sou · H3B352 · 2015-06-05 00:00:00 — Det första förhöret där nämnde mordet på är från och finns inte medtaget i förundersöknings- protokollet. Förhöret har återfunnits i utredningen om och redovisas nedan. Såvitt annat inte särskilt anges under respektive förhör närvarade polisassistenten, sedermera kriminal- inspektören, , och den offentlige försvararen vid förhören. Förhören är nedteck- nade i dialogform och omfattar över 200 sidor. Under förundersökningen genomfördes dessutom en vallning i och en vallning i . I samband med vallningen i ge- nomfördes även en rekonstruktion vid fyndplatsen. hölls ett polisförhör med som bland annat berörde . Förhöret kom till stånd med anledning av att ville visa utredarna ett dokument i sin dator. Dokumentet bestod, enligt själv, av terapianteckningar som gav namn och miljöbeskrivningar som han ansåg det angeläget för polisen att ta del av. Han uppgav att det handlade om starkt ”förträngda” minnen från barndomen och vuxenlivet. benämndes här som ”den mörka pojken”. berättade bland annat mycket osam- manhängande att han hade kört en bil med en tunn, tunn bomulls- tråd fastknuten i bagageluckan. När han såg den mörka pojken komma gåendes bromsade han in så att tråden åkte av. Såvitt man får förstå det menade att bagageluckan därmed flög upp och att låset därför såg ut att ha gått sönder. Han stannade bilen vid pojken och de lagade låset tillsammans. Som tack för hjälpen skjutsade han pojken därifrån. De körde utanför staden och stannade vid en vändplan med en timmerstapel, där själva dödandet skedde. Kroppen lämnades inte långt från platsen. I slutet av förhöret frågade om mindes en tidningsartikel för inte så länge sedan om ett fall i . svarade nej och sade att namnet hade vuxit fram hos honom. När han och hans psykoterapeut i terapin hade pratat om hade berättat att han hade läst om pojken och nämnt pojkens efternamn. Det första polisförhöret med i förundersök- ningsprotokollet är från . be- rättade då bland annat följande. Han kunde inte påminna sig att han hade läst någonting i tidningarna om . Han reste till trakten på grund av en oplanerad bilresa från . Han varken kunde eller ville gå in på vad för sorts bil han hade fär- dats i och inte heller om han var ensam i bilen eller hade sällskap. Han träffade på en villagata i en förortsmiljö i västra utkanten av staden. Det skedde efter Alvar-händelsen 19671. Nedan följer ett citat ur förhöret. F []: Vad är det som… vad är det som gör att du sva- rar på det viset? Är det en alldeles definitiv uppgift det här att det ska vara -77 eller kan det finnas nån form av differens där? H []: Eh… det finns ju… öh… när det händer så-så dyker när det här händer så dyker Alvarminnet upp öh… och jag tän- ker alltså att-att att jag var då och jag är tjugosju . F: När får du den associationen? Får du den i samband med att det här sker med… H: Ja. F: … med då? Det är ingen annan omständighet som gör att du binder upp det på just årtalet -77 då? L []: Det är väl också en grej som du egentligen skulle återkomma till eller hur? H: Hur menar du? L: Jo att-att spika tiden. H: Ja. L: Det var osäkert . F: Har ni diskuterat det sinsemellan? L: Ja, ja. F: Att årtalet kanske inte är riktigt korrekt? H: Ja. L: Men jag tror att du och jag kan klura ut på något sätt framöver här. F: Vi kan ju lämna det så länge så får vi se då. berättade därefter att det var , men när frågade om det mer var en hypotes svarade han ja. Han berättade vidare att det var mörkt och att det därför måste ha varit sen eftermiddag eller kväll. Han såg promenera och låtsades då ha fel på sin bagagelucka och bad om hjälp. var på väg åt nordväst från . var 14–med ett ganska smalt ansikte och utan mössa. Håret var varken långt eller kort och rätt kraftigt. Han hade en fodrad jeansjacka men i den uppgiften fanns en risk för sammanblandning med en annan händelse. 