sou · H3B325 · 2015-03-18 00:00:00 — 9. besvara en utländsk begäran om inspektion, utvär- deringsbesök eller observations- flygning som följer av åtaganden inom Organisationen för säker- het och samarbete i () enligt Wiendokumentet om förtroende- och säkerhets- skapande åtgärder och fördraget om observationsflygningar . arbete i () enligt Wiendokumentet om för- troende- och säkerhetsskapande åtgärder och fördraget om observations- flygningar . Denna förordning träder i kraft . förordning om ändring i förordningen (2001:590) om behandling av uppgifter i verksamhet Härigenom föreskrivs behandling av uppgifter ska ha följande lydelse. att 8 § förordningen (2001:590) om i verksamhet På begäran av Säkerhets- På begäran av Säkerhets- polisen skall lämnas ut uppgifter polisen ska lämnas ut uppgifter som avses i 2 kap. 5 § 1–7 lagen som avses i 2 kap. 5 § 1–7 lagen (2001:184) om behandling av (2001:184) om behandling av hetens verksamhet om upp- hetens verksamhet om upp- gifterna avser en person som gifterna avser en person som förekommer i ett ärende om sär- förekommer i ett ärende om sär- (1996:627). lagen (2017:xx). Denna förordning träder i kraft . förordning om ändring i förordningen (2007:1141) med instruktion för Härigenom föreskrivs att 2 § förordningen (2007:1141) med instruktion för ska ha följande lydelse. Myndigheten har till uppgift Myndigheten har till uppgift att i ärenden om register- att i ärenden om register- lagen (1996:627) pröva frågor lagen (2017:xx) pröva frågor om om utlämnande av uppgifter 1.från register som omfattas av lagen (1998:620) om belast- ningsregistret, 2.från register som omfattas av lagen (1998:621) om misstanke- registret, 3.från register som omfattas av lagen (2010:362) om polisens allmänna spaningsregister, och 4.som behandlas med stöd av polisdatalagen (2010:361). Myndigheten ska pröva frågor om utlämnande av uppgifter även isådana fall som avses i 10 § förordningen (1989:149) om bevak- ningsföretag m.m. och 7 § skyddsförordningen (2010:523). Denna förordning träder i kraft . förordning om ändring i förordningen (2007:1164) för Försvarshögskolan Härigenom föreskrivs att 1 kap. 2 § och 4 kap. 3 § förordningen (2007:1164) för Försvarshögskolan ska ha följande lydelse. frågor regleras i säkerhets- skyddsförordningen (1996:633). (2017:xx). För att kunna bli antagen till en utbildning som leder till officersexamen som anges i bilagan till denna förordning krävs, utöver vad som gäller för grundläggande behörighet enligt 7 kap. 5, 6 och 24 §§ högskoleförordningen (1993:100), att sökanden 1.är svensk medborgare, 2.har fullgjort militär grundutbildning enligt lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt eller motsvarande militär (2017:xx) och säkerhetsskydds- skyddsförordningen (1996:633), förordningen (2017:xx), och 4. har av Försvarshögskolan bedömts lämplig för utbildningen. Försvarshögskolan får meddela närmare föreskrifter om det krav som anges i första stycket 4. Denna förordning träder i kraft . förordning om ändring i förordningen (2007:1244) om konsekvensutredning vid regelgivning Härigenom föreskrivs att 2 § förordningen (2007:1244) om konsekvensutredning vid regelgivning (2007:1164) ska ha följande lydelse. 2 § Förordningen ska inte tillämpas på 1.föreskrifter som uteslutande rör verksamheten inom myndig- heten, 2.föreskrifter om sådana avgifter som omfattas av samråds- skyldigheten enligt 7 § avgiftsförordningen (1992:191), 3.föreskrifter för utrikesförvaltningen, och 4. föreskrifter som meddelas 4. föreskrifter som meddelas med stöd av säkerhetsskydds- med stöd av säkerhetsskydds- förordningen (1996:633) eller förordningen (2017:xx) eller på på allmänna råd till den förord- allmänna råd till den förord- Denna förordning träder i kraft . förordning om ändring i förordningen (2007:1266) med instruktion Härigenom föreskrivs i fråga om förordningen (2007:1266) med instruktion för Försvarsmakten dels att 33 § ska upphöra att gälla, dels att 26 § ska ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Till Försvarsmaktens förslag om anställning och placering på prövning gjorts enligt säkerhets- prövning gjorts enligt säkerhets- (1996:627) och (1996:633), och (2017:xx), och – betyg och intyg över tjänstgöring samt de handlingar i övrigt som Försvarsmakten vill åberopa. Denna förordning träder i kraft . förordning om ändring i officersförordningen (2007:1268) Härigenom föreskrivs att 9 § officersförordningen (2007:1268) ska ha följande lydelse. För att bli antagen till grundläggande officersutbildning inom Försvarsmakten krävs att en sökande 1.