sou · H3B386 · 2015-10-07 00:00:00 — De aspekter som anses vara i stort behov av utveckling är särskilt tillgången till resurser (avseende ekonomi och personal, ), dialogen med berörda brukare/med- borgare () och förankringen av arbetet hos medarbetare () och chefer () i kommunen. I figur 11.12 är svaren rangordnade efter de områden som kommunerna anser är i störst behov av utveckling. Kommunerna, landstingen och regionerna Figur 11.12 Aspekter som är i stort behov av utveckling (procent) Dialog med berörda… Förankring hos chefer i kommunen Externt stöd för att hitta fungerande… Förankring hos politisk ledning Kunskap inom verksamheten om… Tiden för genomförande av satsningar Kompetens om hur kommunen… Uppföljningen av särskilda satsningar Samverkan med andra regionala aktörer Stöd från statliga myndigheter Källa: Utredningens enkätundersökning bland kommuner/kommundirektörer 2015 Även i denna fråga finns skillnader mellan HåJ-kommuner och övriga kommuner, även om det i flera fall rör sig om små skillnader. Figur 11.12 visar att det främst är kommuner som inte har deltagit i HåJ som anser att det finns ett stort behov av utveckling på en rad om- råden. De aspekter som anses vara i stort behov av utveckling var särskilt tillgången till resurser () och förankringen hos med- arbetare (). Andra områden som framhålls är externt stöd för att hitta fungerande arbetsmetoder (), förankringen hos den politiska ledningen (), förankring hos chefer i kommunen (), samt kunskap inom verksamheten om jäm- ställdhet (). HåJ-kommunerna anger framför allt att dialogen med brukare/medborgare (), tillgången till resur- Kommunerna, landstingen och regionerna ser () och förankringen hos medarbetare () är i stort behov av utveckling. I tabell 11.1 illustreras skillnaden mellan HåJ-kommunerna och övriga kommuner avseende vilka områden som anses vara i stort behov av utveckling. Tabell 11.1 Aspekter som är i stort behov av utveckling. Tiden för genomförande av särskilda satsningar Uppföljningen av särskilda satsningar Kunskap inom verksamheten om jämställdhet Kompetens om hur kommunen bedriver Samverkan med andra regionala aktörer Stöd från statliga myndigheter Externt stöd för att hitta fungerande arbetsmetoder Förankringen av arbetet hos chefer i kommunen Förankringen av arbetet hos den politiska ledningen Förankringen av arbetet hos medarbetare Dialog om satsningarna med berörda Källa: Utredningens enkätundersökning bland kommuner/kommundirektörer 2015 Tabell 11.1 visar att både å-kommuner och övriga kommuner anger att tillgång till resurser och förankringen hos medarbetare är i stort behov av utveckling. Kommunerna skiljer sig dock väsentligt åt på ett par punkter. HåJ-kommunerna anser i betydligt större ut- sträckning än övriga kommuner att dialogen med brukarna/med- borgarna (differens om ) och samverkan med andra regionala aktörer (differens om ) är i stort behov av utveckling. Övriga kommuner anser däremot att det externa stödet för att hitta fungerande arbetsmetoder (differens om 20 procent- enheter) och förankringen hos den politiska ledningen (differens om ) är i stort behov av utveckling. En möjlig tolkning av dessa skillnader är att de kommuner som har deltagit i Kommunerna, landstingen och regionerna HåJ har inom ramen för satsningen fått bättre förutsättningar att integrera jämställdhet i sin verksamhet. De har fått stöd både i form av ekonomiskt stöd till utvecklingsarbete och genom utbildningar och erfarenhetsutbyte mellan deltagare. Genom sin medverkan i programmet har de fått stöd att uppnå sina mål, förbättra sina rutiner, och jämställdhetsintegrera sina styr- och ledningssystem. Det är just dessa aspekter som många övriga kommuner efterlyser. Det bör dock understrykas att många HåJ-kommuner pekar på flera utveck- lingsområden, exempelvis att förankringen av jämställdhetsarbetet hos såväl medarbetare som chefer är i stort behov av utveckling. Att HåJ-kommunerna anser att det finns stora utmaningar när det gäller dialogen