sou · H3B374 · 2015-08-18 00:00:00 — Den omyndigförklarades behörighet enligt svensk lag skall därvid an- ses motsvara behörigheten för den som har förvaltare utan be- gränsning av förvaltaruppdraget. Har omyndighetsförklaringen kungjorts efter vad i detta kap. 5 § är sagt, må dock den, mot vilken den omyndigförklarade här i riket företagit rättshand- ling, icke åberopa, att han ej ägde eller bort äga kännedom om omyndighetsförklaringen. Den som är omyndigförklarad i enlighet med utländsk lag är här i riket likställd med en person som har förvaltare utan begräns- ning av förvaltaruppdraget när det gäller behörighet att inneha uppdrag och befattningar samt att bedriva tillståndspliktig verk- samhet. Vad som föreskrivs i första stycket ska tillämpas på mot- svarande sätt, då behörig ut- ländsk myndighet har upphävt en omyndigförklaring eller beslu- tat att ett förvaltarskap ska upp- höra. Om förmynderskap för en omyndigförklarad är anordnat i ett annat land, ska vad som i 4 kap. 5 § föreskrivs i fråga om under- årig tillämpas på motsvarande sätt. Den omyndigförklarades behö- righet enligt svensk lag ska då anses motsvara behörigheten för den som har förvaltare utan be- gränsning av förvaltaruppdraget. Har omyndigförklaringen kun- gjorts enligt vad som föreskrivs i 9 §, får dock den, mot vilken den omyndigförklarade här i landet företagit en rättshandling, inte åberopa, att han eller hon inte kände till eller borde känna till omyndigförklaringen. Den som har omyndigförkla- rats i ett annat land ska här i lan- det vara likställd med en person som har förvaltare utan begräns- ning av förvaltaruppdraget när det gäller behörighet att inneha uppdrag och befattningar samt att bedriva tillståndspliktig verk- samhet. 2 Senaste lydelse SFS 1988:1322. Vad i detta kap. sägs om omyndighetsförklaring och för- mynderskaps anordnande enligt utländsk lag skall äga motsvarande tillämpning i avseende å annan därmed jämförlig åtgärd, som är förenad med inskränkning i den rättsliga handlingsförmågan. Vad som föreskrivs i detta kapitel i fråga om omyndigförkla- ring och förmynderskaps anord- nande i ett annat land ska även gälla motsvarande åtgärder, som är förenade med inskränkning i den rättsliga handlingsförmågan. Särskilda bestämmelser finns i lagen (xxxx:xx) om 2000 års Haag- konvention. 1.Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. 2.Bestämmelsen i 5 kap. 1 § medför inte att svensk domstols be- hörighet i en fråga som anhängiggjorts hos domstolen före ikraft- trädandet går förlorad. 3.Har ett ärende anhängiggjorts vid en domstol före ikraftträd- andet, tillämpas äldre bestämmelser. 4.Bestämmelserna i 5 kap. 3–7 §§ tillämpas inte på åtgärder som har vidtagits i ett annat land före ikraftträdandet. 3 Senaste lydelse SFS 1924:340. lag om ändring i lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade att det ska införas två nya paragrafer, 17 a och 17 b §§, samt närmast före 17 a § en ny rubrik av följande lydelse. Beslut om boende för en vuxen Kommunen får med stöd av den i dagtecknade konventionen om internationellt skydd för vuxna godta att en myndighet i en annan fördragsslutande stat beslutar om ett boende för en vuxen i 1.om boendet ligger i den vux- nes intresse, särskilt med beakt- ande av hans eller hennes anknyt- ning till , och den vuxne inte motsätter sig boendet, samt 2.om förutsättningarna i övrigt enligt denna lag är uppfyllda. Kommunen får med stöd av den i dagtecknade konventionen om internationellt skydd för vuxna besluta om ett boende för en vuxen i en annan fördragslutande stat 1. om boendet ligger i den vux- nes intresse, särskilt med beakt- ande av hans eller hennes anknyt- ning till den andra staten, och den vuxne inte motsätter sig boendet, samt 2. om det i den andra staten finns en tillfredsställande ordning i fråga om tillsyn och kommunen, när kommunen bedömer det nöd- vändigt, genom en överenskom- melse med den behöriga myndig- heten i den stat där den vuxne ska få ett boende har gjort det möjligt för kommunen att få följa upp in- satsen. Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. lag om ändring i socialtjänstlagen (2001:453) Härigenom föreskrivs i fråga om socialtjänstlagen (2001:453) att det ska införas två nya paragrafer, 6 kap. 17 och 18 §§, samt närmast före 6 kap. 17 § en ny rubrik av följande lydelse. Beslut om boende för en vuxen enligt får med stöd av den i dagtecknade konventionen om internationellt skydd för vuxna godta att en myndighet i en annan fördragsslutande stat beslutar om ett boende för en vuxen 1.om boendet ligger i den vux- nes intresse, särskilt med beakt- ande av hans eller hennes anknyt- ning till , och den vuxne inte motsätter sig boendet, samt 2.om förutsättningarna i övrigt enligt denna lag är uppfyllda. får med stöd av den i dagtecknade konventionen om internationellt skydd för vuxna besluta om ett boende för en vuxen i en annan fördragsslutande stat 1. om boendet ligger i den vux- nes intresse, särskilt med beakt- ande av hans eller hennes anknyt- ning till den andra staten, och den vuxne inte motsätter sig boendet, samt 2. om det i den andra staten finns en tillfredsställande ordning i fråga om tillsyn och social- nämnden, när socialnämnden be- dömer det nödvändigt, genom en överenskommelse med den behö- riga myndigheten i den stat där den vuxne ska få ett boende har gjort det möjligt för socialnämnden att få följa upp insatsen. Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) Härigenom föreskrivs i fråga om offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) att det ska införas två nya paragrafer, 26 kap. 13 a § och 36 kap. 1 a §, samt närmast före 26 kap. 13 a § och 36 kap. 1 a § två nya rubriker av följande lydelse. Internationella frågor om skydd för vuxna Sekretess gäller hos Socialstyr- elsen i dess egenskap av central- myndighet enligt den i dagtecknade kon- ventionen om internationellt skydd för vuxna för uppgift om en vuxens personliga och ekonomiska för- hållanden, om det kan antas att den vuxne eller någon närstående till honom eller henne lider men om uppgiften röjs. För uppgift i en allmän hand- ling gäller sekretessen i högst fem- . Mål eller ärenden enligt lagen (xxxx:xxx) om 2000 års Sekretess gäller hos allmän domstol för uppgift om en vuxens personliga eller ekonomiska för- hållanden, om det kan antas att den vuxne eller någon närstående till denne lider skada eller men om uppgiften röjs och uppgiften förekommer i mål eller ärende enligt lagen (xxxx:xxx) om 2000 års . Sekretess gäller hos förvalt- ningsdomstol för uppgift om en vuxens personliga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den vuxne eller någon närstående till denne lider men om uppgiften röjs och upp- giften förekommer i mål eller ärende enligt lagen (xxxx:xxx) om 2000 års . För uppgift i en allmän hand- ling gäller sekretessen i högst . Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. Del I Inledning och bakgrund Enligt uppdraget ska utredningen överväga ett svenskt tillträde till den i dagtecknade konventionen om inter- nationellt skydd för vuxna ().1 I uppdraget ingår att undersöka hur svensk rätt förhåller sig till bestämmelserna i konventionen och analysera konsekvenserna av att blir bundet av konventionen. I sammanhanget ska även förhållandet till andra internationella instrument på området belysas. Utredningen ska i sitt arbete även beskriva förhållandet mellan de olika internationellt privat- och processrättsliga bestämmelser som svenska myndigheter har att tillämpa inom de områden som behandlas Haag- konvention. En central fråga i uppdraget är att ta ställning till hur konventionen bör införlivas i svensk rätt och utredningen ska i denna fråga, liksom i övrigt, fästa särskild vikt vid klarhet, enkelhet och lättillgänglighet och välja den form för införlivande som be- döms vara mest lämplig. Uppdraget innefattar att föreslå de författningsändringar som en svensk anslutning till