sou · H3B321d2 · 2015-03-02 00:00:00 — Det gäller om tvisten är av principiell betydelse och det behövs med hänsyn till behovet av en enhetlig rättstillämpning. ARN:s beslut utgör en rekommendation och är inte bindande. Det finns inga möjligheter att tvångsvis driva igenom beslutet. ARN:s beslut kan inte heller överklagas. inkom till totalt 11 301 ärenden. Antalet prövade tvister uppgick till 5 481 och antalet avvisade ärenden upp- gick till 3 207. har för de olika nämndavdelningarna ställt upp mål för genomströmningstider på antingen 150 eller , beroende på beslutsformer och hur komplexa ärendena vanligen är27. gör en sammanställning av hur många näringsidkare som har följt nämndens beslut. Av ARN:s beräk- ningar framgår att av näringsidkarna följde nämn- dens beslut . Följsamheten varierade mellan olika nämndavdel- ningar och uppgick till mellan . I statistiken avseende följsamhet ingår även näringsidkare som har gått i kon- kurs eller av annan anledning saknat betalningsförmåga eller upp- hört med sin verksamhet28. Vissa branschorganisationer garanterar att deras medlemmar följer nämndens rekommendationer. Om så inte sker, får konsumenten ersättning av organisationen29. är en statlig myndighet med ett kansli som organisatoriskt tillhör . som sådan är dock fristående från . För- farandet i nämnden regleras i lagen (1998:189) om förhandsbesked i skattefrågor. kan efter ansökan ge förhandsbesked i skattefrågor (1 §). I förhandsbeskedet ska i den omfattning som nämnden anser lämplig ange hur den fråga som förhandsbeskedet avser ska bedömas vid beskattningen (15 §). Möjligheten att få förhandsbesked är tänkt för frågor där svaret inte framgår av lagtext eller praxis. Ett förhandsbesked som vunnit laga kraft är bindande för och för en all- män förvaltningsdomstol i förhållande till den enskilde som beskedet angår, om den enskilde yrkar det (16 §). Alla som är eller kan bli skyldiga att betala någon av de skatter som kan omfattas av ett förhandsbesked har rätt att ansöka om ett sådant. I de flesta fall är det dock företag som ansöker om för- handsbesked. För att ska kunna lämna för- handsbesked krävs då att det är av vikt med ett sådant besked, antingen för den som gjort ansökan eller för en enhetlig lagtolk- ning eller rättstillämpning (5 §). Också det allmänna ombudet hos kan ansöka om förhandsbesked. Då krävs bl.a. att har fattat beslut i saken som gått den enskilde emot och att det är av vikt för en enhetlig lagtolkning eller rättstillämp- ning att förhandsbesked lämnas (6–6 a §§). Om dessa förutsätt- ningar inte är uppfyllda, föreligger hinder mot att pröva ansökan och nämnden ska avvisa densamma (12 §). 29Lennart Grobgeld och , Konsumenträtt: regler till hjälp och skydd för konsumenterna, 2013. inte upp frågeställningar som rör bevisfrågor och värderingsfrågor. Frågor som är av utredningskaraktär besvaras inte heller30. Nämnden arbetar i domstolsliknande former. Om en enskild ansöker om förhandsbesked, är motpart i ärendet. När det allmänna ombudet hos ansöker om förhands- besked, är den enskilde som frågan angår motpart i ärendet (11 §). Nämnden ska bereda parterna tillfälle att yttra sig och förfarandet kan vara både muntligt och skriftligt (14 §). Ledamöter och ersättare utses av regeringen på rekom- mendation av ett antal olika institutioner och organisationer för högst i taget. Nämnden sammanträder på två avdelningar, en för direkt skatt och en för indirekt skatt. Regeringen bestämmer ledamöternas och ersättarnas fördelning på avdelningarna och utser bland ledamöterna en ordförande och en vice ordförande på varje avdelning (2 §). är beslutför när ordföranden vid sammanträdet samt fem andra ledamöter är närvarande. Nämnden är dock beslutför med färre ledamöter, om tre av dem, bland dem ordföranden, är ense om utgången i ärendet. Fler än ordföranden samt sex andra ledamöter får inte delta i nämndens beslut (3 § första stycket). Det finns inga författningsreglerade krav på vilken kompetens ledamöterna eller ersättarna