sou · H3B33 · 2015-02-13 00:00:00 — Förelägganden enligt första stycket får förenas med vite. För att hindra att en hund För att hindra att en hund olägenhet får , om om inte andra, mindre ingripande åtgärder anses tillräckliga, besluta åtgärder anses tillräckliga, besluta 7Senaste lydelse 2014:707. 8Senaste lydelse 2014:707. att den ska omhändertas. att den ska omhändertas. polisingripande är sådana att det är nödvändigt att omhänderta en hund för något av de syften som anges i första stycket, får Polis- myndigheten besluta om detta. Om ett beslut om omhänder- tagande har meddelats av Polis- skyndsamt anmäla detta till läns- samt pröva om beslutet ska fort- sätta att gälla. Ett beslut om omhänder- tagande ska verkställas av den omhändertagande ska fortsätta att gälla, ska skyndsamt ta över verkställigheten av detta. Om en hund har omhänder- Om en hund har omhänder- tagits med stöd av 11 §, får ägaren tagits med stöd av 11 §, får ägaren över hunden utan tillstånd av över hunden utan tillstånd av den heten får, efter utredning, besluta att hunden ska säljas, skänkas utredning, besluta att hunden ska bort eller, om hunden utgör en säljas, skänkas bort eller, om fara för människor eller djur eller hunden utgör en fara för män- om det annars finns särskilda skäl, niskor eller djur eller om det annars finns särskilda skäl, avlivas. 9 Senaste lydelse 2014:707. Om det inte längre finns skäl för omhändertagandet, ska den myndighet som har meddelat beslutet besluta att detta genast ska upphöra. 13 §10 Om det inte längre finns skäl för omhändertagandet, ska besluta att detta genast ska upphöra. förbud att ha hand om hund förbud att ha hand om hund (hundförbud) för den som all- (hundförbud) för den som all- varligt brister eller har varligt brister eller har brustit i tillsynen över en hund. brustit i tillsynen över en hund. Vid bedömningen av om ett Vid bedömningen av om ett hundförbud bör meddelas skall särskilt beaktas om den mot särskilt beaktas om den mot vilken förbudet avses gälla har vilken förbudet avses gälla har begått brott där han eller hon begått brott där han eller hon har använt hund som vapen eller har använt hund som vapen eller vid upprepade tillfällen har varit vid upprepade tillfällen har varit föremål för föreläggande eller föremål för föreläggande eller förbud enligt 8 § eller har haft förbud enligt 8 § eller har haft hand om hund som har om- hand om hund som har om- händertagits enligt 11 §. händertagits enligt 11 §. Hundförbud skall inte med- Hundförbud ska inte med- delas om det är uppenbart att de delas om det är uppenbart att de omständigheter som gett upp- omständigheter som gett upp- hov till att ett hundförbud över- hov till att ett hundförbud över- vägs inte kommer att upprepas. vägs inte kommer att upprepas. Hundförbudet får avse eller gälla tills vidare. Den som är får inte meddelas hundförbud. Om en hund springer lös i Om en hund springer lös i ett område där det finns vilt, får ett område där det finns vilt, får jakträttshavaren eller någon som jakträttshavaren eller någon som 10Senaste lydelse 2014:707. 11Senaste lydelse 2014:707. företräder honom eller henne ta företräder honom eller henne ta hand om hunden. hand om hunden. skett ska hundens ägare eller skett ska hundens ägare eller Om han eller hon inte är känd Om han eller hon inte är känd ska i stället under- eller den som företräder honom den som företräder honom eller eller henne inte vill ta hand om henne inte vill ta hand om hunden, ska om- Kan inte hunden tas om Kan inte hunden tas om hand, får av- liva hunden, om detta är ange- hunden, om detta är angeläget läget från viltvårdssynpunkt och från viltvårdssynpunkt och för- försvarligt även med hänsyn till svarligt även med hänsyn till omständigheterna i övrigt. omständigheterna i övrigt. Har inte ägaren eller inne- Har inte ägaren eller inne- havaren, efter det att kostnader havaren, efter det att kostnader enligt 20 §, återtagit det att han eller hon underrätta- att han eller hon underrättades des om omhändertagandet eller, om omhändertagandet eller, om om ägaren eller innehavaren inte ägaren eller innehavaren inte är är känd, efter det känd, efter det att des, får jakträttshavaren behålla eller , efter utred- efter utredning, besluta att sälja, ning, besluta att sälja, skänka skänka bort eller, om hunden bort eller, om hunden utgör en utgör en fara för människor eller fara för människor eller djur djur eller om det annars finns eller om det annars finns sär- särskilda skäl, avliva hunden. skilda skäl, avliva hunden. 