sou · H3B331 · 2015-03-30 00:00:00 — Sammantaget tydde detta på att han agerade på någons uppdrag, menade den intervjuade handläggaren. I ett annat ärende om flyktingspionage hade personen varit i kontakt med ett telefonnummer som Säkerhetspolisen visste gick till en diktaturstats säkerhets- och underrättelsetjänst. Dessutom hade personen vistats i hemlandet utan problem och kunnat lämna landet. I ett annat ärende var personen öppet oppositionell mot regimen i hemlandet via Facebook, men hade kontakt med samma regims underrättelse- och säkerhetstjänst. Riskerna som de undersökta spionageärendena förmedlar är att främmande makt ska komma över information som är till skada för rikets säkerhet. Det handlar både om industriell och politisk infor- mation. Risken med flyktingspionage är att människor i ursprungslandet fängslas, torteras och till och med dödas. Säkerhetspolisen känner till att flyktingspionage i lett till tortyr och avrättningar i ett annat land. I ett fall bedömer den intervjuade handläggaren att personen haft ett ”omfattande kontaktnät och sannolikt rapporterat omfattande om personer i miljön och på det sättet kunnat identifiera ett stort antal aktivister”. Personen hade ett dussintal kontakter , och risken för allvarliga skador var därför stor. Säkerhetstänkandet är mycket högt utvecklat hos utländska under- rättelseofficerare. De har genomgått särskild utbildning för att kunna hemlighålla verksamheten. De lägger ned stor möda på att kommunicera med sina agenter utan att utomstående ska komma dem på spåren. I ett ärende förekom en ”operativ telefon” som en underrättelseofficer använde enbart för dolda kontakter. För Säker- hetspolisen innebär det att trafikdata från en identifierad operativ telefon kan ge mycket värdefull information om känsliga kontakter, exempelvis om värvade agenter i . Även bland flyktingspioner finns ett säkerhetstänkande. De använder påhittade mailkonton och konton till Skype och Face- book. Det är vanligt med en ”fullur” som enbart används för kom- munikation med underrättelseofficeren i hemlandet. Enligt en inter- vjuad handläggare är möjligheterna att hemlighålla kommunika- tion så stora att sådana åtgärder inte längre behöver vara tecken på en utvecklad förslagenhet. Omständigheter som gjorde att IHL sattes in I ett fall hade säkerhetsavdelningen vid ett svenskt företag kon- taktat Säkerhetspolisen om sina misstankar. Det var olika graverande uppgifter om informationsinhämtning och konspirativt beteende som gjorde att säkerhetsavdelningen slog larm. Någon formell polis- anmälan ville dock företaget inte göra utan lämnade i stället över informationen som underrättelsematerial. Uppgifter kom in om att en underrättelseofficer hade kontakt med en ”intressant” företagare. Underrättelseofficeren höll också på med att försöka värva ytterligare en person. var kun- skapen om underrättelseofficeren bristfällig och det var därför som IHL sattes in. I de fall Säkerhetspolisen inleder förundersökning kan telefonavlyssning inledas. I ett annat ärende fanns starka misstankar om att en person innehade en ”känd underrättelseplattform” och IHL var därför en bra metod för att konstatera om det var ”bu eller bä”, som den intervjuade handläggaren uttryckte det. I ett fall tydde mycket på flyktingspionage, men Säkerhets- polisen ville undersöka om han hade påbörjat sin brottsliga gärning och ”sonderade om det kommer att ge något att gå in och lyssna”, det vill säga inleda förundersökning och ansöka om telefonavlyss- ning. Personen hade varit ganska i och Säkerhets- polisen hade gjort den bakomliggande kartläggning som var möjlig att göra. IHL användes ”för att komma vidare”. I ett annat ärende bedömdes IHL som en lämplig början på ett ärende som sedan kunde utvecklas till att exempelvis använda preventiva tvångsmedel. En fördel med IHL är att man kan se i vilka kretsar personen rör sig. Kontakt med kända oppositionella i flyktingmiljön som samtal sker med underrättelseofficerare är en tydlig