sou · H3B349 · 2015-05-29 00:00:00 — Enligt båda dessa lagar gäller dock i första hand bestämmelserna i även för bank- och försäkringsaktiebolag och det är endast när det ansetts finnas behov av särregler just för dessa bolag som föreskrifter om detta tagits in i de särskilda rörelselagarna.12 De nya EU-reglerna innebär att det kommer att införas ett antal nya bestämmelser i svensk lagstiftning som specifikt rör företag av allmänt intresse. Som utvecklas närmare i avsnitt 5.4 nedan inne- fattas i begreppet företag av allmänt intresse bland annat företag som har tillstånd att bedriva rörelse enligt de nämnda rörelse- lagarna. Utredningen har övervägt om de nya bestämmelser som ska gälla vid revision av företag av allmänt intresse därför bör föras in även i dessa lagar. Eftersom företag av allmänt intresse innefattar även andra bolag kan de nya regler som ska gälla för denna bolags- kategori dock enligt utredningens mening inte anses vara särregler just för bank- och försäkringsaktiebolag. Utredningen har därför stannat vid att hålla regleringen i ABL. Det kommer därmed i ABL att finnas dels bestämmelser som gäller för alla aktiebolag, dels bestämmelser som gäller endast för sådana aktiebolag som är före- tag av allmänt intresse. Eftersom bank- och försäkringsaktiebolag tillhör den sistnämnda kategorin så kommer de, genom de hänvis- ningar till ABL som följer av 10 kap. 1 § lagen om bank- och finan- sieringsrörelse respektive 11 kap. 1 § försäkringsrörelselagen, att omfattas även av de sistnämnda bestämmelserna. Även handels- och kommanditbolag omfattas av redovisnings- direktivet, under förutsättning att samtliga obegränsat ansvariga delägare är aktiebolag eller andra företag med begränsat ansvar. För sådana handels- och kommanditbolag som utgör företag av allmänt intresse, medelstora eller stora företag föreskriver redovisnings- direktivet därmed, på samma sätt som för aktiebolag, en obliga- torisk revisionsplikt. Bestämmelserna om sådan revision måste där- med utformas i enlighet med unionsrätten. 12 Se 10 kap. 1 § lagen om bank- och finansieringsrörelse och 11 kap. 1 § försäkringsrörelse- lagen, samt jfr även prop. 1997/98:166 s. 54. Tillämpningsområde, definitioner och terminologi gäller vidare att i den mån föreskriver att även handels- eller kommanditbolag som är små företag ska revideras, eller revisionen utförs frivilligt av bolaget, så måste bestämmelserna om revisionen även då vara förenliga med unionsrätten. Enligt 2 § andra stycket revisionslagen gäller den lagen vid revision av handelsbolag i vilka en eller flera juridiska personer är delägare om bolaget uppfyller vissa närmare angivna storlekskrite- rier. Även revisionslagen måste således anpassas till de ändringar som genomförts i det EU-rättsliga regelverket om revision. Ekonomiska föreningar omfattas inte av redovisningsdirektivet. Som framgått av genomgången av ovan finns dock be- stämmelser om revisionsplikt även i andra direktiv. För kreditföre- tag, försäkringsföretag samt företag vars värdepapper är upptagna till handel på en reglerad marknad gäller att de omfattas av revisions- plikt oavsett företagsform. Sådana företag som drivs i form av ekonomiska föreningar ska alltså revideras enligt bestämmelser som utformats i enlighet med . När det gäller kreditföretag kan ett sådant drivas i form av en medlemsbank, vilket är en ekonomisk förening. Bestämmelser om medlemsbanker, inklusive bestämmelser om revision av sådana banker, finns i lagen om medlemsbanker. Bestämmelserna om revision i den lagen måste således anpassas till ändringarna i unionsrätten. När det gäller försäkringsföretag kan dessa drivas bland annat som ömsesidiga försäkringsbolag och försäkringsföreningar. Revi- sion av dessa företag ska, enligt 12 kap. 42 § och 13 kap. 2 § försäk- ringsrörelselagen, med vissa i lagen angivna undantag göras i enlig- het med bestämmelserna i lagen om ekonomiska föreningar. Även dessa bestämmelser måste således anpassas till de ändringar som genomförts