sou · H3B386 · 2015-10-07 00:00:00 — Nationella sekretariatet för genusforskning har fått i uppdrag att stödja myndigheterna i planeringen och genom- förandet av uppdragen. Länsstyrelserna utvecklar jämställdhet (LUJ) som genomförs av i –2015, 35Utbildningsdepartementet (2011a). 36I enlighet med förordning (2006:390) om satsbidrag till jämställdhetsprojekt. 37Socialdepartementet (2014b). 38Förordning (2015:454) om statsbidrag till kvinno- och tjejjourer. Nuvarande styrning av jämställdhetspolitiken har varit ytterligare en insats för att stärka och samordna länsstyrel- sernas arbete med jämställdhetsintegrering.39 3.6Reglering av myndigheternas jämställdhetsuppdrag 3.6.1Instruktioner och regleringsbrev med jämställdhetsperspektiv Enligt statistik från () hade 95 myndigheter () skrivningar med jämställdhetsperspek- tiv i sina regleringsbrev och 95 myndigheter () saknade sådana skrivningar. I instruktionerna hade 88 myndigheter (44 pro- cent) skrivningar med jämställdhetsperspektiv och 111 myndig- heter () saknade sådana skrivningar.40 Den faktiska andelen myndigheter med krav på jämställdhet är dock lägre. I SCB:s statistik ingår endast de myndigheter som har regleringsbrev hos och därmed har regle- ringsbrev riktade direkt till sig som myndighet (cirka 200), men finns det 348 myndigheter.41 Det totala antalet myndig- heter som har innefattats i SCB:s statistikunderlag mellan 2011–2014 skiljer sig åt, bl.a. då universitet och högskolor räknades in –2012 men inte –2014.42 39Utbildningsdepartementet (2013b) och (2013a). 40SCB (2015a), s. 8. Se bilaga 6 för en fullständig redogörelse. 41Statskontoret (2015a). 42Anledningen till detta är att universitet och högskolor styrs av högskoleförordningen och inte har enskilda instruktioner, varför i samråd med SCB beslöt att universitet och högskolor skulle undantas granskningen. Beslutet fattades dock först gällande statistik. Nuvarande styrning av jämställdhetspolitiken Jämställdhetsperspektiv i myndigheters regleringsbrev 2011–2014 per departement Antal myndigheter (andel i procent) 2 (8) 2 (8) 6 (100) Källa: SCB (2015a); (2014b); (2013a); (2012a) *För räknar SCB in de myndigheter som ingår i domstolar i statistiken över instruktioner, men inte rörande regleringsbrev. Nuvarande styrning av jämställdhetspolitiken Tabell 3.3 Jämställdhetsperspektiv i myndigheters instruktioner –2014 per departement Antal myndigheter (andel i procent) 0 (0) 0 (0) 0 (0) 1 (9) 1 (9) 1 (9) 1 (9) Källa: SCB (2015a); (2014b); (2013a); (2012a) *För räknar SCB in de myndigheter som ingår i domstolar i statistiken rörande instruktioner, men inte rörande regleringsbrev. 3.6.2Antal myndigheter med krav eller uppdrag om jämställdhet har ökat något Som framgår av tabellerna 3.2 och 3.3 ovan har andelen myndig- heter med jämställdhetsperspektiv i regleringsbrev och instruktioner ökat mellan 2011–2014. Några departement utmärker sig. Inom exem- pelvis ansvarsområde har andelen myndigheter med jämställdhetsperspektiv i regleringsbreven ökat från till . Även inom ansvarsområde har an- delen myndigheter med jämställdhetsperspektiv, framför allt i regle- ringsbreven, ökat, från mellan 2011 och 2014.43 utmärker sig också i sammanhanget, men på ett annat sätt: av dess myndigheter hade skrivningar om jäm- 43 Detta beror dock i viss mån på att underlaget skiljer sig åt mellan åren, se ovan, vilket resul- terar i att antalet myndigheter under totalt sett är mycket lägre . Nuvarande styrning av jämställdhetspolitiken ställdhet i instruktionen 2011–2013 (andelen ökade dock till 17 pro- cent 2014). Departementets andel myndigheter som har skrivningar i regleringsbreven har minskat , från 2014. 3.6.3Myndigheter som saknar uppdrag om jämställdhetsperspektiv Flera myndigheter saknar uppdrag som rör ett jämställdhetsper- spektiv i sina instruktioner. I denna grupp ingår bl.a. , , , , Barn- ombudsmannen, , , Säkerhets- polisen, , Kriminalvården och Svenska Institutet.44 har instruktionerna för ett antal myndigheter med hög relevans för jämställdhetspolitiken ändrats där ett jämställdhets- uppdrag numera ingår; Arbetsförmedlingen, Myndigheten för Ungdoms- och Civilsamhällesfrågor, Sida och . 