sou · H3B377 · 2015-09-04 00:00:00 — Redan när en ansökan om betalningsföreläggande kommer in till diarieförs denna i regel genom att den registreras i betalnings- och handräck- ningsdatabas. Någon egentlig skyldighet att registrera ansökning- arna finns dock i de flesta fall inte. Sådan skyldighet gäller bara handlingar som omfattas av sekretess, 5 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). En ansökan om betalningsföreläggande omfattas inte av de särskilda bestämmelserna i 34 kap. offentlig- hets- och sekretesslagen om sekretess för enskilds personliga eller Kreditupplysning och summarisk process som påtryckningsmedel … ekonomiska förhållanden hos . I den mån en ansökan om betalningsföreläggande inte heller omfattar någon uppgift för vilken sekretess gäller enligt 21 kap. offentlighets- och sekretesslagen (t.ex. uppgift om enskilds hälsa eller adressuppgift till förföljda personer eller liknande) kan välja mellan att registrera handlingen eller hålla den ordnad på annat sätt. I praktiken registreras emellertid alla ansökningar. Regi- streringen sker manuellt om inte ansökan har gjorts maskinellt. I det senare fallet registreras ansökan i stället automatiskt i och med att den kommer in i systemet. Den handling varigenom ansökan om betalningsföreläggande har gjorts är allmän (2 kap. 6 § tryckfrihetsförordningen). Som utgångspunkt är den också offentlig, vilket innebär att Krono- fogdemyndigheten vid förfrågan måste låta var och en ta del av den. Information om att en ansökan har gjorts blir också automatiskt tillgänglig genom elektroniska tjänst Utdrag i kreditupplysningssyfte i och med att det system i vilket ansökan har registrerats skapar ett föreläggande. Föreläggandet skapas automatiskt av systemet efter den dag då an- sökan registrerats, under förutsättning att ansökan inte först behöver kompletteras. Det kan i sådana fall vara fråga om komplettering t.ex. för att uppfylla de formella kraven eller genom förskottsbetal- ning av ansökningsavgiften, när fattat beslut om det. skickas eller hämtas en fil med informa- tion från bl.a. betalningsföreläggande- och handräckningsdatabasen till de kreditupplysningsföretag som är anslutna till tjänsten. För att få tillgång till tjänsten krävs tillstånd att bedriva kreditupplys- ningsverksamhet, 14 § förordningen (2001:590) om behandling av uppgifter i verksamhet. är det enligt uppgift endast tre kreditupplysningsföretag som hämtar uppgifter direkt från den elektroniska tjänsten. Övriga kreditupp- lysningsföretag hämtar i sin tur uppgifterna från dessa kreditupp- lysningsföretag. Kreditupplysning och summarisk process som påtryckningsmedel … 9.4Rättelse av missvisande uppgifter har en skyldighet att rätta eller blockera missvisande uppgifter En uppgift om att en ansökan om betalningsföreläggande har gjorts kan rättas bl.a. om den är missvisande i fråga om den registrerades vilja eller förmåga att uppfylla sina ekonomiska förpliktelser. Detta följer av 3 kap. 3 a § lagen (2001:184) om behandling av uppgifter i verksamhet. Bestämmelsen gäller, enligt 1 kap. 1 § samma lag, vid behandling av uppgifter om såväl fysiska som juridiska personer. Enligt praxis kan en uppgift anses vara missvisande i detta avseende exempelvis när ansökan har gjorts trots att skulden redan var betald. Ett annat exempel är när den som betalningsföreläggande sökts mot hade bestritt fordringen redan innan ansökan lämnades in. I en sådan situation strider det dessutom mot god inkassosed att ansöka om betalningsföreläggande och sökanden borde i stället ha vänt sig till tingsrätten (se Datainspektionens allmänna råd, Tillämpning av Inkassolagen, reviderad , s. 36 ff.). Skäl för att rätta en uppgift om att en ansökan har gjorts kan också föreligga i de fall har ansett att ansökan var ogrundad och ansökan därför antingen överlämnats till tingsrätt på sökandens begäran eller skrivits av om någon sådan begäran inte kommit in. Uppgift om att en ansökan har gjorts kan också rättas t.ex. på