sou · H3B3103 · 2015-12-08 00:00:00 — Statistiken bygger på de uppgifter som myndigheterna registrerar i sina administrativa system, i samband med utredningen av en misstänkt brottslig händelse, lagföring av en person som befunnits skyldig till brott och verk- ställande av en utdömd påföljd. I den officiella kriminalstatistiken görs ingen klassificering med anledning av om brottsoffret är en transperson. Det är därför inte möjligt att ur denna statistik dra några slutsatser beträffande förekomsten av hot och våld mot trans- personer. Ökat straffrättsligt skydd för transpersoner Brå redovisar statistik över polisanmälningar med identi- fierade hatbrottsmotiv, inklusive transfobiska motiv, i s.k. hatbrotts- rapporter. Brå:s hatbrottsrapporter och tillhörande tekniska rappor- ter finns på Brå:s webbsida. Definitionen av hatbrott skiljer sig mellan olika länder och har tidigare varierat också mellan det svenska rättsväsendets myndig- heter. I ett uppdrag till myndigheterna angav regeringen att med begreppet avses brotten hets mot folkgrupp och olaga diskrimi- nering samt andra brott där ett motiv för brottet har varit att kränka en person, en folkgrupp eller en annan sådan grupp av personer på grund av ras, hudfärg, nationellt eller etniskt ursprung, trosbekänn- else, sexuell läggning eller annan liknande omständighet. I Brå:s hatbrottsrapporter har begreppet utvecklats enligt följande: ”Brott mot person, grupp, egendom, institution eller representant för dessa, som motiveras av rädsla för, fientlighet eller hat mot den ut- satta grundat på hudfärg, nationalitet eller etniskt ursprung, tros- bekännelse, sexuell läggning samt könsöverskridande identitet eller uttryck (det vill säga vilket kön man upplever sig tillhöra samt hur någon väljer att uttrycka sitt biologiska kön, sociala kön och/eller det kön man identifierar sig som) som gärningspersonen tror, vet eller uppfattar att personen eller gruppen har” (se till exempel Hat- brott 2014, s. 26). Hatbrott är alltså inte ett specifikt brott utan ett samlingsnamn för olika sorters brott som begås med vissa motiv. Det finns inte heller någon brottskod för hatbrott i polisens system för att regi- strera sådana anmälningar. kan dock polisen genom ett fält i sitt datasystem RAR (datornätverket för hantering av polis- anmälningar) markera om ett anmält brott är ett misstänkt hatbrott eller inte. Markeringen infördes inte i syfte att föra statistik över antalet anmälda hatbrott utan var ett sätt att lyfta hatbrottsfrågan inom polismyndigheten genom att påminna den enskilda polisen om hatbrottsaspekten varje gång en anmälan skrivs (se till exempel Hatbrott 2014, s. 21). Metoden för att identifiera hatbrottsanmälningar bygger i stället på Brå:s sökningar och granskningar av anmälningar av- seende särskilt utvalda brottskategorier inklusive mord/dråp, miss- Ökat straffrättsligt skydd för transpersoner handel, våld mot tjänsteman, ofredande, olaga hot, olaga diskrimi- nering, hets mot folkgrupp, skadegörelse, klotter, tjänstefel m.fl. (se till exempel Hatbrott 2014, s. 21 f.). Brott med transfobiska motiv finns med i Brå:s rapporter från och med hatbrottsrapporten . Transfobiska hatbrott defi- nieras i rapporten som rädsla för, fientlighet eller hat mot en per- son, grupp, egendom eller institution, på grund av könsöverskrid- ande identitet eller uttryck och som aktiverar en reaktion mot den eller dem som är, uppfattas vara eller representerar personer med könsöverskridande identitet eller uttryck (se till exempel Hatbrott 2014, s. 103). I de tekniska rapporterna pekar Brå på att motivbilden inte alltid är enkel att bedöma. När en brottsanmälan kan innehålla flera möjliga hatbrottsmotiv är riktlinjen att gå på det mest framträd- ande motivet och därmed välja ett motiv. Ett exempel som nämns är när en person blir ärekränkt med tillmälen som rör både sexuell läggning och könsöverskridande identitet eller uttryck som ”jävla bög”, ”jävla hora”, ”jävla bitch”, ”jävla trans”. Exemplet