sou · H3B3106 · 2015-12-18 00:00:00 — innehåller frågor om lycka eller välbefinnande.12 Mått på subjektivt välbefinnande rymmer därmed implicit både ekonomiska och icke- materiella aspekter av människans välbefinnande, såsom personliga relationer, självständighet och kontroll. Enligt ett sådant mått publicerad i World Happiness Report 2013 ligger på en femte plats efter , , och , se figur 2.5 (Helliwell m.fl., 2013). En fördel med dessa mått är att de mäter människors lycka eller välbefinnande direkt, vilket även gör det enkelt att sammanställa ett välfärdsindex. Det finns dock flera problem med denna typ av mått. Framför allt är flera forskare skeptiska till att subjektiva upplevelser kan mätas på ett tillförlitligt sätt. Dessutom bortser subjektiva indikatorer från människors objektiva livssituation och är därför till viss del olämpliga som välfärdsmått (, 2012). Figur 2.5 Subjektivt välbefinnande 2010–2012 Index 0–10 Källa: World Happiness report 2013. 12 I exempelvis Gallup World Poll uppmanas intervjupersonen att föreställa sig en trappstege där varje steg representerar ett allt bättre liv (Cantrils stege). Respondenterna rapporterar sedan det "steg" på trappstegen som bäst representerar deras liv. Bilaga 1 till LU15 Dessa olika mått på välfärd har alla sina fördelar och begränsningar och det finns ännu inte någon konsensus bland forskare om huruvida måtten på ett bra sätt kan användas som indikatorer på ett lands välfärd (se t.ex. Fleurbaey, 2009). Den resterande delen av denna bilaga har ett snävt fokus på den ekonomiska utvecklingen i termer av utvecklingen av BNP per capita. Med alla sina brister är BNP fortfarande det mest användbara och transparenta måttet för ekonomins utveckling. Konsekvenserna för befolkningens väl- befinnande och miljön är självklart av stor betydelse, men det ligger utanför syftet med denna bilaga att analysera det vidare. Den ekonomiska tillväxten kan belysas på flera sätt. Ett sätt, som används som utgångspunkt i denna bilaga, är ekvationen nedan där BNP per capita delas upp i tre olika element: Vänster om likhetstecknet är BNP per capita. BNP per capita delas i sin tur upp i de tre huvudkomponenterna höger om likhetstecknet. Den första komponenten är produktionen per arbetad timme, också kallad för arbetsproduktiviteten. Den andra komponenten fångar utvecklingen på arbetsmarknaden genom antalet arbetade timmar per person i arbetsför ålder (15–). Den tredje komponenten beskriver den demografiska utvecklingen genom antalet personer i arbetsför ålder (15–) som andel av befolkningen. Historiskt sett har framför allt produktiviteten och arbetsmarknadsutveckligen varit avgörande för den ekonomiska utvecklingen i . Baserad på demografiska prognoser från SCB kan den demografiska utvecklingen förmodligen få stor betydelse framöver. Nedan analyseras den historiska utvecklingen av de tre komponenterna var för sig. I avsnitt 2.3.1 belyses produktivitets- utveckligen i , medan avsnitt 2.3.2 analyserar utvecklingen i antalet arbetade timmar per person i arbetsför ålder. Avslutningsvis analyseras den demografiska utvecklingen kort i avsnitt 2.3.3. Bilaga 1 till LU15 Enkelt beskrivet är produktivitet ett mått på hur mycket man får ut av de resurser som används för att producera en vara eller en tjänst. Arbetskraft, råvaror och slitage på maskiner är alla exempel på resurser som används i produktionen. När produktiviteten ökar kan man producera mer med samma mängd resurser eller producera lika mycket som med färre resurser. Produktivitet kan definieras på flera olika sätt. I detta avsnitt belyses, om inte annat nämns, arbetsproduktiviteten definierad som produktionen per arbetad timme. Produktiviteten är den enskilt viktigaste faktorn för ekonomisk tillväxt. Detta kan illustreras med hjälp av några enkla räkne- exempel. har produktiviteten i , definierad som BNP per arbetad timme, ökat med i genomsnitt enligt OECD.13 Det innebär att en sysselsatt i i genomsnitt producerade mer per arbetad timme jämfört med året innan. Om i stället hade haft en produktivitetstillväxt om 1970, hade svensk BNP per capita varit på samma nivå som . Den genomsnittliga timlönen hade troligen varit lägre än den är (se tabell 2.2). Efter finanskrisen har produktivite- ten ökat med i genomsnitt. Om produktiviteten hade vuxit i denna takt skulle väl- ståndet i varit som i och timlönen skulle varit lägre än den är . 