1 Uppgiften om Alvar-händelsen avsåg ett mord som sade sig ha begått 1967 på en man vid namn . Zelmanovits skjuts och sedan även pengar för att de skulle onanera åt varandra, varefter de åkte vidare en bit på den väg tidigare färdats. De svängde höger in på en vanlig skogsbilväg med en timmerstapel och stannade och onanerade. Därefter fortsatte de ytterligare till en plats som var mer öppen, even- tuellt en vändplats. Det var beckmörkt med undantag för bilens strålkastare. Efter ett förtroligt samtal mellan honom och utanför bilen ströp han honom. Efter strypningen lyfte han in i baksätet, vände nog bilen och körde sedan innan han lyfte ut honom igen och gick in i skogen. Bilen parkerades i en nerförslöpa som inte var brant och känslan var att han gick uppför in i skogen. Han bar inte kroppen så långt. Han upplevde skogen som ganska öppen med raka furor. Han träffade vid cirka åtta–och körde därifrån ungefär . Han bar kroppen mellan etthundra och . Det var snö på marken och det var svårt att täcka över kroppen. Han grävde i marken med händerna och med ett skohorn i metall för att få ett litet djup där han lade honom. Gropen blev grund som halva kroppsdjupet. Han lade kroppen i framstupa sidoläge. Han klädde inte av kroppen och det skedde inte heller någon styckning. Känslan var att hade på sig en svart täckjacka som kändes blank. Under förhöret ritade en skiss där han placerade skogsbilvägen och timmerstapeln nordväst om stadskärna. Den plats där han hade träffat låg i samma riktning, men närmare stadskärnan. kommente- rade skissen i förhöret med att även hade sagt att skogsbilvägen och timmerstapeln kunde ligga ”på en annan del av stadskärnan”. Det framgår dock inte av förhöret att tidigare hade sagt så. hade en slät collegetröja under jackan. Hans ansikte var mörkt och han hade mörkt, kraftigt hår och en synlig fjunrand på överläppen. På fråga från hur säker han var på att hamnade på mage i fördjupningen svarade han att det var hans känsla, men att det kunde vara tvärtom också. På platsen där han lämnade var det ren skogsmark och lite ljung och det gick förvånansvärt lätt att göra fördjupningen i marken. Det doftade myr. På fråga från försvararen hur stor risken var för sammanblandning med andra minnen upp- gav att han i det behövde hjälp av och att de två skulle bearbeta det som de pratat om i förhöret. Vid förhöret närvarade även , legitimerad psykolog och psykoterapeut. Delar av det förhöret kom även att beröra och finns därför med- taget transumt i förundersökningsprotokollet. inledde med att säga att han visste att hade diskute- rat med sin försvarare vilket år händelsen hade skett och att det skulle ha viss anknytning till när hans pappa dog. kunde dock inte ge något nytt besked om årtalet. Resan mellan och skedde i ett svep. Syftet med resan var att söka efter en ung kille. gick på höger sida av vägen i bilens färdriktning. Det var inte han själv som körde bilen till den plats där kroppen bars ut i skogen, utan någon som han i sina egna anteckningar kallade för ”SÖ”. frågade om ”SÖ” var den som tidigare hade bett honom ta reda på av- lidandedatum för, varpå nickade. ”SÖ” stod för ÖS [den angivne medgärningsmannens initialer]. I förundersöknings- materialet återfinns dock inte någon handling som utvisar att någon sådan undersökning vidtagits. berättade att det var ÖS som körde bilen från timmerstapeln och de hjälptes åt att bära in i skogen. hade svarta eller gröna finbyxor, men vilket material det var visste han inte. konstate- rade då att det väl inte var jeans han avsåg, vilket bekräftade. Det var ett tunnare tyg med en hake i byxlinningen. I förhör berättade att han hade känt ÖS . De färdades i ÖS:s bil som var blå och av mindre modell. Han var dock inte säker på att bilen var blå. När de stannade för att bära ut ur bilen parkerade de på höger sida av en smal väg, vid en dikeskant. De gick cirka 40–in i skogen. Härefter följer ett citat ur för- höret. F []: När ni kommer fram till den här platsen i skogen här där du har beskrivit nu; Finns det snö på backen eller är det bar- mark? H []: Nej, det är inte barmark det är det inte. Det är snö. F: Hur mycket snö kan det vara då? H: Jag tycker ju att det är… är en hel del snö – ohörbart – just när vi går ur bilen och går in i skogen… öh… öh… D-d-det är ett mera distinkt minne än-än hur mycket snö det är där vi stannar sen. F: Vi har ju varit inne på det här i tidigare förhör lite grann hur du… Har du ett minne nu av vad du har sagt tidigare om det här? Hur det är på den här platsen där ni stannar? H: Ja-a. F: Hur beskrev du då? H: Öh… Att där var det inte så mycket snö. F: Om jag ställer en väldigt konkret fråga vad säger du är du helt övertygad om att det fanns snö på platsen? Är det uteslutet att det var barmark? H: Nej, det är inte uteslutet. Inte där vi stannar. berättade sedan att han framför allt mindes ansikte och mörka gestalt. hade jeans, boots och en mörk tröja. Han ville även minnas att han hade en kavaj, men han trodde att det var fel. sade då att alternativet om det inte var en kavaj ju var en jacka, och undrade om kunde ange någon färg på den. kunde dock varken säga vilken färg jackan hade eller om den hade dragkedja eller knappar. På frågan om kläderna fanns kvar på kroppen svarade han ja. frågade trots det om det inte var något plagg som var avtaget, varvid svarade ”jo” och sade att jackan var på men att det var osäkert om byxorna och skorna var det. uppgav sedan att , innan de hade påbörjat förhöret, hade sagt att han tagit med sig någon kroppsdel och även att det hänt något med ben. berättade då att han avlägsnade ett ben och att det framför allt var det ena benet. Han tog med sig båda underbenen från plat- sen, och använde för det en såg som var medtagen från bilen. På fråga från om man kunde göra detta om fortfarande hade byxorna på sig, svarade att då var helt naken, men att de klädde på honom igen efteråt. Nedan följer ett citat ur förhöret. F []: … styckningen då? Tar du med dig båda… Är det ett underben och så hela det andra benet då? H []: Ja och… F: Ytterligare någonting? H: Ja. F: Ja, du visar tecken på att det kan vara handen. Vilken hand är det i så fall? H: I så fall är det den högra handen. F: … Vilket ben är det som du har tagit därifrån som är så att säga hela benet? Är det hela vänstra benet? H: Ja. F: Är du helt övertygad om det? Så att det inte är en sammanblandning mellan höger och vänster? svarade då att han hade en känsla av att det blev diagonalt, med höger hand och vänster ben. Den första sågningen skedde vid knät och den andra skedde högre upp. En del av delarna följde med hem. Han visste var handen fanns, men kunde inte säga var. De var borta från och sov inte något på resan. Resan hade kommit till stånd för att de, under en åktur, skulle sam- tala eftersom ÖS ville ha lite råd om sin sexuella läggning. På frågan om det inte var svårt att göra en styckning i mörkret svarade nej. som ÖS tog livet av sig träffades han och ÖS mitt i från ÖS:s bostad. På frågan hur säker han var på att det var mitt svarade han att han var rätt så säker, och att klockan uppskattningsvis var mellan tio och två. ÖS sade sedan att han skulle gå hem och skjuta sig varpå svarade ”men gör det då”. Vid förhör närvarade även överåklagaren och förundersökningsledaren . berättade att det i diket och passagen in i skogen var mycket snö. Han ombads att berätta vilka kroppsdelar som man inte skulle kunna hitta på platsen, och nämnde då vänster ben och vänster hand. Han hämtade sedan en ”fusklapp” som han hade skrivit i samband med ett tidigare telefonsamtal. Han berättade att båda höftlederna var skadade. Den vänstra höftleden var skadad där lårbenet satt eftersom det ”hade skett en brytning” där. På vänster ben hade det även ”skett en brytning” vid knäleden och vänster underben var borta. Vänster nyckelben var brutet och något revben var skadat. Det fanns även en skada uppe vid axeln på vänster överarm. Lårben togs med, vilket eller vilka mindes han inte, men det kunde vara så att båda var borta. Han använde inte sågen när han bröt kroppsdelarna. Han hade tagit med sig hela vänsterbenet och hela högerbenet