skulle kate- goriseras som transfobiskt då användandet av ordet trans i kombi- nation med ”jävla hora” och ”jävla bitch”, förstärker det trans- fobiska motivet (Hatbrott 2013, Teknisk rapport, s. 28, Hatbrott 2014, Teknisk rapport, s. 26). inkom knappt 359 000 anmälningar för de utvalda brottstyperna, och av dessa slumpades knappt hälften av anmäl- ningarna, 177 000 anmälningar, fram för att genomsökas med en sökordslista bestående av hatbrottsrelaterade ord och fraser. Knappt 5 510 anmälningar bedömdes efter en granskning innehålla ett hatbrottsmotiv. Antalet identifierade hatbrottsanmälningar var därmed på samma nivå som 2012 och uppskattningsvis färre än 2009 (Hatbrott 2013, s. 20 och s. 40 f.). identifierades 45 anmälningar med transfobiska motiv, vilket var i nivå med föregående år. Anmälningarna avsåg tre brotts- typer: våldsbrott, olaga hot/ofredande och ärekränkning. De van- ligaste brottsplatserna var allmän plats, följt av det egna hemmet. Ökat straffrättsligt skydd för transpersoner Gärningspersonen var ofta helt okänd för den utsatta (Hatbrott 2013, s. 100 ff.). inkom knappt 428 000 anmälningar för de utvalda brotts- typerna. Av dessa slumpades ca hälften fram för att genomsökas med en sökordslista bestående av hatbrottsrelaterade ord och fraser. Omkring 6 270 hatbrottsanmälningar identifierades efter en manu- ell granskning, vilket var den högst noterade nivån och fler än 2013 (Hatbrott 2014, s. 22 och s. 38 f.). identifierades uppskattningsvis drygt 70 anmälningar med transfobiska motiv, vilket var av det totala antalet anmälningar med hatbrottsmotiv. Den vanligaste brottstypen var olaga hot och ofredande, följt av våldsbrott och ärekränkning. Den vanligaste brottsplatsen var allmän plats, följt av brott via tele- fon/sms. av fallen var gärningspersonen obekant för den utsatta (Hatbrott 2014, s. 102 ff.). Angående tillförlitligheten av siffrorna pekar Brå i synnerhet på att det s.k. mörkertalet är stort vid hatbrott. En typ av mörkertal är hatbrott som sker men som aldrig anmäls till polisen. En annan är de hatbrott som anmäls till polisen, men som av olika skäl ändå inte kommer med i statistiken, exempelvis för att hatbrottsmotivet inte uppmärksammas i fritexten eller fritexten inte innehåller ord som återfinns i sökordslistan. Vidare pekar Brå på att det avseende hat- brott rör känslig information som det inte är säkert att den utsatta vill delge polisen vid anmälningstillfället. För att en anmälan ska komma med i statistiken behöver det anmälda brottet även röra någon av de brottskoder som ingår i Brås urval och rätt brottskod måste ha angetts på anmälan (Hatbrott 2013 s. 22 f. och Hatbrott 2014 s. 24 f.). Vad specifikt gäller tillförlitligheten av uppgifterna kring trans- fobiska hatbrott anför Brå bland annat att antalet anmälningar med identifierade transfobiska motiv är mycket få, vilket är viktigt att ha i åtanke vid tolkningen av resultaten. Det låga antalet skapar en Ökat straffrättsligt skydd för transpersoner större osäkerhet och kan bidra till stora variationer mellan åren. Vidare pekar Brå på att det är troligt att en del transfobiska händelser ingår i kapitlet om sexuell läggning. Detta eftersom det inte är ovanligt att en gärningsperson kallar en transperson för ”bögjävel” eller på annat sätt visar ringaktning som om transpersonen vore homosexuell för att denna inte följer gärningspersonens uppfatt- ning om det normala avseende könsidentitet eller uttryck. Framgår det då inte i anmälan att det var den könsöverskridande identiteten eller uttrycket som motiverade gärningen är det troligt att händel- sen bedöms som homofobisk (Hatbrott 2013, s. 101 f. och Hat- brott 2014, s. 103 f.). DO är en statlig myndighet som arbetar mot diskriminering och för allas lika rättigheter och möjligheter. Det gör myndigheten främst genom att se till att diskrimineringslagen följs. Eftersom könsöverskridande identitet eller uttryck och kön är skyddade grunder i diskrimineringslagen kan transpersoner