sou · H3B363 · 2015-06-17 00:00:00 — Det innebär att svensk domstol har behörighet för brott enligt någon av straffbestämmelserna i lagen som begåtts av svensk medborgare eller utlänning som befinner sig i , oavsett lagen på gärningsorten. Detta gäller även om brottet enligt 5 § ska bestraffas enligt eller terroristbrottslagen. 12.2Förslaget till lag om ändring i lagen (2010:299) om straff för offentlig uppmaning, rekrytering och utbildning avseende terroristbrott och annan särskilt allvarlig brottslighet Denna lag innehåller bestämmelser för genomförande av konvention om förebyggande av terrorism, av Europeiska unionens rambeslut om ändring av rambeslut /475/RIF om bekämpande av terrorism (2008/919/RIF) och av säkerhetsråds resolution (2014). Paragrafen anger syftet med lagen. Genom ändringen anges att lagen även innehåller bestämmelser för att genomföra säkerhetsråds resolution (2014). Den som mottar sådana instruktioner som avses i 5 § i avsikt att använda dessa för särskilt allvarlig brottslighet, döms till fängelse i högst , om instruktionerna har meddelats på ett sätt som varit särskilt ägnat att främja sådan brottslighet. Paragrafen är ny och behandlas i avsnitt 7.2.1. I bestämmelsen kriminaliseras mottagande av utbildning för särskilt allvarlig brottslighet. Vad som avses med särskilt allvarlig brottslighet anges i 2 §. Bestämmelsen omfattar fall där någon mottar instruktioner om tillverkning eller användning av sådana sprängämnen, vapen eller skadliga eller farliga ämnen som är särskilt ägnade att användas för särskilt allvarlig brottslighet, eller om andra metoder eller tekniker som är särskilt ägnade att användas för sådan brottslighet. Med instruktioner avses detsamma som i 5 §. Med instruktioner om tillverkning eller användning av sprängämnen, vapen eller farliga eller skadliga ämnen menas instruktioner om vissa kvalificerade typer av hjälpmedel som är avsedda att, eller som kan, orsaka död eller allvarlig skada på liv eller egendom. Med sprängämnen avses explosiva varor, t.ex. brandbomber, granater och minor, medan vapen innefattar bl.a. skjutvapen och biologiska och kemiska vapen. Till farliga eller skadliga ämnen räknas bl.a. gift, giftgas, smittämnen som kan vara farliga för liv eller hälsa och radioaktiva ämnen. Med instruktioner om andra metoder och tekniker menas instruktioner om t.ex. metoder för hur man ska kunna passera en säkerhetskontroll på en flygplats med vapen eller tekniker för att sprida smitta på visst sätt. De vapen, metoder eller annat som instruktionerna avser ska vara särskilt ägnade att användas för särskilt allvarlig brottslighet. För straffansvar krävs att den som mottar instruktionerna i något avseende agerar aktivt, t.ex. genom att delta i träning eller annan form av undervisning. passivitet hos mottagaren bestraffas inte. Vidare krävs att en annan person ska ha meddelat den mottagande personen instruktionerna. Därmed uppställs ett krav på att den som meddelar och den som mottar instruktionerna har någon form av kontakt, t.ex. genom att träffas eller på något annat sätt kommunicera med varandra. Kommunikationen kan även ske över internet, t.ex. genom att den som meddelar instruktioner lägger upp en hemsida och till en utvald krets av personer distribuerar ett lösenord som ger tillgång till hemsidan. Självutbildning omfattas inte av straffansvaret. Detta innefattar t.ex. utbildning som sker genom inhämtande av allmänt tillgänglig information på internet. Även deltagande i olika typer av utbildningar inom t.ex. kemi, fysik eller liknande, utan att utbildaren är medveten om elevens avsikter, faller utanför straffansvaret. Ansvar förutsätter att mottagandet av instruktionerna har skett med avsikt att dessa ska användas för särskilt allvarlig brottslighet. Instruktionerna ska också ha meddelats på ett sätt som varit särskilt ägnat att främja sådan brottslighet. detsamma som i 23 kap. . Därmed ska instruktionerna lämnas under förhållanden som typiskt sett är sådana att den