13 Data enligt (2014) i köpkraftsjusterade priser och amerikanska dollar. Bakgrund Bilaga 1 till LU15 …haft en produktivitets- …då skulle timlönen i …och välståndet i varit som i: Avser köpkraftsjusterade priser. I beräkningarna antas att arbetskostnadsandelen samt bytesförhållandet gentemot övriga länder inte påverkas av förändringen i produktivitetstillväxt. Källa: (2014) och egna beräkningar. Figur 2.6 visar utvecklingen av produktiviteten i , och G7-länderna14 –2013. hade högre produktivitetsnivå än G7-länderna. saktade emellertid produktivitetstillväxten i in. ökade produktiviteten med i , vilket kan jämföras i G7-länderna (se tabell 2.3). Som ett resultat av detta halkade produktiviteten i gradvis efter dessa länder. Efter 1990-talets djupa kris skedde dock ett strukturellt skifte och produktivitetstillväxten tog fart i . steg produktiviteten med i genomsnitt , dvs. mer än i G7- länderna, vilket innebar att började komma i kapp. Efter finanskrisen minskade produktivitetstillväxten globalt. I ökade produktiviteten i genomsnitt 2008–2013, vilket är markant lägre jämfört med och G7- länderna. Det innebär att har saktat efter i produktivitetstuvecklingen. 14 Med G7-länderna avses , , , , , och . Bilaga 1 till LU15 Figur 2.6 Produktivitet 1970–2013 (BNP per arbetad timme) Amerikanska dollar, köpkraftskorrigerade priser Källa: (2014). Tabell 2.3 Produktivitetsförändringar i , , och G7- länderna, årlig procentuell förändring Baserad på BNP per arbetad timme. Källa: (2014). Den andra drivande faktorn för utvecklingen i svensk BNP per capita är det genomsnittliga antalet arbetade timmar. Figur 2.7 visar utvecklingen i antalet arbetade timmar per person i åldersgruppen 15–. Den genomsnittliga arbetstiden, definierad på detta sätt, minskade från nära 1950 1980. Bilaga 1 till LU15 Figur 2.7 Antal arbetade timmar per person i befolkningen 15– 74 år Data –1980 är från (2005), medan data –2013 är från SCB (2014). data är länkat till SCB:s data. Källa: (2005), SCB (2014) samt . Anledningen till denna minskning är att de sysselsatta i genomsnitt arbetade färre timmar. De sysselsattas arbetstid minskade från i genomsnitt 1950, till runt 1980 (, 2005). Detta var till största delen en följd av att den lagstadgade och avtalade arbetstiden minskade, samt att antalet semesterveckor gradvis ökade.15 Men även den successiva ut- byggnaden av transfereringssystemen, exempelvis pensionssyste- met, föräldraförsäkringen och sjukförsäkringen, bidrog till utvecklingen.16 Dessa system ökade möjligheten att vara från- varande från tjänst på grund av t.ex. sjukdom eller föräldraskap. Det fanns dock även drivkrafter som delvis motverkade minskningen av den genomsnittliga arbetstiden. 15Den lagstadgade och avtalade arbetstiden minskade från 1950, till 1960 och till 1973. Antalet lagstadgade semester- veckor ökade 1950 1951, 1978. Den reglerade arbetstiden minus semester minskade från ca 1950 till , 1973 och 1978 (SOU 2002:12). 16Föräldraledigheten utökades från 3 månader 1951 (den s.k. moderskapsersättningen) 1974 och 1980. Bilaga 1 till LU15 ökade sysselsättningsgraden, dvs. antalet sysselsatta som andel av antalet personer i åldersgruppen 15–, från 1980. Den främsta orsaken var att kvinnors arbets- kraftsdeltagande ökade . Kvinnors arbetskraftsdel- tagande i åldersgruppen 16–ökade från till 1980 (SCB, 2007). Detta var till stor del en följd av utbyggnaden av den offentliga sektorn, inte minst barnomsorgen, som gjorde det möjligt att förena ansvaret för hem och barn med förvärvsarbete (, 1995). Men även utvecklingen och spridningen av tekniska