konventionen ger anledning till. Enligt direktiven ska särskild uppmärksamhet fästas vid frågor om insti- tutionsplacering samt informationsutbyte och därtill hörande frågor om sekretess. När det gäller frågan om institutionsplacering ska utredningen särskilt analysera och bedöma vilka förutsättningar som bör vara uppfyllda för att en placering i , som en myn- dighet i en annan konventionsstat avser att besluta om, ska kunna godkännas här i landet. Utredningen ska även analysera och be- döma under vilka förutsättningar som en svensk myndighet ska kunna fatta ett beslut om institutionsplacering i en annan fördrags- 1 Direktiven, dir. 2014:5 Skydd för vuxna i internationella situationer, bifogas som bilaga 1. Vidare ska utredningen överväga om det i dessa delar finns ett behov av kompletterande nationella bestämmelser. I uppdraget ingår även att ta ställning till om det finns anledning att avge förklaringar och göra förbehåll i enlighet med de möjlig- heter som finns enligt konventionen. Utredningen ska slutligen lämna förslag på vilken myndighet som lämpligen bör utses till centralmyndighet enligt konventionen och redovisa den kompetens och de resurser som behövs för att central- myndigheten ska kunna utföra de uppgifter som den har enligt konventionen. Det ska också bedömas om vissa uppgifter i stället bör utföras av andra myndigheter eller organ, i enlighet med den möjlighet till fördelning av uppgifterna som följer av konventionen. Om utredningen under arbetets gång finner att någon anknytande internationellt privaträttslig fråga bör tas upp, står det utredningen fritt att göra det. Betänkandet ska enligt utredningsdirektivet redovisas . Utredningen påbörjade sitt arbete . Arbetet har be- drivits i samråd med de utsedda sakkunniga och experterna. I fråga om ekonomiska konsekvenser för med anledning av ett uppdrag som centralmyndighet, står inte den sakkunnige från och experten från , bakom utredningens bedömning (se avsnitt 19.2.2). Utredningen har haft tio sammanträden som de sakkunniga och experterna har deltagit i. Ytterligare två sammanträden har hållits med en mindre grupp med utredaren, sekreteraren och experten och vid ett av dessa två sammanträden har även sakkunnige deltagit. Enligt direktiven ska utredningen hålla sig informerad om even- tuellt arbete som pågår i övriga nordiska länder avseende och fästa vikt vid intresset av nordisk rättslikhet. Av denna anledning har utredningen och haft kontakter med de departement i , och som hanterar frågor i anledning av Haagkonven- tion. Utredningen har vid dessa kontakter fått information om arbetet med i nämnda länder. Kontakt har även sökts med , dock utan att något svar har erhållits. Med hänsyn till de likheter som finns mellan Haag- konvention och har utredningen beaktat de överväganden och ställningstaganden som gjorts inom ramen för lagstiftningsarbetet avseende tillträde till Haag- konvention (prop. 2011/12:85, bet. 2011/12:CU23, rskr. 2011/12:219). har utredningen haft kontakter med tjänste- män på och angående upp- gifterna som centralmyndighet för bland annat Haagkon- vention2, II-förordningen3 och Haagkonvention4 respektive underhållsförordningen5 och Haagkonvention6. Slutligen har utredningen beaktat förslagen om Framtidsfull- makter (Ds 2014:16) och om Bättre förutsättningar för gode män och förvaltare (prop. 2013/14:225). Betänkandet är indelat i fem olika delar. I den första delen (del I) finns författningsförslagen (kapitel 1), en redogörelse för utredning- ens uppdrag (kapitel 2), en kortare bakgrundsbeskrivning (kapitel 3) och ett kapitel om gällande rätt (kapitel 4). Del II är inriktad och börjar i kapitel 5 med en översiktlig presentation av innehållet i konven- 2Den i dagtecknade konventionen om behörighet, tillämplig lag, erkännande, verkställighet och samarbete i frågor om föräldraansvar och åtgärder till skydd för barn. 3Rådets förordning (EG) nr 2201/2003 av om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar i äktenskapsmål och mål om föräldraansvar samt om upphävande av förordning (EG) nr 1347/2000, EUT L 338, 23.12.2003. Senast ändrad genom Rådets förordning (EG) nr 2116/2004 av om ändring av förordning (EG) nr 2201/2003 om domstols behörighet och om erkännande och verkställig- het av domar i äktenskapsmål och mål om föräldraansvar samt om upphävande av förordning (EG) nr 1347/2000 med avseende på fördrag med Heliga stolen (EUT L 367, 14.12.2004). 