sou · H3B347 · 2015-05-18 00:00:00 — I sådana fall, och för att främja en miljö som gynnar att sådana licenser utvecklas, bör kollektiva förvaltningsorganisatioä ner, utan att det påverkar tillämpningen av konkurrenä slagstiftningens regler, ha den flexibilitet som krävs för att så snabbt som möjligt erbjuda individualiserade licenä ser för innovativa nättjänster, utan att villkoren för dessa licenser behöver vara vägledande när villkor fastställs för andra typer av licenser. (33)För att kollektiva förvaltningsorganisationer ska kunna fullgöra sina skyldigheter enligt detta direktiv bör använä darna ge organisationerna relevanta uppgifter om anä vändningen av de rättigheter som de kollektiva förvaltä ningsorganisationerna representerar. Denna skyldighet gäller inte för fysiska personer som agerar för ändamål som inte ingår i deras handels-, företags-, hantverks- eller yrkesverksamhet och som därför inte omfattas av definiä tionen av användare enligt detta direktiv. Vidare bör de erfordrade uppgifterna till de kollektiva förvaltningsorgaä nisationerna begränsas till vad som är rimligt, nödvändigt och som är tillgängliga för användarna för att sådana organisationer ska kunna utföra sina verksamheter, med hänsyn tagen till den specifika situationen som gäller för små och medelstora företag. Denna skyldighet kan inkluä deras i ett avtal mellan en kollektiv förvaltningsorganisaä tion och en användare; detta utesluter inte nationella lagstadgade rättigheter till information. Tidsfristerna för användarnas tillhandahållande av uppgifter bör vara såä dana att de gör det möjligt för de kollektiva förvaltningsä organisationerna att respektera de fastställda tidsfristerna för fördelning av utestående belopp till rättighetshavarna. Detta direktiv bör inte påverka medlemsstaternas möjligä het att kräva att de kollektiva förvaltningsorganisationer som är etablerade på deras territorier utfärdar gemenä samma fakturor. (34)För att öka tilltron hos rättighetshavare, användare och andra kollektiva förvaltningsorganisationer till den förä valtning av rättigheter som kollektiva förvaltningsorganiä sationer erbjuder, bör varje kollektiv förvaltningsorganiä sation uppfylla särskilda insynskrav. Varje kollektiv förä valtningsorganisation, eller en medlem av en sådan som är en enhet med ansvar för tillskrivning eller betalning av utestående belopp till rättighetshavare, bör därför vara skyldig att lämna viss information till enä skilda rättighetshavare minst en gång , till exempel om de belopp som tillskrivs eller betalas till dem och om avdrag. Kollektiva förvaltningsorganisationer bör också vara skyldiga att tillhandahålla tillräcklig information, inä begripet ekonomisk information, till de andra kollektiva förvaltningsorganisationer vars rättigheter de förvaltar geä nom representationsavtal. (35)För att se till att rättighetshavare, andra kollektiva förvaltä ningsorganisationer och användare har tillgång till inforä mation om organisationens verksamhetsområde och de verk eller andra alster som den representerar bör en L 84/78 Europeiska unionens officiella tidning kollektiv förvaltningsorganisation lämna information om dessa aspekter efter en vederbörligt motiverad begäran. Det bör vara upp till nationell rätt att avgöra frågan om och i vilken mån rimliga avgifter kan debiteras för tillä handahållande av denna tjänst. Varje kollektiv förvaltä ningsorganisation bör även offentliggöra information om sin struktur och om hur den bedriver sin verksamhet, och då inte minst information om sin stadga och allä männa policy beträffande förvaltningsavgifter, avdrag och tariffer. med kollektiv förvaltning av rättigheter i har i vissa fall förvärrat fragmenteringen av den europeiska digitala marknaden för musiktjänster på nätet. Denna situation står i stark kontrast till konsumenternas snabbt ökande efterfrågan på tillgång till digitalt innehåll och tillhörande innovativa tjänster, även över nationella gränser. (36)För att se till att