den grunden att ansökan avvisats eftersom den var bristfällig och sökan- den inte efterkommit kompletterings- föreläggande. Detsamma gäller om sökanden inte har betalat ansök- ningsavgift i förskott trots föreläggande om det. I dessa fall får emellertid varken svaranden själv eller något kreditupplysnings- företag i regel reda på att ansökan har gjorts, varför rättelse sällan blir aktuell. har ingen skyldighet att göra någon rättelse ex officio. Det görs inte heller, enligt uppgift från myndig- heten. Den som vill ha rättelse måste själv ansöka om det och ange varför den uppgift som denne begär rättelse av är missvisande. Den som söker rättelse måste också kunna styrka de omständigheter som denne åberopar till stöd för sin begäran. I regel krävs att den Kreditupplysning och summarisk process som påtryckningsmedel … som söker rättelse kan visa att kravet hade betalats eller bestritts redan innan ansökan gjordes. En särskild situation föreligger dock i de fall den som begär rättelse påstår att det inte finns någon ford- ran och att ansökan om betalningsföreläggande har gjorts av ett oseriöst företag. I de situationerna kan rättelse ske även om den som begär rättelse inte hade bestritt fordran innan ansökan gjordes. Enligt uppgift från kontrollerar man i dessa fall det företag som påstås vara oseriöst mot olika register och Svensk Handels varningslista och om det visar sig att den som begär rättelse har fog för sitt påstående görs en rättelse. Den vanligaste formen av rättelse är s.k. blockering, vilken inne- bär att uppgiften tas bort ur systemet och i stället förvaras i pappers- form till dess att uppgiften ska gallras. Rättelse kan emellertid inte ske förrän målet avslutats och i förekommande fall tid för begäran om överlämnande har gått ut. Inget sekretesskydd för blockerade uppgifter i betalningsföreläggandedatabasen Att en uppgift i betalningsföreläggandedatabasen har blockerats innebär inte att uppgiften blir oåtkomlig. Som har nämnts finns i 34 kap. offentlighets- och sekretesslagen vissa sekretess- bestämmelser till skydd för enskild vid utsökning och indrivning, skuldsanering, m.m. I 34 kap. 3 § finns en föreskrift om sekretess för blockerade uppgifter i mål eller ärende om utsökning och in- drivning samt i verksamhet enligt lagen (1986:836) om närings- förbud. Motsvarande sekretessbestämmelse saknas när det gäller blockerade uppgifter i mål om betalningsföreläggande och hand- räckning. Det finns överhuvudtaget inga sekretessbestämmelser som rör verksamheten med betalningsföreläggande och handräck- ning. Det innebär bl.a. att uppgifter som blockerats enligt 3 kap. 3 a § lagen (2001:184) om behandling av uppgifter i Kronofogde- myndighetens verksamhet, därför att de är missvisande i fråga om den registrerades vilja eller förmåga att uppfylla sina ekonomiska förpliktelser, alltjämt är offentliga. Detta förhållande uppmärksam- mades under det lagstiftningsarbete som ledde fram till att en sekretessbestämmelse för blockerade uppgifter infördes i den då- varande sekretesslagen (1980:100), motsvarande den inledningsvis nämnda bestämmelsen i 34 kap. 3 § offentlighets- och sekretess- Kreditupplysning och summarisk process som påtryckningsmedel … En sekretessregel avseende uppgifter i betalningsförelägg- ande- och handräckningsdatabasen ansågs dock kräva mer ingående överväganden än vad som kunde göras inom ramen för det då- varande lagstiftningsarbetet och något sådant sekretesskydd före- slogs därför inte (prop. 2007/08:116 s. 23 f.). Uppgiften finns så- ledes kvar i register och måste lämnas ut om någon begär det, vilket inte tycks förekomma i praktiken. har en skyldighet att underrätta kreditupplysningsföretag och andra om att rättelse skett Om en uppgift i ett mål om betalningsföreläggande eller handräck- ning har lämnats ut till ett kreditupplysningsföretag, ska Krono- fogdemyndigheten genast underrätta kreditupplysningsföretaget om uppgiften blockeras med stöd av 3 kap. 3 a § lagen om behand- ling av