4Den i dagtecknade konventionen om de civila aspekterna på internationella bortföranden av barn. 5Rådets förordning (EG) nr 4/2009 av om domstols behörighet, tillämplig lag, erkännande och verkställighet av domar samt samarbete i fråga om underhålls- skyldighet, EUT L 7, 10.1.2009, s. 1–79. 6Den i dagtecknade konventionen om internationell indrivning av underhåll till barn och andra familjemedlemmar. tionen, särskilt i fråga om offentligrättsliga aspekter och tolkning. I kapitel 6 behandlas frågan om ett tillträde till Haag- konvention och i kapitel 7 redovisas konventionens tillämpnings- område. Resterande kapitel i denna del (kapitel 8–15) omfattar konventionens olika strukturella huvudfrågor. Varje kapitel inne- håller en redogörelse för berörda bestämmelser i konventionen och i anslutning därtill redovisas också utredningens överväganden i fråga om vilka lagändringar eller kompletterande bestämmelser som en svensk anslutning till konventionen förutsätter. I kapitel 8 be- handlas bestämmelserna om behörighet, och i kapitel 9 bestämmel- serna om tillämplig lag. Kapitel 10 behandlar framtidsfullmakter och kapitel 11 innehåller frågor om erkännande och verkställighet. I kapitel 12 beskrivs konventionens samarbetsbestämmelser och frågor om centralmyndigheten, medan kapitel 13 omfattar bestämmelsen om placeringen av vuxna i en annan fördragsslutande stat. Konven- tionens förhållande till andra internationella instrument och autonom rätt behandlas i kapitel 14 och konventionens allmänna bestäm- melser och slutbestämmelser återfinns i kapitel 15. I del III behandlas frågor kring den autonoma rätten och utred- ningen överväger här bland annat i vilken mån bestämmelserna bör göras allmänt tillämpliga (kapitel 16). Därefter följer del IV innehållande kapitel med lagtekniska lös- ningar (kapitel 17), ikraftträdande och övergångsbestämmelser (kapi- tel 18) samt konsekvenser av utredningens förslag (kapitel 19). Betänkandet avslutas med den femte och sista delen (del V), som innehåller författningskommentaren (kapitel 20). finns som bilaga 2 till betänkandet. Det är inte ovanligt att vuxna personer, tillfälligt eller permanent, har en nedsatt eller bristande personlig förmåga att ta tillvara sina intressen. Det finns många olika orsaker till detta. Så kan vara fallet hos personer med olika former av kognitiva störningar, det vill säga störningar som avser intellektuella funktioner och som bland annat ger sämre koncentration eller svårigheter att planera och hålla ihop tankar. Demenssjukdomar, som drabbar många äldre, kan leda till olika former av sådana störningar. Den personliga förmågan kan också vara påverkad hos personer med psykiska störningar eller psykiska sjukdomar liksom hos dem med psykisk utvecklingsstör- ning. Vidare kan förmågan påverkas tillfälligt eller till följd av en allvarlig sjukdom eller efter en yttre skada. Dessutom kan missbrukare ha nedsatt eller bristande förmåga på grund av sitt missbruk. Det ska dock framhållas att det inte är alla personer med ovan angivna skador, handikapp eller sjukdomar som inte kan ta tillvara sina intressen. I de fall en vuxen inte kan ta tillvara sina intressen på grund av en mer eller mindre begränsad personlig förmåga aktualiseras be- hovet av skyddsåtgärder. Därmed avses sådana åtgärder som syftar till att kompensera den vuxnes oförmåga. När en person, som är oförmögen att ta hand om sina personliga eller ekonomiska ange- lägenheter, är i behov av någon som kan representera honom eller henne