ska ha eller varifrån de ska rekryteras. Ledamöterna (exklusive ordföranden och vice ordföranden) hämtas från akademiska institutioner (tre), departement (två), domstolsväsendet (fem), myndigheter (fyra), näringslivet (fyra) samt Kommuner och Landsting (en). Den breda representationen har ansetts bidra till den höga kvalitet har på sin verksamhet31. Det är möjligt att överklaga ett meddelat förhandsbesked hos . Något krav på prövningstillstånd finns inte (22 §). har det totalt kommit in 3 505 ansökningar om förhandsbesked till och antalet inkomna ärenden uppgår till ungefär 200 . Antalet ansökningar varierar dock beroende på bl.a. vilka ändringar i lagstiftningen som gjorts. Andelen avvisade ansök- ningar har varit i stort sett . I snitt har 37 42 och 100. procent av ärendena avslutats genom ett avvisningsbeslut. Det tar i genomsnitt från ansökan tills dess att meddelar ett förhandsbesked. Denna genomsnittstid dras dock upp av att ett fåtal ärenden drar ut mycket och i normalfallet meddelas förhandsbeskeden på klart . Handläggningstiden i är ungefär densamma, med i snitt ungefär till avgörande . Domstolen har – 2013 meddelat totalt 237 avgöranden avseende förhandsbesked32. 32 A. bet. Ett system för tolkningsbesked inom arbetslöshetsförsäkringen – möjliga tekniska utformningar Ett system där en myndighet lämnar besked i konkreta tolknings- frågor på ansökan av arbetslöshetskassor har vissa drag gemen- samma med ordningen för förhandsbesked i skattefrågor. Det är dock angeläget att undvika otydlighet kring vem som handlägger ersättningssökandes ärenden, och att inte betydligt öka Högsta förvaltningsdomstolens arbetsbelastning. Detta talar för att sådana tolkningsbesked – till skillnad mot förhandsbesked i skattefrågor – inte bör vara möjliga att överklaga. Det är också angeläget att hitta lösningar som tillvaratar den enskildes intresse av att kunna förlita sig på ett av kassan fattat beslut. Skäl kan även finnas som talar för att det ska vara möjligt för den enskilde att med bindande verkan gentemot arbetslöshets- kassan kunna åberopa ett tolkningsbesked som har inhämtats i det egna ärendet, och som är till fördel för honom eller henne. En lös- ning kan vara att tolkningsbeskedet blir bindande för arbetslös- hetskassan i förhållande till den enskilde som tolkningsbeskedet angår, om den enskilde yrkar det. Lösningen innebär att den enskilde kan överklaga kassans beslut i det ärende som tolknings- beskedet avser, såvida inte han eller hon har yrkat att tolknings- beskedet ska vara bindande. Oavsett om den enskilde yrkat att ett tolkningsbesked ska vara bindande eller inte, kommer tillsynsmyn- digheten att kunna överklaga kassans beslut i syfte att få fram ett vägledande avgörande i domstol. möjligheter att föra upp oklara rättsfrågor till vägledande avgörande i domstol torde förbättras med ett system som bygger på en skyldighet för arbetslöshetskassor att ansöka om tolkningsbesked i sådana frågor. Domstolar torde ta hänsyn till ett tolkningsbesked även om det meddelas först efter ett överklagande av arbetslöshetskassans beslut i det aktuella ärendet, om beskedet bereds i former som tillgodoser höga krav på juridisk kompetens. Om tolkningsbesked dessutom offentliggörs, torde arbetslöshetskassor och domstolar ta hänsyn till tolkningsbesked också när de avgör andra liknande ärenden. Ett tolkningsbesked kan göras bindande för arbetslöshetskassans handläggning Alternativet att lämna besked i konkreta tolkningsfrågor på ansökan av en kassa har vissa drag gemensamma med ordningen för förhandsbesked i skattefrågor. Frågan blir då om beskedet i tolk- ningsfrågan bör vara rättsligt bindande i någon mening eller ha samma karaktär som ett beslut av och m.a.o. utgöra en rekommendation som är inte bindande för arbetslöshetskassan. Tolkningsbesked behöver knappast vara formellt rättsligt bindande för att de ska kunna påverka arbetslöshetskassornas och domstolarnas rättstillämpning. Viktigare för att uppnå detta torde vara att beskeden bereds