rättighetshavarna kan övervaka och jämföra hur deras kollektiva förvaltningsorganisationer fungerar bör dessa organisationer offentliggöra en årlig insynsrapport som innehåller jämförbar reviderad finanä siell information som särskilt gäller deras verksamhet. De kollektiva förvaltningsorganisationerna bör också, som en del av den årliga insynsrapporten, offentliggöra en årlig specialrapport om användningen av de belopp som avä delats för sociala, kulturella och utbildningsrelaterade tjänster. Detta direktiv bör inte hindra en kollektiv förä valtningsorganisation från att offentliggöra den inforä mation som krävs i den årliga insynsrapporten i ett och samma dokument, till exempel som en del av orgaä nisationens årsredovisning, eller i separata rapporter. (37)Leverantörer av nättjänster som använder musikaliska verk, t.ex. musiktjänster där konsumenter kan ladda ner musik eller lyssna på streamad musik eller andra tjänster som erbjuder filmer eller spel där musik är ett viktigt inslag, måste först skaffa rättigheterna att använda sådana verk. Enligt direktiv /29/EG krävs licens för var och en av rättigheterna för användning av musikaliska verk på nätet. När det gäller upphovsmän är dessa rättigheter ensamrätten till mångfaldigande och ensamrätten till överföring av musikaliska verk till allmänheten, i vilken ingår rättigheten att tillhandahålla verken på begäran. Dessa rättigheter kan förvaltas av enskilda rättighetshavaä re, t.ex. upphovsmän eller musikförläggare, eller av kolä lektiva förvaltningsorganisationer som erbjuder kollektiva förvaltningstjänster till rättighetshavare. Olika kollektiva förvaltningsorganisationer kan förvalta upphovsmäns rätä tigheter till mångfaldigande respektive överföring till allä mänheten. Det finns också fall där flera rättighetshavare har rättigheter till samma verk och kan ha gett olika organisationer tillstånd att licensiera sina andelar av rätä tigheterna till verket. Användare som vill erbjuda konä sumenterna en tjänst på nätet med ett brett urval musiä kaliska verk behöver aggregera rättigheter till verk från olika rättighetshavare och kollektiva förvaltningsorganisaä tioner. (38)Trots att internet är gränslöst är nätmarknaden för muä siktjänster i unionen fortfarande fragmenterad, och en digital inre marknad har ännu inte uppnåtts helt och hållet. Komplexiteten och svårigheterna förknippade (39)I sin rekommendation 2005/737/EG uttrycker kommisä sionen sitt stöd för en ny rättslig ram som är bättre anpassad för unionsomfattande förvaltning av upphovsä rätt och närstående rättigheter när det gäller att tillhanä dahålla lagliga musiktjänster på nätet. Enligt rekommenä dationen behöver de kommersiella användarna, i där musikaliska verk utnyttjas på nätet, en policy för licensiering som är anpassad till den gränslösa internetä miljön, med licenser som omfattar flera länder. Rekomä mendationen har emellertid inte varit tillräcklig för att uppmuntra till omfattande gränsöverskridande licensieä ring av näträttigheter för musikaliska verk eller för att möta de särskilda krav som gäller för gränsöverskridande licensiering. (40)När det gäller musik på nätet är kollektiv förvaltning av upphovsrättigheter på territoriell basis fortfarande norä men, och därför är det ytterst viktigt att skapa betingelser där kollektiva förvaltningsorganisationer kan fungera så effektivt som möjligt i en allt mer gränsöverskridande miljö. Det är därför lämpligt att tillhandahålla en uppä sättning regler som fastställer de grundläggande villkoren för de kollektiva förvaltningsorganisationernas gränsöverä skridande kollektiva licensiering av upphovsrättigheter till musikaliska verk för användning på nätet, inklusive texä ter. Samma regler bör tillämpas på sådan licensiering av alla musikaliska verk, inbegripet musikaliska verk som ingår i audiovisuella verk. Nättjänster som enbart tillhanä dahåller tillgång till musikaliska verk i form av notblad bör dock inte omfattas. Bestämmelserna i detta direktiv bör säkerställa