som upplever att de utsatts för diskriminering anmäla detta till DO. DO utreder misstänkta överträdelser av diskrimineringslagen. En utred- ning kan leda till beslut med konstaterande av brister och/eller rekommendationer eller beslut om att driva ärendet vidare till pro- cess i domstol. Av uppgifter i DO:s årsredovisningar (som finns att ladda ner på DO:s webbsida) framgår att DO har fått in tolv anmälningar av händelser inom arbetslivet på grunden könsöverskridande identitet eller uttryck, ensam eller i kombination med andra diskriminerings- grunder, –2014. Utanför arbetslivet har DO fått in 86 ärenden –2014. Av dessa avser de flesta hälso- och sjukvård samt till- gång till varor och tjänster. Av de anmälningar som kommit in till DO och som har sam- band med könsöverskridande identitet eller uttryck, har DO tagit ställning i ett fall (DO:s ärende ANM 2014/1085, beslut ). Det fallet gällde diskriminering vid tillhanda- hållande av tjänster till allmänheten. DO ansåg att det hade varit fråga om indirekt diskriminering som hade samband med köns- Ökat straffrättsligt skydd för transpersoner överskridande identitet eller uttryck och att det hade skett en över- trädelse av diskrimineringslagen. Mot bakgrund av omständigheterna i ärendet valde DO dock att inte väcka talan. I övrigt finns inga ställningstaganden kring de anmälningar som kommit in. RFSL Ungdom har genomfört ett antal studier om unga trans- personer (se bland annat Är du kille eller tjej?, 2008, och Hon hen han – En analys av hälsosituationen för homosexuella och bisexuella ungdomar samt för unga transpersoner, 2010, som Ungdomsstyrel- sen genomförde i samråd med bland annat RFSL och RFSL Ung- dom). I studien av heteronormen – En studie om utsatthet för sexuella övergrepp, sexuell gränssättning samt utsatthet för hatbrott bland unga hbt-personer, 2009, som RFSL Ungdom genomförde i samarbete med , ställdes frågor till unga hbt- personer (15–) om deras psykosociala livssituation, sexuella övergrepp, sexuell gränssättning samt otrygghet och våld. Studien finns på RFSL Ungdoms webbsida. Datainsamlingen skedde med hjälp av en enkät som lades ut på Qruiser 2009. Qruiser var i alla fall då största community för hbt-personer. På Qruiser fanns en presen- tationssida där man frivilligt kunde ange personlig information som till exempel ålder, bostadsort och sexuell läggning. Enkäten visades endast för personer som angett en ålder, sexuell läggning och köns- identitet som stämde överens med studiens syfte, det vill säga per- soner mellan 15–som angivit en läggning och/eller köns- identitet som inte var heterosexuell cisperson. Efter vissa justeringar av materialet ingick totalt 3 094 respondenter i det bearbetade mate- rialet, varav 302 transpersoner () och 239 personer (8 pro- cent) som var osäkra på sin transidentitet (svarat ”vet inte” på frågan huruvida man anser sig vara transperson) (Effekter av heteronormen, s. 2 och s. 7 f.). Nästan hälften () av transpersonerna och av de med osäker transidentitet angav att de avstått från att gå ut på grund av rädsla för att bli illa behandlad på grund av sin sexuella läggning och/eller könsidentitet, att jämföra med 32 pro- Ökat straffrättsligt skydd för transpersoner cent av hela undersökningsgruppen (Effekter av heteronormen, s. 27 f.). Av transpersonerna var det en fjärdedel () och en femtedel () av de med osäker transidentitet som angav att de hade utsatts för hot om våld på grund av sin könsidentitet/sitt könsuttryck. I hela undersökningsgruppen var det totalt som hade blivit utsatta på grund av sin sexuella läggning och/eller könsidentitet. Av dem som har blivit utsatta för hot var förövaren i ca en femtedel av fallen () okänd för offret. av fallen () uttalades hotet på offentlig plats och ofta i skolan (Effekter av heteronormen, s. 28 f.). Av transpersonerna och personer med osäker transidentitet uppgav av respondenterna att de utsatts för fysiskt våld på grund av sin könsidentitet/sitt köns- uttryck. Detta var i