indikation på infiltration och en grund för Säkerhetspolisen att gå vidare. I ett ärende om flyktingspionage hade Säkerhetspolisen infor- mation om att det fanns en kontakt med hemlandets säkerhets- och underrättelsetjänst. Handläggaren förklarar: ”När man har den typen av ingångsinfo är den inte komplett. När man använder IHL får man alla kontakter.” På det sättet går det att få fram om det skett fler kontakter och hur omfattande dessa är. Även kontakter med oppositionella kretsar är också viktiga eftersom det ger en indikation på spioneriets omfattning. I ett fall hade personen kontaktat det egna hemlandets ambassad i , vilket är anmärkningsvärt för en oppositionell och flykting. Vad räknade man med att få för information? I ett ärende som gällde en utländsk underrättelseofficer hoppades den intervjuade handläggaren på att få uppgifter om intressanta kontakter. En central fråga är vilka som ligger bakom ett beteende som tyder på spionage eller olovlig underrättelseverksamhet. Vid flykting- spionage är det visserligen uppenbart, och vid andra former kan det också vara en främmande makts säkerhets- och underrättelsetjänst. Men i vissa fall kan det vara ett företag eller till och med att personen på eget initiativ samlar information för att kunna använda den , kanske för att sälja. IHL syftar då till att få fram uppgifter om personens kontakter för att på det sättet få klarhet om uppdragsgivaren. Det kan också handla om personens rörelse- mönster. I ett ärende om flyktingspionage ville Säkerhetspolisen under- söka om personen hade börjat ta kontakt med oppositionella. I så fall skulle det vara ett tecken på att spioneriuppdraget hade påbörjats. Vilken information fick man? I ett ärende om en utländsk underrättelseofficer kom uppgifter fram om en pågående värvning. I ett fall om flyktingspionage visade det sig att personen hade många kontantkortskontakter. Säkerhetspolisen försökte spåra numren, men kom ingen vart. Det kunde också vara förklaringen till att kontantkort användes, som kännetecknas av att de är svåra att spåra. I ett annat ärende fick Säkerhetspolisen ”kvitto på” att personen varit på centrala ställen för hans underrättelseinriktning. Det stärkte misstankarna, även om det inte kom fram några nummer. I ett ärende om flyktingspionage i vardande, konstaterade att personen enbart försökte etablera sig i och inväntade order från uppdragsgivaren. nummer verkade dock gå till handledaren i hemlandets säkerhets- och underrättelsetjänst. Efter en IHL-operation bedömde Säkerhetspolisen att personen inte var viktig nog att fortsätta att lägga inhämtningsresurser på. Däremot fortsatte Säkerhetspolisen att ha en viss uppföljning och man överväger att ha ett samtal med personen för att klara ut olika frågetecken. Ett sådant samtal kan också ha en förebyggande effekt och stoppa fortsatt flyktingspionage. I ett annat ärende om flyk- tingspionage fortsatte uppföljningen och vissa telefonnummer som misstänktes gå till en diktaturs säkerhets- och underrättelsetjänst skulle undersökas vidare. I ett annat fall där misstankarna visserligen bekräftades lade man ärendet på is. Men även om det är vilande, kommer uppgifter att adderas till varandra, och mycket tyder därför på ökad aktivitet från Säkerhetspolisens sida, men först längre fram. Även om inte mycket kom fram i en IHL-operation, var ursprungsinformationen så stark att brukaren av telefonen betrak- tades som flyktingspion. Därför fortsätter Säkerhetspolisen med uppföljningen, bland annat gick man vidare med preventiv telefon- avlyssning. I ett ärende med en underrättelseofficer tog Säkerhetspolisen kontakt med den person som var under värvning och förklarade i vilken risksituation han befann sig. På det sättet förebyggdes att en person kunde komma att värvas som agent för främmande makt. Resultatet blev att hans kontakter med underrättelseofficeren avbröts. I en operation mot en person där Säkerhetspolisen bedriver fler ärenden övervägdes om det var lämpligt att