med medborgarna kan sannolikt kopplas samman med att medborgaren finns i den andra änden av styrkedjan, och att det finns ett behov av fortsatt arbete med jämställdhetsintegrering för att konkreta effekter hos medborgaren ska kunna påvisas. Dialogen med medborgaren är en viktig del i denna process, en process som också behöver utvecklas. Dialogen med brukare var också något som diskuterades med kommunerna i samband med programmets genomförande, vilket sannolikt påverkade dem. I detta kapitel har främst HåJ-programmet och utredningens enkät med kommundirektörer redogjorts för. HåJ-programmet var en av de största insatserna som gjordes inom ramen för regeringens sär- skilda jämställdhetssatsning 2007–2014. Satsningen syftade till att stödja utvecklingsarbete kring jämställdhetsintegrering i kommuner, landsting och regioner. Inom ramen för satsningen genomfördes över 100 utvecklingsarbeten kommuner, landsting, regioner och ett par privata företag. Utvecklingsarbetena bestod bl.a. av kartläggningar av verksamheter ur ett jämställdhetsperspektiv och utbildning i genus och jämställdhet för politiker, chefer och medarbetare, samt införan- de av ett jämställdhetsperspektiv i styr- och ledningssystem. Ett antal konkreta förändringar av verksamheter genomfördes även som en följd av initiativen. Såväl interna som externa utvärderingar av HåJ-programmet visar att programmet har varit en framgångsrik satsning, givet förutsätt- ningarna. Flera aktiviteter har genomförts som har lett till konkreta Kommunerna, landstingen och regionerna resultat och effekter, däribland ökad kunskap om jämställdhet, förändrade arbetssätt och verksamhetsutveckling. Utvärderingarna visar också att det finns ett behov av fortsatt utveckling och stöd till arbetet med jämställdhetsintegrering. I utvärderingarna framhålls vidare att det saknas en nationell struktur som tar tillvara vunna erfarenheter, lärdomar och slutsatser. Enligt deras mening torde be- hovet av en sammanhållande aktör med överblick och långsiktigt ansvar öka i takt med att jämställdhetsarbetet sprids på fler händer och ökar i volym. Utredningens enkätundersökning med kommundirektörer som målgrupp visar att det finns påtagliga skillnader mellan de kommuner som har deltagit i HåJ-programmet och de kommuner som inte har deltagit. Det är företrädesvis HåJ-kommuner som har jämställdhets- mål som i stor utsträckning relaterar till de nationella målen. Närmare en tredjedel av de övriga kommunerna har inga jämställdhetsmål eller mål som endast i liten utsträckning relaterar till de nationella målen. Enkätundersökningen visar också att kommunerna arbetar främst med jämställdhet som en del av den ordinarie styrningen och genom rollen som arbetsgivare. Det gäller både HåJ-kommuner och övriga kommuner. HåJ-kommuner har dock i större utsträckning än övriga kommuner etablerat en infrastruktur för arbetet med jämställdhet. En majoritet av dem har en särskild organisation eller styrgrupp av tjänstemän och en politiskt tillsatt ansvarig för jämställdhet. Kommunerna anser att deras satsningar på jämställdhet har lett till ökad medvetenhet och ökad kunskap. Jämställdhet har också integrerats i de ordinarie processerna. HåJ-kommunerna anser i be- tydligt högre grad än de övriga kommunerna att satsningarna i stor utsträckning har lett till förändringar. På motsvarande sätt anser de övriga kommunerna i större utsträckning än HåJ-kommunerna att kommunens satsningar på jämställdhet inte alls eller i liten utsträck- ning har lett till några förändringar. Stödet från länsstyrelserna kan sägas ha varit bristfälligt. 