sou · H3B385 · 2015-10-05 00:00:00 — Syftet är att, mot bakgrund av den demografiska utvecklingen, kunna tillgodose äldres bostads- behov på den ordinarie bostadsmarknaden i alla delar av landet. –kartlägga förekomsten av hinder för äldre personer att anpassa sitt boende eller att flytta till ett anpassat boende och de bakom- liggande orsakerna till sådana eventuella hinder, –analysera förutsättningarna för äldre att inneha eller ordna ett ändamålsenligt boende och föreslå åtgärder i syfte att förbättra dessa förutsättningar, –med beaktande av den förestående demografiska utvecklingen analysera förutsättningarna för kommunerna att leva upp till de krav som ställs i bostadsförsörjningslagen och i annan relevant lagstiftning och vid behov föreslå nödvändiga åtgärder. Utredaren ska lämna de författningsförslag som bedöms vara nödvändiga. Uppdraget ska redovisas . Antalet personer som är prognostiseras av SCB öka från 1,8 miljoner år 2011 till 2,1 miljoner år 2021 och till 2,4 mil- joner . har därutöver medellivslängden ökat, för män till och för kvinnor med till . Den demografiska utvecklingen med ett starkt tilltagande antal allt äldre innebär att behoven av anpas- sade bostäder kommer att öka kraftigt framöver. Åldersfördel- ningen varierar över landet. Generellt har storstadsregionerna och de större högskoleorterna en ung befolkning medan de mindre kom- munerna har en, relativt sett, äldre befolkning. Med stigande ålder tenderar funktionsnedsättningarna att öka. Enligt SCB:s under- sökning om levnadsförhållanden () har av per- sonerna i åldersgruppen 65–rörelsehinder eller svåra rörelse- hinder. För åldersgruppen 75–är andelen . Majoriteten av befolkningen i åldrarna bor kvar i det ordinarie bostadsbeståndet. Nästan hälften av dem som är bor i småhus och drygt en tredjedel av dem som är . En förklaring till detta är, förutom att många äldre önskar bo kvar i sin ursprungliga bostad, svårigheterna för många äldre att hitta en bostad som motsvarar deras behov. I bostads- marknadsenkät uppgav av kommunerna med brist på bostäder att äldre har svårt att hitta en lämplig bostad. Även i kommuner som totalt sett har balans eller överskott av bostäder är det i vissa fall svårt för äldre att hitta en bostad. Det handlar då om problem med att hitta en bostad som är anpassad till den äldres behov, dvs. bostaden är för liten, för stor, för dyr eller uppnår inte den tillgänglighet som krävs för en person med försämrad rörlig- het. De allra flesta äldre bor således i bostäder på den ordinarie bo- stadsmarknaden som inte är avsedda eller speciellt anpassade för äldre. I nybyggda bostäder, där de nuvarande kraven i (2010:900) ska vara uppfyllda, är tillgängligheten hög jämfört med i de äldre delarna av bostadsbeståndet. Krav på hiss i flerbostadshus med tre våningar eller fler infördes . Många äldre bor följaktligen i flerbostadshus utan hiss och med bristande tillgänglighet. Enligt en rapport från bor drygt hälften av befolkningen som är eller äldre i bostäder med bristande tillgänglighet (Trappan mellan kvarboende och flytt. Förutsättningarna för äldre med rörelsehinder att bo kvar hemma. I åldersgruppen eller äldre bor hälften av männen och av kvinnorna i sådana bostäder. Sam- mantaget bor 180 000 personer som är i bostäder där det kan vara svårt att bo kvar för den som har rörelsehinder. Olika former av anpassat boende för äldre har vuxit fram och ökat i antal . Seniorbostäder och trygghetsbostäder är exempel på bostäder för äldre mellan ordinärt boende och bistånds- bedömt särskilt boende. Enligt 5 kap. 5 § socialtjänstlagen kan äldre efter biståndsbedömning av kommunen ha rätt till särskilda boendeformer för äldre. Seniorbostäder, som Äldreboendedelegationen (S2006:03) före- slog skulle användas som ett samlingsbegrepp för alla ordinära bostäder avsedda för personer över en viss ålder med möjligheter till gemensam social samvaro, har ökat från drygt 11 000 bostäder till omkring 33 2008. Olika benämningar på senior- bostäder förekommer. Förordningen (2007:159) om