minimikvaliteten i de kollektiva förvaltä ningsorganisationernas gränsöverskridande tjänster, särä skilt i fråga om insyn i den repertoar de representerar och möjligheten att kontrollera att de finansiella flöden som gäller användningen av rättigheter är korrekta. Det bör också finnas ett ramverk som främjar frivillig aggreä gering av musikrepertoarer och rättigheter, vilket minskar antalet licenser som en användare behöver för att driva en gränsöverskridande tjänst som omfattar flera repertoaä rer. Bestämmelserna bör göra det möjligt för en kollektiv förvaltningsorganisation att begära att en annan organiä sation representerar dess repertoar i gränsöverskridande situationer om den inte på egen hand kan eller vill uppä fylla kraven. Det bör finnas en skyldighet för den tillä frågade organisationen, förutsatt att den redan aggregerar repertoarer och erbjuder eller utfärdar gränsöverskridande licenser, att godta den begärande organisationens tillä stånd. Framväxten av unionsomfattande lagliga tjänster för musik på nätet bör också bidra till kampen mot intrång i upphovsrätt på nätet. Europeiska unionens officiella tidning L 84/79 (41)Tillgången till korrekt och lättförståelig information om musikaliska verk, rättighetshavare och rättigheter som varje kollektiv förvaltningsorganisation har tillstånd att representera inom ett givet territorium är en faktor av stor vikt för ett effektivt och öppet licensieringsförfaranä de, den efterföljande hanteringen av användarrapporter, fakturering av tjänsteleverantörer och fördelning av utesä tående belopp. Därför bör kollektiva förvaltningsorganiä sationer som utfärdar gränsöverskridande licenser för musikaliska verk ha resurser att hantera dessa detaljerade uppgifter snabbt och korrekt. För detta krävs databaser om innehav av rättigheter som licensieras för flera terriä torier, vilka gör det möjligt att identifiera verk, rättigheter och rättighetshavare som en kollektiv förvaltningsorganiä sation har tillstånd att representera samt de territorier som tillståndet omfattar. Ändringar i denna information bör beaktas utan onödiga dröjsmål, och databaserna bör uppdateras kontinuerligt. Dessa databaser bör också hjälpa till att matcha information om verk med inforä mation om fonogram eller andra upptagningar som verä ket ingår i. Det är också viktigt att säkerställa att framtida användare och rättighetshavare samt kollektiva förvaltä ningsorganisationer har tillgång till den information som behövs för att identifiera den repertoar som dessa organisationer representerar. Kollektiva förvaltningsorgaä nisationer bör kunna vidta åtgärder för att säkerställa att uppgifterna är riktiga och deras integritet, samt kontrolä lera hur uppgifterna återanvänds och för att skydda komä mersiellt känslig information. (42)För att säkerställa att uppgifterna om den musikrepertoar som kollektiva förvaltningsorganisationer hanterar är så korrekta som möjligt, bör de organisationer som utfärdar gränsöverskridande licenser för musikaliska verk vara skyldiga att, vid behov, uppdatera sina databaser kontinuä erligt och utan dröjsmål. De bör inrätta lättillgängliga förfaranden så att leverantörer av nättjänster samt rättigä hetshavare och andra kollektiva förvaltningsorganisatioä ner kan underrätta dem om felaktigheter som organisaä tionernas databaser kan innehålla i fråga om verk som de äger eller kontrollerar, inklusive hela eller delvisa rättigä heter och de territorier för vilka de har gett den berörda kollektiva förvaltningsorganisationen tillstånd att agera, dock utan att äventyra riktigheten och integriteten i de uppgifter som den kollektiva förvaltningsorganisationen tillhandahåller. Eftersom och rådets direktiv /46/EG (1), enligt vilken varje registrerad har rätt att få felaktiga eller ofullständiga uppgifter rättade, utplånade eller blockerade, bör det även säkerställas geä nom det här direktivet att felaktig information rörande rättighetshavare eller andra kollektiva förvaltningsorganiä