sou · H3B389 · 2015-10-16 00:00:00 — Mot bakgrund av detta har centralmuseerna lämnat förslag till reger- ingen om att de bör bemyndigas att kunna fatta beslut om gåva av kulturföremål till annan offentlig huvudman (Ku2010/496/KA). analysera om det statliga regelverket kan revideras för att under- lätta avyttring av kulturföremål som ingår i de statliga museer- nas samlingar till museer med annan huvudman. Utredaren ska lämna förslag till de författningsändringar och övriga förändringar som bedöms nödvändiga. Utredaren ska analysera och redovisa de verksamhetsmässiga och personella konsekvenserna av sina förslag. De ekonomiska och budgetära konsekvenserna ska bedömas och beräknas. Om försla- gen förväntas leda till kostnadsökningar ska utredaren lämna för- slag till hur dessa ska finansieras. Utgångspunkten ska vara oför- ändrade kostnadsramar för den statliga kulturpolitiken. Konsekvensbeskrivningen ska även göras utifrån ett mångfalds- perspektiv, bland annat genom att förhållanden och villkor för de olika könen och för olika socioekonomiska grupper görs synliga och konsekvenser för respektive kön eller grupp analyseras. Arbetsformer och redovisning av uppdraget Uppdraget ska bedrivas i dialog med berörda myndigheter och övriga intressenter. Utredaren bör samråda med de centrala museer- na, , , Riksantik- varieämbetet, Riksutställningar och berörda universitet och hög- skolor. Uppdraget ska redovisas . /15 (Ku 2014:01) Regeringen beslutade kommittédirektiv om en översyn av den statliga museipolitiken (dir. 2014:8). Utredaren får nu också i uppdrag att analysera och föreslå hur verksamhet och samlingar vid de centrala museerna i högre ut- sträckning kan göras tillgängliga för människor i hela landet. Utred- ningen ska fortfarande redovisas . De centrala museerna – en resurs för hela landet Ett levande kulturliv är en del av välfärden och demokratin. Reger- ingens kulturpolitiska ambition är att skapa förutsättningar för konstnärlig frihet samt kvalitet, tillgänglighet och delaktighet i kulturlivet. Kulturarvet är en del av vår samtid och framtid. Regeringens ambition är att skapa förutsättningar för ett levande kulturarv som bidrar till fördjupad samhörighet människor emellan samt mellan människor och miljö. Kulturell bildning och kulturellt deltagande är viktiga förutsätt- ningar för att ständigt återerövra yttrandefriheten och upprätthålla demokratin. Alla människor ska därför ha rätt och möjlighet att ut- öva och ta del av kultur i alla delar av landet. På kulturens arenor, däribland museerna, prövas olika perspek- tiv och skapas förutsättningar för tillit och respekt. De är därmed forum för demokratisk utveckling av ett samhälle som bygger på alla människors lika värde. Genom gestaltning och olika aktiviteter sätter museerna in före- mål, händelser och företeelser i sammanhang och gör dem aktuella, intressanta och meningsfulla för dagens människor. De centrala museerna finansieras till största delen med statliga anslagsmedel. De har kunskapsuppbyggande och förmedlande uppdrag och har ofta en ledande roll inom sina respektive ämnesområden. De cen- trala museernas samlingar är omfattande och delar av dem visas i museernas egna utställningar. Därtill bistår de centrala museerna med utlån och depositioner till olika museer i och inter- nationellt och tillgängliggör samlingsinformation digitalt. Inom många ämnesfält finns framstående expertis vid de centrala museerna. Flertalet av de centrala museerna är lokaliserade till . är deras verksamheter en angelägenhet för alla och de centrala museerna har ett ansvar för att människor i hela landet på olika sätt kan ta del av dessa verksamheter. Regeringen bedömer att det är angeläget att de centrala museernas samlingar och verksam- het i högre grad än blir tillgängliga i alla delar av landet. analysera och lämna förslag på hur samlingar och verksamhet vid de centrala museerna i högre utsträckning kan göras tillgäng- liga för människor i hela landet. Möte med XXX museet den XXX 2.Presentation av deltagarna. 