hjälpmedel i hemmet, såsom tvätt- och diskmaskiner, frigjorde tid från arbete i hemmet (Greenwood m.fl., 2005). Den ökade sysselsättningsgraden mot- verkades dock delvis av utbyggnaden av utbildnings- och pensions- systemen som innebar att allt fler utbildade sig och att pensions- åldern blev allt lägre. Arbetskraftsdeltagandet bland män 65–minskade från 1968 till 1980 (, 2007). Även bland kvinnor 65–minskade arbets- kraftsdeltagandet, men från en låg nivå. Den genomsnittliga arbetstiden har fluktuerat kring ungefär samma nivå, dvs. ökade den genomsnittliga arbetstiden kraftigt, framför allt till följd av överhettningen av svensk ekonomi som uppstod i kölvattnet av devalveringen 1982. Uppgången kom till ett abrupt slut i samband med 1990-talskrisen. av minskade det genomsnittliga antalet arbetade timmar i befolk- ningen 15–med till . Anledningen var den kraftiga minskningen av sysselsättningen. Sysselsättningsgraden i åldersgruppen 15–minskade från 1994. Efter 1990-talskrisen ökade dock den genomsnittliga arbetstiden igen, men återgick inte till samma höga nivå som 1990. Det är värt att notera att den djupa finansiella krisen som slog till 2008 endast innebar en tillfällig minskning av den genom- snittliga arbetstiden. Den främsta anledningen är att medan syssel- sättningsgraden minskade, framför allt under början av krisen, ökade arbetstiden bland de sysselsatta. Detta speglar ett relativt vanligt fenomen under ekonomiska kriser, där sjukskrivningar och annan frånvaro minskar, som personer med svag förank- Bilaga 1 till LU15 ring på arbetsmarknaden i större utsträckning förlorar sin anställning. Eftersom det genomsnittliga antalet arbetade timmar har legat på ungefär , har antalet arbetade timmar följt utvecklingen i den arbetsföra befolkningen och arbetskraften relativt väl. Detta illustreras i figur 2.8. Antalet arbetade timmar fluktuerar visserligen mer än antalet personer i arbetskraften, men det finns ett starkt samband mellan antalet personer i arbetskraften och antalet arbetade timmar. Figur 2.8 Arbetade timmar och antal personer i arbetskraften –2013 Index (1980 =100) Arbetade timmar (index) Antal personer i arbetskraften (index) Källa: SCB. Det har även skett vissa strukturella förändringar på arbets- marknaden . Fler ungdomar går vidare till högskoleutbildning och stannar allt längre i utbildningssystemet. Detta innebär även att de kommerin på arbetsmarknaden allt senare (Uusitalo, 2011). i åldersgruppen 20–var sysselsatta 1980, medan samma siffra 2014 var . Även utträdesåldern har förändrats. lämnade den genomsnittliga förvärvsarbetande mannen arbetslivet . Under 1980- talet minskade utträdesåldern och uppgick till runt . Därefter har den ökat igen och uppgick till ca (, 2015b). Bilaga 1 till LU15 Det tredje och sista elementet (enligt uppdelningen i inledningen till avsnitt 2.3) som driver BNP per capita, är antalet 15–74-åringar som andel av totala befolkningen. Ju större andel av befolkningen som befinner sig i arbetsför ålder, här definierad som 15–, desto högre kommer BNP per capita att vara givet att antalet arbetade timmar per 15–74-åring och produktiviteten är . ökade andelen 15–74 åringar i befolkningen relativt kraftigt från 1900 till 1940. Anledningen var framför allt att barnafödandet minskade medan medellivslängden ökade.17 Detta har förmodligen varit en väsentlig bidragande orsak till att BNP per capita ökade . har antalet 15–74-åringar utgjort runt tre fjärdedelar av befolkningen (se Figur 2.9) och variationen i denna andel har varit relativt liten. Förändringarna i andelen 15–74- åringar har därför endast i begränsat utsträckning påverkat BNP per capita. Demografiska prognoser förutser dock mycket stora förändringar i befolkningsstrukturen under innevarande år- hundrade (se avsnitt 2.1.1). väntas andelen personer i åldern 15–minska från 0,74 till 0,69 enligt SCB. Detta kan antas dämpa tillväxten i per capita framöver. 