sou · H3B372 · 2015-08-04 00:00:00 — Bestämmelsen föreskriver att regeringen får meddela föreskrifter om att ett generellt tillstånd får förenas med villkor om registrering hos den myndighet regeringen bestämmer före den första använd- ningen av tillståndet. Bestämmelsen har sin motsvarighet i 14 b § gällande krigsmateriellag. Bestämmelsen föreskriver att en mottagare av krigsmateriel eller tekniskt bistånd här i landet får certifieras. En certifiering ger en mottagare av krigsmateriel eller av tekniskt bistånd rätt att ta emot krigsmateriel eller tekniskt bistånd som överförs, med stöd av ett generellt överföringstillstånd, till från ett annat EES land. Regeringen får meddela närmare föreskrifter om villkor m.m. Be- stämmelsen har sin motsvarighet i 10 a § gällande krigsmateriellag. I bestämmelsen föreskrivs att en grundläggande förutsättning för certifiering är att sökanden anses tillförlitlig. Vid bedömningen av tillförlitligheten ska särskilt beaktas sökandens förmåga att följa villkor i ett överföringstillstånd. Dessa villkor kan innebära be- gränsningar av export av överförd krigsmateriel eller av tekniskt bi- stånd till ett land utanför EES. Regeringen får meddela närmare föreskrifter om kriterier för bedömning av tillförlitligheten. Be- stämmelsen har sin motsvarighet i 10 b § gällande krigsmateriellag. I bestämmelsen föreskrivs att vissa certifikat som utfärdats i ett annat land inom EES ska godtas vid utfärdandet av ett generellt till- stånd i . Bestämmelsen har sin motsvarighet i 10 c § gällande krigsmateriellag. I bestämmelsen föreskrivs att den myndighet regeringen bestämmer i vissa situationer ska underrätta den stat som certifierat en mot- tagare. Bestämmelsen har sin motsvarighet i 16 a § första stycket gällande krigsmateriellag. 6 kap. Skyldighet att lämna information m.m. Bestämmelsen, som är ny, tydliggör att information och underrättel- se som ska lämnas enligt 2–11 § ska lämnas skriftligen. Bestämmel- sen behandlas i avsnitt 19.3.3. I bestämmelsen föreskrivs att den som har tillstånd att tillverka eller tillhandahålla krigsmateriel ska lämna redovisning om den mark- nadsföring av krigsmateriel eller tekniskt bistånd som bedrivs i ut- landet. Vidare föreskrivs att redovisning också ska lämnas om åt- gärder som syftar till avtal om tillverkningsrätt m.m. enligt 3 kap. 5 eller 6 §. Bestämmelsen har sin motsvarighet i 11 § gällande krigs- materiellag. I bestämmelsen föreskrivs att den som har tillstånd att tillverka eller tillhandahålla krigsmateriel i vissa situationer ska underrätta den myndighet regeringen bestämmer innan anbud lämnas eller, där an- budsförfarande inte förekommer, innan avtal ingås. Bestämmelsen har sin motsvarighet i 12 § gällande krigsmateriellag. I bestämmelsen föreskrivs att den som har tillstånd att föra ut krigsmateriel eller lämna tekniskt bistånd till en viss mottagare inom EES ska lämna vissa uppgifter till mottagaren. Bestämmelsen har i denna sin motsvarighet i 15 a § gällande krigsmateriellag. Be- stämmelsens andra stycke är nytt och föreskriver när uppgiften ska lämnas till mottagaren. Tillägget, som har behandlats i avsnitt 9.5.1 i kommitténs delbetänkande (SOU 2014:83), har tillkommit för att tydliggöra denna tidpunkt. Om ägande i utländska rättssubjekt I bestämmelsen föreskrivs att den som har tillstånd att tillverka eller tillhandahålla krigsmateriel ska lämna uppgifter om ägande i utländska rättssubjekt som bedriver utveckling, tillverkning, mark- nadsföring eller försäljning av krigsmateriel eller som tillhandahål- ler tekniskt bistånd. Bestämmelsen har sin motsvarighet i 17 § gäl- lande krigsmateriellag. Uppgifts och underrättelseskyldighet i övrigt I bestämmelsen föreskrivs bl.a. att den som har tillstånd att till- verka eller tillhandahålla krigsmateriel i vissa situationer ska lämna deklaration på heder och samvete rörande den verksamhet för vilken tillstånd har meddelats. Bestämmelsen har sin motsvarighet i 19 § gällande krigsmateriellag. I bestämmelsen föreskrivs att den som har