3.Introduktion av om syftet med mötet. 4.Diskussion kring sex block av frågor (/block). 5.Den fortsatta processen i utredningen. Block 1: Centralmuseernas uppdrag och prioriteringar Ett av utredningens uppdrag är att beskriva och analysera på vilka sätt centralmuseerna uppfyller sina uppdrag, hur de prioriterar mellan uppdragens olika delar, tar hänsyn till olika mångfaldsperspektiv och arbetar för att förnya och utveckla museiarbetet. Vi har därför tagit del av officiella dokument i form av instruktioner, stadgar, regleringsbrev, riktlinjer, årsredovisningar, budgetunderlag och verksamhetsplaner, liksom av den museistatistik som Myndigheten för kulturanalys samlar in. De uppgifter vi får fram den vägen är omfattande och användbara, men de hjälper oss ändå inte fullt ut när det gäller att besvara utredningsuppdraget på den här punkten. Det finns stora skillnader i de redovisade uppgifterna, både sakliga och mättekniska. 1)För att uppnå större jämförbarhet vill vi ha er uppskattning av hur de totala kostnaderna (med löner, lokaler och övriga kostnader) i XXX museet fördelas på de vanligtvis förekommande delarna i centralmuseernas verksamheter. I tabellen beskriver vi några typiska inslag i respektive verksamhetsdel, men specificera gärna så konkret som möjligt vilka inslag som er redovisning bygger på. löner, lokaler, övrigt) (tusental kr) accession, föremålsvård, produktion, program, hetsplanering, säkerhet, frågor, teknik, IT, etc. Övrigt; ange i så fall vad Vid behov kan vi senare komma att be om en mer detaljerad redovisning. 2)Är den uppskattade kostnadsfördelningen också ett uttryck för prioriteringen i XXX museet eller finns det i praktiken en annan prioritetsordning i verksamheten? 3)Hur arbetar XXX museet med de olika mångfaldsperspektiven i uppdraget? Vilka effekter har uppnåtts? 4)Hur förnyar och utvecklar XXX museet museiarbetet? Finns det några goda exempel i museisektorn som ni vill peka på? Block 2: Centralmuseernas samverkan Ett annat av utredningens uppdrag är att beskriva och analysera hur och i vilken omfattning de centrala museerna samverkar med övriga musei- sektorn. I det sammanhanget nämns också de uppdrag som givits till och Riksutställningar. Utöver granskningen av centralmuseernas styrnings- och återrapporte- ringsdokument för utredningen även dialog med företrädare för läns- museer, arbetslivsmuseer, kommunala museer, och Riksutställningar. När det gäller samordningsfrågan har vi även tagit del av den återrapportering som Centralmuseernas samarbetsråd har lämnat som svar på regeringens uppdrag om ett förstärkt samarbete. 1)Hur samverkar XXX museet med länsmuseer, arbetslivsmuseer och kommunala museer? Vilka möjligheter och hinder finns för ett ökat samarbete? 2)Hur ser samarbetet med och Riksutställningar ut? Vilka möjligheter och hinder finns för ett ökat samarbete? 3)Vilka åtgärder har XXX museet vidtagit för att effektivisera sina stödfunktioner, t.ex. genom förändringar inom den egna organisa- tionen, genom samordning med andra myndigheter/organisationer eller genom anslutning till Statens servicecenter? Vilka besparingar eller andra resultat har uppnåtts? Block 3: Museerna och det omgivande samhället En annan del av utredningens uppdrag handlar mer om hur museerna förhåller sig till det omgivande samhället. Utredningen ska beskriva och analysera hur samhällsutvecklingen regionalt, nationellt och internatio- nellt har påverkat och kan förväntas påverka förutsättningarna för museernas verksamhet. Utredningen ska också analysera museernas uppdrag och roller i en alltmer regionaliserad och globaliserad museisektor samt sätta museernas roll i relation till övriga samhälls- sektorer, särskilt inom utbildning, forskning, näringsliv och det civila samhället. Vi håller på att skriva museernas historia och identifierar trender i museernas närvärld, bl.a. genom studier av forskningen på området, genom olika trendspaningar och genom en referensgrupp av sakkunniga på området. Därutöver vill vi gärna få centralmuseernas bild av museernas plats i ett föränderligt samhälle. 