga till skyddsbehövande, övriga familjeband innebär anhöriga till icke-skyddsbehövande. Som framgår av figuren löper kvinnor allra störst risk att bli kvar i bidragsberoende. Enligt den s.k. är kvinnors arbetskraftsdeltagande särskilt känsligt för ekonomiska incitament. Individualiserade ersättningar och individuellt utformade jobb- stimulanser skulle öka utrikes föddas, och i synnerhet kvinnornas, arbetskraftsutbud.429 Inspektionen för socialförsäkringen (ISF) gjorde 2012 en utvärdering av införandet av individuella inkomstgränser i bostads- bidragssystemet 1997. Regelförändringen innebar att prövningen som tidigare bara baserats på hushållens sammantagna inkomster även beaktade vardera makes inkomst. Studien visade positiva effekter på hushållens arbetsutbud efter det att reformen genomfördes. Effekterna på arbetsutbudet var positiva både för män och kvinnor och effekten var större för kvinnor än för män. ISF drog slutsatsen att det kan vara av politiskt intresse att överväga om liknande individuella inkomstgränser skulle kunna 429 SOU 2012:69. vara effektiva för att stärka arbetslinjen och minska bidrags- beroendet också inom andra inkomstprövade förmåner. Den jobbstimulans för långvariga biståndsmottagare som in- fördes 2013 och som innebär att av en eventuell arbetsinkomst räknas in vid biståndsbedömningen, minskade marginaleffekterna på arbete något för den som varit långvarigt frånvarande från arbetsmarknaden och har försörjningsstöd. Det kan emellertid finnas utrymme för ytterligare förstärkning av incitamenten till arbete för just den gruppen som inte har något arbetsutbud alls. För ökat kvinnligt arbetsutbud behöver ansvaret för barn fördelas jämnare har internationellt sett väl utbyggda välfärdssystem för omvårdnad av barn. Olika delar av systemet har emellertid olika effekt på arbetsutbudet. Medan vårdnadsbidraget entydigt minskar arbetsutbudet och effekten av allmän förskola är positiv, kan föräldraförsäkringens samlade effekt sägas vara oklar. Eftersom huvudansvaret för omvårdnad av barn generellt burits av kvinnor är effekterna av välfärdssystemen särskilt tydliga för kvinnor. En studie som undersökt kvinnors och mäns arbetssituation när de får barn visar också att kvinnorna minskade sin arbetstid, bytte arbete i mindre utsträckning, halkade efter i karriärutvecklingen och hade sämre löneutveckling. För männen bestod den tydligaste förändringen i att de som var arbetslösa innan de blev föräldrar i högre grad hittade ett arbete.431 familjebildning har också negativa konsekvenser för mammors inkomster och löner under karriären, jämfört med tidigare familjebildning.432 Kvinnors större familjeansvar leder också – via sämre förankring i arbetslivet – till en lägre tröskel för att sjukskriva sig.433 ”straffas” män hårdare än kvinnor i termer av löneutveckling vid barnrelaterad 430ISF (2012:6). 431Kennerberg (2007). 432Karimi (2014). De negativa effekterna drivs enligt rapporten av att en senare familjebildning i högre grad än tidig leder till ett kortare tidsintervall till nästa barn; något som minskar kvinnors arbetskraftsdeltagande och arbetslivserfarenhet. 433Johansson m.fl. (2013:7). frånvaro.434 Överlag utför kvinnor fortfarande en högre andel av det obetalda arbetet i hemmet – 2010 – vilket minskar deras utbud av betalt arbete.435 gick av alla 1–5-åringar i förskola, och i åldersgruppen 3–var det . En utvärdering av införandet av rätt till förskola även för barn med arbetslösa föräldrar visade att sannolikheten att börja arbeta ökade mest för tvåbarnsmammor och mammor med förgymnasial utbildning.436 Liknande resultat gavs i en studie av införandet av en maxtaxa för förskolan. Mödrar i hushåll vars barnomsorgsavgift minskade med eller mer, hade högre sannolikhet att delta i arbetskraften än andra mödrar, medan ingen effekt uppmättes på fäders arbetskraftsdeltagande.437 Föräldraförsäkringen har ännu större könsskiljande effekter på olika arbetsmarknadsvariabler.438 Det är emellertid inte säkert att det är förändringar i reglerna för den betalda ledigheten som påverkar arbetsutbudet. Den förlängning av den inkomstrelaterade föräldrapenningen som gjordes 1989 fick fullt genomslag på arbetsutbudet – båda föräldrarna utökade sin ledighet ungefär lika mycket – men införandet av de s.k. pappamånaderna tycks däremot inte ha påverkat arbetsutbudet vare sig för mammor eller för pappor, trots att mammor minskade och pappor ökade sitt uttag av föräldrapenning.439 I rapporten förklaras det faktum att 434Konjunkturinstitutet (2011b)och (2015). Den huvudsakliga förklaringen bedöms vara att det finns en lägre förväntan på frånvaro hos män än hos kvinnor. 435SCB (2012b). 436Vikman (2010). För mammorna betydde plats i förskolan för barnen att de fick mer tid att söka jobb. Papporna, däremot, hittade inte arbete snabbare, vilket förklaras med att mammor som är hemma tar större ansvar för familjen än vad pappor gör i motsvarande situation. 437Mörk m.fl. (2006:2). 438Albrecht m.fl. (2015).