38 pro- cent av kommunerna har inte fått något stöd alls, och av de som har fått stöd är hälften bara nöjda i viss mån. Närmare hälften () av de kommuner som inte har deltagit i HåJ anger att de inte har fått något stöd från länsstyrelserna. Motsvarande siffra för HåJ-kommunerna är . Kommunerna anser att det finns flera aspekter rörande deras jämställdhetsarbete som behöver utvecklas för att de ska uppnå en Kommunerna, landstingen och regionerna hållbar jämställdhetsintegrerad verksamhet. Kunskapen inom verk- samheten om jämställdhet och kompetensen om hur kommunen bedriver förbättringsarbete är i behov av utveckling. Samverkan mellan kommuner och med andra regionala aktörer kan förbättras, likaså stödet från statliga myndigheter. Det finns också ett behov av bättre uppföljning. Vad gäller förankringen av arbetet ansåg enbart 4 pro- cent att det fungerar bra som det är vad gäller chefer, vad gäller den politiska ledningen och vad gäller medarbetare. Överlag ansåg en mycket liten andel av kommunerna att det fun- gerar bra som det är. Kommunerna anser att tillgången till resurser och förankringen hos medarbetare är i stort behov av utveckling. De kommuner som inte har deltagit i HåJ anser dock i betydligt större utsträckning än HåJ-kommunerna att även andra aspekter är i stort behov av ut- veckling, såsom kunskap inom verksamheten om jämställdhet och externt stöd för att hitta fungerande arbetsmetoder, samt förank- ringen hos den politiska ledningen och chefer i kommunen. En möjlig tolkning av dessa skillnader är att HåJ-kommunerna inom ramen för satsningen har fått bättre förutsättningar att integrera jämställd- het i sin verksamhet. Genom sin medverkan i programmet har de fått stöd att uppnå sina mål, förbättra sina rutiner, och integrera jäm- ställdhet i sina styr- och ledningssystem. Det är just dessa aspekter som många av de övriga kommunerna efterlyser. Sammantaget pekar enkätsvaren på viktiga skillnader mellan HåJ- kommuner och övriga kommuner. Det faktum att endast en dryg femtedel av alla kommuner har deltagit i HåJ-programmet tyder på att satsningen rymmer en betydande utvecklingspotential. Enkät- svaren tyder också på att satsningarna på jämställdhet inte får stanna vid ett kunskapslyft, utan de behöver omsättas i praktiken så att de leder till en jämställd service och resursfördelning. För detta ända- mål är ett fortsatt stöd till kommunernas utvecklingsarbete en viktig del. Enkätsvaren visar vidare att jämställdhetsintegrering är ett lång- siktigt förbättringsarbete. Det är inte något som görs en gång för alla, för att sedan av i checklistan. Det är inte heller något som bara sker. IV Överväganden och förslag 12 Bedömningar och slutsatser I de avslutande kapitlen 12–14 redogör vi för utredningens över- väganden och förslag. I kapitel 12 summerar och redovisar vi våra sammanfattande slutsatser om utvecklingen rörande jämställdhet och jämställdhetspolitikens genomförande. I kapitel 13 lämnar vi för- slag på hur jämställdhetspolitiken ska styras, vilket omfattar bl.a. förslag till mål för jämställdhetspolitiken. I det avslutande kapitlet 14 lämnar vi förslag till finansiering och redogör för konsekvenser som följer av våra förslag. 12.1En samlad bild av utvecklingen rörande jämställdhet har drivit en aktiv politik för att främja jämställdhet mellan kvinnor och män på en rad samhällsområden. Att jämställdhet formulerades som ett politiskt problem innebar att frågan erkändes som en gemensam samhällelig angelägenhet, som skulle lösas med gemensamma satsningar inom ramen för politiken. Det har resulterat i reformer som har bidragit till att minska skill- naderna mellan kvinnors och mäns makt och möjligheter att forma samhället och sina egna liv. Satsningar har gjorts av såväl staten som av kommuner och landsting, arbetsmarknadens parter, samt enskilda företag och civilsamhällesorganisationer. Även om utvecklingen rörande jämställdhet mellan kvinnor och män har inneburit framsteg, står utvecklingen i vissa avseenden still eller har rent av gått bakåt. Sammantaget inne- bär det att kvinnor och män inte har samma makt och möjligheter att forma samhället och sina egna liv. I de följande avsnitten samman- fattas några av de viktigaste tendenserna när det gäller utvecklingen i fråga om jämställdhet mellan kvinnor och män . Vi redovisar också utredningens slutsatser om utvecklingen i relation till de jämställdhetspolitiska målen. 