12 Senaste lydelse 2014:707. Hjälp av Polismyndigheten18 a §Polismyndigheten ska på begäran av lämna den hjälp som behövs för att ska kunna verkställa beslut enligt denna lag.Hjälp enligt första stycket får begäras endast om1. det på grund av särskilda omständigheter kan befaras att åtgärden inte kan utföras utan att en polismans särskilda befogenheter enligt 10 § polislagen (1984:387) behöver användas, eller2. det annars finns synnerliga skäl.20 §13Ägaren eller innehavaren av en hund som har omhändertagits med stöd av 11 eller 17 § ska betala de kostnader som omhändertagandet medfört. Kostnaderna får förskotteras av allmänna medel.Om det finns särskilda skäl, Om det finns särskilda skäl, får i enskilda får eller Polismyndig- fall medge undantag från skyl- heten i enskilda fall medge undandigheten att betala kostnaderna. tag från skyldigheten att betala I sådana fall ska kostnaderna kostnaderna. I sådana fall ska slutligt betalas av Polismyndig- kostnaderna slutligt betalas av heten. den myndighet som har förskotte-rat kostnaden.Om har Om har beslutat beslutat att en hund som omatt en hund som omhändertagits händertagits ska säljas, får Polis- ska säljas, får ersättning för kostmyndigheten ta ut ersättning ur nader som slutligt ska betalas av köpeskillingen för kostnaderna för ägaren tas ur köpesumman. omhändertagandet och försälj-13 Senaste lydelse 2014:707.27SOU 2015:3Författningsförslag Om det efter det att Polis- myndigheten har fått täckning för sina kostnader återstår pengar från enligt denna lag och beslut om registrering av hund som med- denna lag och beslut om regi- delas av eller av strering av hund som meddelas den som ansvarar för driften av av eller av den som ansvarar för driften av registret får överklagas hos all- Bestämmelserna i 22–28 och Bestämmelserna i 22–28 och 30 §§ förvaltningslagen (1986:223) 30 §§ förvaltningslagen (1986:223) skall tillämpas, om det över- ska tillämpas, om det över- av en organisation. av en organisation. för det allmännas talan hos förvaltningsdomstol, om det överklagade beslutet har meddelats av en organisation. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Äldre bestämmelser gäller om ett ärende har inletts vid före ikraftträdandet. Om finner att det finns förutsättningar för att besluta om förelägganden eller förbud enligt 8, 9 eller 15 §§ lagen (2007:1150) om tillsyn över hundar och katter, ska myndigheten skyndsamt anmäla detta till . En sådan anmälan ska innehålla en redogörelse för omständigheterna i ärendet. förordning om ändring i förordningen (2007:1240) om tillsyn över hundar Regeringen föreskriver i fråga om förordningen (2007:1240) om tillsyn över hundar dels att 9 § ska ha följande lydelse, dels att det i förordningen ska införas en ny paragraf, 9 a §, av följande lydelse. ska, om det är motiverat av djurskyddsskäl, underrätta om beslut enligt 8, 9 och 11–15 §§ lagen (2007:1150) om tillsyn över hundar och katter. Om en domstol dömer någon för brott där han eller hon har använt hund som vapen, ska domstolen inom sända en kopia av domen till i det län där den dömde är bosatt. Detta gäller dock inte när en högre rätt fastställer en lägre rätts dom. Om en högre rätt ändrar en dom som avses i första stycket ska en kopia av den högre rättens dom eller beslut sändas 14 Senaste lydelse 2008:1053. till den länsstyrelse som avses i första stycket. Denna förordning träder i kraft . 