sou · H2B388 · 2015-01-01 00:00:00 — För att ett konstruktivt partnerskap ska kunna skapas måste också alla parter vara villiga att kompromissa med sina krav. En optimal innovation med parter från flera länder skulle be- höva en ökad öppenhet mellan parterna, delade teknologier och även att de olika parterna gör val, och inte minst bortval av kom- petensområden. Så sker inom icke-militära leverantörskedjor och samarbeten. Än så länge får vi vara nöjda med mindre framsteg mot större öppenhet inom försvarssamarbete, men alltjämt hämmas den försvarsteknologiska innovation kraftigt av politiska låsningar, men också av (den legitima) trögrörligheten hos militära teknologier. Om länder kan göra gemensamma satsningar och val inom för- svarsforskningen där medel samordnas och delas mer öppet så skapas större förutsättningar för samarbeten inom senare utveck- lingsfaser av försvarsmateriel – samt även för gemensam upphand- ling och militärt samarbete. Framtida möjligheter för svensk försvarsindustri Den svenska försvarsexporten har, trots en tredubbling – 2011, ett orosmoln framöver. Många av de produkter som exporteras är i många fall produkter, eller baserade på produkter, som beställdes i . har mycket få nya större system beställts i , och försvarsforsk- ningen har mer än halverats . Det råder därmed inom Försvarsindustri i , och globalt flera teknologi- och produktområden en oklarhet vilka produkter som kommer att finnas att exportera om säg 10–. För strids- flygplan (i synnerhet) och ubåtar ser det dock ljusare ut. Försvars- företagen behöver kunna exportera för att bibehålla sin utveck- lingskompetens och för att vara attraktiva samarbetspartners. För att på lång sikt ska vara attraktivt som partner i större materielsamarbeten bör det finnas en kvalificerad utveck- lingskompetens i landet. Denna kompetens består av den samman- tagna styrkan och kapaciteten hos företag, statliga aktörer, forsk- ningsinstitut och berörda delar av akademin. bör som beställare av materiel- och teknologiutveckling kravställa så att forskning och utveckling inte ensidigt hamnar på företagen. Därmed vidmakthålls en sammantagen och stark innovations- kompetens från låga till höga TRL-nivåer, samt att staten har en förmåga att värdera teknologiers och systems styrkor och lämplig- het för den militära förmåga som ska uppnås. Det finns goda förutsättningar för utveckling av nya materiel- system i som tillför militär nytta för de förmågor som den svenska Försvarsmakten behöver. behöver dock i hög ut- sträckning samarbeta med andra för att detta ska kunna vara möjligt. (2008), between Companies, doktorsavhandling, i . & , M. (2006), Försvarsindustri i – Konsekvenser av internationaliserat ägande. & , M. (2009), Industriella effekter av direkt militär offset vid försvarsmaterielexport., , FOI. & , M. (2010), Internationaliserad materielförsörjning – förutsättningar för försvarsmaterielsamarbeten mellan företag, , . Caldwell, N. & , M. (2011), Procuring Complex Performance – Studies of innovation in , Routledge Studies, . (1983), NATO Arms cooperation, Unwin, . Försvarsindustri i , och globalt & , T. (2007), Handbook of Defense Economics Volume 2, , . & Hamiot, J. (2004), Histoire de la coopération européenne dans larmement, Histoire, Editions, . (2003), The Development of – Challenges to operations management in an extraprise, , Vol. 18, pp. 912–932. (2011), Integration – discourse and action in the organizational field of the defence market, doktorsavhandling, i . (2000), From cooperation to integration: defence and aerospace industries in Europe, Chaillot Papers 44, , Western European Union, . (2007), Synergirealisering: realisering av produkt- synergier efter företagssammanslagningar, doktorsavhandling, i . 