i olika situationer tillgodoses det behovet enligt svensk rätt främst genom godmanskap och förvaltarskap enligt bestämmelserna i (FB) (se närmare avsnitten 4.6.1 och 4.6.2). Andra åtgärder till skydd för en vuxen är vård eller andra stödjande åtgär- der och i vissa fall även tvångsomhändertagande. De åtgärder som här kan komma i fråga är bland annat olika former av missbruks- vård och psykiatrisk vård (se närmare avsnitt 4.6.4). Även tvångs- vård enligt lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU) av en ung vuxen som har fyllt men inte är att betrakta som en skyddsåtgärd för den vuxne (se avsnitt 4.6.4). Likaså utgör boende med särskild service som anordnas enligt social- tjänstlagen (2001:453)(SoL) och utseende enligt samma lag av en kontaktperson med uppgift att hjälpa den enskilde i personliga angelägenheter samt stöd till personer med funktionshinder i form av personlig assistent, ledsagarservice och kontaktperson enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS) exempel på skyddsåtgärder (se närmare avsnitt 4.6.3). Motsvarande eller liknande skyddsåtgärder förekommer även i andra länders rättsordningar. Liksom de ovan angivna svenska regleringarna är de i första hand avsedda att bli tillämpade i interna situationer där det saknas anknytning till ett annat land. 3.2Behovet av skydd för vuxna i internationella situationer Människor i dagens samhälle reser ofta utomlands och bosätter sig i allt större utsträckning utanför ursprungslandet. genomfördes till exempel 16 miljoner utländska besök i har i genomsnitt över 24 000 svenska medborgare utvandrat från och vid utgången av hade över 690 000 i bosatta personer ett utländskt medborgarskap, det vill säga över sju procent.2 Personer som även har ett svenskt medborgarskap vid sidan av ett utländskt, vilket inte är ovanligt, är inte medräknade. Den ökade rörligheten över landgränserna har lett till ett allt större behov av internationella bestämmelser, som ett komplement till ländernas interna regleringar, för att stärka det rättsliga skyddet i gränsöverskridande situationer för en vuxen som av olika anled- ningar inte kan bevaka sin rätt eller ta hand om sig själv. 1Se resultat från den nationella gränsundersökningen IBIS 2012, inkommande besökare i , Rapport 0157 Rev A, s. 15 och 19 f., /SCB. Rapporten finns tillgänglig på , 96&downloaded=1. 2Uppgiften är hämtad från SCB:s hemsida. röra sig om att säkerställa möjligheten till god man eller förvaltare för en svensk medborgare som är tillfälligt bosatt utomlands eller att sörja för försäljning av egendom som finns i utlandet men som ägs av en person som är bosatt i . För såväl den enskilde som för myndigheter och andra berörda kan det vara svårt att veta vad som gäller i sådana situationer, bland annat i fråga om tillgång till bankkonton eller vem som har rätt att företräda den enskilde och i vilket land behövliga skyddsåtgärder kan vidtas. Bristen på över- skådlighet beror bland annat på att länderna kan göra olika bedöm- ningar i dessa fall och på att det är ovisst vilken effekt vidtagna åtgärder har i ett annat land. Som har angetts i det föregående finns det vanligen i länders rätts- ordningar bestämmelser som syftar till att säkerställa skyddet för en person som inte kan bevaka sina intressen. Reglerna är primärt utformade med hänsyn till skyddsbehovet i det egna landet. I av- saknad av gränsöverskridande lagsamarbete, i form av till exempel EU-rättsliga förordningar eller multinationella konventioner avsedda att särskilt reglera situationer med anknytning till fler än ett land, finns det en risk att varje land tillämpar sina egna bestämmelser om vilken myndighet som är behörig att vidta skyddsåtgärder av olika slag och vilket lands lag som då ska tillämpas. De berörda personer- na får sörja för skydd i varje land där ett skyddsbehov finns men riskerar också att inte kunna göra sina rättigheter eller behov av skydd gällande i andra länder där ett behov likväl kan