ha ett samtal. Erfaren- heten är att samtal är effektiva: ”Vad skönt att ni kommit, nu slipper jag fortsätta”, blev svaret hos en avslöjad flykting- spion enligt en intervjuad handläggare. Ytterligare ett resultat med ett ärende om en underrättelse- officer var att Säkerhetspolisen lärde sig en del om den utländska säkerhets- och underrättelsetjänstens arbetsmetoder och under- rättelseinriktning. Som för IHL-ärenden överlag är det mobiltelefoner som är i fokus och dessa används också av den person för vilket beslutet om inhämtning gäller. I ett fall förekom också fast telefon och då ökade integritetsintrånget eftersom ytterligare en person i hushållet använde telefonen. I det fallet blev dock det faktiska integritets- intrånget inte så stort eftersom Säkerhetspolisen var intresserad enbart av samtal till ett bestämt land, och därmed tog sikte på enbart en person i hushållet. Ett mycket ovanligt ärende gällde spridning av massförstörelse- vapen (50). Efter murens fall och upplösning fanns en stor oro för att massförstörelsevapen skulle få en okontrollerad spridning. är denna fråga inte lika aktuell. Bakgrunden till ärendet var att en utländsk medborgare hade en befattning som bland annat gav honom tillgång till mycket känsliga uppgifter. Säkerhetspolisen befarade att hans hemlands säkerhets- och under- rättelsetjänst hade varit i kontakt med honom för att komma över vital information. Mannen befann sig därför i en utsatt position och Säkerhetspolisen hade tidigare kunskap om att den utländska säkerhets- och underrättelsetjänsten arbetade aktivt med värvningar. Fysisk spaning hade emellertid inte gett något. En massa infor- mation hade samlats in och uppgifter hade hämtats in från den aktuella verksamheten. IHL var därför det sista man satte in för att få någon pusselbit som tydde på kontakt med främmande makt. Rubriceringen av ärendet var spioneri. Inga uppgifter kom dock fram som tydde på kontakt med främ- mande makt. Ärendet avslutades med att Säkerhetspolisen hade ett hotreducerande samtal med mannen. Säkerhetspolisens IHL-ärenden speglar i hög grad aktuella ström- ningar i samhället. Den globala rörelsen att ansluta sig till jihad i dominerar ärendena med terroranknytning. Några ärenden har kopplingar till viktiga politiska händelser som president . Den pågående konflikten mellan autonoma gruppe- ringar och vit makt-miljön, där de senare är på defensiven, avspeglas i flera ärenden där hämndaktioner befaras. som mottagare av stora grupper flyktingar uttrycks i IHL-operationer om flyktings- spionage. högteknologiska industri är av intresse för främ- mande makt. Terroristen har uppenbarligen inspirerat ensamagerande i , men utan att något undersökt ärende ens planeringsmässigt har kommit i närheten av dådet på Utøya. Åtskilliga ärenden gäller som nämnts Syrienresenärer. Inhämt- ningen av trafikdata brukar då koncentreras till tiden runt resan, både till och från . Skälet är att det är i samband med resorna som viktiga kontakter brukar tas med viktiga personer. Även om ett ärende gäller , exempelvis tre eller , är det vanligt att analysen som i det nämnda resande- fallet inskränker sig till tidpunkten före och efter specifika händel- ser. Skälet är att minska mängden data som ska analyseras. Det betyder att integritetsintrånget generellt sett är lägre än vad den beslutade tidsperioden för IHL-inhämtningen reflekterar. IHL handlar om kontakter, kontakter och kontakter. Vilka är dessa och vart leder de? Likaså kan geografisk positionering vara viktig för det fall det finns risk för ett attentat mot en viss person eller plats. Det kan också gälla möten. Men även ”radiotystnad” kan vara en indikation på att viktiga möten ägt rum. Inför före- stående attentat kan också vissa viktiga samtal förekomma, exem- pelvis till närstående personer. Integritetsintrånget avser brukaren av telefonen och de personer som har kontakt med den telefonen. Eftersom IHL avser enbart trafikdata och geografisk positionering är