7 Analys av förmågealternativ Kommittén ska utreda, analysera och bedöma helheten av och behoven inom luftförsvaret tiden . Kommittén ska bland annat bedöma framtida operativa behov och förmågekrav samt föreslå mål för luftförsvaret bortom 2040. Som redovisats i metod- avsnittet (kap 1.5) går det knappast att med rimlig säkerhet fastslå hur och dess omgivning kommer att se ut i ett sådant långt tidsperspektiv. Det är därför viktigt att spänna upp ett utfallsrum, som på ett rimligt vis täcker in olika tänkbara omvärldsutvecklingar och scenarier. Ett scenario beskriver ett (väl valt) exempel på en konflikt i en av fyra skilda insatsmiljöer. De geografiskt specifika benämningarna på insatsmiljöerna och innebär inte att förmågekraven som ställs i dessa insatsmiljöer inte kan återfinnas på andra håll i vår omvärld. Arbetet med förmågekrav utgår från dessa scenarier och redovisas i form av anpassade förmågealternativ. Förmågealternativen är intressanta kombi- nationer av luftstridskrafternas funktioner som utgör alternativa sätt att lösa uppgifter i framtida luftoperationer. Dessa används sedan som utgångspunkt för det följande strukturarbetet. Omvärldsutveckling med insatsmiljöer och tillhörande scenarior beskrevs i kommitténs delbetänkande1. Motsvarande underlag åter- finns i bilaga 2. 1 - Omvärldsbeskrivningar. Utgångspunkt för urvalet av scenarierna har varit att de ska representera ett brett spektrum av uppgifter för luftstridskrafterna och att uppgifterna ska vara både utmanande och olika till sin karaktär. Vi vill kunna spänna upp utfallsrummet. kan de inte vara för många för att kunna överblickas och medge en fördjupad analys. Vi har valt huvudparametrarna konfliktnivå (fred, kris och krig) respektive grad av internationell försvarssamverkan (enskilt, med en liten stat, med en stormakt, med flera stater). Anledningen är att dessa parametrar bedöms ha stor påverkan på luftstridskrafternas och luftförsvarets utformning. Härutöver kan varje scenario varieras i ett antal avseenden. Teknik- nivå, militärgeografi och konfliktens tidsutdräkt är några para- metrar som kan användas för att belysa viktiga frågeställningar för framtida luftstridskrafter. Vårt förmågebaserade arbetssätt innebär att utifrån ett utspänt scenariorum (våra nio scenarier), ta fram de (viktigaste) förmåge- krav som vi ser kan ställas på framtida luftstridskrafter i de nio scenarierna/insatsmiljöerna. Man bör se scenarierna som kommit- téns verktyg för att studera framtida krav på luftstridskrafter. Ett förmågekrav kan återkomma i flera scenarier och kan inte beskriva allt, utan antalet måste begränsas till ett hanterligt antal. Dessa krav sammanställs i ett s.k. spel- och analysdokument2 för varje insatsmiljö. De därav följande kraven på luftstridskrafternas funk- tioner (flyg, bas, stril, samband, luftvärn) samt gränsytor mot övriga Försvarsmakten och det civila samhället, sammanställs i en luftstridskraftsmatris3. Med hjälp av dessa underlag tas sedan olika förmågealternativ fram. I detta kapitel prövas de olika förmågealternativen skapade utgående från de operativa behov som identifierats i scenarierna. Förmågealternativen är intressanta kombinationer av luftstrids- krafternas funktioner som kan tänkas utgöra alternativa sätt att lösa uppgifter i framtida luftoperationer. Det är inte meningsfullt att bara studera det bästa förmågealternativet, med de bästa alternativen för varje funktion. Det skulle inte ge tillräcklig information vid analysen av olika studerade förmågealternativ. Förmågealternativen är inte ekonomiskt beräknade, men de bedöms inte vara orimliga alternativ för framtida luftstridskrafter för ett land som . Alternativen är rimligt kostnadsensade inom varje scenario, mellan olika scenarier kan kostnadsnivån skilja sig. Till exempel kan man förutsätta att ett alternativ för uppgifter inom Väpnat Angrepp kostar mer än ett alternativ för uppgifter inom Territoriell Integritet. Förmågealternativen är delvis abstrakta (på grund av studietidpunkten), men möjliga att översiktligt värdera, mot förmågekraven i respektive scenario. En första värdering sker för att inte behöva ta med oss alla alternativ i det fortsatta arbetet, som vi bygger upp kunskap om de olika insatsmiljöerna avseende operativa behov och förmågekrav. 