i unionsrätten. För ekonomiska föreningar vars värde- papper är upptagna till handel på en reglerad marknad gäller på motsvarande sätt att de ska revideras enligt bestämmelser som utformats i enlighet med de krav som ställer. Också av det skälet fordras att bestämmelserna om revision i lagen om ekonomiska föreningar anpassas till ändringarna i unionsrätten. Tillämpningsområde, definitioner och terminologi Som framgått omfattas dock inte revision av andra ekonomiska föreningar än de ovan nämnda av det EU-rättsliga regelverket. Det finns således ingenting som hindrar att för ekonomiska föreningar i allmänhet föreskriver regler om revision som avviker från de krav som ställer. Som nämnts ovan gjordes när revisorsdirektivet införlivades i svensk rätt anpassningar i samtliga associationsrättsliga lagar som innehöll bestämmelser om revision, dvs. bland annat i lagen om ekonomiska föreningar. Anpassning- arna i lagen om ekonomiska föreningar gjordes generellt, dvs. även med avseende på sådan revision som inte omfattas av unionsrätten. Däremot har lagstiftaren i ett annat sammanhang valt att hålla de ekonomiska föreningarna utanför de regeländringar angående revision som genomförts till följd av ändringar i . Så skedde vid införlivandet av bestämmelserna i det fjärde bolagsrättsliga direktivet om revisionsberättelsens utformning.13 Det konstate- rades då att inte var skyldigt att göra motsvarande änd- ringar i bestämmelserna om revision av ekonomiska föreningar. Det anfördes vidare att ekonomiska föreningar ofta inte har den relativt komplicerade redovisning som direktivbestämmelserna är utformade för och att många revisorer i ekonomiska föreningar inte är auktoriserade eller godkända revisorer. Av dessa skäl an- passades inte bestämmelserna om revisionsberättelsens utformning i lagen om ekonomiska föreningar till . Frågan är då vilken väg som bör väljas när det gäller anpass- ningen av bestämmelserna om revision i lagen om ekonomiska föreningar till de nya och ändrade unionsregler som ska genom- föras. Önskemålet att uppnå enhetliga regler för all lagstadgad revision, oavsett i vilken företagsform verksamheten bedrivs, talar för att lagen om ekonomiska föreningar generellt borde anpassas till . Mot detta talar dock det som anfördes vid genom- förandet av de nya EU-bestämmelserna om revisionsberättelsens utformning, dvs. att det är vanligt med lekmannarevisorer i ekono- miska föreningar och att unionsbestämmelserna inte är anpassade efter de förhållanden som råder i många sådana föreningar. Utred- ningens bedömning är att en generell anpassning av bestämmelserna om revision i lagen om ekonomiska föreningar kräver övervägan- 2003/04:157 s. 27. Tillämpningsområde, definitioner och terminologi den som det inte finns utrymme för att göra i detta sammanhang. Någon sådan anpassning föreslås därför inte. Som framgått krävs dock att revision av ekonomiska föreningar som är företag av allmänt intresse görs enligt bestämmelser som anpassats till unionsrätten. De lagändringar som på grund av ändringsdirektivet och revisorsförordningen ska göras i den associa- tionsrättsliga lagstiftningen måste därmed genomföras även i lagen om ekonomiska föreningar. Som utgångspunkt bör då föreskrivas att de nya och ändrade bestämmelserna gäller endast vid revision av sådana ekonomiska föreningar som är företag av allmänt intresse. I vissa fall, när det gäller bestämmelser om vissa formkrav och lik- nande, bör det dock enligt utredningens mening vara möjligt att utan problem tillämpa de nya och ändrade bestämmelserna även vid revisioner av enklare slag. I dessa fall bör bestämmelserna därför göras generellt tillämpliga vid all revision. Vidare måste, utöver de ändringar som de nya och ändrade unionsreglerna påkallar, även vissa andra ändringar göras i lagen om ekonomiska föreningar för att denna ska bli förenlig med unions- rätten. Som framgått är de nu gällande bestämmelserna om revi- sionsberättelsens utformning inte anpassade till unionsrätten. En