3.6.4Myndigheternas uppdrag ser olika ut Utredningen har analyserat statistiken från SCB vad gäller instruk- tionernas utformning.45 Enligt utredningens studie kan de skrivningar som används i instruktionerna delas in i nedanstående sex grupper. En myndighet kan förekomma i fler än en gruppering, i de fall de har fler än en skrivning som åsyftar jämställdhet, se tabell 3.4. Länsstyrelserna skiljer ut sig mot övriga myndigheters instruk- tioner genom att deras instruktion även föreskriver att det ska finnas en särskild sakkunnig för frågor om jämställdhet vid . Denna kategori har inte tagits med i nedanstående sammanställning då den endast förekommer i länsstyrelseinstruktionen. 44SCB (2015a). 45Myndigheten för Ungdoms- och Civilsamhällesfrågor, Arbetsförmedlingen, Sida, Social- styrelsen och i viss mån även för hälsa, arbetsliv och välfärd har fått förnyade instruktioner , där skrivningar om jämställdhet har inkorporerats. Dessa myndig- heter räknas in i nedanstående gruppering – men inte i redogörelsen för SCB:s statistik ovan, i avsnitt 3.6.1-3.6.2, då denna avser situationen fram . SOU 2015:86 Nuvarande styrning av jämställdhetspolitiken Kategorisering av skrivningar om jämställdhet i myndigheters Integrera ett jämställdhetsperspektiv/ integrera ett jämställdhetsperspektiv i relation till andra perspektiv (i princip) samtliga myndigheter under Särskilt belysa effekterna för kvinnor och män/beakta kvinnors och mäns Redovisa resultat och/eller statistik med kön som övergripande Sträva efter en jämn könsfördelning för miljö, areella vid anställningar eller i näringar och samhällsbyggande, för hälsa, arbetsliv och Myndigheten för Ungdoms- och Enligt denna kategorisering tycks det saknas en enhetlighet vad gäller det sätt på vilket jämställdhet regleras i instruktionerna. Det van- ligaste är att instruktionerna har skrivningar om att ”integrera ett jämställdhetsperspektiv”, antingen i sig självt eller som en del av flera perspektiv som myndigheten ska arbeta med. Det näst vanligaste är skrivningar om att ”belysa eller beakta effekter/villkor/förutsätt- ningar för kvinnor och män.” I andra fall används t.ex. skrivningar om könsuppdelad statistik eller mer verksamhetsanpassade skriv- ningar. 46I grupperingen har skrivningar om ”könsspecifika förhållanden” (1 fall), ”konsekvenser för jämställdhet” (2 fall) samt ”främja jämställdhet mellan kvinnor och män” (4 fall) inkluderats. att motverka diskriminering i arbetslivet och en könsuppdelning på arbetsmarknaden, eller att ansvara för ett informationssystem där skillnader i arbetsskador mellan kvinnor och män särskilt belyses. Nuvarande styrning av jämställdhetspolitiken 3.7Styrningen av jämställdhetspolitiken i jämförelse med styrningen av andra tvärsektoriella områden Vid en jämförelse med andra tvärsektoriella områden kan såväl lik- heter som skillnader med jämställdhetspolitiken konstateras. I detta avsnitt jämför vi jämställdhetspolitiken med i första hand barnrätts-, och ungdoms- samt funktionshinderpolitiken. I likhet med jämställdhetspolitiken har såväl barnrätts- som ungdoms- och funktionshinderpolitiken mål som är sektorsövergripande, dvs. mål som berör ett antal andra områden såsom utbildning, arbets- marknad, hälsa, demokrati osv. Samtliga områden tar också en viktig utgångspunkt i internatio- nella konventioner om mänskliga rättigheter. Gemensamt är också att politikens mål och inriktning har formule- rats i propositioner och strategier eller handlingsprogram/handlings- planer.48 3.7.2Jämställdhetspolitiken särskiljer sig genom att inte ha en central myndighet som ska verka för att politikens mål nås På barnrättsområdet finns (), på ungdoms- området Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor (MUCF) och inom funktionhinderspolitiken Myndigheten för del- aktighet (MFD). Dessa