2Redovisas ej i betänkandet 3Redovisas ej i betänkandet 7.3.2Luftstridskrafternas funktioner – intressanta alternativ Nedan redovisas alternativ som kan uppfylla de funktionella krav som kommittén bedömer kan ställas i de olika insatsmiljöerna och scenarierna. Även dessa alternativ avser spänna upp ett utfallsrum med alternativa lösningar på de funktionella kraven. I de flesta fall innebär det första alternativet (1) ett mer förmågemässigt kapabelt (och dyrare) alternativ än de följande (2 och 3), men de kan även innebära principiellt olika sätt att uppfylla ett funktionellt krav, i fallet basalternativen 1 och 2. 1.Mycket kvalificerat bemannat stridsflygsystem, alternativt till- sammans med en obemannad version, med mycket god förmåga i alla avseenden, bortom 2040. Systemet har en mycket god förmåga bortom 2040 i alla avseenden jämfört med omvärlden, som antas göra fortlöpande förmågelyft inom stridsflyg- systemen. Stormakternas stridsflygsystem antas dock fort- farande ligga före teknikmässigt på en del områden. 2.Kvalificerat bemannat stridsflygsystem, alternativt tillsammans med en obemannad version, med god förmåga bortom 2040. Systemet har en god förmåga bortom 2040, jämfört med omvärlden, som antas göra fortlöpande förmågelyft inom strids- flygsystemen. 3.En uppdatering av befintligt bemannat stridsflygsystem, med begränsad förmåga bortom 2040. Det stridsflygsystem som, enligt direktivet, utgör ett ingångsvärde för kommittén är JAS39 E. I detta alternativ vidareutvecklas efter hand det 2040 befint- liga stridsflygsystemet JAS39 E, men inga förmågelyft, liknande övergången från JAS39 C/D till JAS39 E, genomförs. Det innebär att förmågan bortom 2040 jämfört med omvärlden, som antas göra fortlöpande förmågelyft inom stridsflyg- systemen, efterhand minskar. Både stridsflygssystemen alternativ 1 och 2, skulle kunna utvecklas i två versioner, utifrån samma grundkonstruktion. En version som är bemannad och en version som är obemannad, men som kan styras från luften eller från marken. Kommittén bedömer att det möjligen skulle kunna vara ett sätt att operera två stridsflygs- system, varav ett obemannat, . Annars bedömer kom- mittén det av ekonomiska skäl vara orealistiskt att skulle ha möjlighet att operera med flera stridsflygssystem parallellt, till exempel ett bemannat stridsflygplan och ett annat, obemannat, stridsflygplan för till exempel attack och spaningsrollen.4 RPAS för spaning och övervakning (ISR), som är ett intressant alternativ, är inget stridsflygsystem i detta sammanhang, enligt kommitténs mening. Omfattning vapensystem – stridsflyg 1.Stor, med hänsyn till antal vapen per flygplan och deras förmåga 2.Begränsad, med hänsyn till antal vapen per flygplan och deras förmåga. Antalet och förmågan hos de burna vapensystemen är av avgörande betydelse för att kunna verka med uthållig effekt i krig och utgör dessutom en påtaglig kostnad i ett stridsflygsystem. Alternativen har olika filosofier. Alternativ 1 (Fortifiering) bygger på färre, men mer skyddade flygbaser, genom fortifikation och skydd mot mark-, och vid prioritering, lufthotet. Eftersom flygbaserna är relativt få finns goda möjligheter till banreparation och minröjning av dessa. 4 I kapitel 3 Förmågeutveckling, beskrivs en pågående utveckling i , där obemannade stridsflygplan bedöms kunna ersätta bemannade stridsflygplan i en ökande omfattning, i alla roller. Kommittén bedömer dock att det, även i , kommer att finnas en icke obetydlig andel bemannade flygplan vid sidan av de obemannade, under överskådlig framtid. Kommittén bedömer det vidare som osannolikt att ett stridsflygsystem, som kan komma att ersätta nu planerade JAS39E bortom 2040, kommer att vara ett system som uteslutande består av obemannade stridsflygplan, i alla roller. Det vore sannolikt ett för stort teknik- språng att ta. För svenskt vidkommande ligger troligtvis en sådan utveckling ännu längre fram i tiden än vad den gör för . Alternativ 2 (Spridning) bygger på att spridning till relativt många baseringsplatser innebär ett skydd i sig och att osäkerheten om utfallet av en förbekämpning ökar. Det innebär dock inte en lika omfattande spridning som Bas90/Basbat85-systemet medgav för 16 flygdivisioner . Alternativ 3 (Grundalternativ) är ett begränsat bassystem till omfattning och skydd. Uthålligheten (överlevnad) är begränsad vid en förbekämpning från luften eller från marken. I alla alternativ är förvarning viktigt för att öka överlevnaden vid förbekämpning. Spridning inom basområdet finns i alla alternativen. Enstaka huvudbaser5, samt ett fåtal militära sido- baser6, för regional spridning och insatsmöjlighet. Spridning inom bas för att minska sårbarheten. Fortifikatoriskt skydd/skyl av uppställningsplatser. God förmåga till banreparation och minröjning. God egen förmåga mot markhot. Begränsad egen förmåga mot lufthot, god förmåga vid prioritering av tillräckliga resurser i Försvarsmakten. Ett väl utbyggt bassystem med ett flertal militära sidobaser, för regional spridning och insats- möjlighet. Spridning inom bas för att minska sårbarheten. Även civila flygplatser7 kan användas vid behov. God förmåga till klargöring. God förmåga till banreparation och ammunitions- röjning, i prioriterade områden. Begränsat egenskydd mot mark- och lufthot. Förmåga mot mark- och lufthot, vid ett antal av de möjliga baseringsplatserna, vid prioritering av tillräckliga resurser i Försvarsmakten. Någon huvudbas och ett fåtal militära sido- baser, för regional spridning och insatsmöjlighet. Spridning inom bas för att minska sårbarheten. Viss förmåga till ban- reparation och ammunitionsröjning. Begränsat egenskydd mot mark- och lufthot. Förmåga mot luft- och markhot, vid priori- tering av tillräckliga resurser i Försvarsmakten. 5Med huvudbas avses i betänkandet en flygflottilj med utvecklad infrastruktur och utgångsgrupperade basförband 6Med en militär sidobas avses i betänkandet en flygbas som tillhör Försvarsmakten och som har viss infrastruktur. Basförband måste tillföras basen vid användande. 7Med civil flygplats avses i betänkandet någon av de flygplatser som används av civil flygtrafik, Basförband måste tillföras flygplatsen vid användande. SOU 2014:88 Analys av förmågealternativ Alternativa sensorsystem mot luftmål Här beskrivs sensorkomponenten i ett strilsystem. Lednings- komponenten beskrivs under Ledning. Samtliga alternativ förutsätts vara fullt integrerade, där ingående komponenter i luftstridskrafterna kan utbyta information i nära realtid. Det innebär att stridsflyget kan använda information från sensorsystemet och vice versa. Alternativ 1 (Mix fast och rörligt+flygburen) har fasta system, inklusive eleverade fasta sensorer, som är kostnadseffektiva (men sårbara) i fred och kris. Härutöver även rörliga system på marken. Alternativet har även flygande sensorsystem, för att öka räckvidden och förbättra möjligheten till tidig förvarning. De rörliga systemen ökar flexibiliteten och överlevnaden hos strilsystemet. Alternativ 2 (Mix fast och rörligt+eleverade) är lika alternativ 1, men de eleverade systemen är fasta (aerostat). Alternativ 3 (Endast fasta + eleverade) har bara fasta system, varav ett fåtal är upphöjda. Det innebär en begränsad uthållighet (överlevnad) vid en förbekämpning från luften eller marken. 1.Mix fast och rörligt+flygburen. Sensorsystem med ett antal fasta (inklusive eleverade) och rörliga system (hög- och låghöjd- stäckning) samt ett antal flygburna sensorsystem 2.Mix fast och rörligt+eleverade. Sensorsystem med ett antal fasta och rörliga system (hög- och låghöjdstäckning), samt ett fåtal fasta eleverade system (aerostat). 