12.1.1Jämn fördelning av makt och inflytande Kvinnor och män ska ha samma tillgång till makt och inflytande på alla nivåer i samhället. Det är en grundläggande fråga om demokrati och rättvisa. Utvecklingen har på detta område sammantaget gått något framåt. Makten i och över samhälls- och arbetslivet har blivit jämnare fördelad mellan kvinnor och män . Vi kan notera följande positiva förändringar. En jämnare könsfördelning inom politiken Politiken är det samhällsområde som är mest könsbalanserat när det gäller ledande positioner. riksdag och regering består av ungefär lika många kvinnor och män. I EU- parlamentet har andelen kvinnor bland de svenska ledamöterna över- stigit vid de tre senaste valen. Även på regional och kom- munal nivå har andelen kvinnor ökat , och könsfördelningen ligger i de flesta fall inom intervallet 40–. Detta förhål- lande gäller inom och landstingsstyrelse, lik- som i kommunfullmäktige och kommunstyrelse. Könsfördelningen i landstingen ligger nära 50/50. I kommunerna är den genomsnitt- liga könsfördelningen förhållandevis jämn, även om det finns stora skillnader mellan kommunerna. Generellt gäller att könsfördelningen är bättre i direktvalda politiska församlingar, där synlighet råder, än i icke direktvalda församlingar. Även inom den statliga förvaltningen har en jämnare könsfördelning nåtts Den statliga förvaltningen tillhör det samhällsområde där könsfördel- ningen på ledande positioner har blivit avsevärt jämnare . ökade exempelvis andelen kvinnor som myndighetschefer för statliga myndigheter från 31 till 42 pro- SOU 2015:86 Bedömningar och slutsatser ökade andelen kvinnor bland lands- hövdingarna från . Det finns dock kvar flera stora skillnader mellan kvinnor och män. Utvecklingen har i vissa avseenden även gått bakåt. Ökande skillnader och fortsatt dominans av män inom centrala områden Även om könsfördelningen på ledande positioner i politiken och i den offentliga förvaltningen har blivit jämnare kvarstår stora skillnader. Mäns dominans på centrala maktpositioner i politiken, offentlig förvaltning och näringslivet består. Andelen kvinnor i har exempelvis minskat två val i rad. Det finns dessutom stora skillnader mellan de politiska partierna. Andelen kvinnor har också minskat i riksdagsutskotten. Det betyder att ut- vecklingen när det gäller könsfördelningen på ledande positioner i politiken inte är linjär, och att det därmed inte går att räkna med att den går framåt med automatik. Trots att utvecklingen rörande en jämnare könsfördelning på toppositioner i kommuner och landsting har utvecklats positivt , finns det en tydlig över- vikt av män på ordförandeposterna inom kommunstyrelserna. De- visen ”ju högre upp i den politiska hierarkin, desto färre kvinnor” gäller fortfarande. Det innebär att glastaket för kvinnor består, även om det har krossats på vissa områden. Stora skillnader inom näringslivet På de ledande positionerna i näringslivet finns stora skillnader mellan kvinnor och män. I det privata näringslivet består en ordning med en hög grad av mansdominans i styrelser och bland chefer. I närings- livet finns i likhet med politikens domäner ett tydligt mönster: ju högre befattningar, desto färre kvinnor. Kvinnors underrepresenta- tion blir ännu tydligare på de högsta chefspositionerna, i lednings- grupper och i bolagsstyrelser. Även om betydelsen av kompetens och mångfald i bolagsstyrelserna har lyfts fram och jämställdhets- satsningar har gjorts, bl.a. mot bakgrund av svensk kod för bolags- styrning, har andelen kvinnor endast ökat i begränsad omfattning. Liknande mönster inom övriga områden – andelen kvinnor ökar men männen dominerar på de viktigaste posterna Vi ser ett liknande mönster inom andra områden som högskola och forskning samt kultur och medier. Andelen kvinnor ökar men männen dominerar på de viktigaste posterna. Andelen kvinnor bland landets professorer har ökat, från till , men det är bra bit kvar till en jämn könsfördelning. Könsfördelningen