uppgifter i verksamhet. Det framgår av 17 § förordningen (1991:1339) om betalningsförelägg- ande och handräckning. I praktiken sker underrättelser av detta slag genom elektroniska tjänst. I informations- överföringen till kreditupplysningsföretagen finns en särskild rubrik för aviseringar. Under rubriken informerar Kronofogdemyndig- heten om nya mål och om uppgifter som har rättats, till exempel på grund av skuldnedsättning, anstånd eller återkallelse. Aviseringarna ger även besked om att sekretess gäller, alternativt har upphört, för mål eller uppgifter. har vidare en skyldighet att på begäran av den enskilde underrätta tredje man om att uppgifter som läm- nats ut till denne har rättats, utplånats eller blockerats. Underrätt- else ska göras ex officio om mera betydande skada eller olägenhet för den registrerade kan undvikas på detta sätt. Någon underrätt- else behöver dock inte lämnas om detta skulle innebära en opro- portionerligt stor arbetsinsats, 3 kap. 3 a § andra stycket lagen (2001:184) om behandling av uppgifter i verksamhet. I normalfallet skickar inte ut någon underrättelse till tredje man utöver den information som på elektronisk väg lämnas till kreditupplysningsföretagen. Kreditupplysning och summarisk process som påtryckningsmedel … 9.4.2Kreditupplysningsföretagens skyldigheter att göra rättelser En uppgift som har inhämtats från och därefter blockerats i myndighetens register med stöd av 3 kap. 3 a § lagen om behandling av uppgifter i verk- samhet ska enligt 8 § fjärde stycket kreditupplysningslagen gallras hos kreditupplysningsföretagen. De kreditupplysningsföretag som är anslutna till elektroniska tjänst får, som ovan nämnts, regelbundet information om rättelser genom aviseringarna. Dessa företag vidarebefordrar därefter informationen till de kunder som har fått en kreditupplysning där uppgifterna har tagits in. Den som anser att en uppgift i en kreditupplysning är oriktig eller missvisande kan också vända sig direkt till de kreditupplys- ningsföretag där uppgiften finns registrerad och begära att före- taget tar bort uppgiften ur sitt register. Kreditupplysningsföretaget måste utan dröjsmål vidta skäliga åtgärder för att utreda förhållan- det om det finns anledning att misstänka att en uppgift som be- handlas i kreditupplysningsverksamhet eller som har lämnats i en kreditupplysning är oriktig eller missvisande eller annars har behandlats i strid med kreditupp- lysningslagen (12 § första stycket kreditupplysningslagen). Utred- nings- och rättelseskyldigheten är inte begränsad till uppgifter som kommer från . Visar det sig finnas orik- tiga eller missvisande uppgifter, eller uppgifter som på annat sätt har behandlats i strid med kreditupplysningslagen i kreditupplys- ningsföretagets register måste företaget rätta, komplettera eller utesluta uppgifterna ur registret (12 § andra stycket kreditupplys- ningslagen). Har sådana uppgifter lämnats ut i en kreditupplysning måste kreditupplysningsföretaget enligt 12 § tredje stycket kredit- upplysningslagen också skicka en rättelse eller komplettering till var och en som har fått del av uppgiften. Vissa särbestämmelser finns när uppgiften på olika sätt har publicerats eller offentliggjorts på annat sätt. Har en fråga om rättelse eller liknande åtgärd tagits upp efter framställning från den som uppgiften avser, ska denne kostnadsfritt underrättas om huruvida en sådan åtgärd vidtagits. Kreditupplysning och summarisk process som påtryckningsmedel … Genom att vända sig till kreditupplysningsföretagen direkt kan den enskilde i regel få igenom en rättelse snabbare än om denne först vänder sig till , eftersom myndig- heten inte kan göra någon rättelse innan att det aktuella målet om betalningsföreläggande har avslutats. Enligt uppgift från företrädare för kreditupplysningsföretaget har kreditupplysningsföre- tagen emellertid inte något gemensamt informationssystem för att informera varandra om att en rättelse har skett. För att alla kredit- upplysningsföretag