3.Endast fasta + eleverade. Sensorsystem med ett antal fasta system (hög- och låghöjdstäckning) och ett fåtal eleverade, fasta, system av typen aerostat. Här beskrivs ledningskomponenten i ett strilsystem. Sensor- komponenten beskrivs under Sensor. Alternativt 3 (fasta) bygger i princip på en prolongering av nuvarande system, med en god uthållighet och överlevnad mot konventionella hot. Alternativet 2 (mix fasta och rörliga) innebär att de fasta, forti- fierade, ledningsplatserna kompletteras med rörliga ledningsplatser. Det ökar flexibiliteten och uthålligheten i ledningssystemet. Alternativet 1 (mix fasta och rörliga+ flygburen) har dessutom förmåga till flygburen bemannad ledningsförmåga. Det innebär att det finns flygburna sensorsystem (sensoralternativ 1) 1.En mix av enstaka fasta, fortifierade, ledningsplatser och ett fåtal rörliga ledningsplatser, inklusive flygburen bemannad ledning. 2.En mix av enstaka fasta, fortifierade, ledningsplatser och ett fåtal rörliga ledningsplatser 3.Enstaka fasta, fortifierade, ledningsplatser Samtliga alternativ är fullt integrerade med flygstridskrafterna. Det innebär att flygstridskrafterna kan använda information från luftvärnssystemet och vice versa. Luftvärn är ett system av system där olika delar komplatterar varandra. Det gäller såväl sensorsystem som verkanssystemens egenskaper. Luftvärnssystem grupperas beroende på uppgiften och kan skydda objekt, områden och terrängavsnitt. För samtliga alternativ gäller att de kan kompletteras med ett system för att upptäcka och bekämpa små mål, som raketer, artilleri och granatkastare. Markeras med + vid aktuellt alternativ. 1.Långräckviddigt8 luftvärn med god höjdtäckning och viss förmåga mot ballistiska robotar samt medelräckviddigt9 luftvärn med begränsad höjdtäckning, för skydd av objekt eller områden/terrängavsnitt. Korträckviddigt10 luftvärn mot mål på låg höjd. 2.Medelräckviddigt luftvärn med god höjdtäckning, för skydd av objekt eller områden/terrängavsnitt och viss förmåga mot bal- listiska robotar. Korträckviddigt luftvärn mot mål på låg höjd. 3.Medelräckviddigt luftvärn med begränsad höjdtäckning, för skydd av objekt eller områden/terrängavsnitt. Korträckviddigt luftvärn mot mål på låg höjd 3.Luftvärnssystem för att upptäcka och bekämpa små mål, som raketer, artilleri och granatkastare.11 Omfattning vapensystem – luftvärn 1.Stor, med hänsyn till antal vapen per eldenhet och deras förmåga 2.Begränsad, med hänsyn till antal vapen per eldenhet och deras förmåga. Antalet och förmågan hos vapensystemen är av avgörande betydelse för att kunna verka med uthållighet i krig och utgör dessutom en påtaglig kostnad i ett luftvärnssystem. 8Benämningar som lång-, medel- och korträckviddigt luftvärn är inte entydiga, men trots allt vedertagna. Bland annat kan både sensorers och vapensystems räckvidder förändras över tiden med teknikutvecklingen och de måste dessutom fungera ihop i ett system. Vidare behöver inte det som anses medelräckviddigt för ett land vara det för ett annat land. Begreppen får således användas med försiktighet. Med långräckviddigt luftvärn avses i betänkandet luftvärn med en räckvidd större än ca. 9Med medelräckviddigt luftvärn avses luftvärn med en räckvidd mellan korträckviddigt och långräckviddigt luftvärn. 10Med korträckviddigt luftvärn avses luftvärn med en räckvidd mindre än ca. 11Brukar internationellt kallas (Rockets, Artillery and Mortars) 7.3.3Östersjön 1A – enskilt under kris Utgångspunkten för scenariot är att agerar enskilt och ska hantera incidenter (primärt kränkningar av svenskt territorium) och hot om begränsade angrepp från en stat. Incidenterna och hoten syftar till att skapa en långvarig krissituation, där svenska försvarsansträngningar utmattas och motståndaren får möjlighet att tillskansa sig fördelar. Det senare i form av svenska eftergifter inom territoriell suveränitet eller andra nationella intressen (ekonomi, mellanstatliga tvister etc.). Hotet om våldsanvändning är påtagligt, men avgränsat när det gäller styrkeinsats och rum. Motståndarens förband utgörs till huvuddelen av den näst senaste generationen vapensystem, men med inslag av den senaste generationens vapensystem. De senare inkluderar vapenplattformar som stridsflyg (bomb, attack, jakt), stridsfartyg, luftvärnssystem, verkansdelar