är dock jämn när det gäller doktorander. På kultur- området är mönstret detsamma som i samhället i stort: kvinnor deltar på de flesta områden, men inte högt upp i hierarkierna. Vissa förbättringar har förvisso ägt rum, exempelvis på filmområdet. Inom teatern är dock män i högre grad representerade som teaterregissörer och dramatiker och inom dansen har en stor andel av de prestigefyllda institutionsuppdragen gått till manliga koreografer. Musiken utmärks också av en bristande jäm- ställdhet. Villkoren på kulturområdet i stort har visat sig vara svår- föränderliga. Den svenska journalistkåren består till hälften av kvinnor och till hälften av män och så har det varit det senaste årtiondet. I likhet med andra delar av samhället är dock kvinnor underrepre- senterade på ledande positioner. Andelen kvinnor är högre i styrel- serna för public-serviceföretagen än i de privata medieföretagen. Svenska nyheter domineras dessutom av män som nyhetssubjekt. Trots att makten har blivit mer jämnt fördelad mellan kvinnor och män på flera olika områden kan det samman- fattningsvis konstateras att stora skillnader mellan kvinnor och män kvarstår. Mäns dominans på maktpositioner i politiken, offentlig förvaltning och näringslivet har inte brutits. Kvinnors närvaro på beslutsfattande positioner är en förutsätt- ning för reellt inflytande. Vi vill betona att en jämn representation av kvinnor och män självfallet inte är en garanti för att den reella makten fördelas jämnt mellan kvinnor och män. En jämn represen- tation är dock en avgörande förutsättning för att även kvalitativa aspekter av maktutövning ska kunna förändras i jämställd riktning. Utredningen kan konstatera att målsättningar och regler om en jämn könsfördelning i beslutsfattande församlingar visar att frågan om samma tillgång till makt och inflytande för kvinnor och män tas på allvar. Ett tydligt och transparent regelverk bidrar till att en färd- riktning stakas ut, och att jämställdhet inte är något som ska åstad- kommas av frivilliga krafter när andan faller på. Detta framkommer inte minst på politikens område. Regeringen och jämställdhetspolitiken spelar en viktig roll när det gäller att stärka kvinnor och mäns makt och inflytande inom alla samhällssektorer. finns det vissa begränsningar i vad staten kan göra på området. När det gäller exempelvis den politiska repre- sentationen spelar de politiska partierna en avgörande roll. Kom- muner, landsting och regioner och även näringslivet och det civila samhällets organisationer har ett viktigt ansvar för att stärka kvinnors och mäns makt och inflytande. Vi kan också slå fast att det finns ett behov av att systematiskt och strukturerat inkludera fler maktaspekter än kön och genus i arbetet för att åstadkomma en jämn fördelning av makt och infly- tande. Ett exempel är underrepresentationen av utrikes födda i beslu- tande församlingar och på andra positioner med makt och inflytan- de, förhållanden som visar på ett betydande demokratiskt underskott. 12.1.2Ekonomisk jämställdhet – arbetsmarknad och arbetsliv Att kvinnor och män ska ha samma möjligheter att försörja sig genom betalt arbete är en central komponent i svensk jämställdhetspolitik. Utvecklingen på området är komplex. Även om utvecklingen har gått framåt på några områden, har skillnaderna mellan kvinnor och män på andra områden ökat något, medan några skillnader är i de närmaste konstanta. Vi kan notera följande positiva förändringar. Kvinnors arbetstider har förlängts Kvinnor lönearbetar fler timmar än . Kvinnors arbetstider har förlängts 2001 2014. Mäns arbetstider har minskat, från 34,6 till Andelen kvinnor som arbetar deltid har minskat, från 2014. Könssegregeringen har minskat på arbetsmarknaden Könssegregeringen på arbetsmarknaden har minskat något , både när det gäller sektorer och yrken. Allt fler kvinnor arbetar i privat sektor. Fler anställda kvinnor och män arbetar i ett yrke med köns- balans. Färre kvinnor och män arbetar i ett kvinnodominerat