tillstånd att tillverka eller tillhandahålla krigsmateriel, samt att den som är certifierad, i vissa situationer ska lämna upplysningar och handlingar m.m. som behövs för att verksamheten ska kunna kontrolleras. Bestämmelsen har sin motsvarighet i 20 § gällande krigsmateriellag. I bestämmelsen föreskrivs att den som har tillstånd till utförsel av krigsmateriel och till lämnande av tekniskt bistånd till någon i ett annat land inom EES ska föra detaljerade och fullständiga register över sina överföringar inom EES. I bestämmelsen fastslås vilka uppgifter som ska registreras samt hur dessa ska bevaras. Bestäm- melsen har sin motsvarighet i 20 a § gällande krigsmateriellag. I bestämmelsen föreskrivs att den som har beviljats ett generellt tillstånd ska lämna underrättelse om att tillståndet används. Be- stämmelsen har i denna del sin motsvarighet i 20 b § gällande krigs- materiellag. I bestämmelsen har gjorts ett tillägg som föreskriver att det är regeringen som preciserar när underrättelsen ska ske. Tillägget har behandlats i avsnitt 9.5.1 i kommitténs delbetänkande (SOU 2014:83). I bestämmelsen föreskrivs att den som ansöker om tillstånd till ut- försel av krigsmateriel eller lämnande av tekniskt bistånd till ett land utanför EES ska, när det gäller sådan materiel eller sådant bi- stånd som denne har mottagit från ett annat land inom EES med stöd av ett överföringstillstånd, lämna uppgift om att villkoren i överföringstillståndet iakttagits. Bestämmelsen har i denna del sin motsvarighet i 20 c § gällande krigsmateriellag. I bestämmelsen har gjorts ett tillägg som föreskriver att denna uppgift ska lämnas i samband med ansökan. Tillägget har behandlats i avsnitt 9.5.1 i kommitténs delbetänkande (SOU 2014:83). I bestämmelsen föreskrivs att den som har tillstånd enligt lagen ska anmäla om något av de förhållanden som tagits upp i tillstånds- ansökan ändrats. Bestämmelsen har sin motsvarighet i 21 § gällande krigsmateriellag. I bestämmelsen förskrivs när en revisor ska sända in en kopia av revisionsberättelsen. Bestämmelsen har sin motsvarighet i 23 § gäl- lande krigsmateriellag. I bestämmelsen, som är ny, tydliggörs att beslut enligt lagen inte är överklagbara annat än om detta särskilt anges i 2 §. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 19.3.3. I bestämmelsen redogörs för vilka beslut enligt lagen som kan överklagas till domstol. Bestämmelsen har sin motsvarighet i 23 a § gällande krigsmateriellag, med de tillägg som följer av kommitténs förslag. Tillägget avseende avvisning av en ansökan behandlas i av- snitt 19.3.3. Övriga tillägg har behandlats i avsnitt 8.3.1, 8.3.2 re- spektive 10.5.4 i kommitténs delbetänkande (SOU 2014:83). 8 kap. Sanktionsbestämmelser m.m. I bestämmelsen föreskrivs att lagen (2000:1225) om straff för smuggling ska tillämpas vid olovlig utförsel och försök därtill. Be- stämmelsen har sin motsvarighet i 24 § gällande krigsmateriellag. I bestämmelsen föreskrivs straffansvar för brott mot verksamhet enligt 3 kap. om tillstånd därtill saknas eller om tillståndet erhållits genom vilseledande. Bestämmelsen har sin motsvarighet i 25 § gäl- lande krigsmateriellag. I bestämmelsen anges straffskalan för grova brott enligt 2 §. Vidare anges vad som särskilt ska beaktas vid bedömande av om brottet är grovt. Bestämmelsen har sin motsvarighet i 26 § gällande krigs- materiellag. I bestämmelsen föreskrivs straffansvar för andra överträdelser av lagen än som följer av 1–3 §§. Bestämmelsen har sin motsvarighet i 27 § gällande krigsmateriellag, med den förändringen att vissa av överträdelserna fortsättningsvis inte ska vara straffsanktionerade utan i stället sanktioneras genom sanktionsavgift. Förändringen har be- handlats i avsnitt 9.4.2 i kommitténs delbetänkande (SOU 2014:83). I bestämmelsen föreskrivs att de straffrättsliga ansvarbestämmel- serna är subsidiära till bestämmelserna i . Bestämmel- sen har i denna del sin motsvarighet i 28 § gällande krigsmateriellag. I bestämmelsen har lagts till att det inte döms till straffrättsligt ansvar i det fall att överträdelsen beivrats genom en administrativ sanktion som riktats mot personen i fråga. Denna förändring har behandlats i avsnitt 8.3.4 och 10.4 i kommitténs delbetänkande (SOU 2014:83). Bestämmelsen, som är ny, föreskriver att sanktionsavgift kan tas ut för vissa angivna överträdelser av lagen. Regeringen lämnar vissa närmare föreskrifter om sanktionsavgiften. Sanktionsavgiften ska tillfalla staten. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 9.4.2 och 10.2 i kommitténs delbetänkande (SOU 2014:83). Bestämmelsen, som är ny, föreskriver att dubbelbestraffning inte ska förekomma. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 8.3.4 och 10.2 i kommitténs delbetänkande (SOU 2014:83). Bestämmelsen, som är ny, föreskriver att en sanktionsavgift under vissa förutsättningar kan jämkas. Bestämmelsen har behandlats i av- snitt 10.5.4 i kommitténs delbetänkande (SOU 2014:83). Bestämmelsen, som är ny, föreskriver att prövningen av sanktions- avgift görs av den myndighet regeringen delegerar uppgiften till. Innan myndigheten beslutar om sanktionsavgift ska den som anspråket riktas mot ges tillfälle att yttra sig. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 10.5.1 och 10.5.4 i kommitténs delbetänkande (SOU 2014:83). Bestämmelsen, som är ny, föreskriver att ett beslut om att ta ut en sanktionsavgift ska delges den avgiftsskyldige. Bestämmelsen har be- handlats i avsnitt 10.5.2 i kommitténs delbetänkande (SOU 2014:83). Bestämmelsen, som är ny, redogör för betalningsfrist och förut- sättningar för verkställighet. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 10.5.2 i kommitténs delbetänkande (SOU 2014:83). Bestämmelsen, som är ny, föreskriver att det finns en bortre gräns för när en sanktionsavgift kan beslutas. Tidsgränsen är från det att förutsättningarna att besluta om avgiften inträffat. Bestäm- melsen har behandlats i avsnitt 10.5.3 i kommitténs delbetänkande (SOU 2014:83). Bestämmelsen, som är ny, föreskriver att det finns en bortre gräns för när en beslutad sanktionsavgift kan verkställas. Tidsgränsen är efter det att avgiftsbeslutet vunnit laga kraft. Bestämmel- sen har behandlats i avsnitt 10.5.3 i kommitténs delbetänkande (SOU 2014:83). Bestämmelsen, som är ny, föreskriver att sanktionsavgift ska åter- betalas, om betalningsansvaret har upphävts. Ränta ska lämnas på det belopp som återbetalas. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 10.5.2 i kommitténs delbetänkande (SOU 2014:83). Bestämmelsen, som är ny, föreskriver att regeringen meddelar före- skrifter om bl.a. sättet för betalning av sanktionsavgift. Bestäm- melsen har behandlats i avsnitt 10.5.2 i kommitténs delbetänkande (SOU 2014:83). Bestämmelsen, som är ny, föreskriver att den myndighet som reger- ingen bestämmer får besluta de förelägganden som behövs för att föreskrift i denna lag eller en föreskrift, ett villkor eller en bestäm- melse som har meddelats med stöd av lagen ska följas. Ett sådant föreläggande ska förenas med vite. Ett sådant föreläggande kan även riktas mot staten. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 8.3.1 i kommitténs delbetänkande (SOU 2014:83). Återkallelse, förbud och meddelande av varning Bestämmelsen föreskriver att tillstånd och certifiering som med- delats med stöd av lagen kan återkallas. Vidare kan förbud mot an- vända av ett generellt tillstånd meddelas. En återkallelse får dock inte avse tillstånd till avtal enligt någon av 3 kap. 5–7 §§ som redan ingåtts. Bestämmelsen har i denna del sin motsvarighet i 16 § gäl- lande krigsmateriellag. Bestämmelsens fjärde stycke är nytt och föreskriver att i stället för att återkalla ett tillstånd eller en certifier- ing eller utfärda ett förbud mot användande av ett generellt tillstånd kan, vid mindre allvarlig överträdelser, den administrativa sanktio- nen varning meddelas. Tillägget har behandlats i avsnitt 8.3.2 i kom- mitténs delbetänkande (SOU 2014:83). Bestämmelsen föreskriver att utförsel av krigsmateriel ur landet eller lämnande