myndigheter har i uppgift att verka för ett genomslag för politiken inom respektive område. Myndigheterna har också uppgifter som rör uppföljning och samordning, se tabell 3.5. En liknande myndighet saknas på jämställdhetsområdet. Som fram- gått av kapitel 3.5.2 finns flera aktörer med uppdrag som knyter an till jämställdhetspolitiken, men deras uppdrag rör delar eller aspekter av jämställdhetspolitiken. DO:s uppdrag att verka mot diskrimine- ring rör kön, men är en av flera diskrimineringsgrunder som myndig- heten arbetar med. Vidare ingår det inte i DO:s uppgifter att följa 48 (2011a). Nuvarande styrning av jämställdhetspolitiken upp eller samordna insatser som syftar till att nå de jämställdhets- politiska målen, utan utgångspunkten är regeringens mål som rör diskriminering.49 Vidare finns NCK vars uppdrag rör en del av jäm- ställdhetspolitikens delmål 4 Mäns våld mot kvinnor ska upphöra. Därtill har Nationella sekretariatet för genusforskning fått temporära uppdrag att stödja myndigheterna i arbetet med jämställdhetsintegre- ring. Slutligen finns länsstyrelserna vars uppgifter inom jämställd- hetsområdet rör det regionala och lokala arbetet med jämställdhet. Sammantaget finns ingen motsvarande myndighet på nationell nivå med ett övergripande ansvar som det finns inom de övriga nämnda tvärsektoriella områdena, se tabell 3.5. 49 Målet för regeringens politik mot diskriminering är Ett samhälle fritt från diskriminering. (prop.2008/09:1. utg.omr.13, bet 2008/09:AU1, rskr. 2008/09:115). Nuvarande styrning av jämställdhetspolitiken SOU 2015:86 Myndigheter på tvärsektoriella områden Verka för genomslag för politiken ”Granskning” av myndigheter, Verka för genomslag för politiken Stöd till myndigheter, kommuner och landsting Uppföljning/utvärdering Bidragsgivning Verka för genomslag för politiken Kunskapsutveckling och spridning Utbildning och information Metodutveckling och sprida metoder universitet (NCK) DO ska motverka diskriminering på grundval av bl.a. kön. NCK utveckla och sprida kunskap och information om mäns våld mot kvinnor. Länsstyrelserna uppgifter på regional nivå. Som kan utläsas av tabell 3.5 ovan skiljer sig myndigheternas upp- gifter i vissa avseenden, men de har också stora likheter. Såväl BO, som MUCF och MFD har i uppdrag att verka för att målen för poli- tiken på deras respektive områden får genomslag i hela samhället 50 Tabellen ska inte ses som en fullständig redovisning av myndigheternas uppgifter. Myn- digheternas uppdrag i sin helhet återfinns i deras respektive instruktioner; Förordning (2015:49) med instruktion för Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor, Förord- ning (2014:134) med instruktion för Myndigheten för delaktighet, Förordning (2007:1021) med instruktion för , samt för BO även i Lag (1993:335) om Barn- ombudsmannen. Nuvarande styrning av jämställdhetspolitiken och de arbetar gentemot myndigheter, kommuner och landsting. Gemensamt för myndigheternas uppdrag är bl.a. att de ska samla och sprida kunskap om utvecklingen på respektive område, genom- föra vissa stödjande insatser som utbildningar och metodutveckling, samt att redovisa statistik och göra relevanta uppföljningar. BO:s uppdrag särskiljer sig bl.a. genom att myndigheten även har i upp- gift att företräda barns och ungas rättigheter och intressen samt att förvaltningsmyndigheter, kommuner och landsting på BO:s upp- maning är skyldiga att lämna uppgifter om vilka åtgärder som har vidtagits inom den egna verksamheten för att genomföra barns och ungas rättigheter enligt . BO har därmed en starkare granskande roll än MUCF och MFD. På jämställdhetsområdet finns det, som framgår ovan, ingen myn- dighet med ett övergripande och samlat ansvar för att verka för att de jämställdhetspolitiska målen nås. Däremot finns det en sådan orga- nisation på regional nivå hos länsstyrelserna, vars uppgifter beskrivs närmare i kapitel 10. Även vid en bredare jämförelse med ytterligare andra tvärsekto- riella områden är en central