2 Vårt uppdrag och arbete Regeringen beslutade att ge en särskild utredare i uppdrag att utreda och lämna förslag till förändringar av polisens uppgifter i syfte att verksamheten renodlas så att polisen i ökad utsträckning kan koncentrera sig på huvuduppgifterna att upprätthålla allmän ordning och säkerhet samt bekämpa brott. I uppdraget ingår att undersöka om och i så fall hur polisens uppgifter när det gäller hantering av djur kan överföras till en annan huvudman. Vi ska också redovisa vilka kostnader polisen har för de uppgifter som föreslås få en ny huvudman, beräkna vilka kostnader förslagen kommer att medföra hos en ny huvudman och föreslå hur kostnaderna hos en ny huvudman ska finansieras. Kommittédirektiven (2014:59) bifogas som bilaga 1. Enligt utredningens ursprungliga direktiv skulle vi även undersöka om det finns ytterligare arbetsuppgifter som på ett lämpligare sätt kan utföras av någon annan huvudman i syfte att frigöra resurser för att förstärka den centrala polisverksamheten. Genom beslut om tilläggsdirektiv bestämdes dock att dessa frågor inte skulle utredas vidare. Uppdraget begränsades därmed till att gälla polisens arbetsuppgifter rörande djur. Tilläggsdirektiven (2015:3) bifogas som bilaga 2. Ordet polisen användes tidigare som organisatorisk benämning i lagar och förordningar, bl.a. för att ange vem som hade vissa uppgifter i statsförvaltningen. används benämningen i princip inte längre i författningssammanhang. När det gäller den öppna polisen har den i de allra flesta fall ersatts med Polismyndig- Vårt uppdrag och arbete Ordet polis för att beteckna en enskild tjänsteman, som är anställd vid , har på motsvarande sätt ersatts av ordet polisman (jfr prop. 2013/14:110 s. 401). Även Säkerhetspolisen ingår i polisen, men är liksom en fristående enrådighetsmyndighet under regeringen. Säkerhetspolisen omfattas inte av vårt uppdrag. I detta betänkande används därför benämningarna eller polisman i författningstexter och i redogörelsen för våra förslag och bedömningar. Att varje gång skriva ut de organisatoriska benämningarna skulle dock tynga texten utan att göra den tydligare. Ett sådant skrivsätt skulle också göra texten mindre läsvänlig. Vi använder därför benämningen polisen i löptexten där det är uppenbart att det är eller de tidigare länspolismyndigheterna som avses. I redogörelser för förarbeten och tidigare ställningstaganden kan även äldre organisatoriska benämningar som t.ex. polischefen på orten komma att användas. Hur har utredningen arbetat? Flera av våra frågeställningar bygger på att vi ska bedöma hur polisverksamheten påverkas av djuruppgifterna och om någon annan myndighet kan utföra dem lika bra eller bättre än . En del av underlaget för den bedömningen är att vi har tagit del av ståndpunkter och erfarenheter hos dem som arbetar praktiskt med frågorna. Vi har, vid sidan av de traditionella rättskällorna och sammanträdena med expertkretsen, hämtat in följande underlag för analysen. Utredningen har gjort en enkätundersökning om polisens arbetsuppgifter avseende djur. Enkäten riktades till alla de dåvarande länspolismyndigheterna. Syftet med enkäten har varit att bidra till kunskap bl.a. om följande. –omfattningen på djuruppgifterna, –polisens kostnader för uppgifterna, Vårt uppdrag och arbete –hur djuruppgifterna påverkar polisens förmåga att bekämpa brott och att upprätthålla allmän ordning och säkerhet, –hur djuruppgifterna påverkar polisens förmåga att leda och planera verksamheten på ett effektivt sätt, –i vilken utsträckning en polismans särskilda befogenheter enligt lag behövs för att fullgöra uppgifterna, samt –hur ofta uppgifterna behöver utföras under jourtid. Enkäten besvarades av samtliga polismyndigheter. Enkätfrågorna och en sammanställning av enkätsvaren redovisas i bilaga 3–4. Utredningen har träffat företrädare för för att ta del av ståndpunkter och erfarenheter när det gäller polisens uppgifter avseende djur. Vid mötet har gett sin syn bl.a. på vilken kompetens polisen har i