aktualiseras. Detta har motiverat, och motiverar nu än mer i takt med den ökande internationaliseringen, ett internationellt samarbete i frågor som rör skyddet för vuxna i landgränsöverskridande situationer. Mot denna bakgrund utarbetades inom för internationell privaträtt () Haagkonven- tion. Konventionen syftar till att förbättra det gränsöverskridande skyddet för vuxna som, på grund av nedsatt eller bristande per- sonlig förmåga, inte kan ta till vara sina intressen (se avsnitt 3.4). Även Europeiska unionen (EU) arbetar aktivt för att bättre ta till vara vuxnas intressen i internationella situationer och Europaparla- mentet har i detta syfte uppmanat medlemsstaterna att underteckna eller ratificera (se avsnitt 3.5). Det finns också andra internationella instrument som syftar till att skydda vuxna i behov av hjälp, till exempel konventionen av innehållande internationellt privaträttsliga bestämmelser om äktenskap, adoption och förmynderskap3 (se avsnitt 3.6.1), som i likhet med är begränsad till situationer med utlandsanknytning. Andra exempel är konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning (se avsnitt 3.6.2) och rekommendation om det rätts- liga skyddet för hjälpbehövande vuxna (se avsnitt 3.6.3) vilka avser att sätta en minimistandard för tillgängligt skydd. I pågår det inom också ett arbete i syfte att underlätta för beslutsoförmögna personer (se avsnitt 3.6.4). 3.3Haagkonferensen för internationell privaträtt är en internationell, primärt mellanstatlig organi- sation som har ett sjuttiotal medlemmar, däribland såväl EU som 27 av EU:s 28 medlemsstater.4 ändamål är att ”verka för ett gradvis förenhetligande av den internationella privat- rättens regler”.5 verksamhet består huvudsakligen av att förhandla och utarbeta internationella fördrag (konventioner) inom den internationella privaträttens olika områden. 3.4Haagkonventioner rörande skydd för vuxna behandlade frågor som rör skydd för vuxna redan i den i dagtecknade konventionen om omyn- dighetsförklaring och därmed jämförbara skyddsåtgärder (). tillträdde den konventionen men sade upp konventionen . Bestämmelserna i 5 kap. lagen (1904:26 s. 1) om vissa internationella rättsförhållanden rörande äktenskap och förmynderskap (lag) anslöt tidigare nära till . (Lagen behandlas närmare i kapitel 4.) Lagen innehöll i förhållande till konventionsstaterna vissa avvik- 3Se SÖ 1931:19 senast ändrad genom SÖ 2008:31. 1931:77 och 2006/07:60. 4Den hade 75 medlemsstater. är den av EU:s medlemsstater som inte är medlem i . Uppgiften är hämtad från Haag- konferensens hemsida, . 5Se artikel 1 i stadga, tillgänglig på hemsida, ande bestämmelser, som är upphävda.6 Haagkon- vention ska mellan de kvarvarande staterna ersätta Haag- konvention.7 Det arbete inom som resulterade inleddes i och med att en specialkommission tog fram ett utkast till konventionen. Den i dagtecknade konventionen om behörighet, tillämplig lag, erkän- nande, verkställighet och samarbete i frågor om föräldraansvar och åtgärder till skydd för barn () utgjorde utgångspunkten för arbetet. Ett förslag behandlades sedan i en specialkommission som hölls och som resulterade . I förhandlingarna deltog bland annat 30 av medlemsstater (däribland och de andra nordiska länderna), sex andra stater (som observatörer), två mellanstatliga organisationer och tre andra organisationer. Kon- ventionen trädde i kraft internationellt . hade åtta stater8 anslutit sig till konventionen och ytterligare sju stater9 hade undertecknat den.10 3.5.1Medlemsstaternas behörighet och EU:s möjlighet att ansluta sig till konventionen Enligt den så kallade ERTA-doktrinen11 går EU-medlemsstaternas kompetens att ingå internationella traktater över på EU när unions- lagstiftning har antagits eller inletts på ett visst område. EU har inte utfärdat särskilda bestämmelser om internationellt skydd för vuxna och det har inte heller inletts något projekt med ett sådant 6Se och , (, /zeteo), kommentaren till