17 föddes i genomsnitt omkring fyra barn per kvinna. Denna siffra minskade dock stadigt fram till och med mitten av , då den var nere på 1,7 barn per kvinna. Efter depressionen ökade den något igen. var det summerade fruktsamhets- talet i genomsnitt 1,9 barn per kvinna (). Bilaga 1 till LU15 Figur 2.9 Antalet 15–74-åringar som andel av befolkningen 1900–2013 samt prognos –2060 Källa: SCB. Även om andelen 15–74-åringar i befolkningen i sig har haft en relativt begränsad effekt på BNP per capita , har demografiska förskjutningar självklart haft betydande effekter på den ekonomiska utvecklingen på andra sätt. Förändringar i befolkningens sammansättning har påverkat ekonomin framför allt genom de två tidigare nämnda faktorerna: produktivitettillväxten och genomsnittligt antal arbetade timmar. Exempelvis finns ett tydligt åldersmönster i det genomsnittliga antalet arbetade timmar över livet (se figur 2.10). Förändringar i befolkningsstrukturen har därigenom påverkat den genomsnittliga arbetstiden. har andelen personer som är 60–ökat från till av den arbetsföra befolkningen. Eftersom denna grupp generellt arbetar färre timmar än den yngre befolkningen, kan detta ha medverkat till att minska den genomsnittliga arbetstiden. Bilaga 1 till LU15 Figur 2.10 Veckoarbetstid i olika åldrar 2008–2013 Genomsnittligt antal arbetade timmar Figuren avser genomsnitt för perioden –2013. Värden är beräknade som totala antalet arbetade timmar i olika åldrar dividerat med befolkningen i den givna åldersgruppen. Källa: SCB. Även produktiviteten varierar mellan olika åldersgrupper (se figur 2.11). Ekonomer approximerar ofta produktiviteten (human- kapitalet) för olika individer med timlönen. Mellan åldern tenderar produktiviteten, mätt på detta sätt, att öka och når sin högsta punkt vid 45–50-årsåldern. Därefter minskar produk- tiviteten sakta.18 När andelen personer med hög produktivitet ökar kommer den uppmätta produktiviteten i ekonomin därmed också att öka. Även invandring och utvandring påverkar den demografiska sammansättningen och därmed förutsättningarna för ekonomisk tillväxt. Invandrare kommer i regel till i åldrarna 20–och bidrar därmed till att öka den arbetsföra befolkningen relativt till den totala befolkningen. Många utrikes födda har dessutom med sig kunskaper och utbildning från sina hemländer och medverkar därmed till att öka produktiviteten, antalet arbetade timmar och därmed BNP per capita. I genomsnitt arbetar dock utrikes födda färre timmar än inrikes födda. De har också lägre produktivitet mätt med den genomsnittliga timlönen. 18 Det bör påpekas att produktivitetsprofilen är estimerat på tvärsnittsdata för ett givet år. Det är möjligt att det finns kohorteffekter i den uppmätta produktiviteten. Exempelvis har äldre kohorter i genomsnitt en lägre utbildningsnivå jämfört med yngre kohorter, vilket kan påverka deras relativa produktivitet. Bilaga 1 till LU15 Figur 2.11 Produktivitet i befolkningen 20–, 2010 Genomsnittlig timlön, kronor Anm. Regression baserad på data för timlöner för heltidsanställda från SCB:s databas 2010. 3Ett makroekonomiskt scenario –2060 Hur kommer svensk ekonomi att utvecklas de kommande 50 åren? Detta är självklart en omöjlig fråga att besvara med någon större säkerhet. I detta kapitel presenteras en makroekonomisk fram- skrivning –2060. är scenariot baserat på prognos enligt ekonomiska vår- proposition. Läsaren hänvisas till denna proposition för en närmare beskrivning av utvecklingen under dessa år. Framskrivningen efter 2018 är baserad på den makroekonomiska modellen MIMER.19 Det bör framhållas att scenariot inte innehåller några konjunkturella variationer, eftersom det inte är möjligt att på förhand förutse dessa. I stället ligger fokus på att beskriva den strukturella utvecklingen framöver. Inledningsvis ges en kort beskrivning av . Därefter beskrivs den framtida utvecklingen i demografin, produktiviteten och de arbetade timmarna. Sedan beskrivs hur produktionen, BNP, utvecklas, givet utvecklingen i dessa tre komponenter. Därefter presenteras