som lämnat dem kan anses ha haft vetskap om att de är avsedda att användas för särskilt allvarlig brottslighet. En sammantagen bedömning av alla omständigheter i det enskilda fallet ska göras. Som exempel kan nämnas att instruktionerna meddelas inom ramen för träning och utbildning i t.ex. vapenanvändning och stridsmetoder som bedrivs i ett läger utomlands. Vidare kan instruktioner anses vara meddelade på ett sätt som är särskilt ägnat att främja särskilt allvarlig brottslighet om de meddelas genom t.ex. en kodad hemsida på internet eller av en person som själv deltagit i denna typ av utbildning eller annars har kopplingar till sådan verksamhet. Utanför straffansvaret faller därmed de situationer där instruktioner lämnats i ett legitimt syfte, t.ex. inom ramen för militärtjänst, vid utbildning inom en skytteklubb eller i samband med undervisning inför jägarexamen eller flygcertifikat, även om instruktionerna mottas med den föreskrivna avsikten. Straffet är fängelse i högst . Vid bedömningen av straffvärdet ska hänsyn tas till vilken typ av instruktioner som mottagits och instruktionernas betydelse för möjligheterna att genomföra särskilt allvarlig brottslighet. Starka skäl talar för att fängelse ska väljas som påföljd i normalfallet, se avsnitt 7.2.2. I 6 § finns en särskild strängare straffskala för brott som är att anse som grovt. Straffbestämmelsen är inte nationellt begränsad. Det innebär att brottet kan begås utanför . Den som, i avsikt att begå eller förbereda särskilt allvarlig brottslighet eller meddela eller motta instruktioner enligt 5 eller 5 a §, reser till ett annat land än det land där han eller hon är medborgare döms till fängelse i högst . Paragrafen är ny och behandlas i avsnitten 7.2.2 och 7.2.3. I bestämmelsen kriminaliseras resor som företas i avsikt att (1) begå eller förbereda särskilt allvarlig brottslighet eller (2) meddela eller motta instruktioner på ett sätt som avses i 5 eller 5 a §. Med resa avses en fysisk förflyttning, t.ex. med transportmedel eller till fots. Resan ska vara avsedd att sträcka sig över en eller flera Resan kan påbörjas i ett annat land än och ingen del av resan behöver ha ägt rum här. Frågan om domsrätt över en sådan resa regleras i 9 §. För straffansvar krävs att resans slutmål är ett land där personen inte är medborgare. Denna begränsning gäller även i de fall personen har fler än ett medborgarskap. Därmed omfattar straffansvaret inte t.ex. en resa som innebär att en person som vistats i återvänder till den stat där denne är medborgare. Brottet är fullbordat när resan pågår, dvs. när den har påbörjats. Den som reser behöver inte ha lämnat landet eller hemorten, förutsatt att övriga förutsättningar är uppfyllda. Som exempel kan nämnas en person som är på väg till en flygplats eller tågstation för att därifrån fortsätta sin resa till ett annat land. För straffansvar krävs att resan företas med en viss avsikt. I bestämmelsens första led krävs att avsikten med resan är att begå eller förbereda särskilt allvarlig brottslighet. Vad som avses med särskilt allvarlig brottslighet framgår av 2 §. Med rekvisitet förbereda avses detsamma som förberedelse till brott enligt 23 kap. 2 § första stycket . Vidare krävs att den gärning som resan begås i avsikt att förbereda är straffbar som förberedelse. En resa som företas i avsikt att förbereda särskilt allvarlig brottslighet som inte är straffbelagd på förberedelsestadiet är därmed inte straffbar. Enligt bestämmelsens andra led krävs att avsikten med resan är att meddela eller motta sådana instruktioner för särskilt allvarlig brottslighet som avses i 5 §. Avsikten med resan ska alltså vara att på plats delta i sådan utbildning som, om den skulle inträffa, är att bedöma som brott enligt 5 eller 5 a §, förutsatt att nödvändig avsikt föreligger. Som exempel kan nämnas en person som reser för att som lärare eller elev delta i sådan utbildning i ett läger där denna typ av utbildning regelmässigt äger rum. Straffet är fängelse i högst . Vid bedömningen av straffvärdet ska hänsyn tas till den risk som resan innebär för att särskilt allvarlig brottslighet ska komma till stånd. Vidare ska beaktas vilken typ av brottslighet som resan innebär en förhöjd risk för. Exempelvis torde allmänt en resa som sker i avsikt att begå eller förbereda konkret och nära förestående brottslighet, som kan innefatta fara för människors liv eller hälsa, vara att anse som allvarligare än en resa som sker i avsikt att på ett icke organiserat sätt förmedla utbildning. Starka skäl talar för att fängelse ska väljas som påföljd i normalfallet, se avsnitt 7.2.2. Straffbestämmelsen är inte nationellt begränsad. Det innebär att brottet kan begås utanför . Om brott som anges i 3, 4, 5 eller 5 a § är grovt, döms till fängelse i lägst och högst . Vid bedömande av om brottet är grovt ska särskilt beaktas om det avsett särskilt allvarlig brottslighet som innefattar fara för flera människoliv eller för egendom av särskild betydelse, om det ingått som ett led i en verksamhet som bedrivits i större omfattning eller om det annars varit av särskilt farlig art. Ändringen behandlas i avsnitt 7.2.1. Bestämmelsen innehåller en särskild, strängare straffskala för offentligt uppmaning, rekrytering och givande av utbildning som är att anse som grov. Genom ändringen läggs brottet mottagande av utbildning enligt 5 a § till de brott för vilka den strängare straffskalan kan gälla. I paragrafen anges vilka omständigheter som särskilt ska beaktas vid bedömande av om brottet är grovt. Samtliga relevanta omständigheter ska beaktas. Därutöver ska särskilt beaktas om den utbildning som mottas avsett särskilt allvarlig brottslighet som innefattar fara för flera människoliv eller för egendom av särskild betydelse. Som exempel kan nämnas mottagande av utbildning som avsett hantering av vapen eller sprängämnen som kan förorsaka särskilt allvarlig skada på människor eller på egendom av särskild betydelse, såsom egendom som kan anses ha ett större ekonomiskt värde eller annars ett stort värde för samhällsviktiga funktioner. Att brottet ingått som ett led i en verksamhet som bedrivits i större omfattning innebär att mottagande av utbildning som skett i organiserad form och t.ex. innefattat träning i läger som utgångspunkt är att betrakta som allvarligare än mottagande av enstaka instruktioner. Det ska också beaktas särskilt om brottet annars har varit av särskilt farlig art. Ju större betydelse gärningen haft för genomförande av särskilt allvarlig brottslighet, desto högre straffvärde kan den som regel anses ha. Till ansvar enligt denna lag döms det inte om det funnits endast obetydlig fara för att gärningen skulle leda till förövande av särskilt allvarlig brottslighet eller om gärningen med hänsyn till andra omständigheter är att anse som ringa. Bestämmelsen ändras endast redaktionellt. Om gärningen är belagd med samma eller strängare straff i eller i lagen (2003:148) om straff för terroristbrott ska det inte dömas till ansvar enligt denna lag. Bestämmelsen ändras endast redaktionellt. 12.3Förslaget till lag om ändring i En skriftlig handling får inte tas i beslag om 1.den kan antas innehålla uppgifter som en befattningshavare eller någon annan som avses i 36 kap. 5 § inte får höras som vittne om, och 2.handlingen innehas av honom eller henne eller av den som tystnadsplikten gäller till förmån för. Ett skriftligt meddelande mellan den misstänkte och en närstående som avses i 36 kap. 3 §, eller mellan sådana närstående inbördes, får tas i beslag hos den misstänkte eller en närstående endast vid en förundersökning om 1.ett brott för vilket det inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse , 2.sabotage eller grovt sabotage enligt 13 kap. 4 eller 5 § , 3.mordbrand, grov mordbrand, allmänfarlig ödeläggelse, kapning, sjö- eller luftfartssabotage eller flygplatssabotage enligt 13 kap. 1, 2, 3, 5 a eller 5 b § , om brottet innefattar sabotage enligt 4 § samma kapitel, 4.uppror, väpnat hot mot laglig