sådan anpassning måste därmed göras, se närmare avsnitt 8.4.5. Även bestämmelserna om de kompetenskrav som ställs på revisorn måste ändras, se avsnitt 6.2.4. Inte heller stiftelser omfattas av redovisningsdirektivet. På samma sätt som konstaterats ovan angående ekonomiska föreningar gäller dock att om ett kreditföretag, ett försäkringsföretag eller ett före- tag vars värdepapper är upptagna till handel på en reglerad marknad drivs i form av en stiftelse så ska denna stiftelse revideras enligt bestämmelser som utformats i enlighet med . Kreditföretag kan drivas i form av sparbanker. En sparbank sak- nar ägare. Den ska enligt 2 kap. 1 § sparbankslagen (1987:619) bildas av minst 20 stiftare. Bestämmelser om revision av sparbanker finns i sparbankslagen. Dessa bestämmelser måste således anpassas till ändringarna i unionsrätten. Tillämpningsområde, definitioner och terminologi För stiftelser i övrigt finns bestämmelser om revision i stiftelse- lagen (1994:1220). Vid genomförandet av revisorsdirektivet gjordes vissa anpassningar av bestämmelserna även i den lagen. De bestäm- melser i direktivet som genomfördes endast med avseende på före- tag vars värdepapper är upptagna till handel på en reglerad marknad infördes dock inte i den lagen. På motsvarande sätt som när det gäller ekonomiska föreningar har lagstiftaren vidare valt att inte anpassa bestämmelserna om revisionsberättelsens utformning i stiftelselagen till unionsrätten. Enligt utredningens bedömning finns inga stiftelser som om- fattas av stiftelselagen där det krävs att revision sker enligt unionsrättens bestämmelser. Utredningen anser vidare att det sak- nas anledning att utsträcka de nya krav på revisionen som unions- rätten nu ställer till att omfatta även stiftelser. Utredningen föreslår därför inga förändringar av bestämmelserna om revision i stiftelse- lagen. Undantag för kooperativ och sparbanker med flera Bestämmelserna om möjlighet att föreskriva undantag för vissa ko- operativ med flera införs genom revisorsförordningen. Bestämmel- serna är nya och saknar motsvarighet i revisorsdirektivets tidigare lydelse. Bakgrunden till bestämmelserna framgår av punkt 6 i in- gressen till revisorsförordningen. Där anges att i vissa medlems- stater kännetecknas den lagstadgade revisionen av kooperativ och sparbanker av ett system som inte möjliggör för dem att fritt välja lagstadgad revisor eller lagstadgat revisionsföretag. Den revisions- förening som kooperativet eller är medlem i är enligt lag skyldig att genomföra den lagstadgade revisionen. Sådana revisions- föreningar verkar utan vinstsyfte och inte utifrån några kommer- siella intressen, vilket följer av deras juridiska form. Föreningarnas organisatoriska enheter är heller inte knutna till något gemensamt ekonomiskt intresse som skulle kunna äventyra deras opartiskhet och självständighet. Svensk rätt innehåller inga bestämmelser om revisionsföreningar. Det saknas därmed anledning för att utnyttja möjligheten att föreskriva undantag från revisorsförordningen eller vissa be- stämmelser i förordningen på sätt som anges i artikel 2.3. Tillämpningsområde, definitioner och terminologi Bedömning: När det i de bestämmelser som föreslås i betänk- andet är aktuellt att avgränsa bestämmelsernas geografiska tillämp- ningsområde bör stater inom EES jämställas med EU:s medlems- stater. Däremot bör behandlas som ett tredjeland vid genomförandet av direktivbestämmelserna. Revisorsdirektivet gäller samtliga medlemsstater i EU. Direktivet är också i enlighet med artikel 77 i tillämpligt i för- hållande till , och . Enligt ett bilateralt avtal mellan och om fri rörlighet för personer likställs medborgare och företagare från i vissa avseenden med medborgare och företag i stater inom EES.14 Detta innebär dock inte att revisorsdirektivets bestämmelser i sig är tillämpliga i för- hållande till Schweiz.15 betraktas således som ett tredjeland enligt direktivet. I de bestämmelser som införlivar revisorsdirektivet i svensk rätt behandlas EES-länder genomgående på samma sätt som medlems- stater i EU. I flera avseenden jämställs vidare även med EES-länderna i den gällande regleringen. Detta gäller bland annat kravet på godkända och auktoriserade revisorers bosättning (4 § revisorslagen), möjligheten för utländska revisorer att auktoriseras i (5 § revisorslagen) och möjligheten för att lämna ut uppgifter till behöriga myndigheter i andra stater (27 b § revisorslagen). 