av tekniskt bistånd utanför landet till ett annat land inom EES enligt ett generellt tillstånd under vissa förutsättningar tills vidare inte får ske till en viss certifierad mottagare. Bestämmel- sen har sin motsvarighet i 16 a § andra till fjärde stycket gällande krigsmateriellag. I bestämmelsen framgår förutsättningarna för förverkande vid brott enligt 2 § eller 3 §. Förverkande ska ske om det inte är uppenbart oskäligt. Bestämmelsen har sin motsvarighet i 29 § gällande krigs- materiellag. Förutsättning för åtals väckande i vissa fall I bestämmelsen föreskrivs att allmänt åtal för brott rörande till- verkning eller tillhandahållande av krigsmateriel endast får ske efter medgivande av den myndighet regeringen bestämmer. Bestämmel- sen har sin motsvarighet i 30 § gällande krigsmateriellag. 22.2Förslag till lag om ändring av vapenlagen (1996:67) De hänvisningar i vapenlagen som görs till lagen (1992:1300) om krigsmateriel ändras till att i stället avse den nya lagen. Förslaget om att referensvapen undantas från vapenlagens tillståndskrav kommer till uttryck i 2 kap. 1 § fjärde stycket vapenlagen. Bestämmelsen be- handlas i avsnitt 19.3.3. 22.3Förslag till lag om ändring av lagen (1996:701) om befogenheter vid gräns mot ett annat land inom Europeiska unionen De hänvisningar i lagen om befogenheter vid gräns mot ett annat land inom Europeiska unionen som görs till lagen (1992:1300) om krigsmateril ändras till att i stället avse den nya lagen. 22.4Förslag till lag om ändring av lagen (2000:1064) om kontroll av produkter med dubbla användningsområden och av tekniskt bistånd De hänvisningar i lagen om kontroll av produkter med dubbla an- vändningsområden och av tekniskt bistånd som görs till lagen (1992:1300) om krigsmateril ändras till att i stället avse den nya lagen. 22.5Förslag till lag om ändring av lagen (2003:148) om straff för terroristbrott De hänvisningar i lagen om straff för terroristbrott vapenlagen som görs till lagen (1992:1300) om krigsmateril ändras till att i stället avse den nya lagen. 22.6Förslag till lag om ändring av luftfartslagen (2010:500) De hänvisningar i luftfartslagen som görs till lagen (1992:1300) om krigsmateril ändras till att i stället avse den nya lagen. Reservation och särskilda yttranden av (SD) Varje land har en plikt att kunna försvara sitt territorium1. Det är en del av den moderna västliga världsordningen som syftar till fred på jorden. Den hårda komponenten i ett lands försvar är det mili- tära försvaret som i sin tur är uppbyggt av förband och försvars- materiel. Länderna utvecklar eller köper försvarsmateriel. Eftersom var alliansfritt under utvecklade vi mycket av vårt försvarsmateriel själva och var i hög grad självförsörjande. När det svenska försvaret sedan drastiskt nedrustades så blev det nöd- vändigt för den svenska försvarsindustrin att satsa på export för att överleva. är det hos industrin endast exporten som frigör pengar för forskning för att utveckla nya försvarsmateriel. Svenska exempelvis satsar på forskning, vilket är mer än KTH och ihop. De svenska riktlinjerna för krigsmaterielexport är stränga jäm- fört med andra länder som har stor produktion av försvarsmateriel. I har vi det så kallade sexnationssamarbetet (/FA) som rymmer de stora producenterna: . Globalt har vi , , och andra. De flesta länder har komplicerade exportkontrollregler och institut, men ändå exporterar de krigsmateriel för strid till mottagare i MENA-länderna och andra liknande tveksamma mot- tagarländer. Ett exempel är dit och har exporterat stridsflyg i stort antal. Sådan export skulle aldrig tillåta med våra nuvarande regler. 