investeringsstöd till äldrebostäder m.m. vidgades till att även omfatta den nya boendeformen trygghetsbostäder. Enligt villkoren i förordningen ska trygghets- bostäder riktas mot personer som har fyllt och upplåtas med hyresrätt, kooperativ hyresrätt eller bostadsrätt. I trygghetsboendet ska det finnas personal som , under vissa angivna tider, på olika sätt kan stödja de boende. Trygghetsboendet ska också inne- hålla utrymmen för de boendes måltider, samvaro, hobby och rekreation i anslutning till ny- eller ombyggnad av bostads- lägenheter som avses i förordningen. har beviljat stöd till ca 2 500 trygghetsbostäder. Investeringsstödet kan betalas ut vid ny- och ombyggnad av äldrebostäder som påbörjas . Stödet lämnas också till särskilda boendeformer för äldre. Särskilda boendeformer är inte bostäder på den ordinarie bostads- marknaden varför dessa inte omfattas av utredarens uppdrag. Enligt uppgift från Kommuner och Landsting fanns ca 40 000 senior- och trygghetsbostäder . För att ha beredskap att möta de framtida utmaningarna med ett ökande antal äldre på bostadsmarknaden har kommunerna en viktig roll. De utmaningar kommunerna ställs inför står i relation till de krav som ställs och till kommunernas förutsättningar att möta dessa krav. Särskilda krav med kopplingar till bostadsmarknaden finns bl.a. i lagen (2000:1383) om kommunernas bostadsförsörjningsansvar (bostadsförsörjningslagen) och i socialtjänstlagen (2001:453), för- kortad SoL. Enligt bostadsförsörjningslagen ska varje kommun planera bostadsförsörjningen i syfte att skapa förutsättningar för alla i kommunen att leva i goda bostäder och för att främja att ända- målsenliga åtgärder för bostadsförsörjningen förbereds och genom- förs. Enligt SoL ska socialnämnden verka för att äldre människor får goda bostäder. Lagen (1992:1574) om bostadsanpassningsbidrag m.m. kan ses både som ett krav som ställs på kommunen och som ett verktyg som kommunen kan använda sig av för att möta behov av anpass- ningar av de egna bostäderna hos äldre personer och personer med funktionsnedsättning. Ändamålet med lagen är att genom bidrag till anpassning av bostäder ge personer med funktionshinder möj- lighet till ett självständigt liv i eget boende. Bidraget ska täcka skäliga kostnader för anpassningen. Exempel på andra verktyg som kommunerna förfogar över är allmännyttiga kommunala bostadsföretag i enlighet med lagen (2010:879) om allmännyttiga kommunala bostadsaktiebolag och det planmonopol som kommunerna besitter i enlighet med (2010:900). I den mån kommunerna är markägare kan även markinnehavet användas för att möta framtida behov på bostadsmarknaden. Den förestående demografiska utvecklingen kommer att ställa både staten och kommunerna inför stora utmaningar på många olika områden i samhället, inte minst på bostadsmarknaden. Om bostads- beståndet förbättras och anpassas för äldre kvinnor och män, kan det vara ett stöd i hanteringen av dessa utmaningar bl.a. för den kom- Ur den äldres perspektiv innebär ett mer anpassat och tekniskt rätt utformat befintligt eller nytt boende mindre begränsningar och större möjligheter till livskvalitet och självbestämmande. Fler anpassade bostäder för äldre kan därutöver öka antalet flyttkedjor, rörligheten på bostadsmarknaden och skjuta upp behovet av särskilt boende och hemtjänstinsatser. Det- samma gäller efterfrågan på kommunalt bostadsanpassningsbidrag, som översteg . Anpassade bostäder och en ökad rörlighet på bostadsmarknaden främjar en bättre matchning på arbetsmarknaden och kan därigenom inverka positivt på den ekonomiska tillväxten. Äldres bostadsbehov ska så långt det är möjligt kunna tillgodo- ses på den ordinarie bostadsmarknaden. För att möta behoven hos äldre krävs fler alternativ, t.ex. bostäder anpassade för äldre mellan den ordinarie bostaden och biståndsbedömt särskilt boende, men också ett i högre utsträckning anpassat befintligt bostadsbestånd. Det är också viktigt att planera närmiljön så att grundläggande service t.ex. apotek, livsmedelsaffärer och