ska göra en rättelse i sitt system krävs därför att den enskilde begär det hos vart och ett av dem. 9.4.3Statistik kring ogrundade ansökningar och rättelser Allmänt om ansökningar om betalningsföreläggande Av de statistikuppgifter som utredningen har inhämtat från Krono- fogdemyndigheten framgår att endast av de totalt 1 155 837 ansökningar om betalningsföreläggande som gjordes bestreds. av de bestridna ärendena överlämnades till tingsrätt. av ansökningarna återkallades. Skälet till att återkallelse sker är enligt Kronofogde- myndigheten vanligtvis att skulden har betalats. Utslag meddelades i av det totala antalet ansökningar om betal- ningsföreläggande. Återvinning av utslagen begärdes inte ens i en procent av målen. skiljer på ansökningar som riktas mot juridiska personer och ansökningar som riktas mot fysiska perso- ner. Av de ansökningar som gjordes januari–riktade sig mot fysiska personer och mot juridiska personer. Motsvarande siffror för perioden oktober– var respektive . Andelen unika fysiska svarande, dvs. svarande gentemot vilka endast en ansökan har getts in, uppgick till och till . Övriga fysiska svarande hade alltså flera ansökningar mot sig. Andelen unika juridiska personer var något lägre än andelen unika fysiska personer, för den första perioden och för den andra. Kreditupplysning och summarisk process som påtryckningsmedel … Ansökningar om betalningsföreläggande med grund i fakturabedrägeri Av den kartläggning av fakturabedrägerier som utredningen har låtit göra framgår att de flesta som har blivit utsatta för faktura- bedrägeri i någon form har vägrat att betala. Ansökan om betal- ningsföreläggande har gjorts endast mot en mindre del av dessa. Den andel som har fått ett betalningsföreläggande mot sig har inte i någon av de olika undergrupperna överstigit . Av de som svarat att de betalat var det endast mellan som hade varit med om att en ansökan om betalningsföreläggande hade gjorts mot dem. Hur många som i absoluta tal har blivit föremål för en ansökan om betalningsföreläggande som ett led i fakturabedrägeri är dock svårt att säga. Av det totala antalet ansökningar om betalningsföreläggande som gjordes som Kronofogdemyn- dighetens betalningsföreläggandeenhet i bevakade enligt utredningens önskemål var det endast 2 257 ansökningar, motsva- rande , som bestreds. upp- skattade att de i 11 av dessa fall fanns skäl att anta att ansökan grundade sig på en bluffaktura. Det ska dock framhållas att bevak- ningen gjordes och att det oftast inte framgår av ett bestridande på vilken grund det görs. Antalet ansökningar som grundar sig på fakturabedrägeri kan följaktligen vara större än vad som framgår av undersökning. Som ovan anförts har kreditupplysningsföretaget upp- gett att av de uppgifter om ansökningar om betalningsföreläggande som inkom härrörde från sådana företag som fanns listade på Svensk Handels varningslista. Under- sökningstiden är dock mycket kort och omfattar bara de företag som finns listade på varningslistan. Det går därför inte att dra några långtgående slutsatser av uppgifterna. Även om det inte med stöd av någon av dessa undersökningar går att säga säkert hur stor del av de ansökningar om betalnings- föreläggande som görs som ett led i fakturabedrägeri går det ändå att sluta sig till att det måste vara fråga om en mindre del av det totala antalet ansökningar. Kreditupplysning och summarisk process som påtryckningsmedel … Enligt uppgift från rättelseenhet inkom totalt 10 098 rättelseärenden . Av dessa avsåg 1 659 betalningsföreläggande- och handräckningsdatabasen, dvs. Det finns inga säkra uppgifter om vem som i dessa fall sökt rättelse men det står klart att det i åtminstone vart fjärde fall var samma person som ansökt om betalningsföreläggande (eller dennes ombud) som därefter ansökt om rättelse av de uppgifter som ansökan gett upphov till. Andelen självrättelser kan dock vara större än så, enligt . Av de totalt 9 789 rättelseärenden som avgjordes 2013 gjordes en rättelse