1)Vilka teman anser XXX museet att museerna i behöver prioritera för att utifrån demokratiska aspekter och olika mångfaldsperspektiv vara en angelägenhet för alla? 2)Vilka nyckelkompetenser behövs på framtidens museer för att möta de trender och de förväntningar och utmaningar som museerna står inför? 3)Vad kan museerna erbjuda i relation till utbildningssektorn, miljöområdet, forskningen, näringslivet och det civila samhället? Vilka är möjligheterna och hindren för en ytterligare samverkan och vilka ev. andra sektorer i samhället bör museerna samverka med? Block 4: Nya museipolitiska mål Enligt utredningens direktiv talar bl.a. museernas betydelse och det intresse som finns för museer och museiverksamhet i för att den statliga kulturpolitiken ska preciseras i form av nationella mål för museipolitiken. Vi har diskuterat en struktur för nya museipolitiska mål som utgår från två nivåer, dels övergripande samhällsmål, dels inriktningsmål kopplade till den konkreta museiverksamheten. Måluppfyllelsen bör då utvärderas med kvalitativa och kvantitativa indikatorer som fastställs av lämplig myndighet. 1)Hur uppfattar XXX museet en sådan målstruktur, med mål om samhällspåverkan och inriktningsmål kopplade till den konkreta museiverksamheten och med en utvärderande myndighet som bedömer måluppfyllelsen? 2)Syftet med nationella museipolitiska mål är dubbelt: a) att vara styrande för uppdragsgivaren och b) att vara ett stöd för museerna i deras verksamhet. Vad skulle vara bra och stödjande mål för XXX museet? Block 5: Myndighets- och institutionsstrukturen Enligt direktiven ska utredningen analysera och lämna förslag på hur myndighets- och institutionsstrukturen kan förändras i syfte att uppnå högre effektivitet. Uppdraget omfattar centralmuseerna liksom Riks- antikvarieämbetet och Riksutställningar i de delar deras uppdrag avser museisektorn. De förslag som utredningen lämnar på den här punkten ska underbyggas av förslag i de andra delarna i uppdraget och det finns därför ännu inga idéer eller förslag att stämma av. Vi har dock börjat titta på de olika organisationsformer som f.n. finns bland centralmuseerna. Det handlar om fyra modeller: a) en egen museimyndighet, b) museimyndighets- koncerner, c) stiftelsemodellen och d) centralmuseer med ett eller flera mindre museer i sin organisation. 1)Museiverksamheter är ingen typisk myndighetsuppgift men är ändå den statliga verksamhetsform som i praktiken finns tillgänglig numera. Vilka är enligt XXX museet för- och nackdelarna med att driva en museiverksamhet i myndighetsformen? 2)Det finns ingen generell modell för samverkan i myndigheter och stiftelser som omfattar ett centralmuseum och ett eller flera mindre museer. Vilka erfarenheter har XXX museet av den nuvarande ordningen? 3)Vilket behov finns det enligt XXX museet av en annan organisatorisk lösning bland centralmuseerna? Vad skulle t.ex. tala för fler koncerner eller inordning av ett eller flera mindre museer i en större museiorganisation? Block 6: Avyttring av kulturföremål i statliga museers samlingar Utredningen ska analysera om det statliga regelverket kan revideras för att underlätta avyttring av kulturföremål som ingår i de statliga museernas samlingar till museer med annan huvudman. Vi har i huvudsak identifierat det här deluppdraget som en begränsad juridisk fråga. Det skulle i så fall handla om att göra ett tillägg i för- ordningen (1996:1191) om statens överlåtelse av lös egendom eller om att ge alla centralmuseer samma möjligheter som gäller i reglerings- breven för Statens maritima museer och med tillstånd att vederlagsfritt överlåta materiel som överlåtits till resp. myndighet från Försvarsmakten och som är obrukbar eller obehövlig i verksamheten, under förutsättning att materielen saknar marknadsvärde eller att försäljningskostnaderna bedöms överstiga intäkterna. 