vårdcentraler är tillgäng- liga. Även om utbudet av anpassade boendeformer gradvis ökar kommer dessa inte att kunna möta de framtida äldres behov av bostäder. Långt ifrån alla äldre kvinnor och män kommer att bo, eller vilja bo, i särskilda kategoribostäder för äldre. Utöver fler anpassade bostäder för äldre behöver ytterligare åtgärder vidtas för att öka rörligheten och flyttkedjorna på bostads- marknaden. Vid ökad rörlighet får fler på bostadsmarknaden möjlighet att bo i bostäder som överensstämmer med behoven, både den enskildes och hushållens behov. Incitamenten för framför allt äldre att söka en mer lämplig bostad behöver därför förbättras. Kommunerna behöver därutöver ha reella möjligheter att planera för och bemöta framtida äldres bostadsbehov. –Utredaren ska kartlägga förekomsten av hinder för äldre per- soner att anpassa sitt boende eller att flytta till ett anpassat boende och de bakomliggande orsakerna till sådana eventuella hinder. –Utredaren ska analysera förutsättningarna för äldre att inneha eller ordna ett ändamålsenligt boende och föreslå åtgärder i syfte att förbättra dessa förutsättningar. –Med beaktande av den förestående demografiska utvecklingen ska utredaren analysera förutsättningarna för kommunerna att leva upp till de krav som ställs i bostadsförsörjningslagen och i annan relevant lagstiftning och vid behov föreslå nödvändiga åtgärder. Utredaren ska ta hänsyn till de unika förutsättningar som präglar olika delar av landet samt kvinnors respektive mäns skilda behov och förutsättningar. Utredaren ska lämna de författningsförslag som bedöms vara nödvändiga. Uppdraget omfattar inte skatte- frågor. Utredaren ska redovisa kostnadsberäkningar och andra konse- kvenser av förslagen samt förslag till finansiering i enlighet med kommittéförordningen (1998:1474). Om något av förslagen i betänkandet påverkar det kommunala självstyret ska dess konse- kvenser och de avvägningar som föranlett förslagen redovisas sär- skilt. Samråd och redovisning av uppdraget Utredaren ska inhämta synpunkter från berörda myndigheter och organisationer samt relevanta aktörer. Utredaren ska ta hänsyn till andra initiativ som regeringen har beslutat om och som kan vara relevanta för uppdraget. Uppdraget ska redovisas . En mycket stor del av kommuner är befolkningsmässigt små. Medelfolkmängden ligger på knappt 33 600 invånare men detta värde dras upp av de större städernas folkmängd. Medianen, är inte mer än 15 300 invånare. Hälften av kommunerna är alltså mindre än så, och ett åttiotal kommuner har färre än 10 000 invånare. Källa: SCB, Statistikdatabasen, egen bearbetning. Bilaga 2 SOU 2015:85 SKL:s kommungruppsindelning 2011 – definitioner Storstäder (3 kommuner) Kommuner med en folkmängd som överstiger 200 000 invånare. Förortskommuner till storstäder (38 kommuner) Kommuner där av nattbefolkningen pendlar till arbetet i någon annan kommun. Det vanligaste utpendlingsmålet ska vara någon av storstäderna. Större städer (31kommuner) Kommuner med 50 000–200 000 invånare samt en tätortsgrad överstigande . Förortskommuner till större städer (22 kommuner) Kommuner där av nattbefolkningen pendlar till arbetet i en annan kommun. Det vanligaste utpendlingsmålet ska vara någon av de större städerna. Pendlingskommuner (51 kommuner) Kommuner där av nattbefolkningen pendlar till en annan kommun. Turism- och besöksnäringskommuner (20 kommuner) Kom- muner där antalet gästnätter på hotell, vandrarhem och campingar överstiger 21 per invånare eller där antalet fritidshus överstiger 0,20 per invånare. Varuproducerande kommuner (54 kommuner) Kommun där eller mer av nattbefolkningen är syssel- satta inom tillverkning och utvinning, energi och miljö samt bygg- verksamhet Glesbygdskommuner (20 kommuner) Kommun med en tätorts- grad understigande och mindre än åtta invånare per kvadratkilometer. Kommuner i tätbefolkad region (35 kommuner) Kommun med mer än 300 000 personer inom en radie . Kommuner i glesbefolkad region (16 kommuner) Kommun med mindre än 300 000 personer inom en radie .