i former som tillgodoser behovet av hög juridisk kompetens med erfarenhet från både arbetslöshetskassor och allmänna förvaltningsdomstolar, och att de offentliggörs. Så mycket är dock klart att den samordnande effekten blir ännu starkare om tolkningsbesked – liksom förhandsbesked i skatte- frågor – kan göras bindande för arbetslöshetskassor och allmänna förvaltningsdomstolar. Ett av syftena med förhandbeskedsinstitutet inom skatteom- rådet är att påskynda prejudikatbildningen i den högsta domstols- instansen (). Förhandsbesked i skattefrågor kan överklagas dit utan krav på prövningstillstånd. Den skattskyldige intar alltid partsställning i och även vid överklagande till Högsta förvaltningsdomstolen1. Det skulle vara förenat med flera svårigheter att införa motsvarande 1 Se 11 § lagen (1998:189) om förhandsbesked i skattefrågor och 33 § andra stycket förvalt- ningsprocesslagen (1971:291). möjlighet att överklaga ett tolkningsbesked inom arbetslöshetsför- säkringen. De ersättningssökande, vars ärende hos en arbetslös- hetskassa har föranlett kassan att ansöka om tolkningsbesked, skulle i så fall ges ställning som part i tolkningsbeskedsförfarandet. Sökanden skulle alltså vara part utan att ha initierat frågan om tolk- ningsbesked eller ha samtyckt till att inleda förfarandet. För sökanden riskerar det då förmodligen att framstå som oklart vem som egentligen handlägger hans eller hennes ärende. Vidare skulle varje ersättningssökande få möjlighet att genom överklagande föra upp sitt ärende till sakprövning i . Antalet oklara rättsfrågor som skulle kunna bli föremål för tolk- ningsbesked kan uppskattas till cirka 100–200 . Av årsredo- visningen för Domstolar 2013 framgår att Högsta förvalt- ningsdomstolen –2013, exklusive mål som inte har meddelats prövningstillstånd, har avgjort mellan 669 och 854 mål . Ordningen med fri fullföljd till Högsta förvaltningsdom- stolen är en företeelse som i fråga om förvaltningsmyndigheters beslut i princip varit exklusivt förbehållen av beslutade förhandsbesked. Det är svårt att bedöma hur införandet av motsvarande ordning för arbetslöshetsförsäkringen skulle påverka arbetsförutsättningarna i Högsta förvaltningsdom- stolen. Om tolkningsbesked överklagas i stor utsträckning skulle det dock kunna leda till en betydande ökning av domstolens arbetsbelastning. Tilläggas kan att har överlämnat en rapport till regeringen, i vilken föreslås krav på prövningstillstånd i och mer begränsade förutsättningar för ansökan om förhands- besked2. Ett sätt att undvika den nu beskrivna problematiken kan vara att begränsa den rättsliga bundenheten till att omfatta arbetslöshets- kassans handläggning av det ärende som har föranlett kassan att ansöka om tolkningsbesked. Då behöver det inte heller införas någon möjlighet för enskilda ersättningssökande att överklaga tolkningsbeskedet direkt till . Om sökanden överklagar det beslut som kassan fattar på grundval av tolkningsbeskedet, är en domstol – till skillnad från kassan – 2 Högsta förvaltningsdomstolens handläggning av mål om förhandsbesked i skattefrågor till regeringen (Fi 2008/3741) formellt obunden av tolkningsbeskedet då den prövar målet. Där- med upprätthålls den enskildes rätt till domstolsprövning inom ramen för den ordinarie instansordningen. Bindande verkan endast på yrkande av enskild i ärendet om tolkningsbesked Arbetet med att bereda tolkningsbesked bör givetvis bedrivas med inriktning på att meddela tolkningsbesked . Oavsett de organisatoriska förutsättningarna torde det dock inte gå att undvika att arbetslöshetskassan i vissa fall hinner meddela beslut i ärendet innan tolkningsbeskedet meddelats. Det kan då uppstå situationer där den enskilde har förlitat sig på och hunnit anpassa sig till kassans beslut, som senare ändras genom ett bindande tolk- ningsbesked som är till nackdel för den enskilde. Det är angeläget att förhindra att sådana situationer kan uppstå. En lösning kan vara att införa en skyldighet för arbetslöshets- kassan att avvakta