1)Hur stort intresse har XXX museet att avyttra gallrade föremål i samlingarna till t.ex. regionala och lokala museer? Hur många och vilka typer av föremål kan det handla om? 2)Hur stort bedömer XXX museet att intresset från regionala och lokala museer är att ta emot föremål? 3)Vilket behov finns det enligt XXX museet av en central hantering av avyttringsfrågan, t.ex. genom ett särskilt uppdrag till Riksantikvarie- ämbetet att ansvara för rådgivning och stöd i denna fråga? Sammanfattning av möten med centralmuseerna och deras enkätsvar Denna PM innehåller en sammanfattning av vad som framfördes vid utredningens möten med de 14 centralmuseerna samt i svaren på utredningens enkätfrågor till museerna. Sammanfattningen är indelad i fyra block: Allmänna intryck, Prioriteringar i verksamheten, Samverkan med övriga museisektorn och Organisationsfrågor. a)Nöjda med egna verksamheten och organisationen. Ledningarna för respektive museiorganisation är i stora drag nöjda med hur den egna verksamheten bedrivs och utvecklas, liksom av den befintliga organisationen. Det är förstås mycket begärt att de skulle uttala missnöje med den egna verksamheten och organisationen inför en yttre granskare, men intrycket är ändå slående. Om motsvarande frågor skulle ställas till andra delar av resp. organisation är det inte säkert att stödet skulle vara lika starkt. b)Begränsat krismedvetande. I många andra sektorer på kultur- och medieområdet är de pågående samhällsförändringarna, inte minst den snabba digitaliseringen, en fråga om liv och död. Något motsvarande yttre tryck upplevs inte bland centralmuseerna, även om det bland flera finns en insikt om att samhället förändras och att det sannolikt medför ett behov av delvis nya arbetsformer för att nå andra besökargrupper än de traditionella. c)Strävar efter annan politisk styrning. Det finns två typer av förväntningar ang. den politiska styrningen: å ena sidan önskas en tydligare uppdragsgivare, å andra sidan vill man ha mindre detalj- styrning. Många ser nya övergripande museipolitiska mål som en bra modell för att uppnå båda dessa förväntningar, under förutsättning att de är individuellt anpassade och långsiktiga samt att det inte skapas en omfattande byråkrati med externt formulerade indikatorer och uppföljning. d)Betonar särdrag framför likheter. Centralmuseerna betonar i relativt hög grad de särskilda förutsättningar som gäller för den egna verksamheten i förhållande till de som gäller för andra centralmuseer. Det kan t.ex. handla om olikheter i uppdragets inriktning, karaktären på samlingarna, lokaliseringen av verksamheten, de finansiella förut- sättningarna och närheten till andra politikområden. e)Kritik mot ökade samordningskrav. De politiska förväntningarna på ökad samordning bland centralmuseerna uppfattas som överdrivna och orealistiska, inte minst när det gäller de administrativa delarna. Det finns inte mer att hämta där. Trots att det inte blir billigare har flera – men inte alla – ändå anslutit sig till Statens servicecenter, eftersom man uppfattat ett politiskt tryck om det. I de fall när museerna själva efterfrågar en ökad samordning har de svårt att ge upp egna lösningar, t.ex. i fråga om föremålsmagasin och tekniska lösningar vid digitalisering. f)Utredningströtta. Det finns fortfarande en stark kritik mot den tidigare Museikoordinatorn och hennes beräkningar av möjliga och förväntade samordningsvinster i sektorn. Detta har inledningsvis medfört en viss misstänksamhet mot vår utredning, men alla centralmuseer har ändå ställt upp på våra möten och varit generösa med att svara på våra frågor. a)Oförändrade huvuduppgifter. , kunskapsupp- byggnad och publik verksamhet är den treenighet som arbetet vid centralmuseerna utgår från och det finns inget som talar för att man önskar någon ändring på den punkten. Det finns dock vissa rörelser under ytan. Den interna prioriteringen mellan samlingsförvaltning och den publika verksamheten är t.ex. föremål för diskussioner och det är inte samma slutsatser som dras i alla centralmuseer. På ett övergripande plan är