från platsen men ingenting annat. Han mindes särskilt starkt att vänster lår fanns med. Kroppsdelarna hade han lagt i en grå plast- säck. Inför resan hade han tagit med sig plastsäcken och verktyg. Sedan slängde han verktygen och säcken med benen i soporna. Först låg på rygg utan byxor och skor. Sedan skedde tudelningen, varefter kläderna lades på honom. Skär- pet i byxorna drog han åt. nämnde att tidigare hade sagt att skärpet var brett med stort spänne. Någon sådan uppgift återfinns dock inte i förhörsutskrifterna. Det fanns en dragkedja på jacka och hade någon typ av boots på sig. När han ströp blev ÖS överraskad och hann inte gå emellan. tog efter strypningen av jeans och skor och förgrep sig på honom, varvid ÖS fick utlösning. ÖS, som därmed kände sig inblandad, hjälpte sedan till att gömma undan kroppen. De tog in i baksätet och lade byx- orna över dennes ben. De körde upp till en T-korsning och svängde därefter vänster. På fråga från , som härefter var den som ställde frågorna, berättade att det var ÖS som körde bilen när de träffade . Bilen var en , men han kunde inte säga om bilen hade två eller fyra dörrar. Han hade dock ett minne av att han vek fram sätet när de gick in. Det var trevlig stämning i bilen och han och onanerade åt varandra. När de gick ut ur bilen öppnade även ÖS sina byxor. Då blev psykotisk och aggressiv och tyckte att sade ”han lever, han lever”. Nedan följer ett citat ur förhöret. K []: Jag menar själva strypningen är det en så att säga en traditionell typ av (ohörbart) om jag får uttrycka mig (ohörbart) eller på något annat sätt med armen eller? H []: Ja, nej det är en… K: Är det rakt framifrån ansikte mot ansikte då eller? H: Ja. K: Och det gick fort? H: Ja en väldigt aggressiv strypning då om vi kan kalla det för det. hade inte berättat hur strypningen hade gått till. var smutsig på insidan av låren. berättade då att det inte var ovanligt att tarmen släppte och frågade om det var det som hade hänt. När han förgrep sig på hade han tagit av denne byxor och skor samt lyft upp kroppen i midjan så att överkroppen hängde ned. De bar sedan in i bilen och hade honom i knät. konstaterade att det måste ha varit ett bekymmer att var nedsölad och frågade om de gjort något åt det. sade först att de inte gjorde något speciellt. Efter en stunds tystnad ändrade han sig dock och sade att han hade gjort ren med sina händer. ÖS körde till T-korsningen där de tog vänster. De stannade på en smal väg vid ett dike med snö. berättade att han lyfte ut ur bilen, men när påpekade att suttit med i knät ändrade han sig och sade i stället att han hade baxat ut sig själv och ur bilen. Han bar själv ut kroppen i skogen och valde en plats där det fanns utrymme och mjukare mark. ÖS grävde en grop som var i kroppens storlek. Styckningen skedde som ÖS grät och grävde gropen. Den slutliga platsen var öppen med gles skog. Det var mörkt men han såg ändå. Han bröt det vänstra benet bakåt. Det var viktigt att få med sig lårbenet och handen. Nedan följer ett citat ur för- höret. K []: Får du loss benet så att säga från fästena då? H []: Nja men det sker en, det sker en (ohörbart) bryt- ning, det sker, eh eh, det går ju sönder alltså, det är en våldsam… K: Ja det kan jag förstå i och för sig men då blir det väl hängande fort- farande? H: Ja, ja. (Prat i munnen på varandra) K: Delar kroppsdelarna från varandra? H: Ja. Men kniven kommer ju fram i skedet efter benet (ohörbart) [---] K: Du beskrev tidigare hur du klädde på kroppen byxorna, var skorna också på? […] Minns du om det fanns några ben så att säga i byxorna eller (ohörbart) flera ben? H: Nej jag minns just det här, det var ju tomt (ohörbart) K: Åtminstone på ena sidan? H: Ja precis. K: Jaha. Dom här byxorna nu då, hur var det med skorna? Var dom med på platsen dit? H: Ja det var dom. K: och hur hade dom kommit dit, vem hade så att säga fört med sig byxor och skor från bilen till den här platsen i skogen? H: Jag tror att jag hade det när jag bar honom. K: Att du plockade med