14Avtal mellan Europeiska gemenskapen och dess medlemsstater, å ena sidan, och , å andra sidan om fri rörlighet för personer. Se även prop. 2000/02:55 s. 78 f och 93 f. 2008/09:135 s. 60 och SOU 2007:56 s. 95. Tillämpningsområde, definitioner och terminologi Revisorsdirektivets geografiska tillämpningsområde har inte ändrats genom ändringsdirektivet. Revisorsdirektivet riktar sig alltjämt till samtliga medlemsstater i EU. Det har ännu inte fattats något formellt beslut om att ändringsdirektivet ska omfattas av men enligt tillgänglig information är avsikten att så ska vara fallet. Revisorsförordningen har samma geografiska tillämpningsområde som revisorsdirektivet. Liksom revisorsdirektivet riktar sig förord- ningen till samtliga medlemsstater i EU. Det kan vidare förväntas att beslut kommer att fattas om att förordningen ska omfattas av EES- avtalet. Ändringsdirektivet och revisorsförordningen riktar sig till samtliga medlemsstater i EU. Avsikten är vidare att beslut ska fattas om att direktivet och förordningen ska omfattas av och de kom- mer då att bli tillämpliga även i förhållande till , och . När det i de bestämmelser som föreslås i betänkandet är aktuellt att avgränsa bestämmelsernas geografiska tillämpnings- område bör stater inom EES således jämställas med EU:s medlems- stater. Däremot bör behandlas som ett tredjeland vid genomförandet av direktivbestämmelserna. 5.4Företag av allmänt intresse Förslag: En definition av företag av allmänt intresse tas in i revisorslagen där det anges att med sådant företag avses 1.företag vars överlåtbara värdepapper är upptagna till handel på en reglerad marknad, 2.företag som har tillstånd att bedriva rörelse enligt lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse, Tillämpningsområde, definitioner och terminologi 3.värdepappersbolag som har tillstånd enligt 2 kap. 2 § första stycket 2 och 8 lagen (2007:528) om värdepappersmarkna- den, och 4.företag som har tillstånd att bedriva rörelse enligt försäk- ringsrörelselagen (2010:2043), utom sådana företag som medgetts undantag enligt 1 kap. 19 och 20 §§ i den lagen. Författningstext som berörs av förslaget: 2 § revisorslagen. Företag av allmänt intresse definieras enligt artikel 2 led 13 i revisors- direktivet som företag som omfattas av lagstiftningen i en med- lemsstat och vars överlåtbara värdepapper är upptagna till handel på en reglerad marknad i någon medlemsstat enligt artikel 4.1.14 i direktiv /39/EG (MiFID), kreditinstitut enligt definitionen i artikel 1.1 i direktiv /12/EG samt försäkringsföretag enligt artikel 2.1 i direktiv /674/EEG. Medlemsstaterna får även utse andra företag till företag av allmänt intresse, till exempel företag som är av betydande allmänt intresse på grund av arten av sin verk- samhet, sin storlek eller antalet anställda. Svensk rätt innehåller ingen definition av begreppet företag av allmänt intresse. Vid genomförandet av revisorsdirektivet ansågs inte att begreppet borde definieras i lag.16 I SOU 2007:56 föreslogs att en definition av begreppet skulle tas in i revisorslagen, men eftersom definitionen användes endast i någon enstaka bestämmelse i utred- ningens lagförslag som regeringen inte ställde sig bakom ansåg regeringen att en legaldefinition inte borde införas.17 17Se SOU 2007:56 s. 117 ff. och prop. 2008/09:135 s. 61. Tillämpningsområde, definitioner och terminologi Genom artikel 1.2 i ändringsdirektivet införs en ny lydelse av defini- tionen av företag av allmänt intresse i artikel 2 led 13 i revisors- direktivet. Den nya lydelsen innebär dock inga större