sationer när det gäller gränsöverskridande licenser ska korrigeras utan onödigt dröjsmål. De kollektiva förvaltä ningsorganisationerna bör också ha kapacitet till elektroä nisk hantering för registrering av verk och tillstånd att förvalta rättigheter. Med tanke på hur viktigt det är med (1) och rådets direktiv /46/EG av om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter (EGT L 281, 23.11.1995, s. 31). automatisk informationsbehandling för snabb och effekä tiv hantering av uppgifter, bör de kollektiva förvaltningsä organisationerna se till att rättighetshavarna kan lämna information genom elektroniska system på ett struktureä rat sätt. De kollektiva förvaltningsorganisationer bör så långt som möjligt se till att deras elektroniska system följer relevanta frivilliga branschnormer eller förfaranden som har utvecklats på internationell nivå eller unionsä nivå. (43)Användning av branschnormer för musikanvändning, försäljningsrapportering och fakturering är avgörande för att effektivisera utbyte av uppgifter mellan kollektiva förvaltningsorganisationer och användare. Övervakningen av hur licenser används bör ske med respekt för grundä läggande rättigheter, däribland rätten till respekt för priä vat- och familjeliv och rätten till skydd av personuppgifä ter. För att säkerställa att dessa effektivitetsvinster ger snabbare hantering av ekonomiska uppgifter och i sluä tändan snabbare betalningar till rättighetshavarna, bör de kollektiva förvaltningsorganisationerna vara skyldiga att utan dröjsmål fakturera tjänsteleverantörerna och fördela utestående belopp till rättighetshavarna. För att detta krav ska fungera effektivt är det nödvändigt att användarna ger de kollektiva förvaltningsorganisationerna korrekta och regelbundna rapporter om hur verken används. De kollektiva förvaltningsorganisationerna bör inte vara skylä diga att godta rapporter från användarna i godtyckligt format när det finns allmänt gällande branschnormer. De kollektiva förvaltningsorganisationerna bör inte hindä ras att lägga ut tjänster för utfärdande av gränsöverskriä dande licenser för näträttigheter till musikaliska verk på entreprenad. Delade eller konsoliderade back office-resurä ser kan hjälpa organisationerna att förbättra förvaltningsä tjänsterna och rationalisera investeringarna i databehandä lingsverktyg. (44)Aggregering av olika musikrepertoarer för gränsöverskriä dande licensiering underlättar licensieringsförfarandet och, genom att göra alla repertoarer tillgängliga på markä naden för gränsöverskridande licensiering, förbättrar den kulturella mångfalden och minskar antalet transaktioner som en leverantör av tjänster på nätet behöver göra för att kunna erbjuda sina tjänster. En sådan aggregering av repertoarer bör göra det enklare att ta fram nya nättjänsä ter och bör också leda till sänkta transaktionskostnader vilket i slutändan gynnar konsumenterna. Därför bör de kollektiva förvaltningsorganisationerna som inte vill eller kan utfärda gränsöverskridande licenser direkt för sin egen musikrepertoar uppmuntras att frivilligt ge andra kollektiva förvaltningsorganisationer tillstånd att förvalta repertoaren på ett icke-diskriminerande sätt. Exklusivitet i avtal om gränsöverskridande licenser begränsar dessutom utbudet för användare som vill ha gränsöverskridande licenser och begränsar även utbudet för kollektiva förvaltä ningsorganisationer som efterfrågar förvaltningstjänster L 84/80 Europeiska unionens officiella tidning för sin repertoar i gränsöverskridande situationer. Därför bör alla representationsavtal mellan kollektiva förvaltä ningsorganisationer som tillhandahåller gränsöverskriä dande licenser ingås utan krav på exklusivitet. (45)En särskilt viktig faktor för medlemmarna i kollektiva förvaltningsorganisationer är insynen i de villkor som gäller när kollektiva förvaltningsorganisationer förvaltar näträttigheter. De kollektiva förvaltningsorganisationerna bör därför ge sina medlemmar tillräcklig information om de huvudsakliga