1 FN Stadgan. Reservation och särskilda yttranden Det är bra att KEX tillsattes, uppdraget till kommittén kunde dock varit tydligare. exportvolymer ska inte tvingas nedåt, det är skärpan i kontrollen av att svensk krigsmaterielexport inte går till fel länder som ska öka. Att vår exportkontroll är relativt bra framgår i Amnestys rapporter2. Det skulle vara mer önskvärt med strängare exportregler för andra länder, så det blev lika villkor och så att krigsmateriel inte kom fel. Med KEX kan riktlinjerna för svensk krigsmaterielexport uppdateras och olika regelsystem kan föras samman till ett. Systemet med riktlinjer lig- ger kvar så till vida att det är politiken som bestämmer och reger- ingen alltid är ytterst ansvarig för exportkontrollen. I nuvarande riktlinjer föreskrivs att export inte ska ske till länder i inre eller yttre krig, i krigsfara eller till länder med grova och omfattande brott mot mänskliga rättigheterna. Exporttillstån- det ska ligga i linje med svensk utrikespolitik och ska gynna egen krigsmaterielförsörjning. Till detta kommer ett nytt kriterium: mottagarlandets demokratiska status. Precis som med övriga kriterier så ska det bedömas som en skala, och ska tillsammans med övriga kriterier ingå i en helhetsbedömning. Inget annat land har demokratisk status som bedömningsgrund för exporttillstånd. Det gör oss unika vilket i sig är en stor nackdel för oss när vi ska utveckla materiel tillsammans med andra länder. För- lorade exportmarknader är nämligen ett mindre hot än att svenska företag nekas tillgång till materielsamarbeten. Allt fler försvars- materielsystem utvecklas nu på grund av kostnaderna i samarbeten mellan företag från olika länder. Dock anser jag att demokrati- kriteriet kan införas, det har även fördelar. Risken för felbedöm- ningar blir trots allt lägre. Ytterligare ett kriterium har tillförs trots att detta inte ingick i uppdraget: PGU-kriteriet. Jag bedömer det som helt fel av oss som exporterande land att bedöma vad ett mottagarland har råd med och hur de ska prioritera sina resurser. Det är klart att det är en svår prioritering om ett icke utvecklat land dels behöver skydda sina gränser och dels har brister i andra basala behov, men lika fullt är det deras val. KEX föreslår snävare gränser för vad en följdleverans är. Det är inte helt lätt att se vilka konsekvenser detta får. 2 , 19 October 2011, Index number: ACT 30/117/2011. Reservation och särskilda yttranden villkoren fortfarande förblir normala industriella villkor. Vi får inte avvika för mycket från andra länder och normal standard. Transparens vad gäller tillstånd för utförsel av krigsmateriel är inte lätt att åstadkomma. Affärs, utrikes- och försvarssekretess gör att underlag måste vara hemliga. Däremot kan ISP:s årliga skrift till vara mer utförlig. Att utkräva ansvar av EKR är fel väg att gå. EKR är bara ett råd till hjälp för ISP och regeringen. EKR får handlingar till möten och efter mötet samlas handlingarna in igen. Efterkontroll har i princip inte kunnat utföras av ISP på grund av det inte varit efterfrågat eller ens budgeterat. Om det införs kommer det skärpa vår exportkontroll genom uppföljning av slut- användarintygen på plats i mottagarländerna. En på så sätt skärpt kontroll kan gynna vårt samarbete med andra viktiga länder då de kan se att vi har bra exportkontroll som hindrar att vi okontrollerat sprider känslig teknik. I den sista skälvande timmen valde kommittén att lägga till begränsningar för utrikespolitiken i lag som en styrning för exportkontrollen (2 kap § 5). Detta är dels inte nödvändigt. Det räcker med att justera riktlinjerna generellt för att faktiskt påverka exportkontrollen, dels är det tveksamt rent juridiskt om det är lämpligt med detta förslag till ny reglering i lag med hänsyn taget till vad som statueras i grundlagen. Jag ställer mig bakom KEX: s båda betänkanden och dess förslag, men reserverar mig mot kommitténs förslag att: 1.Ett PGU-kriteriet införs i tillståndsprövningen. 