respek- tive mansdominerat yrke. Det finns dock kvar flera stora skillnader mellan kvinnor och män. Utvecklingen har i vissa avseenden även gått bakåt. Kvinnors deltidsarbete ger lägre inkomst och pension Kvinnor fortsätter att arbeta deltid i stor omfattning. Ungefär 30 pro- cent av de förvärvsarbetande kvinnorna och av männen arbetar deltid. Den vanligaste orsaken till att kvinnor och män arbetar deltid är att lämpligt heltidsarbete saknas. Det omfattande deltidsarbetet bland kvinnor är ett problem för såväl kvinnorna själva som för samhället. Deltidsarbete påverkar fram- för allt inkomsten. Färre arbetade timmar ger en lägre inkomst, vilket i sin tur påverkar såväl ersättningen vid föräldraledighet, arbetslöshet och sjukdom som den framtida pensionen. Deltidsarbete kan också leda till en sämre löneutveckling och sämre karriärmöjligheter . Arbetsmarknaden är fortfarande könsuppdelad Kvinnor och män förvärvsarbetar fortfarande i olika sektorer och yrken. De har även ofta olika positioner även om de befinner sig i samma sektor och yrke. Det råder således en segregering på arbets- marknaden som är både horisontell och vertikal. Könssegregeringen efter yrke är fortsatt hög, även om den har minskat något . Kvinnor återfinns främst inom vård- och omsorg- samt serviceyrken, medan män är i majoritet inom tekniska och yrken. alla anställda kvinnor och av männen befinner sig i yrken med jämn könsfördelning, dvs. inom intervallet 40–av vartdera könet. Könssegregeringen efter yrke har minskat , men fortfarande gäller att mer än var- annan kvinna och man skulle behöva byta yrke för att yrkessegre- geringen skulle försvinna. Att yrkessegregeringen har minskat något beror på att kvinnor i större utsträckning än har börjat arbeta i traditionellt mansdominerande yrken. Det är således kvin- nor som har stått för förändringarna, inte män. Arbetsrelaterade sjukdomar drabbar kvinnor i högre grad En högre andel kvinnor än män har arbetsrelaterade sjukdomar. av kvinnorna har besvär till följd av arbetet jäm- fört av männen. I jämförelse med hur det såg ut innebär detta en betydande ökning, framför allt bland kvinnor. till enskilda orsaker är stress och psykiska påfrestningar den vanli- gaste orsaken till besvären. Det gäller såväl kvinnor som män. Kvinnor drabbas i betydligt högre utsträckning av sjukfrånvaro än män. Kvinnor utgör cirka två tredjedelar av de sjukskrivna. Bland kvinnor är sjukfrånvaron störst i de mest kvinnodominerade yrkena. Det största gapet i sjukfrånvaron mellan könen, till kvinnors nack- del, finns i arbetaryrken och lägre tjänstemannayrken. Kvinnor drabbas i högre grad av arbetsrelaterade sjukdomar, vilket kan för- av att de har mer repetitiva och handintensiva arbetsuppgifter Det är dock vanligare att män drabbas av arbetsplatsolyckor, som leder till sjukfrånvaro och dödsfall. Kvinnors löner fortsätter att vara lägre än mäns Kvinnor fortsätter att i genomsnitt ha lägre lön än män. Det gäller oavsett om jämförelsen görs mellan den genomsnittliga lönen för alla kvinnor och män som arbetar eller mellan olika sektorer och yrken. Den genomsnittliga löneskillnaden mellan kvinnor och män var 2013. Om det i beräkningen tas med att utbildning, yrke, sektor, ålder och arbetstid spelar roll för vilken lön en person får, kvarstår en oförklarad löneskillnad mellan könen om 5,8 pro- cent. Denna skillnad har minskat med en procentenhet . Det råder en segregering på arbetsmarknaden som är både horison- tell och vertikal. Att bryta dessa mönster är enligt vår bedömning en fråga som måste ges fortsatt uppmärksamhet i jämställdhetspoli- tiken och av arbetsmarknadens parter. Även utbildningspolitiken kan spela en viktig roll genom att arbeta mot könsstereotypa studie- val och utbildningar. För individen får bristen på jämställdhet på arbetsmarknaden och i arbetslivet stora ekonomiska konsekvenser. Skillnaden i total löneinkomst är inte minst en viktig förklaring till de stora skill- naderna mellan kvinnors och mäns pensioner.