är svensk medborgare, 2.har fullgjort militär grundutbildning enligt lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt eller annan motsvarande militär utbildning eller tjänstgöring, (2017:xx) och säkerhetsskydds- skyddsförordningen (1996:633), förordningen (2017:xx), och 4. uppfyller särskilda krav. Försvarsmakten får meddela föreskrifter i fråga om sådan annan motsvarande militär utbildning eller tjänstgöring som avses i första stycket 2 och de särskilda krav som en sökande ska uppfylla enligt första stycket 4. Denna förordning träder i kraft . förordning om ändring i skyddsförordningen (2010:523) Härigenom föreskrivs att 7 och 8 §§ skyddsförordningen (2010:523) ska ha följande lydelse. Försvarsmaktens prövning av en Försvarsmaktens prövning av en persons laglydnad och med- persons laglydnad och med- borgerliga pålitlighet ska upp- borgerliga pålitlighet ska upp- säkerhetsskyddslagen (1996:627) första stycket 2 säkerhetsskydds- lagen (2017:xx) inhämtas. Vid prövningen ska 19, 24– Vid prövningen ska 3 kap. 11 §, 12 § tredje stycket och 13 § lagen och 29, 31–33 och 43 §§ säkerhetsskyddslagen och 7 kap. 5 § första stycket, 11–13 §§ (1996:633) tillämpas. Andra stycket gäller inte när inhämtar uppgifter ur belastningsregistret och misstankeregistret genom direktåtkomst enligt 20 § förordningen (1999:1134) om belastningsregister eller 7 § förordningen (1999:1135) om misstankeregister. redan har prövats enligt lagen redan har prövats enligt lagen (1974:191) om bevakningsföre- (1974:191) om bevakningsföre- (1996:627), (2017:xx), får eller eller Försvarsmakten vid god- kännandeprövningen låta bli att kännandeprövningen låta bli att inhämta de uppgifter som anges inhämta de uppgifter som anges i 7 §, om det står klart att någon ytterligare kontroll inte behövs. i 7 §, om det står klart att någon ytterligare kontroll inte behövs. Denna förordning träder i kraft . Säkerhetspolisen får, utöver vad som följer av 9 kap. 7 § säkerhetsskyddsförordningen (2017:xx), ge råd om säkerhets- skydd. Säkerhetspolisen får även i övrigt ge råd för att förebygga brott mot rikets säkerhet eller andra särskilt viktiga samhälls- intressen. 1.22Förordning om ändring i förordningen (2014:1103) med instruktion för Säkerhetspolisen Härigenom föreskrivs att 6 § förordningen (2014:1103) med instruktion för Säkerhetspolisen ska ha följande lydelse. Säkerhetspolisen får, utöver vad som följer av 47 § säkerhets- skyddsförordningen (1996:633), ge råd om säkerhetsskydd. Säkerhetspolisen får även i övrigt ge råd för att förebygga brott mot rikets säkerhet eller andra särskilt viktiga samhälls- intressen. Denna förordning träder i kraft . 2Utredningens uppdrag och arbete Enligt direktiven (se bilaga 1) ska utredningen se över säkerhets- skyddslagstiftningen. Syftet med uppdraget är främst att bättre anpassa lagstiftningen till det som krävs för att skydda verksamhet som har betydelse för rikets säkerhet och till de krav som det inter- nationella samarbetet ställer. I uppdraget ingår bl.a. att analysera vilka verksamheter som är av betydelse för rikets säkerhet eller som behöver skyddas mot terrorism och därför är i behov av säkerhetsskydd, föreslå hur reglerna om informationssäkerhet, som en del av säkerhetsskyddet, bör vara utformade, analysera vilka förändringar som kan behövas för att bättre anpassa lagstiftningen till de krav på säkerhetsskydd som ställs i det internationella samarbetet, analysera