2.I lag ange vad som särskilt ska beaktas i tillståndsprövningen så- som anges i förslagt till 2 kap § 5 andra stycket. vill jag förtydliga att EKR endast är ett råd till nytta för ISP och regeringen. Att utkräva ansvar av EKR är en logisk kuller- bytta. Reservation och särskilda yttranden av (V) Förslag till demokratikriterium Kap 14 och Kap 16 Den svenska kontrollen av krigsmaterielexport utgår från ett för- bud mot sådan export. Detta förbud gäller generellt och ska endast kunna överträdas i undantag. Bedömningen för när sådana undan- tag ska göras ligger på regeringen att besluta. Detta innebär att det inte i något fall finns en juridisk rättighet för företag att exportera krigsmateriel från . Kommittén har valt att behålla denna utformning av den svenska exportkontrollen, ett ställningstagande som jag delar. Att överföra besluten om krigsmaterielexport till domstolar och där- med göra besluten avhängiga en juridisk prövning skulle innebära att lagstiftningen istället blev ett regelverk där rätten att exportera vapen i vissa fall skulle avgöras juridiskt (se kapitel 16). Utformningen med politiska beslut och politiska helhetsbedöm- ningar gör att det alltid kommer att finnas en möjlighet för en regering att fatta beslut som strider mot regelverket eller dess ande- mening. Min uppfattning är att denna möjlighet ska finnas kvar för att inte göra krigsmaterielexporten till en juridisk fråga, men jag vill att regelverket ska vara så tydligt i ställningstagande mot export till diktaturer och länder som allvarligt kränker mänskliga rättigheter att det i princip blir omöjligt för en regering att tillåta export till sådana länder. Kommittén har försökt lösa frågan genom följande så kallade demokratikriterium: Ett nationellt demokratikriterium som ska utgå från den mottagande staten som sådan utgör ett komplement till och en skärpning av nu- varande riktlinjer. Därmed skapas förutsättningar för att göra en sam- lad bedömning av de mål som särskilt lyfts fram i utrikespolitiken. Generellt kan sägas att ju större det demokratiska underskottet är desto större utrikespolitiska skäl föreligger mot att tillstånd beviljas. Gentemot icke-demokratiska stater som har grava brister i sin demo- kratiska status föreligger hinder mot export. Enligt kommitténs upp- fattning står det inte i överensstämmelse med svensk utrikespolitik att tillstånd beviljas till en sådan stat. Med stat som har grava och om- fattande brister i sin demokratiska status avses vad som i dagligt tal be- nämns diktaturer eller auktoritära stater. Ärenden som berör stater Reservation och särskilda yttranden med grava och omfattande brister i sin demokratiska status kan inne- fatta känsliga utrikespolitiska bedömningar. EKR ska alltid rådfrågas i sådana ärenden. Jag anser att detta demokratikriterium innebär en tydlig skärpning av exportkontrollen och väsentligt försvårar för beslut om export till diktaturer. Jag anser dock att skrivningen borde göras ännu tyd- ligare genom ett tillförande av orden ”ett absolut” före ”hinder mot export”. Enligt mitt förslag skulle skrivningen alltså istället lyda: ”Gentemot icke-demokratiska stater som har grava brister i sin demokratiska status föreligger ett absolut hinder mot export”. Kommitténs förslag angående följdleveranser innebär att begreppet görs snävare och tydligare vilket gör det svårare att hävda en pre- sumtion för export. Detta är bra. Särskilt viktigt är att kommittén uttalar att följdleveranstyperna ersättningsleverans, kompletterings- leverans, återkommande anskaffning samt besläktad materiel inte fortsättningsvis med automatik betraktas som följdleveranser. Jag anser dock att kommittén borde kunnat gå längre. I och med införandet av ett demokratikriterium har kommittén fastslagit att det föreligger hinder för export gentemot icke-demokratiska stater som har grava brister i sin demokratiska status. Samma hinder bör enligt mitt förmenande föreligga om det för beslut om följdleverans kan konstateras att den demokratiska statusen eller situationen för mänskliga rättigheter allvarligt försämrats i mottagarlandet. Jag anser att kommitténs argumentation haltar betydligt när det kommer till den skillnad som kommittén vill göra mellan krigs- materiel för strid (KS) och övrig krigsmateriel (ÖK). Kommittén anser att export av krigsmateriel ger legitimitet till en mottagande stat och försvarar ett länderspecifikt synsätt på exporten, till skill- nad från ett materielspecifikt.