djurfrågor och vilka resurser som polisen avdelar för att utföra uppgifterna. Vi har också träffat företrädare för länsstyrelserna för att få veta hur länsstyrelserna ställer sig till att ta över ansvaret för vissa djurärenden från polisen, vilka förutsättningar som finns för detta samt vilka ekonomiska konsekvenser detta bedöms kunna få. Utredningen har gjort studiebesök hos Tillståndsenheten, i och hos Djurskydds- och Veterinärenheten, i län. Syftet har varit att få kunskap om hur polisen hanterar djurärenden i praktiken och om länsstyrelsernas arbete med näraliggande djurskyddsfrågor. Regleringen i andra nordiska länder Vi ska enligt kommittédirektiven skaffa oss en bild av hur man i andra jämförbara länder har löst eller avser att lösa de frågor som utredningen identifierar. I första hand är regleringen i andra nordiska Vårt uppdrag och arbete länder av intresse. Informationen har tagits fram genom att undersöka lagstiftning och andra rättskällor som varit tillgängliga för utredningen genom officiella webbplatser och biblioteksresurser inom . Utredningen har sedan kompletterat den informationen genom att ställa skriftliga frågor till polismyndigheterna i , och . Svar har kommit in från Rigspolitiet () och Polisstyrelsen (). Svaren representerar inte någon officiell ståndpunkt från de berörda myndigheternas sida. Efter detta inledande kapitel följer våra överväganden och förslag. Kapitel 3 ägnas åt övergripande frågor, nämligen behovet av att renodla polisens arbetsuppgifter på djurområdet och vilken närmare inriktning förändringar på det området bör ha. Förslagen som gäller polisens uppgifter med inriktning på djurskydd behandlas i kapitel 4, medan frågor om tillsyn över hundar och katter behandlas i kapitel 5. I kapitel 6–7 behandlas polisens uppgifter på jaktområdet samt övriga djuruppgifter. De avslutande kapitlen (kapitel 8–10) innehåller ikraftträdande- och övergångsbestämmelser, konsekvensutredning och författningskommentar. Innan vi går närmare in på detaljfrågor om uppgifter på djurområdet är det nödvändigt att först redovisa hur vi ser på förändringsbehovet och presentera de utgångspunkter och principer som vi menar ska vara vägledande när man tar ställning till om uppgifter på det aktuella området bör flyttas från polisen till en annan myndighet. I vilken utsträckning behöver polisens uppgifter på djurområdet renodlas? Utgångspunkten i kommittédirektiven är att polisens verksamhet på djurområdet behöver renodlas, dvs. att polisen på så sätt ges bättre förutsättningar att bekämpa brott och upprätthålla allmän ordning och säkerhet. Detta utgör grunden för vårt utredningsarbete. Den första frågan som måste besvaras är i vilken utsträckning polisens uppgifter på det aktuella området behöver renodlas. Frågan bör i sin tur brytas ned i två delfrågor: vilka är polisens kärnuppgifter och varför bör just dessa uppgifter prioriteras? För att sätta frågorna i sitt rätta sammanhang redovisar vi också vår övergripande bedömning av vilken effekt som bör kunna uppnås rörande polisverksamheten genom regeringens och formella möjligheter att på andra sätt än genom författningsändringar styra inriktningen på polisens verksamhet mot kärnuppgifterna. Med hänsyn till polisens grundläggande och genomgripande samhällsfunktion är det varken möjligt eller lämpligt att uppställa en definitiv formell gräns för vilka polisens uppgifter inom stats- förvaltningen bör vara. Både polisverksamhetens ändamål och polisens grundläggande uppgifter är därför endast allmänt beskrivna i 1 och 2 §§ polislagen (1984:387). En konsekvens av detta är att området för polisens uppgifter med tiden blivit alltmer omfattande och brett. Till kärnan i polisens uppgifter hör att upprätthålla allmän ordning och säkerhet samt förebygga och utreda brott. Dessa grundläggande uppgifter – kärnuppgifterna – anges uttryckligen i 2 § p. 1–3 polislagen. Bestämmelserna kompletteras av förordningen (2014:1102) med instruktion för . Men vid sidan av detta ska