museernas utställningsverksamhet (inkl. lokaler) dyrare än samlingsförvaltningen och det finns inga tecken på att den balansen skulle vara på väg att ändras. är det fler som uttalar att samlingarna är själva existensskälet för ett museum. b)Öppna för tematisk inriktning. Många – men inte alla – uttrycker ett behov av ökad lyhördhet för frågor i samtiden och har förståelse för en styrning som betonar aktuella teman. Flera hänvisar t.ex. till mångfald, tolerans och demokrati. Det finns dock stor enighet om att verksamheten i grunden måste vara föremålsbaserad och att ev. teman inte kan vara frikopplade från museets samlingar. När det gäller behovet av framtida komptenser lyfter flera upp det fortsatta behovet av sakkunskap inom ämnesområdet. Många påtalar även behovet av en breddad rekryteringsbas för att museerna ska vara en angelägenhet En delvis annan vinkel gäller önskemålet från några om särskild kompetens för att attrahera extern finansiering. c)Många mångfaldsprojekt med oklara effekter. med upp- draget från regeringen att arbeta med tvärsektoriella perspektiv finns det hos alla centralmuseer numera långa listor med projekt (interna och externa) som är inriktade på jämställdhet och mångfald. Dessa redovisas varje år i årsredovisningen. De flesta markerar att mångfalden är integrerad i verksamheten och vissa har även anställda med särskilt mångfaldsansvar. På vår fråga om effekterna av sats- ningarna har flertalet centralmuseer blivit oss svaret skyldiga. Det är över huvudtaget svårt att se ett strategiskt mönster bland alla projekt. d)Digitalisering med oklara mål. Det pågår ett febrilt arbete med att digitalisera centralmuseernas samlingar. Trots detta tycks det i huvudsak vara en oförändrad problembild som gäller på området, dvs. att digitaliseringen går för sakta och att den inte är tillräckligt samordnad. Både K-Samsök och Digisam är bekymrade. Synpunkter har framförts om att digitaliseringen i sin nuvarande form har en alltför ensidig inriktning på kvantitet framför mer kvalitativa aspekter. e)Forskning och utveckling (FoU) med vissa förhinder. I fråga om FoU finns det två ytterligheter bland centralmuseerna. På bedrivs en omfattande och kvalitetssäkrad forskning i nära samarbete med den akademiska världen. På LSH omsätter man andras forskning men bedriver ingen egen. Mellan dessa ytterligheter finns det flera olika modeller för hur museerna arbetar med s.k. kunskapsuppbyggnad. Gemensamt för dessa är frågan om hur fruktbara samarbeten kan etableras med universiteten och svårigheten att inordna och avgränsa verksamheten i den egna organi- sationen. f)Avyttring som en del av den större gallringsfrågan: Den specifika frågan om beslutanderätten vid avyttring av museiföremål till ickestatliga museer är ett problem för högst ett par centralmuseer. Ett nära- liggande alternativ är därför att förtydliga den möjligheten i berörda museers regleringsbrev. Det har blivit tydligt att frågan om museernas gallring av sina samlingar är en ofrånkomlig del av musei- politiken och därför räknar vi med att hantera frågan i utredningen, utifrån goda exempel från andra länder (t.ex. och ). g)Olika magasinslösningar. Lokalhyror är en betydande del av central- museernas kostnader och det gäller inte minst föremålsmagasinen. Därför har många sökt externa lösningar i lokaler som inte är för centralt belägna. Det märks t.ex. på SMT i som har fullt i sina lokaler. Några centralmuseer har dock valt att ha sam- lingarna i direkt anslutning till utställningslokalerna. öppna magasin har också aktualiserats för att öka tillgängligheten till samlingarna. Kritiska röster anser dock att sådana lösningar är dyra utan att de egentligen attraherar besökare. Samverkan med övriga museisektorn a)Begränsad samverkan med andra museer. Centralmuseernas sam- verkan med regionala museer, arbetslivsmuseer och kommunala museer sker främst genom utlån och depositioner, företrädesvis med museer som har liknande uppdrag och samlingar. Det numera avskaffade ansvarsmuseiuppdraget