hur ett system med säkerhetsklarering kan utformas för svenska förhållanden, bedöma inom vilka verksamheter registerkontroll till skydd mot terrorism bör få ske, analysera behovet av förändringar av bestämmelserna om säkerhetsskyddad upphandling, ta ställning till om kravet på svenskt medborgarskap i säkerhets- skyddslagen bör förändras och utarbeta nödvändiga författningsförslag. Utredningens uppdrag och arbete I direktiven anges vidare ett antal områden som utredningen ska ägna särskild uppmärksamhet. De områden som nämns är säkerhetsskyddets syfte, informationssäkerhet, säkerhetsprövning, registerkontroll till skydd mot terrorism, säkerhetsskyddad upp- handling och industrisäkerhetsskydd, medborgarskapskravet och tillsyn. Utredningen har haft såväl möten som mer informella kontakter med experterna. Utredningen har också haft informella möten och kontakter med bl.a. företrädare för , Försvars- makten, , Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, , , , och . Det har också förekommit kontakter med vissa intresseorgani- sationer och enskilda företag, bl.a. Näringslivets Säkerhetsdele- gation, Säkerhets- och Försvarsföretagen och Aktie- bolag. Vidare har informella möten och kontakter förekommit mellan utredningen och företrädare för ett flertal utredningar, bl.a. Utred- ningen om förstärkt skydd mot främmande makts underrättelse- verksamhet (Ju 2010:13), Utredningen om översyn av de statliga insatserna för dammsäkerhet (N 2011:05), Utredningen om skydd för geografisk information (Fö 2012:02), Utredningen om register- utdrag i arbetslivet (A 2013:04) och Utredningen 2014 (Fö 2013:04). Det ingår i utredningsuppdraget att redovisa de regler och förfa- randen som gäller i några med jämförbara länder, i första hand de nordiska och några länder inom EU som tillämpar ett system med säkerhetsklarering. Vi har valt att anlägga ett något vidare perspektiv för den internationella utblicken. Utredningen har därför sökt information om systemen för säkerhetsskydd i , , , och . Vi har inte studerat lagstiftning på området. Arbetet har bedrivits främst genom undersökning av lagstift- ning och i förekommande fall förarbeten samt övrig information Utredningens uppdrag och arbete från officiella webbplatser. Denna undersökning har kompletterats med besök vid de nationella säkerhetsmyndigheterna med i förhand lämnade skriftliga frågor till företrädare för myndigheterna. Betänkandet består av 24 kapitel. Kapitel 3–9 är bakgrundskapitel som beskriver gällande ordning och förändringsbehoven. I de kapitlen beskriver vi säkerhetsskyddslagstiftningen, skyddsintres- sen, närliggande reglering, folkrättsliga förpliktelser avseende säkerhetsskydd, myndigheter med uppgifter enligt säkerhets- skyddslagstiftningen, regleringen om säkerhetsskydd i bl.a. de nordiska länderna, samt hoten och de huvudsakliga förändrings- faktorerna. Kapitel 10–22 är övervägandekapitel där vi redogör för våra bedömningar och förslag. Kapitel 10–12 inleder den delen av betänkandet med utgångspunkter för en reformerad säkerhets- skyddslag, lagens syfte samt dess inriktning. De överväganden och förslag som redovisas i de kapitlen utgör en grund för de frågor som behandlas i de efterföljande kapitlen. Kapitel 13–15 tar upp vad som ska skyddas, säkerhetsskyddsanalys, verksamhetsansvar samt systemet med säkerhetsskyddsåtgärder med olika inriktning. Därefter följer kapitel 16–19 som närmare behandlar säkerhets- skyddsåtgärderna informationssäkerhet, fysisk säkerhet och personalsäkerhet samt, avslutningsvis, säkerhetsskyddad upp- handling. Kapitel 20 behandlar frågor om internationell samverkan på säkerhetsskyddsområdet och kapitel 21 tillsyn, föreskrifter och rapportering. I kapitel 22 har vi samlat några frågor som innehålls- mässigt inte passar i övriga kapitel, t.ex. om tystnadsplikt. Kapitel 23 beskriver konsekvenserna av förslagen och frågor om ikraftträdande. Kapitel 24 innehåller en författningskommentar till författningsförslagen i kapitel 1. I det här kapitlet ges en