efterfrågesidan av ekonomin, försörjningsbalansen, och slutligen beskrivs de offentliga finansernas utveckling. Redovisningen i detta avsnitt baserar sig på national- räkenskaperna enligt ENS 1995. ändrade nationalräkenskaperna enligt den upp- daterade förordningen Europeiska National- och regionalräken- skapssystemet 2010 (ENS 2010). I appendix B ges en kort redo- 19 Vissa justeringar har gjorts i de beräkningar som kommer från . För det första har beräkningarna justerats för att uppnå konsistens med nationalräkenskapsdata för . För det andra har de ekonomiska effekterna av förändringar i pensionsåldern antagits ske gradvis genom att använda ett glidande medelvärde för vissa variabler, t.ex. arbetade timmar. Ett makroekonomiskt scenario –2060 Bilaga 1 till LU15 görelse för hur statistikomläggningen påverkar beräkningarna i denna bilaga. Beräkningarna i denna bilaga baserar sig på SCB:s befolkningsprognos . Beräkningarna tar därmed inte hänsyn till de revideringar som SCB har gjort i de senaste befolkningsprognoserna och inte heller till stora upprevidering av prognosen för migrationen till som gjorts . 3.1Kort om den makroekonomiska modellen Som tidigare nämnt används nyutvecklade modell för att göra långsiktiga framskrivningar av svensk ekonomi.20 är baserad på den forskning som bedrevs av professorerna samt många andra efter dem. Denna typ av modeller, som bland ekonomer kallas för allmänna jämviktsmodeller med överlappande generationer, är standardverktyg inom modern makroekonomisk forskning. Liknande modeller används även av regeringar och offentliga institutioner runt om i världen, t.ex. i , och . En fördel med dessa modeller är att de bygger på lärdomar från både ekonomisk teori och empiri. Exempelvis anpassar individerna i modellen sitt sparande- och konsumtionsmönster över livet efter sina förväntade livsinkomster. Detta mönster bestäms i modellen både av samband härledda från ekonomisk teori och av skattade parametrar från den empiriska forskningen. Modellen ger därmed en bättre bild av sparandet och konsumtionen i jämfört med de modeller som har använts i långtidsutredningen. En annan fördel är att modellen kan ge en konsistent bedömning av utvecklingen av de olika delarna av ekonomin. Det stora antalet korsberoenden mellan ekonomins olika delar och sektorer gör det omöjligt att förutse den framtida ekonomiska utvecklingen genom att analysera enskilda samband. Genom att använda ett sammanhängande ramverk ges en konsistent bild av de olika ekonomiska beståndsdelarna. Därmed undviks en fragmentarisk analys som kanske inte är förenlig i alla 20 För en närmare beskrivning av , se appendix A. Bilaga 1 till LU15 Ett makroekonomiskt scenario –2060 En lägre produktivitetsutveckling framöver påverkar exempelvis inte bara den ekonomiska tillväxten, utan också individernas förväntningar om framtida arbetsinkomster. Indivi- derna anpassar därför sitt sparande och sin konsumtion efter detta, vilket påverkar de makroekonomiska variablerna. En modell som håller reda på alla dessa återverkningar och bidrar därmed till en konsistent analys. I är svensk ekonomi uppbyggd som en liten öppen ekonomi där varor handlas på en internationellt konkurrensutsatt marknad med givna världsmarknadspriser. Kapital antas vara fullständigt rörligt internationellt och ekonomin antas inte vara tillräckligt stor för att påverka räntan på de internationella kapital- marknaderna. Räntan i ekonomin är därmed exogent given av världsmarknadsräntan. Modellen bortser från monetära för- hållanden och det är därmed endast relativa priser och kvantiteter som påverkar ekonomin. Dessutom görs antagandet att lönerna sätts under fri konkurrens och att det är full sysselsättning. Det finns inga konjunkturella variationer i modellen. Ekonomin består av företag, hushåll, en offentlig sektor samt ett premiepensionssystem. En central egenskap i är att hushållens och företagens beteende baseras på rationella och medvetna val. Beteendet är därmed inte baserat