villkoren i de avtal som ger en annan kollektiv förvaltningsorganisation tillstånd att represenä tera dessa medlemmars näträttigheter till musik i fråga om gränsöverskridande licensiering. (46)Det är också viktigt att kräva att kollektiva förvaltningsä organisationer som erbjuder eller utfärdar gränsöverskriä dande licenser samtycker till att representera den reperä toar som förvaltas av en annan kollektiv förvaltningsä organisation som inte vill göra detta direkt. För att säkerä ställa att detta krav inte är oproportionellt och inte går längre än vad som är nödvändigt bör den tillfrågade kollektiva förvaltningsorganisationen vara skyldig att godta representationen endast om begäran är begränsad till sådana näträttigheter eller kategorier av näträttigheter som den tillfrågade organisationen själv representerar. Kravet bör dessutom endast gälla kollektiva förvaltningsä organisationer som aggregerar repertoarer och bör inte utökas till kollektiva förvaltningsorganisationer som enä dast tillhandahåller gränsöverskridande licenser för sin egen repertoar. Inte heller bör kravet gälla kollektiva förä valtningsorganisationer som enbart aggregerar rättigheter till samma verk för att kunna göra gemensam licensiering av rätten till mångfaldigande och rätten till överföring till allmänheten beträffande dessa verk. För att skydda intresä sena för rättighetshavarna hos den kollektiva förvaltä ningsorganisation som beviljar tillståndet och se till att små och mindre välkända repertoarer i medlemsstaterna kan få tillträde till den inre marknaden på lika villkor är det viktigt att repertoaren hos den kollektiva förvaltningsä organisation som beviljar tillståndet förvaltas på samma villkor som repertoaren hos den kollektiva förvaltningsä organisation för vilken tillståndet beviljas, och att den ingår i erbjudanden som den senare organisationen tillä handahåller leverantörer av nättjänster. Den förvaltningsä avgift som debiteras av den kollektiva förvaltningsorgaä nisation för vilken tillståndet beviljats bör göra det möjä ligt för organisationen att få igen de nödvändiga och skäliga investeringar som den gjort. Avtal genom vilka en kollektiv förvaltningsorganisation ger en eller flera andra organisationer tillstånd att utfärda gränsöverskriä dande licenser för sin egen musikrepertoar för användä ning på nätet bör inte hindra den förstnämnda kollektiva förvaltningsorganisationen från att fortsätta utfärda licenä ser begränsade till den medlemsstats territorium där orä ganisationen är etablerad, för sin egen repertoar och all annan repertoar som den har tillstånd att representera inom territoriet i fråga. (47)Syftet med och effektiviteten hos bestämmelserna röä rande gränsöverskridande licensiering som utförs av de kollektiva förvaltningsorganisationerna undermineras kraftigt om rättighetshavarna inte kan utöva sådana rätä tigheter i fråga om att utfärda gränsöverskridande licenser i fall där den kollektiva förvaltningsorganisation till vilä ken de har anförtrott sina rättigheter inte skulle utfärda eller erbjuda gränsöverskridande licenser och dessutom inte skulle vilja ge en annan kollektiv förvaltningsorganiä sation tillstånd att göra detta. Det skulle därför vara vikä tigt att rättighetshavarna under sådana omständigheter kan utöva rättigheten att själva eller genom en eller flera andra parter utfärda de gränsöverskridande licenser som leverantörerna av nättjänster vill ha, genom att återta rättigheterna från sin ursprungliga kollektiva förvaltningsä organisation i den utsträckning som krävs för gränsöverä skridande licensiering för användning på nätet och låta samma rättigheter vara kvar hos den ursprungliga orgaä nisationen med avseende på icke gränsöverskridande liä censiering. (48)Sändarföretagen har i allmänhet en licens från en lokal kollektiv förvaltningsorganisation för sina egna utsändä ningar av radio- och teveprogram som innehåller musiä kaliska verk. En sådan licens är ofta begränsad till utsändä ningar. För