ordning eller brott mot medborgerlig frihet enligt 18 kap. 1, 3 eller 5 § , 5.högförräderi, krigsanstiftan, spioneri, grovt spioneri, obehörig befattning med hemlig uppgift, grov obehörig befattning med hemlig uppgift eller olovlig underrättelseverksamhet mot , mot främmande makt eller mot person enligt 19 kap. 1, 2, 5, 6, 7, 8, 10, 10 a eller 10 b § , 6. företagsspioneri enligt 3 § lagen (1990:409) om skydd för företagshemligheter, om det finns anledning att anta att gärningen har begåtts på uppdrag av eller har understötts av en främmande makt eller av någon som har agerat för en främmande makts räkning, 7. terroristbrott enligt 2 § lagen (2003:148) om straff för terroristbrott, brott enligt 3 eller 3 a § lagen (2002:444) om straff för finansiering av särskilt allvarlig brottslighet i vissa fall eller brott enligt lagen (2010:299) om straff för offentlig uppmaning, rekrytering och utbildning avseende terroristbrott och annan särskilt allvarlig brottslighet, eller 8. försök, förberedelse eller stämpling till brott som avses i 2–7, om en sådan gärning är belagd med straff. Ett beslut enligt andra stycket 2–8 får meddelas endast av rätten eller åklagaren. Om åklagaren har beslutat om beslag enligt tredje stycket, ska han eller hon utan dröjsmål anmäla åtgärden hos rätten. I anmälan ska skälen för åtgärden anges. Rätten ska skyndsamt pröva ärendet. Om rätten finner att det inte finns skäl för åtgärden, ska den upphäva beslutet. Ändringen behandlas i kapitel 9. Paragrafen reglerar förutsättningarna för beslag av vissa skriftliga handlingar och meddelanden mellan den misstänkte och dennes närstående. I andra stycket sjunde punkten läggs brottet finansiering av resor enligt 3 a § lagen (2002:444) om straff för finansiering av särskilt allvarlig brottslighet i vissa fall, här förkortad finansieringslagen, till. Tillägget innebär att möjligheten att ta meddelanden i beslag gäller även under förundersökning avseende detta brott. Vidare innebär det att hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation enligt 18 §, hemlig övervakning av elektronisk kommunikation enligt 19 § och hemlig kameraövervakning enligt 20 a §, genom hänvisningarna i dessa bestämmelser till den ändrade bestämmelsen, får användas vid en förundersökning om detta brott. Detsamma gäller för all form av finansiering enligt 3 § finansieringslagen. På motsvarande sätt finns även möjlighet att ta meddelanden i beslag samt använda de ovan uppräknade hemliga tvångsmedlen under förundersökning avseende brotten mottagande av instruktioner enligt 5 a § och resa i avsikt att begå eller förbereda respektive meddela eller motta instruktioner enligt 5 b § rekryteringslagen. Om det gäller sekretess enligt 15 kap. 1 eller 2 §, 18 kap. 1, 2 eller 3 § eller 35 kap. 1 eller 2 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) för uppgifter som avses i 32 §, ska en underrättelse enligt 31 § skjutas upp till dess att sekretess inte längre gäller. Om det på grund av sekretess inte har kunnat lämnas någon underrättelse från det att förundersökningen avslutades, behöver underrättelsen inte lämnas. En underrättelse enligt 31 § ska inte lämnas, om förundersökningen angår 1.brott som avses i 13 kap. 1, 2, 3, 5 a eller 5 b § , om brottet innefattar sabotage enligt 4 § samma kapitel, 2.brott som avses i 13 kap. 4 eller 5 § , 3.brott som avses i 18 kap. 1, 3, 5 eller 6 § eller 19 kap. 