i 6 909 fall. Begäran om rättelse avslogs i 2 704 fall. Enligt uppgift från är den genom- snittliga handläggningstiden för ett rättelseärende omkring . Sådana rättelser där svaranden har gjort gällande att ansökan har gjorts som ett led i fakturabedrägeri och han eller hon kan visa att kravet hade bestritts redan innan ansökan gjordes, alternativt att sökanden är ett av de företag som finns med på Svensk Handels varningslista, är handläggningstiden betydligt kortare än så. kan dock inte i något fall göra en rättelse förrän målet är avslutat, vilket inte kan ske förrän den lagstadgade tiden som sökanden har på sig att ta ställning till om denne vill att ansökan ska överlämnas till tingsrätt har löpt ut. Handläggningstiden för rättelseärendena kan därför aldrig bli kortare än omkring . Kreditupplysning och summarisk process som påtryckningsmedel … 9.5Överväganden rörande den summariska processen och kreditupplysning som påtryckningsmedel för oriktiga krav 9.5.1Informationsinsatser bör vidtas för att minska den obefogade rädslan för betalningsanmärkningar Utredningens bedömning: Krav som grundas på fakturabedrägeri leder sällan till ansökan om betalningsföreläggande. För fysiska personer leder inte heller en ansökan i sig till betalningsanmärk- ning. Rädslan för betalningsanmärkningar är obe- fogad. I första hand bör därför vidtas åtgärder för att minska rädslan för betalningsanmärkningar. Skälen för utredningens bedömning Av den kartläggning som utredningen har låtit göra, tillsammans med de uppgifter som utredningen har inhämtat från Kronofogde- myndigheten och kreditupplysningsföretaget , kan den slut- satsen dras att det endast i ett fåtal fall görs någon ansökan om betalningsföreläggande mot dem som bestrider bluffakturor eller andra betalningskrav som framställs vid fakturabedrägeri. Inte ens i de fall en ansökan om betalningsföreläggande görs finns i regel någon anledning till oro, förutsatt att den som drabbas har bestritt och fortsätter att bestrida kravet. För att en fysisk person ska få en betalningsanmärkning på grund av ett betalningskrav i ett enskilt mål krävs att han eller hon har förlorat vid en rättslig prövning av kravet och även därefter vägrat att betala. Juridiska personer löper en större risk att få en betalningsanmärkning, men endast i de fall den som har framställt kravet inte finns registrerad på intresse- organisationen varningslista. Ändå är det i många fall just rädsla för att drabbas av betalningsanmärkning som leder till betalning. För privatpersoner är denna rädsla till och med det främsta skälet till att man betalar. Att den upplevda risken för att få en betalningsanmärkning är så mycket större än den verkliga risken beror sannolikt på att många inte vet vad som krävs för att de ska drabbas av en betalningsanmärkning. Troligtvis har bristen på kun- skap i detta avseende betydelse för hur de drabbade agerar även vid Kreditupplysning och summarisk process som påtryckningsmedel … Det framstår därför som angeläget att åtgär- der vidtas för att öka kunskapsnivån på området. Såväl förebygg- ande informationsinsatser riktade till dem som riskerar att drabbas som efterföljande information och stöd till dem som har råkat ut för fakturabedrägeri bör vidtas i detta syfte. Vi återkommer till det i avsnitt 11. Trots att risken för att en obefogad ansökan ska leda fram till en betalningsanmärkning är liten även för juridiska personer finns det anledning att dessutom överväga åtgärder för att minska denna risk. Ur det perspektivet kan ifrågasättas den nuvarande ordningen att kreditupplysningar avseende näringsidkare får innehålla infor- mation om att en ansökan om betalningsföreläggande har gjorts, trots att ansökan kan vara grundlös. Vidare bör övervägas om det finns andra åtgärder som ytterligare skulle kunna minska risken för obefogade ansökningar. Åtgärder för att åstadkomma ett snabbare rättelseförfarande bör också övervägas. 