integritetsintrånget mindre än vid telefonavlyssning. De undersökta ärendena avser nästan undantagslöst mobiltele- foner. Jämfört med om IHL hade avsett fasta telefoner är integritets- intrånget mindre eftersom mobiltelefoner är personliga på ett annat sätt än en fast telefon i ett hushåll eller i en lokal med flera använ- dare. Följaktligen är det i regel trafikdata från den aktuella personens samtal som hämtas in och ingen annans. I ett ärende visade det sig att en mobiltelefon brukades av en annan person, för övrigt en person som förekommer i ett eget ärende. Trafikdata från den telefonen gallrades ur analysen. har också getts ett exempel på att trafikdata från en annan person hade förstörts. En problematik av integritetskaraktär är dock att man inte kan veta vad de kartlagda samtalen handlar om. Under Säkerhetspolisens lupp hamnar därför rimligtvis ett stort antal samtal som inte alls har att göra med brott. Fördelen med exempelvis telefonavlyssning – som formellt sett anses väsentligt mer integritetskänsligt än trafikdata – är att det går att bedöma innehållet i samtalen. Därför går det att påstå att IHL till mindre del är integritetskänsligt gentemot abon- nenten, men kan vara känsligare för utomstående som råkat ha en telefonkontakt med den aktuella personen. En intervjuad handläggare förklarar: ”Det är mycket spekulation i telefonlistor. Det kan vara skumma personer, men också oskyldiga samtal. Det kan bli för mycket hypoteser – det är integritetskänsligt.” En annan intervjuperson nyanserar bilden av frågan om inte- gritet hos kontakterna. Han menar att för många ärenden är inte alltid det enskilda samtalet avgörande utan snarare att skapa en profil för kontaktnätet. För vissa ärenden kan dock det enskilda samtalet vara utslagsgivande för analysen. Det gäller särskilt spio- nage, där en säkerhetsmetod är att inte ta kontakter som riskerar att fångas upp. Integritetsaspekten är en fråga som de intervjuade handläggarna funderar över. Det är uppenbarligen en levande fråga, något som diskuteras. Många tycker dock att fysisk spaning egentligen är mer integritetskänsligt än mängddata. Det kanske speglar dagens infor- mationssamhälle där kommunikation blivit en så integrerad del av tillvaron att kartläggning ”in real life” uppfattas som mer känsligt. Beslut om IHL ska rapporteras till Säkerhets- och integritets- skyddsnämnden. Denna rutin sker centralt. I ärendena som gäller terror (dock inte ensamagerande) och flyk- tingspionage spelar utländska säkerhets- och underrättelsetjänster en stor roll. Det gäller även utländsk signalspaning. Det är natur- ligtvis svårt för att inte säga omöjligt för en svensk myndighet som Säkerhetspolisen att i detalj kunna följa personers förehavanden och telekommunikation i exempelvis . Därför är Säkerhets- polisen i IHL-ärendena beroende av uppgifter om dels personer och deras historik, dels kontakter med kända nummer, vare sig det är till utpekade personer med koppling till terrorism eller till dikta- turers säkerhets- och underrättelsetjänster. Även för politisk extremism har utländska säkerhets- och under- rättelsetjänster viss betydelse. Skälet är att gärningspersoner med en politisk agenda i viss mån verkar över nationsgränserna, särskilt gäller det ett grannland som . FRA:s signalspaning spelar en stor roll för att identifiera kontakter från till länder med terroraktiviteter och även till specifika nummer som kan härledas till personer med koppling till terrorism. Detsamma gäller flyktingspioners samtal till sina handledare vid utländska säkerhets- och underrättelsetjänster. Säkerhetspolisen har egna informatörer som lämnar information. Tips kommer också utifrån och i åtminstone ett ärende var det en uppmärksam försäljare som uppmärksammade Säkerhetspolisen på en person som bedömdes vara ensamagerande. är också en kanal för terrorärendena. Internet är också en informationskälla och flera undersökta ären- den har kopplingar till Facebook och Flashback, exempelvis genom att personer