förändringar i sak. Artikeln är nu formulerad på så sätt att med företag av allmänt intresse avses: a)företag som omfattas av lagstiftningen i en medlemsstat och vars överlåtbara värdepapper är upptagna till handel på en reg- lerad marknad i någon medlemsstat enligt artikel 4.1.14 i direk- tiv 2004/39/EG (MiFID), b)kreditinstitut enligt definitionen i artikel 3.1.1 i direktiv /36/EU (kapitaltäckningsdirektivet), med undantag för kreditinstitut som avses i artikel 2 i det direktivet, c)försäkringsföretag enligt artikel 2.1 i direktiv /674/EEG (försäkringsredovisningsdirektivet), eller d)företag som är utsedda av medlemsstaterna till företag av allmänt intresse, till exempel företag som är av betydande allmänt intresse på grund av arten av sin verksamhet, sin storlek eller antalet an- ställda. Revisorsförordningen innehåller ingen egen definition av begreppet företag av allmänt intresse utan hänvisar i artikel 3 till definitionen i revisorsdirektivet. Definitionen av företag av allmänt intresse är dock av särskild betydelse vid tillämpningen av förordningen, efter- som det endast är de företag som faller in under definitionen som omfattas av regleringen i förordningen. Som nämnts ovan är revisorsförordningen tillämplig endast på revi- sorer och registrerade revisionsbolag som utför lagstadgad revision av företag av allmänt intresse samt på företag av allmänt intresse. Tillämpningsområde, definitioner och terminologi Också revisorsdirektivet innehåller bestämmelser som enbart riktar sig till företag av allmänt intresse och revisorer som utför revision av sådana företag (se artiklarna 22a, 38 och 39). Vilka företag som omfattas av begreppet företag av allmänt intresse är därmed av stor betydelse. Nedan redogörs för vilka företag som enligt utredningens be- dömning bör omfattas av definitionen av företag av allmänt in- tresse. Först redovisas bedömningen av vilka företag som faller in under den obligatoriska definitionen i artikel 2 led 13 a–c i revi- sorsdirektivet (noterade företag, kreditinstitut och försäkringsföre- tag). Därefter redovisas utredningens överväganden när det gäller om , på sätt som anges i artikel 2 led 13 d i revisorsdirektivet, bör utse ytterligare företag till företag av allmänt intresse samt om det bör införas en legaldefinition av begreppet i svensk rätt. Den första kategorin av företag som faller in under begreppet före- tag av allmänt intresse är företag som omfattas av lagstiftningen i en medlemsstat och vars överlåtbara värdepapper är upptagna till handel på en reglerad marknad i någon medlemsstat enligt arti- kel 4.1.14 i MiFID. Den angivna beskrivningen av noterade företag i artikel 2 led 13 a i revisorsdirektivet överensstämmer helt med den tidigare lydelsen av direktivet. I artikel 4.1.14 i MiFID definieras reglerad marknad som ett multilateralt system som drivs och/eller leds av en marknadsplats- operatör, vilket sammanför eller möjliggör sammanförandet av flera köp- och säljintressen i finansiella instrument från tredje man – inom systemet och i enlighet med dess icke skönsmässiga regler – så att detta leder till avslut i finansiella instrument upptagna till handel enligt dess regler och/eller system, samt är auktoriserat och är löpan- de verksamt och drivs i enlighet med bestämmelserna i avdelning III i direktivet. I finns det två reglerade marknader, och (Nordic Growth Market). Vid genomförandet av MiFID redogjordes i förarbetena för vad som enligt nämnda direktiv avses med överlåtbara värdepapper.18 18 Se prop. 2006/07:115 s. 281 ff. Tillämpningsområde, definitioner och terminologi En definition av överlåtbara värdepapper finns i 1 kap. 4 § 2 lagen om värdepappersmarknaden. Med överlåtbara värdepapper avses värdepapper som kan bli föremål för handel på kapitalmarknaden, bland annat aktier, obligationer och andra skuldförbindelser som warranter och derivat som kan bli föremål för handel på en andra- handsmarknad. Däremot omfattas inte penningmarknadsinstru- ment och fondandelar av