myndighet snarare en regel än ett undan- tag. Utvecklingen har dessutom gått mot fler centrala myndigheter för denna typ av frågor. fick exem- pelvis MUCF (dåvarande ) i uppdrag att fungera som myndighetsstöd för politiken för det civila samhället.51 Bildan- det av MFD 2014, genom en sammanslagning av Hjälpmedelsinstitu- tet och Myndigheten för handikappolitisk samordning (Handisam), syftade bl.a. till att markera ett mer samlat uppdrag på det funkt- ionshinderpolitiska området och det tvärsektoriella perspektivet.52 Nämnas bör också att är i och inom området nationella minoriteter är ansvariga för att samordna och följa upp hur minoritetspolitik genom- förs i enlighet med lagen (2009:724) om nationella minoriteter och minoritetsspråk. På området mänskliga rättigheter redovisade rege- ringen sin intention att inrätta en nationell MR-institu- tion.53 51Förordning om ändring i förordningen (2007:1140) med instruktion för . 53Wallström & Bah Kuhnke (2015). Nuvarande styrning av jämställdhetspolitiken 3.8.1Nuvarande anslag för särskilda jämställdhetsåtgärder I samband med regeringens vårändringsbudget , prop. 2014/15:99, har beslutat om att öka stödet till kvinno- jourerna med för 2015.54 Anslaget för särskilda jämställdhetsåtgärder uppgår därmed till . Anslaget för särskilda jämställdhetsåtgärder ökade kraftigt i sam- band med regeringens budgetproposition . I praktiken ägde en tiodubbling av anslaget rum och –uppgick anslaget till . –2014 minskade anslaget till . Sammantaget avsattes nästan under dessa år. Den faktiska förbrukningen uppgår dock endast till ca , då alla medel inte kom att fördelas och förbrukas, se tabell 3.6. Tabell 3.6 Tilldelade och förbrukade medel (milj. kr) Källa: (2015). Orsaken till att inte hela anslaget har förbrukats återges i kapitel 9.3.3. 54 betänkande 2014/15:FiU21. II Utvecklingen mot jämställdhet –2014 4Jämn fördelning av makt och inflytande I de följande kapitlen 4–8 redogör vi för utvecklingen gällande jäm- ställdhet mellan kvinnor och män inom olika samhällsområden . I beskrivningen har vi utgått från de fyra jämställd- hetspolitiska delmålen. I kapitel 4 beskriver vi utvecklingen i fråga om makt och infly- tande. I kapitel 5 redogör vi för utvecklingen gällande ekonomisk jämställdhet, vilket även inkluderar utvecklingen inom området utbild- ning. I kapitel 6 redovisar vi utvecklingen av det obetalda hem- och omsorgsarbetet och i kapitel 7 återfinns en redogörelse för utveck- lingen när det gäller mäns våld mot kvinnor. I tillägg till genomgången av utvecklingen i förhållande till de jämställdhetspolitiska delmålen återfinns i kapitel 8 en beskrivning av skillnader mellan kvinnor och män i fråga om hälsa. Kapitlen tar sin tidsmässiga utgångspunkt där den förra jäm- ställdhetsutredningen slutade, dvs. och avslutas för vår utredning. De exakta jämförelsepunkterna varierar dock beroende på bl.a. tillgången till statistik inom de olika områden som analyseras. Kapitlen är i stora delar strukturerade efter de indikatorer som har utvecklats inom ramen för jämställdhets- politiken och som återfinns på SCB:s jämställdhetsportal.1 Eftersom utredningens uppdrag har varit omfattande har avgräns- ningar varit nödvändiga. Det innebär att någon heltäckande bild av utvecklingen på de olika områdena inte ges och att flera aspekter inte beaktas. De empiriska nedslag som görs ska därför ses som illustra- tiva exempel på tendenser när det utvecklingen inom respektive om- råde. För mer fylliga resonemang och djuplodande analyser hänvisas 1 Ds 2013:37. Jämn fördelning av makt och inflytande till utredningens underlagsrapporter, andra utredningar och den forskning som refereras till i kapitlen.2 I det här kapitlet ges en översiktlig beskrivning och analys av utveck- lingen avseende det jämställdhetspolitiska delmålet, en jämn fördelning av makt och inflytande. Kapitlet är baserat på de forskarrapporter som har tagits fram på uppdrag av utredningen och som är författade av professor , docent och doktorand