poserat med vapen eller ställt egendomliga frågor som tyder på någon slags attentatsplanering. För flyktingspioner är sociala medier också ett sätt att bygga upp en bild av sig själva som oppo- sitionella regimkritiker. Viktigt med egen inhämtning för att dölja källor En metod som Säkerhetspolisen har för att förebygga brott är att hålla samtal med personer där det finns indikationer på att de be- driver flyktingspionage eller som anslutit sig till våldsbejakande extremism och är på väg till en krigszon för att ansluta sig till strid- ande förband. Samtal kan också hållas med politiska extremister. Erfarenheten är att uppgifter från IHL fungerar bra i dessa samtal eftersom uppgifterna ger tydliga besked om vilka kontakter personen har och följaktligen också vilken information Säkerhets- polisen besitter. Även geografisk information kan vara övertygande uppgifter. Däremot är det givetvis inte möjligt att referera till källor i personens egen miljö eller till uppgifter från utländska tjänster eller från signalspaning. Mot den bakgrunden fungerar IHL som Säkerhetspolisens på egen hand framtagen objektiv och mindre känslig information. Hög kvalitet på underlaget Genomgående är underlaget till IHL-besluten av hög kvalitet. För de omständigheter som åberopas som stöd för att sätta in IHL refereras alltid till bakomliggande källor som är registrerade i centralregistret (diarienummer). Promemoriorna får därför nästan en vetenskaplig prägel. ”Skälet till att man är så noggrann är för framtiden”, förklarar en handläggare, och fortsätter: ”Det gäller spårbarheten, om personen blir aktuell igen. Det ökar också rätts- säkerheten.” Även om en person avförs som ointressant för till- fället, är sannolikheten stor att han eller hon återkommer i något nytt ärende eller sammanhang. Då är det bra att det finns en PM.” Referenserna till centralregistret gör att spårbarheten blir hög. Ansvariga chefer kan kontrollera källorna och själva göra en be- dömning, vilket dock är mycket ovanligt enligt en intervjuad chef, ”vi litar på våra handläggare”. Det finns också kontrollstationer på vägen. Det främsta skälet är i stället att det går att senare förstärka värdet av vissa källor eller att tvärtom omvärdera dem. Återigen är det många personer i de undersökta IHL-ärendena som följs upp ytterligare eller på annat sätt kommer tillbaka. Eftersom handläggarna inte alltid följer sina ärenden utan byter arbetsuppgifter i kombination med att gamla promemorior kom- mer att grävas fram av andra handläggare och ansvariga, blir pro- memoriorna viktiga för den enskilde handläggaren. Den bedöm- ning som tidigare gjorts i en promemoria lever på det sättet vidare och påverkar givetvis uppfattningen om en handläggares analys- förmåga. Handläggarna lägger helt enkelt ner ett stort arbete med att formulera sig i promemoriorna. Det är ytterligare en förklaring till den höga kvaliteten. Ett skäl är också att handläggningen stramats upp, enligt flera intervjuade handläggare. En intervjuperson berättar att när han började vid så var kvaliteten på en del underlag diskutabla. Bland annat saknades referenser till central- registret för olika fakta och påståenden. Då fanns en risk för att ”sanningar etablerades”, med svagt stöd i det bakomliggande mate- rialet. Inte minst transparansen genom referenser har ökat kvali- teten, menar han. Promemoriorna påminner om varandra i struktur och det är tydligt att det finns goda förlagor som handläggarna lutar sig mot när de författar egna alster. En intervjuperson förklarar att pro- memoriorna medvetet hålls korta och koncisa. Paradoxalt nog beror den höga kvaliteten på promemoriorna också på att Säkerhetspolisen självt fattar beslut om inhämtning. Det bekräftas också av intervjuerna. Informationen i promemo- riorna hålls inom en snäv krets och därför vågar handläggarna vara öppna och referera till källor. Eftersom det handlar om under- rättelsestadiet är de källor som ligger till grund för besluten mycket känsliga: Utbyte