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 10 a, 10 b, 12 eller 13 § , 4.brott som avses i 3 eller 4 kap. , om brottet är av det slag som anges i 18 kap. 2 § eller 19 kap. 11 § samma balk, 5.brott som avses i 3 § lagen (1990:409) om skydd för företagshemligheter, om det finns anledning att anta att gärningen har begåtts på uppdrag av eller har understötts av en främmande makt eller av någon som har agerat för en främmande makts räkning, 6. brott som avses i 2 § lagen (2003:148) om straff för terroristbrott, 3 eller 3 a § lagen (2002:444) om straff för finansiering av särskilt allvarlig brottslighet i vissa fall eller lagen (2010:299) om straff för offentlig uppmaning, rekrytering och utbildning avseende terroristbrott och annan särskilt allvarlig brottslighet, eller 7. försök, förberedelse eller stämpling till brott som anges i 1–6 eller underlåtenhet att avslöja sådant brott, om gärningen är belagd med straff. Ändringen behandlas i kapitel 9. Paragrafen reglerar i vilka fall underrättelse enligt 31 §, om när ett hemligt tvångsmedel har använts, får skjutas upp eller underlåtas. I tredje stycket sjätte punkten läggs brottet finansiering av resor enligt 3 a § finansieringslagen till. Ändringen innebär att underrättelse om användningen av hemliga tvångsmedel ska underlåtas om förundersökningen angår detta brott. Detsamma gäller för alla former av finansiering enligt 3 § samma lag. Sådan underrättelse ska även underlåtas om förundersökning avseende brotten mottagande av instruktioner enligt 5 a § och resa i avsikt att begå eller förbereda respektive meddela eller motta instruktioner enligt 5 b § rekryteringslagen. Genomförande av vissa straffrättsliga åtaganden för att förhindra och bekämpa terrorism En särskild utredare ska analysera behovet av lagändringar för att ska leva upp till de krav på straffrättslig reglering för att förhindra och bekämpa terrorism som ställs i FN:s säkerhetsråds resolution (2014). Om utredaren bedömer att det krävs lagändringar ska förslag till sådana lämnas. Utredaren ska även ta ställning till om straffrättsliga reglering för att förhindra och bekämpa finansiering av terrorism uppfyller de krav som Financial Action Task Force (FATF) ställer och vid behov föreslå nödvändiga lagändringar. Uppdraget ska redovisas . En effektiv straffrättslig lagstiftning – ett sätt att motverka terrorism Personer som reser utomlands för att delta i terroristhandlingar eller terroristträning utgör ett hot mot internationell fred och säkerhet. För att kunna motverka detta krävs en effektiv straffrättslig lagstiftning. Kriminalisering utgör dock endast en del av åtgärderna. Det behövs också förebyggande insatser mot radikalisering och rekrytering. Sådana insatser ingår exempelvis i det uppdrag som har getts till en nationell samordnare för att värna demokratin mot våldsbejakande extremism. antog resolution (2014). Resolutionen är antagen i enlighet med kapitel VII i FN- stadgan och är därmed bindande för alla medlemsstater. I resolutionen bekräftas att terrorism i alla dess former är ett hot mot internationell fred och säkerhet. Det noteras att terrorismhotet har kommit att bli alltmer utbrett och att antalet terrordåd i olika delar av världen ökar, innefattande sådana handlingar som motiverats av intolerans eller extremism. Vidare uttrycks allvarlig oro över det akuta och växande hot som de personer utgör som reser till ett annat land för att delta i terroristhandlingar eller terroristträning, även när detta sker i samband med väpnade konflikter. De bidrar enligt resolutionen till att intensiteten och varaktigheten av konflikter tilltar och att de blir mer svårlösta. Personerna uppges kunna utgöra ett allvarligt hot mot bl.a. sina ursprungsländer, länderna de reser genom och länderna de reser till. Det uttrycks också allvarlig oro över att personerna använder sin extremistiska ideologi för att främja terrorism. Medlemsstaterna ska enligt paragraf 5, i överensstämmelse med internationella mänskliga rättigheter, internationell flyktingrätt och internationell humanitär rätt, förhindra och bekämpa rekrytering, organisering, transport eller utrustande av personer som reser till ett annat land i syfte att utföra, planera, förbereda eller delta i terroristhandlingar eller att ge eller få terroristträning. Detsamma gäller finansiering av deras resor och aktiviteter. I paragraf 6 ställs krav på att medlemsstaternas lagstiftning ska innehålla bestämmelser som gör det möjligt att åtala och bestraffa personer på ett sätt som återspeglar allvaret i vissa angivna brott. Vidare har ett