definitionen av överlåtbara värdepapper. Vid genomförandet av revisorsdirektivet gjordes bedömningen att denna del av definitionen av företag av allmänt intresse omfattar företag vars överlåtbara värdepapper – bland annat aktier, obliga- tioner och andra skuldförbindelser samt warranter och andra derivat – är upptagna till handel på en reglerad marknad.19 Utredningen ser ingen anledning att nu göra en annan bedömning. Den andra kategorin av företag som omfattas av definitionen av företag av allmänt intresse är kreditinstitut enligt definitionen i artikel 3.1.1 i kapitaltäckningsdirektivet, med undantag för kredit- institut som avses i artikel 2 i nämnda direktiv. Artikel 3.1.1 i kapitaltäckningsdirektivet hänvisar i sin tur till artikel 4.1 led 1 i förordning (EU) nr 575/2013 (tillsynsförordningen). Med kredit- institut avses enligt tillsynsförordningen ett företag vars verksam- het består i att från allmänheten ta emot insättningar eller andra återbetalbara medel och att bevilja krediter för egen räkning. I revisorsdirektivets tidigare lydelse hänvisades för definitionen av kreditinstitut till artikel 1.1 i direktiv /12/EG. Definition- erna av kreditinstitut i artikel 1.1 i direktiv /12/EG och arti- kel 4.1 led 1 i tillsynsförordningen överensstämmer delvis. Till skillnad från direktiv /12/EG innehåller definitionen av kredit- institut i artikel 4.1 led 1 i tillsynsförordningen dock inte någon hänvisning till pengar.20 Den tvingande definitionen av de kreditinstitut som ska anses utgöra företag av allmänt intresse har alltså inskränkts genom ändringsdirektivet. 2008/09:135 s. 62 och SOU 2007:56 s. 117 ff. 20Direktiv /12/EG upphävdes genom direktiv /48/EG. Direktiv /48/EG har i sin tur upphävts genom kapitaltäckningsdirektivet. Tillämpningsområde, definitioner och terminologi I svensk rätt definieras kreditinstitut i 1 kap. 2 § första stycket 3 lagen (2014:968) om särskild tillsyn över kreditinstitut och värde- pappersbolag.21 Enligt det lagrummet betyder kreditinstitut bank- och kreditmarknadsföretag enligt lagen om bank- och finansieringsrörel- se samt . Av artikel 2 i kapitaltäck- ningsdirektivet följer att direktivet inte är tillämpligt på medlems- staternas centralbanker, postgiroinstitut och, beträffande , . Enligt definitionen av kreditinstitut i artikel 2.13 led b i revisorsdirektivet undantas kreditinstitut som avses i artikel 2 i kapitaltäckningsdirektivet. Svenska skeppshypo- tekskassan faller således utanför definitionen av kreditinstitut i revisorsdirektivet och omfattas inte av den obligatoriska definitionen av företag av allmänt intresse. Även värdepappersbolag med tillstånd att ta emot medel på konto anses utgöra kreditinstitut i den mening som avses i EU-rätten.22 Värdepappersbolag utgörs enligt 1 kap. 2 § första stycket 4 lagen om särskild tillsyn över kreditinstitut och värdepappersbolag av ett svenskt aktiebolag som har fått tillstånd att driva värdepappers- rörelse enligt lagen om värdepappersmarknaden och som inte är ett bankaktiebolag eller ett kreditmarknadsbolag enligt lagen om bank- och finansieringsrörelse. Ett värdepappersbolag får efter tillstånd av som ett led i rörelsen enligt 2 kap. 2 § första stycket 2 respektive 8 lagen om värdepappersmarknaden lämna kunder kredit för att kunden, genom värdepappersbolaget, ska kunna genomföra en transaktion i ett eller flera finansiella instrument, samt ta emot kunders medel på konto för att underlätta värdepappers- rörelsen. Vid genomförandet av revisorsdirektivet gjordes bedömningen att med kreditinstitut i revisorsdirektivets mening avses dels före- tag som har tillstånd att bedriva rörelse enligt lagen om bank- och finansieringsrörelse, dels värdepappersbolag som har tillstånd enligt 2 kap. 2 § första stycket 2 och 8 lagen om värdepappersmarknaden.23 Utredningen ser ingen anledning att nu göra en annan bedömning. 21Lagen innehåller bestämmelser som genomför delar av kapitaltäckningsdirektivet. 22SOU 2007:56 s. 121. Jfr bedömningen i SOU 2014:22.