översiktlig redogörelse för regleringen om säkerhetsskydd, både i ett historiskt perspektiv (avsnitt 3.1 och 3.2) och enligt gällande rätt (avsnitt 3.3). I fråga om gällande rätt finns vidare i kapitel 4 om skyddsintressen en redogörelse för reglering som har särskild relevans för säkerhetsskyddslagen. En samlad beskrivning av de uppgifter som bl.a. Säkerhetspolisen, För- svarsmakten, , och Transportstyrelsen har enligt säkerhetsskyddsförordningen finns i kapitel 7. I anslutning till utredningens överväganden lämnas också i vissa avseenden en mer utförlig beskrivning av gällande ordning. Det bör också tilläggas att det finns flera lagar och förordningar och även internationella konventioner och EU-rättsakter som innehåller bestämmelser som syftar till att tillförsäkra vissa sam- hällsområden och verksamheter ett säkerhetsskydd, eller till att från ett vidare säkerhetsperspektiv mer generellt verka för ett skydd av vissa för samhället viktiga verksamheter. I kapitel 5 finns en redogörelse för sådan närliggande reglering. Ett system för personalkontroll växte fram under andra världs- kriget och därefter. Personalkontrollkungörelsen (1969:446), kom till efter förslag av den parlamentariska nämnden med anledning av Wennerströmaffären.1 1 i Wennerströmaffären, betänkandet Handläggningen av säkerhetsfrågor (SOU 1968:4). Reglerna i personalkontrollkungörelsen innebar i huvudsak att personalkontroll fick göras avseende vissa befattningshavare vid de organ som angavs i kungörelsen, företrädesvis statliga myndigheter med uppgifter av betydelse för totalförsvaret men också vissa före- tag. Endast den som innehade eller skulle tillträda en tjänst som var placerad i s.k. skyddsklass fick kontrolleras. Antalet skyddsklasser var då, liksom , tre och benämnda som 1A, 1B och 2, där 1A var den högsta klassen. Vilka tjänster som skulle placeras i skyddsklass bestämdes av regeringen eller, när det gällde skyddsklass 2, efter regeringens bemyndigande av vederbörande myndighet. Uppgifter i samband med personalkontroll hämtades ur bl.a. polisens person- och belastningsregister och Säkerhetspolisens register. Rikspolis- styrelsens styrelse avgjorde vilka uppgifter som skulle lämnas ut. I kungörelsen fanns vidare föreskrifter som innebar att den kontrol- lerade, med vissa begränsningar, skulle beredas tillfälle att yttra sig innan beslut fattades om att lämna ut uppgifter från registren. Prövningen av den kontrollerades lämplighet från säkerhets- synpunkt gjordes av den myndighet som beslutat om kontroll. Förordningen om säkerhetsskyddet vid statliga myndigheter För att åstadkomma ett skydd inom statliga myndigheter i syfte att förhindra att obehöriga fick del av information av betydelse för totalförsvaret eller landets säkerhet i övrigt utfärdades förord- ningen (1981:421) om säkerhetsskyddet vid statliga myndigheter. Enligt förordningen var det varje statlig myndighets ansvar att se till att det fanns ett tillfredsställande säkerhetsskydd inom myndig- hetens verksamhetsområde. Säkerhetsskyddet omfattade enligt förordningen sekretesskydd, tillträdesskydd, infiltrationsskydd, information och kontroll. Förordningen innehöll inte några detal- jerade regler för hur säkerhetsskyddet skulle vara utformat. Riks- polisstyrelsen och myndigheten hade till uppgift att utfärda närmare bestämmelser och att kontrollera att bestäm- melserna följdes. Förordningen var inte tillämplig på kommuner och landsting och inte heller för och dess myndigheter eller för . För att skapa motsvarande skydd för verksamhet tillkom, efter mönster från förordningen om säkerhetsskyddet för statliga myndigheter, lagen (1983:953) om säkerhetsskydd i riksdagen.2 Också för , som i princip inte omfattades av förordningen om säkerhetsskyddet vid statliga myndigheter, beslutades särskilda föreskrifter. 