tolkningsbeskedet. Kassan skulle då inte kunna avgöra ärendet som har föranlett en ansökan om tolkningsbesked förrän tolkningsbeskedet har meddelats. Mot en sådan lösning talar framför allt att ett besked från kassan i fråga om rätten till ersätt- ning normalt är av stor ekonomisk betydelse för den enskilde. Det kan vara angeläget för sökanden att få ett besked från kassan i frågan , oavsett vad beskedet går ut på. En annan lösning kan vara att tolkningsbeskedet blir bindande för arbetslöshetskassan i förhållande till den enskilde som tolk- ningsbeskedet angår, om den enskilde yrkar det. Lösningen tillvara- tar den enskildes intresse av att kunna förlita sig på ett av kassan fattat beslut som det blir möjligt att i det egna ärendet åberopa ett tolkningsbesked som leder till att kassan ska ändra sitt beslut till fördel för den enskilde. Den prejudicerande effekten av ett offentliggjort tolkningsbesked kvarstår dessutom, även om tolkningsbeskedet inte gjorts bindande i det enskilda ärendet. Om tolkningsbesked bereds i former som tillgodoser höga krav på juridisk kompetens, torde domstolar ta hänsyn till ett tolknings- besked som meddelats efter det att sökanden överklagat kassans beslut i ärendet. Domstolen som prövar sökandens överklagande kan i ett sådant fall endast ändra kassans beslut till klagandens för- del (se 29 § förvaltningsprocesslagen). Om tolkningsbesked bereds i former som tillgodoser höga krav på juridisk kompetens, och om de dessutom offentliggörs, torde arbetslöshetskassor och dom- stolar ta hänsyn till tolkningsbesked också när de avgör andra lik- nande ärenden. Att sökanden yrkar att tolkningsbeskedet ska vara bindande för kassan får anses innebära att ett kassabeslut grundat på det bindande tolkningsbeskedet inte har gått sökanden emot. I denna situation torde sökanden därför inte heller kunna överklaga ett kassabeslut, i vart fall inte i de delar det grundar sig på ett bindande tolkningsbesked (se 33 § andra stycket förvaltningsprocesslagen). Arbetslöshetskassan kan givetvis inte heller överklaga sitt eget beslut i denna situation. Kvar står dock tillsynsmyndighetens möj- lighet att, liksom i dagens läge, föra talan mot kassans beslut vid domstol. Möjligheten kan utnyttjas i syfte att få fram ett väg- ledande avgörande i domstol som avviker från tolkningsbeskedet. kan också utnyttja möjligheten att överklaga ett kassabeslut innan ett tolkningsbesked har hunnit meddelas. I praktiken kan det vara nödvändigt för myndigheten att göra detta om den anser att kassans beslut bör ändras, eftersom myndigheten ska överklaga för kassans beslut3. I dessa fall tar tillsynsmyndigheten över arbetslöshetskassans ställ- ning som motpart till den enskilde4. möjlig- heter att föra upp oklara rättsfrågor till vägledande avgörande i domstol torde förbättras med ett system som bygger på en skyl- dighet för arbetslöshetskassor att ansöka om tolkningsbesked i sådana frågor. Det kan övervägas att i lag lägga fast en frist för när sökanden senast ska yrka att tolkningsbeskedet ska vara bindande för kassan. En lösning kan vara att fristen löper ut med fristen för den enskilde att överklaga kassans beslut. 354 § lagen (1997:238) om arbetslöshetsförsäkring () och 103 § lagen (1997:239) om arbetslöshetskassor (LAK). 4Se 59 § . Behöver det vara möjligt att överklaga ett tolkningsbesked? Den fråga som återstår att därefter ta ställning till är ifall beslut om att meddela tolkningsbesked kan bli möjliga att överklaga hos någon annan instans än hos . Sådan överklagbarhet skulle innebära att det öppnas upp en parallell besvärsväg vid sidan av möjligheten för sökanden att överklaga arbetslöshetskassans beslut i det ärende som tolkningsbeskedet avser. Enligt 22 § förvaltningslagen (1986:223) får ett beslut av en för- valtningsmyndighet överklagas av den som beslutet angår, om det har gått honom emot och beslutet kan överklagas. Frågan blir då först om ett meddelat tolkningsbesked kommer att kunna över- klagas av en arbetslöshetskassa som har ansökt