polisen också utföra en mängd andra uppgifter av varierande slag som inte har preciserats i polislagen på samma sätt (2 § p. 4–5 polislagen). Det är här fråga om dels polisens hjälpande verksamhet (den s.k. serviceverksamheten), dvs. att ge enskilda personer hjälp och stöd på olika sätt när det lämpligen kan ske, dels polisens olikartade och omfattande uppgifter inom området för allmän förvaltning (den s.k. polismyndighetsverksamheten), t.ex. polisens uppgifter enligt djurskyddslagen (1988:534). En del av polisens uppgifter inom service- och polismyndighetsverksamheten har enligt vår övergripande bedömning ett ganska svagt samband med polisens kärnuppgifter. Någon gemensam nämnare mellan dessa övriga uppgifter finns inte heller. Det faller dock inte inom ramen för utredningens förändrade uppdrag att göra några närmare överväganden på områden utanför polisens arbetsuppgifter rörande djur. De principiella utgångspunkter för förändringar som anges i det följande ska ses mot denna bakgrund. Den politiska vilja som finns att renodla polisens uppgifter bygger på att polisen bör ges bättre förutsättningar att bekämpa brott och att upprätthålla allmän ordning och säkerhet. Detta ställningstagande anges uttryckligen i våra direktiv. Förändringar i den riktningen måste enligt vår uppfattning bygga på ytterligare ett ställningstagande, nämligen att polisens förmåga att nå bättre resultat i kärnverksamheten är viktigare än att även i fortsättningen handlägger vissa allmänna förvaltningsärenden och utför en del andra myndighetsuppgifter utanför kärnområdet. En konsekvens av dessa båda ståndpunkter är att det ofta finns skäl att flytta sådana uppgifter, om de kan utföras lika bra eller bättre av andra myndigheter utan att kostnaderna ökar. På så sätt kan tyngdpunkten i polisens verksamhet förskjutas i riktning mot sådana uppgifter som kräver den särskilda yrkesutbildning och kompetens samt de särskilda befogenheter som en polisman har. Den närmare intresseavvägningen kan se ut på olika sätt beroende på vilken uppgift man överväger att flytta till någon annan myndighet. Den grundläggande frågan är dock alltid densamma: har intresset av att ge polisen bättre förutsättningar att bekämpa brott och upprätthålla allmän ordning och säkerhet sådan tyngd att det – ställt mot de motargument som finns – motiverar att uppgiften flyttas till någon annan myndighet? Vi anser att den bärande tanken bakom ambitionen att renodla polisens arbetsuppgifter är att polisen kan arbeta mer effektivt med sina kärnuppgifter om man har färre sidouppgifter att ta hänsyn till och behöva prioritera mellan. I kapitel 9 ger vi konkreta exempel på detta. Vi är vidare av den uppfattningen att ju fler arbetsuppgifter polisen har desto svårare kan det också bli att leda och planera verksamheten på ett effektivt sätt. Ett alltför brett och omfattande uppdrag påverkar enligt vår mening också den samlade effektiviteten i polisens verksamhet på så sätt att arbetsuppgifter som är sällan förekommande eller har en svagare koppling till kärnuppgifterna i en hel del fall tar att utföra, kräver utbildning, handledning eller en särskild organisation eller av medarbetarna upplevs stå i vägen för mer angelägna uppgifter. Så långt har vi redogjort för de avvägningar som ligger till grund för tanken på att renodla polisens verksamhet. Men innan vi bedömer vilka förändringar som bör genomföras på djurområdet är det lämpligt att först säga något om den utvärdering som har gjort avseende polisens verksamhet. Rapporten berör bl.a. frågan om en renodling av polisens arbetsuppgifter. Brottsförebyggande rådets utvärdering av polisens verksamhet (Brå) har haft i uppdrag att analysera och följa upp resultatet av den förstärkning av polisens resurser som genomförts av regeringen och (Ju2012/2428/PO). Satsningen har inneburit att närmare 2 500 nya polismän anställts sedan 2006 och att antalet polismän är ca 20 000. Uppdraget innefattade att analysera utvecklingen av polisens