på exogena antaganden, utan i stället härlett från en given målfunktion samt ett antal restriktioner som företag och hushåll står inför. Dessutom är beteendet framåtblickande eftersom både restriktioner och mål- funktioner innehåller framtida ekonomiska variabler. Företagens och hushållens förväntningar om framtida variabler spelar därmed en central roll för deras beslut. Individerna i hushållen fattar beslut om hur mycket de ska spara, konsumera och arbeta under sina liv. Detta gör de genom att optimera sin nytta och med hänsyn till bland annat deras livsinkomst, budgetrestriktioner, skattesystemet samt deras förväntade medellivslängd. Nyttan antas vara bestämd av deras konsumtion, fritid och det arv som lämnas till efterlevande. Företagen fattar beslut om hur mycket de ska investera i kapital och hur mycket arbetskraft som ska anställas. Detta gör de genom att maximera vinsten med hänsyn till bland annat kapitalskatter, lönenivån och framtida kapitalbehov. Ett makroekonomiskt scenario –2060 Bilaga 1 till LU15 Företagens och hushållens förväntningar antas vara rationella.21 I syfte att förenkla modellen antas det inte finnas någon osäkerhet om den framtida ekonomiska utvecklingen. Detta innebär att företag och hushåll kan förutsäga exakt hur framtida variabler kommer att utvecklas (s.k. ”perfect foresight”). Modellens resultat beror därmed inte på slumpmässiga avvikelser eller misstag i företagens eller hushållens förväntningar om framtiden. Trots detta antagande om ”perfect foresight” finns det dock ett inslag av kortsiktighet i hushållens beteende. Anledningen är att det finns en osäkerhet om hur länge individerna kommer att leva, vilket innebär att hushållen i viss utsträckning värderar nutiden högre än framtiden. I kapitel 2 visades att utvecklingen av det ekonomiska välståndet, mätt som BNP per capita, kan uppdelas i tre komponenter: produktivitet, genomsnittligt antal arbetade timmar per person i yrkesaktiv ålder och demografisk utveckling. Nedan beskrivs utvecklingen i dessa komponenter i huvudscenariot. Den centrala faktorn för framtidens utveckling i produktion och materiell standard är produktivitetstillväxten. Med en genom- snittlig produktivitetstillväxt i svensk ekonomi om skulle BNP per capita fördubblas allt annat lika. Om produktiviteten i stället ökar kommer BNP per capita 2060 att vara mer än 2,5 gånger större än . Skillnaden i materiell standard för befolkningen 2060 i de två fallen är betydande även om den årliga produktivitetstillväxten endast skiljer med en halv procentenhet. I fallet med 2 procents produk- 21 Antagandet om att företag och hushåll är fullt rationella och perfekt förutseende är förstås en förenkling av verkligheten. Människor är sällan fullt rationella. När människor tar beslut är de ofta begränsade av information som finns tillgänglig, deras kognitiva begränsningar och tid som finns tillgänglig (, 1957). De flesta nationalekonomer anser dock att denna ansats trots allt är en god approximation av verkligheten och kan bidra till en bättre förståelse för ekonomiskt beteende. Bilaga 1 till LU15 Ett makroekonomiskt scenario –2060 tivitetstillväxt kommer BNP per capita att vara runt högre 2060 än i fallet med 1,5 procents produktivitets- tillväxt.22 Små skillnader i produktivitetstillväxten kan därmed få stor betydelse för det ekonomiska välståndet på lång sikt. I framskrivningarna görs antaganden om produktivitetstill- växten dels inom näringslivet och dels för offentligt finansierad produktion. Nedan diskuteras dessa antaganden separat. Det är i första hand produktiviteten inom näringslivet som driver produktivitetsutvecklingen och tillväxten i ekonomin. Denna antas i framskrivningarna öka med i genomsnitt 2014– 2018 och efter 2018. Den långsiktiga tillväxten i näringslivets produktivitet om motsvarar den genomsnittliga produktivitetstillväxten i näringslivet 1980–2013. har produktivitetstillväxten i näringslivet varit relativt låg; i genomsnitt 2007–2013 (se figur 3.1).