paritet med hela undersökningsgruppen (4 pro- cent). Yngre hbt-personer, särskilt sådana med osäker transidenti- tet, tenderade vara mer våldsutsatta än äldre. I studien poängterades att endast fyra misshandelsbrott med transfobiska motiv polis- anmäldes enligt Brå:s rapport för det året (Effekter av heteronormen, s. 30). Enligt studien var det alltså en betydande del av de unga trans- personerna som hade utsatts för olika former av brott i förhållande till de homosexuella. Mot bakgrund av hur få anmälningar om våld relaterade till könsöverskridande identitet eller uttryck som anmäls i jämfört med de som är relaterade till sexuell läggning tyder detta enligt studien på att anmälningsbenägenheten hos transpersoner är mycket liten (Effekter av heteronormen, s. 28). Regeringen gav 2003 (Folkhälsomyndig- heten bildades och övertog då de uppgifter som Statens folk- hälsoinstitut och tidigare ansvarade för) i upp- drag att undersöka och analysera hälsosituationen för hbt-personer. initierade och genomförde då ett flertal kvalitativa och kvantitativa studier. Ökat straffrättsligt skydd för transpersoner Hälsa på lika villkor. Hälsa och livsvillkor bland HBT-personer gav ut rapporten på lika villkor. Hälsa och livsvillkor bland HBT-personer (återrapporteringen till regeringen finns i rapporten , bisexuellas och trans- personers hälsosituation ). Rapporten finns på Folkhälso- myndighetens webbsida. Underlaget till rapporten kom dels från den nationella folkhälso- enkäten , dels genom en webbenkät riktad till hbt-personer (Hälsa på lika villkor, s. 12). är en årlig nationell studie som omfattar ett urval av 20 000 personer i åldrarna . Undersök- ningen genomfördes och är ett fortlöpande samarbetsprojekt mellan och lands- ting/regioner. anlitas för att genomföra undersökningen. Enkäten innehåller bland annat frågor om fysisk och psykisk hälsa, levnadsvanor, ekonomiska förhållanden och sociala relationer. Den internetbaserade enkäten fanns tillgänglig på webbplatser som besöks av hbt-personer, såsom QX, Corky, RFSL, RFSL Ungdom, HomO, FPE-S och Gaystudenterna, och distribuerades dessutom via e-postlistor enligt ”snöbollsmeto- den”. Syftet med webbenkäten var dels att nå transpersoner, dels att få kunskap om områden som är specifika för just hbt-personer. I webbenkäten ställdes samma frågor om hälsa, levnadsvanor och sociala relationer som i den generella befolkningsenkäten samt en mängd specifikt riktade frågor till hbt-personer, exempelvis frågor om trakasserier, diskriminering och öppenhet. Totalt inkom 3 774 svar. Efter det att svarsfilen rensats från oseriösa svar, dubbletter och personer som endast svarat på en enda fråga i formuläret åter- stod 3 653 svar (Hälsa på lika villkor, s. 13). Endast svar i folkhälsoenkäten och webbenkäten från personer som angett sexuell läggning och var 16–ingick i studien. Detta innebär att svar från 29 190 personer i folkhälsoenkäten och svar från 3 014 personer, varav 374 angett att de var transperson, i webb- enkäten ingick i studien (Hälsa på lika villkor, s. 17). Ökat straffrättsligt skydd för transpersoner Hot, våld och trakasserier indikerade att av transpersonerna hade varit utsatta för våld eller trakasserier på grund av sin könsidenti- tet/sitt könsuttryck . Vidare svarade 34 pro- cent att de i livet utsatts för våld eller trakasserier. Det var framför allt vanligt att respondenterna angav att det rört sig om muntliga trakasserier (), men även sexuella trakasserier (), hot om våld () och våld () var vanligt (Hälsa på lika villkor, s. 76). av homo- och bisexuella angav i webbenkäten att de hade utsatts för diskriminering på grund av sexuell läggning under livet. Av dessa rapporterade att de blivit utsatta för diskriminering . Bland trans- personer svarade att de upplevt sig diskriminerade på grund av könsuttryck/könsidentitet under livet. Av dessa hade svarat att de upplevt diskriminering (Hälsa på lika villkor, s. 77 f.). Kränkande behandling/bemötande indikerade att det bland