resultat mellan åren 2006–2012 och göra en bedömning av resursökningarnas betydelse för resultatet. I uppdraget ingick att analysera faktorer som har haft en inverkan på resultatet, såväl på ett positivt som negativt sätt. Även externa faktorer som är svåra för polisen att påverka skulle värderas i den mån de bedömts ha haft avgörande betydelse för resultatet. Brå hade också möjlighet att lämna förslag till hur sådana faktorer kan hanteras framöver. En första avrapportering gjordes genom rapporten på fler poliser – vad har den lett till? (Brå rapport 2013:12). Den fokuserade främst på var de nya resurserna hamnat och hur polisens resultat utvecklats . Ytterligare två rapporter presenterades : Polisers syn på utredning av mängdbrott (Brå rapport 2013:20) och Polisers syn på brottsförebyggande arbete (Brå rapport 2013:21). Dessa två rapporter syftade till att ge en närmare bild av hur polismän själva ser på vilka problem och vilka möjligheter till förbättringar som finns inom dels den brottsutredande verksamheten, dels det brottsförebyggande arbetet. redovisades slutrapporten gav fler poliser inte ökad personuppklaring? (Brå rapport 2014:17). I slutrapporten belyser Brå olika aspekter av frågan varför andelen personuppklarade brott1 – trots ökade resurser – inte har ökat mellan åren 2006–2012. En fråga som berörs i slutrapporten är om det behövs en renodling av polisens uppgifter. Bakgrunden var att flera av de polismän som Brå tillfrågat hade nämnt de många och olikartade arbetsuppgifterna inom polisen som ett av skälen till att fler mängdbrott2 inte upp. I sin sammanfattande analys gör Brå bedömningen att flera uppgifter, däribland handräckningar och djurärenden, har ökat i omfattning mellan åren 2006–2012. Andra uppgifter hade däremot minskat i omfattning. Totalt sett gjorde Brå dock bedömningen att det som inte är kärnuppgifter snarare hade ökat än minskat under 1I rapporten räknas ett brott som personuppklarat om polis och åklagare har knutit en gärningsman till brottet genom att besluta om åtal, utfärda strafföreläggande eller meddela åtalsunderlåtelse (Brå rapport 2014:17 s. 107). 2Med mängdbrott avses sådana brott där förundersökningen vanligtvis leds av en polisiär förundersökningsledare, t.ex. vissa fall av stöld, häleri, misshandel och bedrägeri. stod mängdbrotten för av alla inkomna ärenden (Brå rapport 2014:17 s. 26). Enligt Brå utförs arbetet med handräckning och djur generellt av poliser i yttre tjänst inom ramen för deras ”ordinarie” arbete. Mot denna bakgrund, och då detta arbete hade ökat , kunde enligt Brå arbetet med handräckningar och djur antas ha påverkat förutsättningarna att förbättra personuppklaringen mer än de övriga uppgifter som ökat. Det beror enligt Brå på att dessa uppgifter konkurrerar mer direkt med den yttre ingripandeverksamheten. Om dessa uppgifter i stället hade minskat, som de personella resurserna funnits kvar, är det enligt Brå möjligt att fler brott hade kunnat upp genom fler och utförligare utredningsåtgärder. Hur många fler brott som skulle ha klarats upp är enligt Brå dock svårt att skatta. Effekten av omfattningen på de övriga uppgifterna torde däremot inte ha haft samma betydelse för polisens utredningsresultat. Om sådana uppgifter ska flyttas från polisen bör det enligt Brå snarare vara med syftet att förtydliga polisens roll och ge ledningen ett mer avgränsat fokus (Brå rapport 2014:17 s. 68 f.). Omfattningen av förändringarna ur ett helhetsperspektiv Vi ska utreda och lämna förslag till förändringar av polisens uppgifter när det gäller djur. Syftet är att verksamheten renodlas så att polisen i ökad utsträckning kan koncentrera sig på sina kärnuppgifter, dvs. att bekämpa brott och upprätthålla allmän ordning och säkerhet. Vid den bedömningen bör behovet av ökad effektivitet och höjd kvalitet i polisens kärnverksamhet vägas mot de skäl som talar för att polisen ska behålla t.ex. vissa i huvudsak administrativa och praktiska uppgifter som rör hanteringen av djur.