av information med utländska säkerhets- och underrättelsetjänster bygger på förtroende och att inga uppgifter lämnar huset. Personer kan utsättas för livsfara vid blotta antydan om att det i vissa miljöer finns en av Säkerhetspolisens informa- Svensk och utländsk signalspaning är kringgärdat av särskilt hög sekretess. Frågan är hur promemoriorna skulle se ut om de vore avsedda för andra än Säkerhetspolisens personal – exempelvis i samband med någon form av externt beslutsförfarande. Sannolikt skulle spår- barheten i uppgifterna bli sämre och uppgifterna bli mer allmänt hållna till följd av uppgifternas känsliga natur. IHL viktigt för att få resurser till ”egna” ärenden För handläggarna innebär IHL att de får en trovärdig källa. Det hjälper dem att strukturera tankegångar och hypoteser. är det ett stöd när de lyfter ett ärende uppåt, när prioriteringar diskuteras. Intrycket är att åtskilliga handläggare för en hård kamp för att deras ärenden eller i vissa fall områden ska prioriteras. ”Som handläggare får man mer kött på benen och blir mer trovärdig.” Det kan vara ett utslag av att det finns en konkurrens om resurs- erna. ger de intervjuade handläggarna prov på ett stort engagemang och därför är det inte förvånande att de vill mer än vad de kan få. Ett ärende som kan diskuteras Det finns ett ärende som möjligen kan diskuteras enligt den be- dömning som kan göras efter genomgången. Det gällde spionage där handläggaren på eget initiativ berättade att Säkerhetspolisen hade haft en väl extensiv tolkning av rekvisitet rikets säkerhet. Det hade konstaterats när åklagare senare hade konsulterats. Det bör dock tilläggas att ärendet gällde mycket känslig information som i förlängningen riskerade att innebära ett mycket allvarligt säkerhets- hot. Problemet var dock att resonemanget byggde på en alltför lång händelsekedja för att den i juridisk mening skulle falla under rekvi- sitet rikets säkerhet. Som framgått är den svåra ekvationen att rätt värdera de båda avgörande komponenterna förmåga och avsikt. Personer kan ha förmåga, men ingen avsikt att exempelvis begå terrorbrott, vilket verkar vara ett rimligt antagande för den stora majoriteten hem- vändande Syrienresenärer. På andra sidan kan det finnas extrema personer där knappast avsikten saknas, men väl en realistisk förmåga att sätta planer eller fantasier i verket. En uppfattning som kom fram i någon intervju var att för använd- ning av IHL borde en större betoning kunna göras av förmågan. Ett exempel kunde vara vit makt-miljön där man nöjer sig med vapenanskaffning, vapenträning och liknande förberedel- ser. De har inte målet att göra något i närtid utan de förbereder en revolution. Avsikten skulle därför vara diskutabel. ”Men minsta försök kommer att ställa till det”, resonerar en handläggare mot bakgrund av den kapacitet vit makt-miljön besitter. Ett sätt att se på det är att förekomsten av automatvapen och sprängmedel i extremist- kretsar indikerar en avsikt och därför sammantaget utgör ett till- räckligt stort hot för att sätta in IHL. I bakgrunden ligger erfaren- heten att de inblandade personerna är oberäkneliga. Därför utgör enbart tillgången på automatvapen och sprängmedel en uttalad risk. En annan intervjuperson betonar att en hög förmåga kan vara en indikation på att det också finns en avsikt. Förmåga och avsikt är därför inte av varandra oberoende faktorer. Ett exempel är Syrien- resenärer som ingår i ett sammanhang där terrorattentat utanför konfliktområdet är en realitet. Redan av det skälet kan en viss av- sikt anses föreligga. Säkerhetspolisen använder sig av modeller för att kunna värdera de båda komponenterna förmåga och avsikt. Som framgått är de personer som varit föremål för IHL i regel redan kända och följs upp av Säkerhetspolisen. Enbart ett mindre antal är ”nya” i betydelsen att uppföljningen varit förhållandevis kort innan IHL sattes in. Säkerhetspolisen har en rad korgar för inhämtning: utländska samverkande tjänster, svensk och utländsk