3.2Bakgrunden till nuvarande säkerhetsskyddslag tillkallades en parlamentarisk kommitté, , med uppgift att bl.a. se över personalkontrollförfaran- det. Syftet med översynen var både att öka kontrollens effektivitet och att stärka den enskildes rättssäkerhet i samband med kontrol- len. Kommittén lade i sitt slutbetänkande Säkerhetspolisens arbets- metoder, personalkontroll och meddelarfrihet (SOU 1990:51) fram förslag till en lag om personalkontroll. Kommittén underströk i betänkandet att den inte hade funnit anledning att ändra den grundläggande inriktningen av personalkontrollen. Lagförslaget byggde därför i väsentliga delar på reglerna i personalkontroll- kungörelsen. Att ge reglerna om personalkontroll lagform ansågs inte nödvändigt av konstitutionella skäl, men kommittén ansåg det ändå lämpligt att föreslå en sådan ordning med hänsyn till reglernas betydelse för den enskilde. Till de sakliga nyheterna i kommitténs förslag hörde att kontroll skulle kunna genomföras inte bara som dittills av personer med insyn i sekretessbelagda uppgifter utan också till skydd mot terroristaktioner. Kommittén föreslog också en förändring i fråga om skydds- klassindelningen och begränsningen beträffande möjligheterna att lämna ut uppgifter ur Säkerhetspolisens register i samband med kontrollen. Beslut om att lämna ut uppgifter borde fattas av en från polisen fristående nämnd. Också förändringar i fråga om parts- insynen föreslogs. De flesta remissinstanserna tillstyrkte förslaget om personalkontrollen eller lämnade det utan erinran. framförde dock invändningar mot 2 Lagen har senare ersatts av lagen (2006:128) om säkerhetsskydd i och dess myn- digheter, se vidare avsnitt 3.3. förslaget att göra det omöjligt att lämna ut uppgifter ur Säkerhetspolisens register vid kontroll avseende skyddsklass 2. Enligt skulle begränsningen träffa en stor del av de kontroller som utfördes inom försvarsindustrins område och skulle därmed på ett oacceptabelt sätt innebära ett försvagat skydd. Begränsningen skulle, menade , innebära svårigheter när det gällde samarbetet med utländsk försvars- industri. Även Justitiekanslern ansåg det fel att inte kunna utnyttja uppgifter i Säkerhetspolisens register i de fall detta behövdes. förslag och de synpunkter som framfördes under remissförfarandet ledde fram till en översyn av personal- kontrollförfarandet (dir. 1993:81). Departementschefen konstate- rade i direktiven att förslag byggde på en lämp- lig balans mellan kontrollbehovet och hänsynen till den personliga integriteten, men att det kunde resas allvarliga invänd- ningar mot bl.a. förslagen att ta bort möjligheterna att lämna ut uppgifter från vid kontroll i skyddsklass 2. Departementschefen menade att förslaget i praktiken i många fall skulle betyda att uppgifter om samröre med politiska extremist- organisationer eller kontakter med terrorister eller utländska spion- organisationer inte fick lämnas ut vid prövning av om en person är lämplig att få en säkerhetskänslig befattning. Det skulle medföra en väsentlig försvagning av skyddet mot säkerhetshotande verksam- het. Till detta kom att ansökan om medlemskap i hade förändrat förutsättningarna för bedömningen av SÄPO- kommitténs förslag. Departementschefen konstaterade att många länder i Väst- tillämpar ett system som bygger på s.k. security clearance, säkerhetsklarering. Enligt departementschefen var det inte realis- tiskt att skulle behålla ett personkontrollsystem som i vik- tiga avseenden skiljde sig från vad som allmänt gäller hos andra . Målet för utredningens uppdrag var enligt direktiven att redovisa ett förslag till en lag om personalkontroll som bygger på s.k. säkerhetsklarering. Enligt direktiven hade utredningen i uppgift att se till att såväl kontrollintresset som integritets- och rättssäkerhetsintresset kom att tillgodoses i den nya lagen om personalkontroll. Utredningen fick också i uppgift att komplettera den föreslagna lagen med för- slag till föreskrifter i förordningsform. Tilläggsdirektiv om översyn av personalkontrollförfarandet Genom tilläggsdirektiv (dir. 1993:123) fick utredningen för över- syn av personalkontrollförfarandet i särskilt uppdrag att se över frågan om att lagreglera