9.5.2Kreditupplysning rörande företag bör få innehålla uppgift om att ansökan om betalningsföreläggande gjorts Utredningens bedömning: Möjligheten att i kreditupplysning ta med en uppgift om att en ansökan om betalningsföreläggande har gjorts mot en näringsidkare fyller en viktig funktion vid kreditgivning. Ett förbud mot att ta med uppgiften skulle endast i begränsad omfattning kunna motverka att oriktiga krav betala- des av rädsla för betalningsanmärkningar. Något sådant förbud bör därför inte införas. Skälen för utredningens bedömning Resultaten från kartläggningen visar att de företag som drabbas av fakturabedrägeri inte löper någon större risk att drabbas av betal- ningsanmärkningar om de bestrider kraven. I de fåtal fall de som står bakom kraven ansöker om betalningsföreläggande kan det emellertid få allvarliga konsekvenser, i vart fall för de mindre före- tagen. De mindre företagen har i regel lägre kreditvärdighet och en Kreditupplysning och summarisk process som påtryckningsmedel … uppgift om att en ansökan har gjorts får därmed större betydelse, även om det vid kreditbedömningen också beaktas andra uppgifter om företaget. Det finns också vissa kreditgivningssituationer då en enda betalningsanmärkning i form av en ansökan om betalnings- föreläggande kan medföra att ett företag nekas kredit för ett inköp eller nekas att hyra t.ex. arbetsmaskiner eller fordon eller går miste om en affär. Genom att införa ett förbud mot att i kreditupplys- ning avseende företag ta med uppgifter om att ansökan om betal- ningsföreläggande gjorts skulle dessa företag kunna bestrida kraven utan att riskera att deras kreditvärdighet försämrades till följd av en ansökan om betalningsföreläggande. En sådan ändring skulle troligtvis leda till att fler näringsidkare skulle våga bestrida obefogade krav, förutsatt att information om lagändringen och dess betydelse nådde ut till berörda. Information om att det inte finns någon risk alls att drabbas av betalnings- anmärkningar endast på grund av en ansökan skulle troligtvis också få större effekt än att informera om det nuvarande förhållandet, dvs. att risken för att ansökan görs är väldigt låg. En ändring av reglerna skulle troligtvis inte heller leda till någon försämrad betal- ningsmoral hos de flesta likvida företag. Att vara i dröjsmål med sina betalningar medför kostnader och är därför inte någon särskilt god affärsidé, oavsett om det leder till en betalningsanmärkning eller inte. Risken att drabbas av kostnader för betalningspåminnel- ser, inkassokostnader och kostnader för ansökan om betalnings- föreläggande torde i regel utgöra tillräckligt skäl för att betala i vart fall mindre skulder . Dessutom tillkommer dröjsmålsränta. I och med att dröjsmålsräntesatsen som utgångspunkt kan regleras på avtalsrättslig väg har kreditmarknaden goda förutsättningar att göra det än mer olönsamt för företagen att systematiskt avvakta med betalningar till dess att ansökan om betalningsföreläggande har gjorts. Möjligheterna att upptäcka om ett företag har likviditetsproblem skulle dock försämras om reglerna ändrades. Majoriteten av de ansökningar om betalningsföreläggande som görs motsvarar en verklig skuld. Det är endast en mindre andel av ansökningarna som bestrids och inte ens i alla dessa fall behöver bestridandet bero på att svaranden har en saklig invändning mot kraven. Det förekom- mer att gäldenärer bestrider för att undvika ett utslag som de betalar skulden. Det är också omkring hälften av ansök- Kreditupplysning och summarisk process som påtryckningsmedel … ningarna som leder till utslag utan att svaranden därefter ansöker om återvinning. Det ska dock sägas att det också kan förekomma att svaranden väljer att betala utan att bestrida, trots att denne anser att det inte föreligger någon skuld. Generellt sett måste emellertid en uppgift om att en ansökan om betalningsföreläggande har gjorts betraktas som en viktig indikation på att den omfrågade inte har betalat sina skulder, särskilt när det förekommer flera ansökningar mot samma svarande.