forskning samt tidigare utredningar, särskilt de betänkanden som har publicerats inom ramen för Delegationen för jämställdhet i arbetslivet – JA-delegationen – (SOU 2015:50) och Män och jäm- ställdhet (SOU 2014:6),4 har utgjort viktiga kompletterande kun- skapsunderlag. Underlag från den pågående (Dir. 2014:11) har också använts. Därtill har deskriptiv statistik, huvudsakligen från (), använts. Kapitlet är i stora delar strukturerat efter de indikatorer som har utvecklats inom ramen för jämställdhetspolitiken. Totalt finns 25 indikatorer inom området en jämn fördelning av makt och inflytande. Dessa indikatorer omfattar representation i politiken och i närings- livet, facklig representation, deltagande i medborgerliga aktiviteter, representation i offentlig sektor samt övrig representation.5 Mot bakgrund av utredningens direktiv lyfts även andra aspekter fram, såsom regionala aspekter och utrikes födda kvinnors och mäns makt och inflytande. 2Utredningens underlagsrapporter redovisas i Forskarrapporter till (SOU 2015:86). 3Bergqvist (2015); Hermele (2015); Kleberg (2015). 4SOU 2015:50; SOU 2014:6. 5Av dessa indikatorer ska fem s.k. huvudindikatorer följas upp i budgetpropositionen. De fem huvudindikatorerna är: 1. sammansättning 1921–x, 2. Kommun- och lands- tingsstyrelsers ordförande, 3. Styrelser och ledning i börsföretag, 4. Chefer i privat sektor efter typ av chef och 5. Chefer i offentlig sektor efter typ av chef. Jämn fördelning av makt och inflytande 4.2Beskrivning av delmålet en jämn fördelning av makt och inflytande Det första jämställdhetspolitiska delmålet är en jämn fördelning av makt och inflytande. Kvinnor ska ha samma rätt och möjlighet att vara aktiva samhällsmedborgare och att forma villkoren för besluts- fattandet. Delmålet lyder som följer: ”Delmålet är att uppnå jämn fördelning av makt och inflytande i samhället och att kvinnor och män skall ha samma rätt och möjlig- het att vara aktiva samhällsmedborgare och att forma villkoren för beslutsfattandet.” Delmålet anknyter i första hand till det övergri- pande målets första led – att kvinnor och män ska ha samma makt att forma samhället. Formella hinder ska inte ligga i vägen, inte heller ska ekono- miska eller sociala aspekter verka utestängande för att kvinnor ska ha samma möjlighet som män att vara aktiva samhällsmedborgare och att forma villkoren för beslutsfattandet. Målet tar sikte på formella politiska rättigheter – möjligheten att delta i demokratiska pro- cesser både som väljare och som valda. Det handlar om att kvinnor och män ska ha samma möjligheter att vara aktiva i politiska för- samlingar och olika ideella organisationer. Men målet tar även sikte på fördelningen av den makt som ligger utanför det som vanligen räknas till det demokratiska styrelseskicket. Det handlar om den makt som representeras av t.ex. företagen, medie- och trossamfund och som har stor betydelse i formandet av vårt samhälle. Med formu- leringen ”att forma villkoren för beslutsfattandet” åsyftas att för- utom att uppnå en jämn numerär fördelning av kvinnor och män på maktpositioner, skall även kvalitativa aspekter av maktutövning lyftas fram – att ha makt över dagordningen och inflytande över beslutens innehåll. Målet handlar också om att flickor och kvinnor ska ha samma möjligheter som pojkar och män att delta i och påverka det som formar våra föreställningar, tankar och idéer om oss själva och vårt samhälle. Det gäller bl.a. kulturen, massmedia och folkbildningen. Delmålet rör också utbildning, där de immateriella värdena med ut- bildning lyfts fram såsom en del i individens personliga utveckling. Skolan, kulturen och föreningslivet har ett ansvar för att flickor har samma möjligheter som pojkar till inflytande i frågor som rör dem, vilket lägger grunden för demokratiska värderingar och främjar Jämn fördelning av makt och inflytande flickors och pojkars lika möjligheter att vara – och att växa upp till att vara – aktiva samhällsmedborgare. I delmålet om ekonomisk