internationellt åtagande att kriminalisera finansiering av terrorism inom ramen för Financial Action Task Force (FATF). FATF är en mellanstatlig organisation som har till syfte att fastställa standarder om och främja ett effektivt genomförande av rättsliga, administrativa och operativa åtgärder för att bekämpa penningtvätt, finansiering av terrorism och finansiering av spridning av massförstörelsevapen, liksom andra hot mot integriteten i de internationella finansiella systemen. är medlem av FATF sedan organisationen inrättades 1989. Bestämmelser i svensk lagstiftning om terroristbrott och brott med anknytning till terrorism finns i lagen (2003:148) om straff för terroristbrott (terroristbrottslagen), lagen (2010:299) om straff för offentlig uppmaning, rekrytering och utbildning avseende terroristbrott och annan särskilt allvarlig brottslighet samt lagen (2002:444) om straff för finansiering av särskilt allvarlig brottslighet i vissa fall (finansieringslagen). Uppdraget att se över den straffrättsliga lagstiftningen med anledning av FN:s säkerhetsråds resolution (2014) har en folkrättslig förpliktelse att leva upp till sina internationella straffrättsliga åtaganden på terrorismområdet. En särskild utredare ska därför ta ställning till om, och i så fall hur, svensk lagstiftning behöver ändras för att motsvara de krav på straffrättslig reglering som ställs i FN:s säkerhetsråds resolution (2014). Uppdraget aktualiserar frågor som rör skyddet för grundläggande fri- och rättigheter enligt regeringsformen (RF) och den europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna (). Det gäller bl.a. rätten till rörelsefrihet enligt 2 kap. 8 § RF och artikel 2 i det fjärde tilläggsprotokollet till samt yttrande- och informationsfriheten enligt 2 kap. 1 § RF och artikel 10 i . Det är viktigt att skyddet för grundläggande fri- och rättigheter noga beaktas samt att bedömningar som görs och förslag som lämnas är förenliga med såväl regeringsformen som och folkrättsliga förpliktelser i övrigt. Slutligen bör det beaktas hur utformningen av förslag till kriminalisering och avgränsningarna av det straffbara området påverkar möjligheterna för organisationer inom civilsamhället och ansvariga myndigheter att bedriva ett effektivt arbete för att förebygga och förhindra att personer reser utomlands i syfte att delta i terroristhandlingar eller terroristträning. Behöver svensk lagstiftning ändras för att motsvara resolutionens krav avseende att resa eller försöka resa? Enligt paragraf 6 a i resolutionen ska det utgöra brott att en stats medborgare reser, eller försöker resa, till ett annat land än där personen har sin hemvist eller är medborgare, eller att en annan person reser, eller försöker resa, från sitt territorium till ett annat land än där personen har sin hemvist eller är medborgare, i syfte att utföra, planera, förbereda eller delta i terroristhandlingar (terrorist acts). I resolutionen anges inte vad som avses med terroristhandlingar. I svensk rätt finns det inte några straffbestämmelser som tar direkt sikte på sådana resor som avses. Däremot innebär de s.k. osjälvständiga brottsformerna, framför allt förberedelse och stämpling till brott, att det finns bestämmelser som kan tillämpas på gärningar som ligger på ett tidigt stadium vid planeringen av ett terroristbrott. För att en resa eller ett försök att resa, i de syften som anges i resolutionen, ska utgöra ett brott enligt terroristbrottslagen krävs att handlandet uppfyller rekvisiten för försök, förberedelse eller stämpling till terroristbrott. Kravet i paragraf 6 a omfattar även den som reser eller försöker resa i syfte att ge eller få terroristträning (terrorist training). Resolutionen anger inte vad som avses med detta begrepp. I lagen om straff för offentlig uppmaning, rekrytering och utbildning avseende terroristbrott och annan särskilt allvarlig brottslighet regleras ett särskilt straffansvar för vissa gärningar som kan föregå ett terroristbrott, bl.a. utbildning.