dig det helt enkelt? H: Ja precis. K: Du har inget minne av att det var ÖS som… H: Nej det har jag inget minne, jag har ju inget minne av (ohörbart) K: Eller att ni gick tillbaka och hämtade? H: Ja, nej det har jag inte. Efter att ha lagt i gropen täckte de kroppen med det som var uppskyfflat på kanten. Kroppen täcktes och huvu- det fick de ”bångla” till för att få ned det i jämnhöjd med kroppen, han tryckte till det med visst våld. Kroppen låg i framstupa sidoläge och två tredjedelar av bröstet låg mot marken. Hela ytan blev sedan jämn i förhållande till marken. Han trodde att skorna, åtminstone en av dem, placerades vid de tomma byxbenen. De körde sedan raka vägen hem. Bredvid sig i baksätet hade han kroppsdelarna samt en väska med kniven, sågen och hammaren. På fråga om ingenting var kvarlämnat svarade han nej. På fråga från om hur han förvarade kroppsdelarna innan han slängde dem svarade att han hade dem i ett vindsrum i hyreshuset där han bodde. frågade om det inte var så att han tuggade på kropps- delarna, och refererade till något hade skrivit. frågade varför han slängde kroppsdelarna när han i gömde dem för att ”hålla det levande”. svarade att han kanske behöll någonting. Han kunde dock inte svara på var de sparade delarna låg. Det blev överraskande lite blod från styckningen, men borde ha fått blod på kläderna. Vid förhör närvarade inte . I slutskedet av förhöret närvarade avdelningsföreståndaren på Säters sjukhus som förhörsvittne. berättade bland annat att hade skor av lättare typ, inte boots eller stövlar. Han upplevde sig nu minnesmässigt säkrare än tidigare eftersom han hade passerat vissa ångestrelate- rade låsningar. genomfördes även en vallning i ett skogsom- råde nära Säters sjukhus. Vid vallningen närvarade inte . Avsikten med vallningen var, enligt promemorian från vallningen, att skulle få visa omständigheter i natu- ren som överensstämde med den plats där han lämnat kropp. berättade bland annat följande. Sträckan från bilen in i skogen var mellan 50–. Marken på den plats där lämnades var förhållandevis jämn och bestod av fuktig lågväxt mossa. Myrdoften var kraftigare i än i . När han utförde styckningen satt han på en sten som såg ut som en sugga, eller möjligen på en stubbe, från gropen. Hans föreställning var att platsen var ljus och öppen med uppvuxna trädstammar kring platsen. Det övervägande intrycket var barrskog. Vid vår granskning har det framkommit uppgifter om att även , legitimerad psykolog och docent vid universitet, var med vid denna vallning. Detta framgår dock inte av vallningspromemorian. Enligt vad såväl som har berättat vid möten med kommissionen skulle hjälpa att minnas hur han hade burit genom skogen till fyndplatsen. Enligt uppmanade honom att andas och minnas hur mycket vägde sam- tidigt som de gick in i skogen. När de hade gått sade Sven- att ”nu är vi i mål och har vi gått ”. Enligt var det dock själv som angav den sträcka han burit . Även , som dock inte närvarade vid vallningen, har i boken rimligt tvivel: och rättvisan (2015) beskrivit det på samma sätt. Inget av detta finns dock ned- tecknat i protokollet. Vid vallningen i framgår det dock av utskriften från ljudupptagningen att , när han skulle bedöma avståndet från vägen in till fyndplatsen, hänvisade till en sträcka som de tidigare hade gått tillsammans med . I förhör nämnde för att utredarna hade varit uppe i och gjort en plats- undersökning. berättade att där de parkerade bilen för att bära in kroppen lutade vägen nedåt i bilens färdriktning. När frågade om han var helt på det klara med lut- ningen blev osäker, men sade ändå att när han gick ur bilen så var det som att han tittade uppåt från det håll de kom. Han tillade dock att det ju kunde vara tvärtom också. Det var en lång lutning snarare än en backe och bilen stod vid en raksträcka. sade då att han tyckte att såg tvek- sam ut och påminde om att lämna utrymme för fel- sägningar när han var osäker. När de hade lämnat platsen låg det efter en en fastighet på höger