om ett sådant besked. Vid prövning av rätten till arbetslöshetsersättning betraktas arbetslöshetskassan som företrädare för det allmänna5. I arbetslös- hetskassans uppgifter enligt lag ingår då bl.a. dels att förmedla stat- liga medel i form av arbetslöshetsersättning, dels att vid felaktiga utbetalningar återkräva och återföra medlen till staten. Kassan upp- träder med andra ord i en offentligrättslig (”myndighetsutövande”) skepnad. Det ligger därför närmast till hands att i sådana samman- hang jämställa arbetslöshetskassor med statliga myndigheter när det gäller möjligheten att överklaga statliga myndigheters beslut. Enligt allmänt antagen praxis saknar statlig myndighet rätt att utan särskild föreskrift överklaga en annan statlig myndighets beslut (se t.ex. RÅ 2003 ref. 86). Därmed torde inte heller en arbetslöshets- kassa ha rätt att överklaga ett beslut av en statlig myndighet om att meddela tolkningsbesked, såvida det inte är särskilt föreskrivet att kassan kan föra talan mot beslutet. Frågan blir därefter om ett meddelat tolkningsbesked kommer att kunna överklagas av den enskilde som tolkningsbeskedet angår, dvs. den person vars ärende har föranlett en arbetslöshetskassa att ansöka om ett tolkningsbesked. Bestämmelsen i 22 § förvaltningslagen klargör att endast den som har ett visst intresse i saken (saklegitimation) har rätt att få 5 Se t.ex. Lagrådets yttrande i prop. 2000/01:129, bil. denna prövad av en högre instans. Ett beslut kan ”angå” också andra än den som har ansökt om någon i den offentligrättsliga lag- stiftningen reglerad åtgärd, t.ex. om ett tolkningsbesked av det nu beskrivna slaget. Intressenter som inte tidigare uppträtt i ärendet om tolkningsbesked, exempelvis den enskilde vars ärende har för- anlett kassan att ansöka om beskedet, kan alltså vara klagoberät- tigade. Svaret på frågan vem som har klagorätt står emellanåt att finna i specialförfattningarna. När sådana bestämmelser saknas, avgörs frågan i domstolarnas praxis. Allmänt sett brukar det för klagorätt krävas att beslutet antingen påverkar personens rättsliga ställning eller rör ett intresse som på något sätt erkänts av rättsord- ningen6. Även om bestämmelser om klagorätt saknas, kan det där- för i vart fall inte uteslutas att domstol kommer finna att en enskild, vars ärende tolkningsbesket angår, har rätt att överklaga tolkningsbeskedet. Beslutet om tolkningsbesked överklagas i så fall hos allmän förvaltningsdomstol (22 a §), dvs. i första instans hos behörig förvaltningsrätt. Den enskildes motpart i domstolsför- farandet blir den myndighet som först beslutade i saken, dvs. den myndighet som har meddelat tolkningsbeskedet (7 a § förvalt- ningsprocesslagen). Av 3 § första stycket förvaltningslagen framgår emellertid att lagen är subsidiär i förhållande till av stiftade lagar och av regeringen beslutade förordningsbestäm- melser. Lagstiftaren kan alltså genom bestämmelser i lag eller för- ordning inskränka klagorätten. För att utesluta överklagbarhet, har i vissa sammanhang införts uttryckliga författningsbestämmelser om att beslut inte kan över- klagas. I förordningen (2007:1041) med instruktion för har t.ex. förts in en bestämmelse i 29 § om att myndighetens beslut i konsumenttvister och yttranden till domstol inte får överklagas. Detsamma gäller myndighetens beslut i omprövningsärenden. Bestämmelsen innebär att de aktuella besluten inte kan överklagas, varken hos allmän förvaltningsdom- stol eller hos någon annan instans. Andra stycket 3 § förvaltnings- lagen innehåller dock en begränsning i möjligheterna att i annan lag eller i förordning meddela från förvaltningslagen avvikande bestäm- melser. Lagens bestämmelser om överklagande ska alltid tillämpas 6 Se praxissammanställning i och , Förvaltningslagen med kommentarer, 2010. om det behövs för att tillgodose rätten till domstolsprövning enligt artikel 6.1 i . I artikeln anges bl.a. att var och en, vid prövningen av hans civila rättigheter och skyldigheter, ska vara berättigad till en