som jakt-, luftvärns-, mark- och sjömålsrobot (kryssning, ballistisk) och system för verkan på informationsarenan samt sensorer på marken, till sjöss, i luften och i rymden. Motståndaren kan kraftsamla (dygn), för att sedan med lägre intensitet (veckor) genomföra stridsoperationer. Motståndaren är begränsad avseende numerär och uppträder i små taktiska enheter (enskilt flygplan, rote, fyrgrupp). Tidsutdräkten för detta fall är veckor, med variationer avseende aktiviteter och intensitet inom olika arenor. agerar enskilt, incidenterna kommer inledningsvis med kort förvarning och påverkan på det svenska luftförsvarets förmåga är motståndarens prioriterade mål. Viktigare krav på förmåga hos luftstridskrafterna Förmåga till strategisk underrättelseinhämtning (bidra till). Förmåga till taktisk ledning och stridsledning. Förmåga till tidig förvarning (i betydelsen för att kunna gå upp och möta kränkande flygfarkoster/fartyg). Förmåga att kunna identifiera och avvisa kränkande flygplan. Förmåga till rörlighet för att kunna möta kränkningar från olika riktningar och flytta fokus mellan olika geografiska områden. Robusthet och redundans i luftförsvaret för att kunna hantera icke-antagonistiska störningar och antagonistiska hot, t.ex. sabotage. Förmåga att skydda Försvarsmaktens och samhällets verksamhet. Förmåga till logistikförsörjning av luftstridskrafterna. A(1A)Tyngdpunkt stridsflyg – territoriell integritet (TI) Ett alternativ för att lösa uppgiften territoriell integritet med ett kvalificerat, bemannat stridsflygsystem, med god förmåga jämfört med motståndarens stridsflygsystem. Egna kvalificerade, bemannade, stridsflygsystem kan antas finnas i ett relativt litet antal. Vapensystem (begränsad omfattning) för att verka inom ramen för TI. Stridsflygsystemets förmåga kan delvis kompensera för ett mindre utbyggt sensorsystem som består av fasta sensorer, inklusive enleverade fasta sensorer. Någon huvudbas, med begränsat egenskydd mot mark och lufthot. Ett fåtal militära sidobaser på operativt relevanta platser, med vid behov tillförda basförband. Enstaka fasta, fortifierade, ledningsplatser. Ett begränsat luftvärn för skydd av prioriterade områden/terräng- avsnitt och objekt samt andra av Försvarsmaktens och samhällets viktiga funktioner. Vapensystem (begränsad omfattning) för att verka inom ramen för TI. Alternativet lämnar bidrag till Försvarsmaktens strategiska lägesbild, som även inbegriper rymdbaserade system (ingår ej i luftstridskrafterna) och har tillgång till Försvarsmaktens lägesbild, inkl. mark, sjö, luft och rymdläge. Alternativet ställer krav på skydd mot markhotet vid flygbaser från övriga Försvarsmakten. Krav på logistikstöd från Försvarsmakten. Luftstridskrafternas funktion och uthållighet påverkas av samhällets robusthet och skydd av samhällsviktiga funktioner. +Hög teknisk nivå på flygsystemet underlättar taktikanpassning mot en avancerad motståndare +En omvärldsuppfattning med möjlighet till förvarning genom eleverade sensorer (under TI-förhållanden). +God förmåga till avvisning –Relativt få flygplan på grund av förmodad kostnad –Begränsad uthållighet, på grund av relativt få flygplan som kan avvisa i luften –Begränsade möjligheter att skydda objekt och områden/terräng- avsnitt mot lufthot, över ytan B(1A) Tyngdpunkt sensorsyste– TI Ett alternativ för att lösa uppgiften territoriell integritet med en uppdatering av befintligt bemannat flygsystem, med begränsad förmåga bortom 2040. Vapensystem (begränsad omfattning) för att verka inom ramen för TI. Ett enklare system kan innebära ett begränsat antal flygplan, med möjligheter att istället satsa på sensorsystem. Ett kvalificerat, flexibelt, sensorsystem, inklusive flygande sensorer, bidrar till en god omvärldsuppfattning, som underlättar insatsbeslut. Någon huvudbas, med begränsat egenskydd mot mark och lufthot. Ett fåtal militära sidobaser på operativt relevanta platser, med vid behov tillförda basförband. Enstaka fasta, fortifierade, ledningsplatser.