säkerhetsskyddet hos myndigheter m.m. Bakgrunden till tilläggsdirektiven var att och Överbefälhavaren i en gemensam skrivelse till regeringen hade framfört att förordningen om säkerhetsskyddet vid statliga myn- digheter borde arbetas om och ges formen av lag. I skrivelsen framhölls särskilt att kommunerna, som viktiga totalförsvarsmyn- digheter, borde omfattas av regleringen och att regleringen därför krävde lagform. och Överbefälhavaren menade också att säkerhetsskyddet i den gällande förordningen i stort sett var kon- centrerat till uppgifter som omfattades av försvarssekretess och att frågan om en utvidgning av begreppet säkerhetsskydd borde analy- seras. Statsrådet anförde i direktiven att hon var av uppfattningen att förordningen om säkerhetsskyddet vid statliga myndigheter behövde ses över och att en sådan översyn i första hand borde in- riktas på en lagreglering, bl.a. med hänsyn till att det borde utredas på vilket sätt vissa enskilda skulle omfattas av en ny reglering om säkerhetsskydd. Som exempel nämndes företag som omfattades av regelverk om upphandling och enskilda organ som utan att det rörde sig om upphandlingsavtal bedrev verksamhet inom total- försvaret. I översynen ingick inte att ta ställning till säkerhets- skyddet hos regering och riksdag. förslag och propositionen 1995/95:129 Säkerhetsskydd , lämnade i sitt betänkande Säkerhets- skydd (SOU 1994:149) förslag till en säkerhetsskyddslag och en säkerhetsskyddsförordning. förslag kom i allt väsentligt att läggas till grund för regeringens förslag till säkerhetsskyddslag3 som senare antogs av . Också bestämmelserna i säkerhets- skyddsförordningen utgår i allt väsentligt från utredningens förslag. I fråga om lagens tillämplighet för enskilda la säkerhetsskydds- utredningen fram ett i förhållande till propositionen avvikande förslag. Utredningens förslag som fick kritik under remissförfa- randet, innebar att säkerhetsskyddslagen skulle bli tillämplig på andra företag än de offentligt ägda företagen endast när ett säkerhetsskyddsavtal hade träffats mellan företaget och det all- männa. Regeringens förslag innebar i stället att lagen gjordes direkt tillämplig även för sådana verksamheter. I fråga om en övergång till ett klareringssystem gjordes bedöm- ningen att en övergång till ett sådant system inte var motiverat.4 Därvid framfördes att det förhållandet att ett skriftligt intyg utfärdas är en skillnad av mer formell än saklig karaktär och att ett internationellt utbyte skulle underlättas om en säkerhetsprövning som innehåller en registerkontroll dokumenteras. På grundval av sådan dokumentation skulle sedan en säkerhetsklarering kunna utfärdas, om en framställning om detta görs av en annan stat. Säkerhetsskyddslagen (1996:627) och säkerhetsskyddsförord- ningen (1996:633) trädde i kraft . Författningarna ersatte därmed personalkontrollkungörelsen och förordningen om säkerhetsskyddet vid statliga myndigheter. 1995/95:129 Säkerhetsskydd 1995/96:129, s. 39. 3.3Gällande rätt – säkerhetsskyddslagstiftning 3.3.1Säkerhetsskyddslagens syfte, tillämpningsområde och huvudsakliga innehåll Syftet med säkerhetsskyddslagen framgår av bestämmelserna om lagens tillämpningsområde (1 §), om vad som avses med säkerhets- skydd (6 §) samt om vad säkerhetsskyddet genom de olika säkerhetsskyddsåtgärderna ska förebygga (7 §). Av 1 § 3 som anger lagens tillämpningsområde i fråga om enskilda kan utläsas att lagen tar sikte på verksamhet som är av betydelse för rikets säkerhet eller särskilt behöver skyddas mot terrorism. Ledning i fråga om mot vad ett skydd behövs finns i 6 §. I paragrafen anges att med säkerhetsskydd avses 1.skydd mot spioneri, sabotage och andra brott som kan hota rikets säkerhet, 2.skydd i andra fall av uppgifter som omfattas av sekretess enligt offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) och som rör rikets säkerhet, och 3.skydd mot terroristbrott enligt 2 § lagen (2003:148) om straff för terroristbrott (terrorism), även om brotten inte hotar rikets säkerhet.