rättvis och offentlig förhandling inom skälig tid och inför en oavhängig och opartisk domstol, som upprättats enligt lag. Därmed uppkommer fråga om ett förbud mot att över- klaga tolkningsbesked kommer att vara förenligt med rätten till domstolsprövning enligt konventionen. Av praxis framgår att också vissa sociala rät- tigheter och förmåner av ekonomisk art faller under begreppet ”civila rättigheter”. Rätt till domstolsprövning enligt artikel 6 i föreligger i dessa situationer även om egent- liga privaträttsliga inslag saknas. En förutsättning är dock enligt domstolen att villkoren för att få del av förmånen är närmare reglerade enligt nationell rätt (Salesi mot , dom , Ser. 257-E, § 19, och Schuler-Zgraggen mot , dom , Ser. 263, § 46). Även rätten till sociala förmåner inom ramen för olika försäkringssystem utgör enligt domstolens praxis sådana ”civila rättigheter” som omfattas av rätten till dom- stolsprövning enligt artikel 6 i (Feldbrugge mot , dom , Ser. 99, § 40, och Deumeland mot , dom , Ser. 100, § 74). Denna praxis talar med styrka för att även rätten till arbets- löshetsersättning enligt svensk lag omfattas av begreppet ”civila rättigheter” och därmed av rätten till domstolsprövning enligt kon- ventionen. Artikel 6:1 är en processuell bestämmelse, som är avsedd att garantera rätten till opartisk prövning av rättsliga anspråk. Däremot syftar bestämmelsen inte till att skapa nya materiella rättigheter7. Beslut av en arbetslöshetskassa i frågor som rör rätten till ersätt- ning och medlemskap kan överklagas hos allmän förvaltningsdom- stol8. Ett tolkningsbesked i sådana frågor kan förvisso direkt påverka kassans handläggning av ett ärende, i synnerhet om det införs en möjlighet att göra tolkningsbeskedet bindande för kassan. Tolkningsbesked av det nu beskrivna slaget inskränker emellertid , Mänskliga rättigheter i europeisk praxis – En kommentar till om de mänskliga rättigheterna, 2012. 849 § och 95 § LAK. inte domstolens möjligheter till oavhängig och opartisk prövning vid ett överklagande av kassans beslut. Ett förbud i författning mot att överklaga tolkningsbesked kan därför inte heller anses strida mot artikel 6.1 i konventionen. Taleförbudet får då också anses vara förenligt med 3 § andra stycket förvaltningslagen. Författningsutkast – Införande av ett rättvisande inkomstunderlag i två etapper I denna bilaga redovisas utkast till författningsbestämmelser med anledning av de förslag som läggs fram i kapitel 7 i betänkandet avseende införande av ett rättvisande inkomstunderlag i två etapper. Författningsutkasten redovisas etappvis och omfattar i etapp 1 bestämmelser i lagen (1997:238) om arbetslöshetsförsäkring och i socialförsäkringsbalken och i etapp 2 bestämmelser i lagen om arbetslöshetsförsäkring. I vissa fall redovisas även exempel på förordningsbestämmelser i anslutning till utkast till lagbestämmelser. Utkasten omfattar inte bestämmelser som rör insamlingen av inkomstuppgifter och åtkomst till dessa uppgifter för Försäkrings- kassan och arbetslöshetskassor. Innehållet i sådana bestämmelser kommer att styra begreppsbildningen i bl.a. bestämmelser om kvalifikationsvillkor i lagen om arbetslöshetsförsäkring och social- försäkringsbalken när ersättningen beräknas på ett underlag som består av inkomstuppgifter som inhämtats på det nu aktuella sättet. Utkasten i denna bilaga kommer därmed att behöva anpassas tekniskt och terminologiskt till de bestämmelser om insamlingen av inkomstuppgifter och åtkomst till dessa uppgifter som tas fram i ett senare skede. Utkasten gör därför inte heller anspråk på att täcka alla följdändringar i olika författningar som kan visa sig bli nödvändiga för att genomföra samlade författningsändringar som avser insamlingen, åtkomsten till och användningen av inkomst- uppgifterna. Direkt efter författningsutkasten avseende etapp 1 respektive etapp 2 finns jämförelsetabeller, som bl.a. innehåller hänvisningar mellan utkasten till författningsbestämmelser och aktuella avsnitt i betänkandet.