spelar i viss grad fortfarande roll genom att andra museer efterfrågar stöd och kompetens från central- museerna. Som hinder för ökad samverkan anges i första hand att det är resurskrävande för båda parter. b)Olika syn på behovet av extern samordning. Både Riksantikvarie- ämbetet (RAÄ) och Riksutställningar (RU) har regeringens uppdrag att fungera som stöd och rådgivare inom samlingsförvaltning resp. utställningsverksamhet. Bland centralmuseerna finns det stora skillnader i synen på behovet av sådan extern samordning. Störst acceptans har ämbetets verksamhet, men vissa centralmuseer tycker att de har den nödvändiga kompetensen själva inom t.ex. konser- vering. När det gäller RU tycker flera centralmuseer att man har bra och angelägna samarbeten med den myndigheten, men en majoritet anser inte att RU tillför en kompetens som centralmuseerna behöver. RU:s omvärldsanalys fyller dock ett behov. En idé som framförts är att förse RU med utvecklingsmedel som kan sökas av museerna. c)Ojämna relationer till andra samhällssektorer. Skolan är den sektor som flertalet centralmuseerna söker närmare kontakt med. Det finns många goda exempel på sådant samarbete, inte minst inom ramen för . visar andra exempel att museernas strävan efter samverkan inte alltid överensstämmer med intresset från andra sektorer. Relationen till forskningsmiljöerna på universiteten är ett sådant exempel (se ovan). När det gäller samverkan med näringslivet har museerna fått ändra strategi, från att man tidigare bad om gåvor i form av pengar, erbjuder man numera olika typer av samarbeten som båda parter gynnas av. Ett par framgångsrika exempel på denna nya strategi i relation till näringslivet står och Arbetets museum för. a)Nöjda med befintlig organisationsform. Inget centralmuseum önskar ändra sin nuvarande organisationsform. Bland myndigheterna finns en insikt om att det inte är möjligt att ombildas till stiftelse och bland stiftelserna finns det inget intresse att byta till myndighetsform även om det skulle vara formellt möjligt. Det innebär inte att allt är frid Bland myndigheterna pekar man på de svårigheter som följer av att statsbudgetprocessen är relativt rigid och inte tillåter längre planeringshorisonter trots att museernas verksamhet i hög grad bygger på sådana förutsättningar. Även den okänsliga regle- ringen av museernas butiker och restauranger påtalas. Bland stiftelserna är det i första hand det faktum att alla kostnader omfattas av full mervärdesskatt som är ett problem, medan myndigheter kan kvitta bort den kostnaden. b)Olika utformningar av koncernmodellen. Syftet med koncernmodellen är inte allmänt känt, men när frågan ställs är företrädare för dagens museikoncerner överlag positiva till att den större organisationen innebär verksamhetsmässiga fördelar. En särskild typ av problem följer av att flera koncerner har museer som geografiskt är placerade på olika orter. Om nya koncerner planeras bör man sträva efter jämnstora enheter. Museikoncernerna kan också organiseras på olika sätt internt. är flertalet utformade som matriser, i såväl administrativa delar som i kärnverksamheten. Enligt berörda myndigheter överväger fördelarna nackdelarna även om det för berörd personal kan uppfattas ge otydliga beslutsvägar. I ett fall håller dock museikoncernen (SFHM) kvar den modell som innebär att man har en museichef per museum. Eftersom det inte finns några riktlinjer för hur museikoncerner ska organiseras är det helt upp till den berörda myndighetschefen att utforma koncernens organisation. c)Stiftelserna använder sin större frihet. har man på flera sätt större frihet att agera utifrån egna bedömningar. Man äger t.ex. sina samlingar själv och kan därför gallra och avyttra föremål utifrån egna förutsättningar och det är en frihet som stiftelserna använder sig av. Stiftelserna har inte heller samma krav på återrapportering som myndigheterna. Med denna relativa frihet som grund har dock de fyra stiftelserna i centralmuseikretsen valt olika strategier.