homo- och/eller bisexu- ella personer var mycket vanligare att under de senaste tre mån- aderna ha utsatts för kränkande behandling eller bemötande än i övriga befolkningen (). Enligt webbenkäten var upplevd kränkning hos homo- och bisexuella något lägre än vad folkhälsoenkäten visade (). Enligt webb- enkäten hade av transpersonerna utsatts för kränkande behandling eller bemötande , alltså en något högre siffra än beträffande homo- och bisexuella enligt webb- enkäten (Hälsa på lika villkor, s. 70 f.). Ökat straffrättsligt skydd för transpersoner Att ha övervägt eller försökt att ta sitt liv var enligt folkhälsoenkäten betydligt vanligare bland homo- och/eller bisexu- ella personer () än i övriga befolkningen (). Hälften av transpersonerna hade enligt webbenkäten övervägt att ta sitt liv. Andelen transpersoner som övervägt att ta sitt liv minskade med åldern och det var vanligast i åldern 16–. Andelen som försökt ta sitt liv var enligt folkhälsoenkäten dubbelt så stor bland homo- och/eller bi- sexuella personer () som i övriga befolkningen (5 pro- cent). Av transpersonerna uppgav att de försökt att ta sina liv. Självmordsförsök var vanligast bland trans- personer i åldrarna 16–(Hälsa på lika villkor, s. 33 ff.). Hälsan och hälsans bestämningsfaktorer för transpersoner – En rapport om hälsoläget bland transpersoner i fick i uppdrag att följa upp hälsan och hälsans bestämningsfaktorer. I rapporten av hälsan och hälsans bestämningsfaktorer bland homo- och bisexuella, , rapporterades utveckningen för homo- och bisexuella. Transperso- ner inkluderas inte i den rapporten utan redovisades först i rubri- cerade rapport . Rapporten finns på . Rapporten baseras på en anonym, webbaserad enkätundersök- ning som genomförde tillsammans med . Information om webbenkäten spreds på olika sätt men framför allt via sociala nätverk och andra internetbaserade tjänster riktade till hbtq-personer. Totalt deltog ca 800 transperso- ner vilket gör undersökningen till den mest omfattande i på området . (Hälsan och hälsans bestämningsfaktorer, s. 5, 8 och 21 ff.) I enkäten ställdes frågor om livsvillkor, levnadsvanor och hälsa. Inom ramen för levnadsvillkor ställdes bland annat frågor om utsatthet för kränkande behandling och våld. Rapporten visar i stort att utvecklingen av hälsan och hälsans bestämningsfaktorer för transpersoner inte hade förändrats nämnvärt . Om något visade utvecklingen på en försämring jämfört med tidigare undersökning. Ökat straffrättsligt skydd för transpersoner Ungefär var femte respondent angav sig ha varit utsatt för våld på grund av sin transerfarenhet. Utsatthet för fysiskt våld var mer än dubbelt så vanligt hos respondenterna än i befolkningen i allmänhet, baserat på folkhälsoenkäten. Av de som utsatts för fysiskt våld angav att de har blivit utsatta , jämfört i befolkningen i allmänhet base- rat på folkhälsoenkäten (Hälsan och hälsans bestämningsfaktorer, s. 32 f.). Bara en tiondel () svarade att de hade polisanmält våldet (Hälsan och hälsans bestämningsfaktorer, s. 34). Nästan hälften av respondenterna svarade att de ofta eller alltid avstår från att gå ut ensamma av rädsla för att bli överfallna, rånade eller ofredade på annat sätt, jämfört med ca en femtedel i befolk- ningen i allmänhet baserat på folkhälsoenkäten (Hälsan och hälsans bestämningsfaktorer, s. 35). Totalt av respondenterna svarade att de har avstått från olika aktiviteter av rädsla för att bli dåligt behandlade eller diskri- minerade på grund av sin transerfarenhet under de senaste 12 mån- aderna (Hälsan och hälsans bestämningsfaktorer, s. 31). Kränkande behandling/bemötande Över hälften av respondenterna svarade att de minst en gång hade blivit utsatta för kränkande behand- ling eller bemötande. Denna andel är nästan större än för befolkningen i allmänhet, baserat på folkhälsoenkäten (Hälsan och hälsans bestämningsfaktorer, s. 30). Ökat straffrättsligt skydd för transpersoner Över en tredjedel () svarade att de minst en gång allvarligt övervägt