sida. frågade om det fanns utrymme för feltolkning när han sade höger sida, varvid svarade ja. berättade nu att skor togs av där kroppen lämnades, men att han inte mindes om skorna ham- nade i gropen. På frågan om det fanns någon kroppsdel som han med säkerhet kunde säga inte skulle återfinnas på platsen svarade han en hand och ben. Han kunde dock inte med säkerhet säga om det var det högra eller det vänstra benet. Mest säker var han på att ett lårben saknades. Med en kniv skadade han jacka vid vänster bröst upp mot axeln. På platsen fanns en sten som han satt på och som kroppsdelarna gömdes vid. hänvisade till en diskussion som de hade haft över telefon om avståndet till stenen och att först hade sagt att det var men att han därefter hade ändrat sig. Något protokoll över detta telefon- samtal har vi dock inte återfunnit i förundersökningsmaterialet. svarade då att stenen kunde vara närmare än från gropen. Hans minnesbild var att kroppen lades längs med stenen, men att vinkeln ju kunde variera. Han upplevde att det skedde ett benbrott när han gjorde ”bryt- ningen” av benet. Sedan använde han kniven för att göra loss benet. På frågan om det blev några skador av kniven på bendelarna svarade han att det kunde ha blivit det. Sågen användes mot vissa mjukdelar men han trodde inte att det blev spår från den i de ben som blev kvar på platsen. hade handskar på sig men han vet inte var de blev av. tog dock av sig en handske när ville känna på hand. På fråga vad det var för såg han använde svarade han att det var en bågfil. sade att han hade för sig att sagt bågsåg, vilket nekade till. Någon sådan uppgift återfinns inte heller i förhören i förundersökningsproto- kollet. beskrev skillnaderna mellan verktygen, något som slutade med att bekräftade att det var en mindre modell av en bågsåg, med mindre och tätare tandning. Han hade inte använt sågen tidigare och mindes inte var han hade skaffat den eller vad den hade för färg. Han sade att han borde ha tagit den med sig från platsen och tyckte inte att den kunde ha blivit kvar. Av ett tillägg till förhöret framgår att slutet av förhöret inte kom med på bandinspelningen på grund av ett tekniskt fel och att därför ringde upp för att komplettera de delar som inte kom med. sade då bland annat att han uteslöt användande av en såg med annat ut- seende än det han beskrev i förhöret . genomfördes en vallning och en rekon- struktion i . Vallningen påbörjades cirka och den efterföljande rekonstruktionen avslutades . Enligt promemorian närvarade, förutom och , även , och en vår- dare från . Uppräkningen har visat sig vara ofull- ständig och i vart fall , chefsöverläkare vid medicinalverket, , , närvarande också. har vid möte med kommissionen uppgett att han inte närvarade vid vallningen och rekonstruktionen. Från det att de anlänt till fyndplatsen spelades rekonstruktionen in på VHS-band. Filmen i tingsrättens akt har avmagnetiserats och saknar inledningsvis ljud. Ljudet återkommer dock bitvis. I för- undersökningsprotokollet finns därutöver dels en promemoria upprättad av , dels en redogörelse för rekonstruk- tionen vid fyndplatsen upprättad av . Härutöver finns det i tingsrättens akt en utskrift från ljudupptagningen. Utskriften omfattar inte bilfärden och inte heller promenaden genom skogen till fyndplatsen. Av nu nämnda dokumentation framgår bland annat följande. Vid avfärd med bil från polishuset tillfrågades om han kunde visa hur de skulle köra. När sade att han var osäker på väderstrecken körde de direkt mot det för ärendet intressanta området. När de var från det skogsområde där kropp återfunnits fick veta att de be- fann sig i närheten. Han sade då att han kände igen strukturen på vägen. När de kom till en T-korsning svängde de vänster. Efter att ha kört bad dem att vända. pekade sedan ut ”den första platsen” från T- korsningen. När de körde vidare sade att de skulle ta höger i T-korsningen, i riktning tillbaka mot . Efter att ha passerat några fastigheter på vänster hand ville stanna.