jämställdhet (delmål 2) står utbild- ningens materiella värde i förgrunden, som ett medel för att kunna ta plats på arbetsmarknaden och skapa sig en försörjning”.6 Av såväl jämställdhetspropositionen 1993/94:147 som den upp- följande jämställdhetspropositionen 2005/06:155 framgår att jäm- ställdhet är en fråga om makt och att jämställdhetspolitiken tar sikte på att förändra maktförhållandena mellan kvinnor och män. Det betonas att detta förändringsarbete inte bör ligga på att förändra attityder för att uppnå jämställdhet, utan att arbetet i stället bör in- riktas på att förändra informella strukturer i samhället som upprätt- håller den ojämna maktfördelningen mellan könen. För att kunna förändra maktordningen mellan könen krävs kunskap och medveten- het om såväl bristen på jämställdhet som vilka mekanismer som bidrar till att upprätthålla den. Maktfrågan är relevant inom alla samhällsområden, men tar en särskilt konkret form i fråga om kvinnor och mäns representation inom politiken. En jämn representation av kvinnor och män på ledan- de positioner är ingen garanti för att den reella makten fördelas jämnt mellan könen. Det är dock en viktig förutsättning för att även kvali- tativa aspekter av maktutövning ska kunna förändras i jämställd riktning. Möjligheterna att påverka beslutens innehåll förutsätter deltagande i beslutsfattandet. Ett demokratiskt samhälle kännetecknas av ett brett och jämlikt deltagande på alla områden. Deltagandet ska ge medborgarna ett reellt inflytande. Ofta har deltagandet formulerats i en jämn repre- sentation av kvinnor och män i beslutsfattande församlingar. Målet tar sikte på formella politiska rättigheter – möjligheten att delta i demokratiska processer både som väljare eller valda och som aktiva i politiska partier. Men målet tar även sikte på fördelningen av den makt som ligger utanför den som vanligen räknas till det demokra- tiska styrelseskicket. Det handlar om den makt som utövas av t.ex. företag, medier och trossamfund och som har stor betydelse för formandet av samhället. 2005/06:155, s. 46; bet. 2005/06:AU11; rskr. 2005/06:257. Jämn fördelning av makt och inflytande 4.3Utvecklingen på området en jämn fördelning av makt och inflytande Frågan om mäns makt och kvinnors underrepresentation i politik och i näringslivet har varit föremål för en rad statliga utredningar de senaste tio åren.7 I den jämställdhetspolitiska utredningens betän- kande Makt att forma samhället och sitt eget liv (SOU 2005:66) fram- hålls bl.a. att andelen kvinnor på maktpositioner inom olika delar av samhället har ökat markant , som den stora majoriteten av makteliten fortfarande består av män. Vidare framhålls att könsfördelningen ser olika ut mellan olika områden och är jämnare inom politiken än inom exempelvis näringslivet. Skillna- der finns också på olika nivåer, inom ett fält eller en sektor. I betänkandet Kön, makt och statistik (SOU 2007:108) dras slut- satsen att den politiska makten fördelas jämställt på riksnivå, men mindre jämställt på lägre nivåer. Utredningen fann dock även på riks- nivå systematiska skillnader i könsfördelningen av maktpositioner. Det gällde exempelvis mellan olika politiska nivåer, mellan partier, mellan nivåer inom partierna och i viss mån mellan regioner i landet. Mansdominansen var tydlig på regional och lokal politisk nivå. I JA-delegationens slutbetänkande Hela lönen, – utmaningar för ett jämställt arbetsliv (SOU 2015:50) anförs att dessa mönster i viss mån finns kvar. Könsfördelningen i riksdag och rege- ring är fortsatt jämn, men inom partierna är variationen större. Köns- fördelningen av toppositioner inom regionalpolitiken har dock gått tydligt framåt och även inom delar av den offentliga förvaltningen. JA-delegationen, som bl.a. har studerat könsfördelningen på chefs- positioner i arbetslivet och i styrelser och ledningar i näringslivet, konstaterar att makten i och över arbetslivet har blivit jämnare för- delad mellan kvinnor och män, men att stora skillnader kvarstår.