att ta sitt liv, vilket är en betydligt högre andel än för befolkningen i allmänhet baserat på folkhälsoenkäten (). Hos tonåringarna var denna siffra ännu högre (av 15–19-åringarna). Av respondenterna angav att de försökt att ta sitt liv , vilket är fem gånger så vanligt som i befolkningen i övrigt () baserat på folkhälso- enkäten. Självmordsförsök var van- ligare i de yngre åldersgrupperna (i åldern 15–19) (Hälsan och hälsans bestämningsfaktorer, s. 40). Av de som svarat att de allvarligt övervägt att ta sitt liv och/eller försökt ta sitt liv, angav att det helt och hållet berodde på deras transerfarenhet. Totalt svarade att det i någon mån berodde på transerfarenheten (Hälsan och hälsans bestämnings- faktorer, s. 41). Europeiska unionens byrå för grundläggande rättigheter (FRA []) inledde sin verk- samhet 2007. FRA:s mål är att ge EU:s institutioner och organ samt medlemsstaterna stöd och sakkunskap om grundläggande rättigheter. Dess uppdrag omfattar insamlande och analys av data om grund- läggande rättigheter, i princip vad gäller alla rättigheter som räknas upp i EU-stadgan om de grundläggande rättigheterna. FRA sysslar i första hand med utredning, rapportering, tillhandahållande av expertis för , medlemsländer och kandidatländer samt folkupplysning. Ökat straffrättsligt skydd för transpersoner I rapporten survey – European Union lesbian, gay, bisexual and transgender survey – results, 2014, redovisade FRA resul- taten av en undersökning som gjordes . Rapporten finns på FRA:s webbsida. Undersökningen bedrevs genom en webbenkät som lades ut på hbt-relaterade webbsidor och sociala medier. Detta genererade den största samlingen empirisk information om hbt-personer . Över 93 000 hbt-personer, varav 7 576 transpersoner (), svarade på webbenkäten (LGBT survey, s. 23). Undersökningen visade i stort att hbt-personer inom EU utsätts för diskriminering, våld och trakasserier inom olika levnadsområ- den såsom anställning, utbildning, sjukvård, boende m.m. Ca hälften av respondenterna () svarade att de hade utsatts för diskriminering . Många hade också varit offer för våld och trakasserier, särskilt på offentliga platser. Ca 26 pro- cent svarade att de hade utsatts för våld eller hot om våld. angav att de utsatts för våld eller hot om våld året innan undersökningen, varav ansåg att det berodde på att de uppfattats som hbt-person. En femtedel () av respondenterna svarade att de utsatts för trakasse- rier, helt eller delvis, för att de uppfattats vara hbt-person (LGBT survey, s. 11). Angående anmälningsfrekvensen svarade en femtedel av de som uppgett att de utsatts för våld på grund av att de är hbt-personer att de anmält händelsen, och av de som utsatts för trakasserier hade anmält den mest allvarliga av de trakasserier de utsatts för (LGBT survey, s. 11, 66 och 76). Being Trans in Union I rapporten in Union – Comparative analysis of EU LGBT survey data görs en närmare analys av de svar i EU LGBT survey som var från transpersoner inklusive en jämförelse mellan transpersonernas svar och de från övriga hbt-personer. Analysen omfattar enkätsvar av knappt 7 000 (6 771) personer som identifierat sig som transpersoner, varav 374 angett att de bor i (Being Trans in Union, s. 13 f. och s. 105). Ökat straffrättsligt skydd för transpersoner I stort indikerar analysen i rapporten att transpersoner är en mycket utsatt grupp, bland annat på så vis att de i hög grad är utsatta för diskriminering, våld och kränkningar. Vidare indikerar rapporten, med få undantag, att transpersoner är den grupp av hbt- personer som i högst grad utsätts för diskriminering, våld och trakasserier. En av de mest slående resultaten i undersökningen är den höga an- del av respondenter som angav att de utsatts för upprepat våld och trakasserier. En tredjedel av transpersonerna () svarade att de upp- levt våld eller hot om våld innan undersök- ningen. En åttondel () svarade att de hade varit utsatta för våld eller hot om våld (Being Trans in Union, s. 51 ff.).