att göra sådana utsändningar tillgängliga också på nätet krävs en licens för näträttigheter till muä sikaliska verk. För att underlätta licensiering av näträttigä heter till musikaliska verk när det gäller samtidig och fördröjd sändning på nätet av teve- och radiosändningar är det nödvändigt att uppställa ett undantag från de regä ler som annars gäller för gränsöverskridande licensiering av näträttigheter till musikaliska verk. Ett sådant undanä tag bör begränsas till vad som är nödvändigt för att få tillgång till teve- eller radioprogram på nätet och till material som har ett klart och underordnat förhållande till originalsändningen och som produceras t.ex. för komä plettering, förhandsvisning eller recension av teve- eller radioprogrammet i fråga. Undantaget bör inte fungera så att konkurrensen snedvrids jämfört med andra tjänster som ger konsumenterna tillgång till enskilda musikaliska eller audiovisuella verk på nätet och inte heller leda till begränsande förfaranden såsom uppdelning av markä nader eller kunder, vilket skulle strida mot artikel 101 eller 102 i EUF-fördraget. (49)Det är nödvändigt att säkerställa att bestämmelserna i den nationella lagstiftning som antas enligt detta direktiv verkställs effektivt. De kollektiva förvaltningsorganisatioä nerna bör erbjuda sina medlemmar särskilda förfaranden för hantering av klagomål. Dessa förfaranden bör också vara tillgängliga för andra rättighetshavare som en kolä lektiv förvaltningsorganisation representerar direkt och för andra kollektiva förvaltningsorganisationer för vilkas räkning den förvaltar rättigheter genom ett representaä tionsavtal. Vidare bör medlemsstaterna ha rätt att föreä skriva att tvister mellan kollektiva förvaltningsorganisaä tioner, deras medlemmar, rättighetshavare eller användare vad gäller tillämpningen av detta direktiv kan bli föremål för ett snabbt, oberoende och opartiskt förfarande för alternativ tvistlösning. I synnerhet kan bestämmelserna om gränsöverskridande licensiering av näträttigheter för musikaliska verk försvagas om tvister mellan kollektiva förvaltningsorganisationer och andra parter inte får en snabb och effektiv lösning. Därför är det lämpligt att, utan att det påverkar rättigheten att vända sig till domä stol, föreskriva en möjlighet till ett lättillgängligt, effektivt och opartiskt förfarande utanför domstol, till exempel Europeiska unionens officiella tidning L 84/81 medling eller skiljedom, för att lösa konflikter mellan å ena sidan kollektiva förvaltningsorganisationer som utfärä dar gränsöverskridande licenser och å andra sidan leveä rantörer av nättjänster, rättighetshavare och andra kollekä tiva förvaltningsorganisationer. I detta direktiv föreskrivs inte någon specifik typ av alternativ tvistlösning, och det fastställs inte heller vilket organ som bör ansvara för denna tvistlösning, under förutsättning att det finns gaä rantier för att organet i fråga är oberoende, opartiskt och effektivt. Slutligen är det också lämpligt att kräva att medlemsstaterna har oberoende, opartiska och effektiva tvistlösningsförfaranden som inbegriper antingen organ med expertis på det immaterialrättsliga området eller domstolar och som är ändamålsenliga för att lösa komä mersiella tvister mellan kollektiva förvaltningsorganisatioä ner och användare i fråga om gällande eller föreslagna licensieringsvillkor eller om avtalsbrott. (50)Medlemsstaterna bör inrätta lämpliga förfaranden som gör det möjligt att övervaka om kollektiva förvaltningsä organisationer efterlever detta direktiv. som det inte är lämpligt att detta direktiv begränsar medlemsstaä ternas val vare sig av behöriga myndigheter eller om kontrollen över de kollektiva förvaltningsorganisatioä nerna sker på förhand eller i efterhand, bör det säkerä ställas att sådana myndigheter är kapabla att effektivt och skyndsamt hantera problem som skulle kunna uppstå vid tillämpningen av detta direktiv. Medlemsstaterna bör inte vara skyldiga att inrätta nya behöriga myndigheter.