sou · H3B375 · 2015-09-02 00:00:00 — förväntas leda arbetet med att realisera regeringens tillväxtplan i samråd med ””, ett slags ”rymdråd” direkt underställt premiärministern. En uttalad uppgift för UKSA är att skapa tillväxt genom att finna nya affärsmodeller där privat riskkapital förmås arbeta tillsammans med statligt utvecklingsstöd. Ett tydligt mål för är att öka de kommersiella tillämpningarna av rymdverksamheten. Rymdverksamheten kan användas för att hantera globala utmaningar och klimatet lyfts fram som centralt. har ambitionen att bli världsledande på att använda rymdverksamheten som verktyg i relevanta delar av arbetet med klimatfrågorna. har starka miljöer inom i princip alla rymdområden som telekom, väder, navigering, jordobservation och forskning. Fortsatt tillväxt kommer att vara avhängigt att UK finns med där det finns snabbt växande marknader, t.ex. jordobservation, navigering och, kanske framför allt, verksamheter som integrerar markbaserad och rymdbaserade data för högre värde. Konkurrensen från nya länder är ökande, bedöms som hård och anses inte alltid fair eftersom man i vissa länder ger statligt stöd till uppbyggnaden av rymdindustrier. är utpekat att vara huvudarenan för att genomföra brittiska program och UKSA ska säkerställa att får ett ökat inflytande över de gemensamma europeiska programmen. ESA:s center i landet (Harwell) ska användas för att stärka banden med och etablera som en del av centra för tillämpad rymdverksamhet. UKSA har också ansvaret för att EU:s rymdprogram utvecklas så att de får synergieffekter med brittiska nationella intresse. EU:s rymdprogram ska enligt den nationella strategin vara kostnadseffektiva och komplementära till ESA:s rymdprogram. I planeringen och genomförandet av brittisk rymdverksamhet ska UKSA samverka med alla relevanta myndigheter och privata aktörer (väder, klimat, miljöövervakning och deras respektive forskningsfinansiärer). Härmed hoppas man också säkerställa att civila, militära och säkerhetsmässiga aspekter samverkar. Just säkerheten för tillgångarna i rymden ska ges större uppmärksamhet framöver och UK har fört upp både rymdväder och rymdskrot på listan över viktiga frågor att hantera i en internationell kontext. Samverkan med andra aktörer gäller också för stöd till forskningen. UKSA ska koordinera rymdforskningen med andra forskningsfinansiärer för att maximera det vetenskapliga innehållet i brittisk forskning. Man ska också vidmakthålla starkt fokus på både forskning och teknikutveckling för jordobservation eftersom det är grunden för tillväxt av tjänster. Det brittiska TSB, , möjligen jämförbart med , möjligen med inslag av , har etablerat sju så kallade Catapults som påminner om de Vinn Excellence Centers som etablerat i . De prioriterade områdena är tillämpningar baserade på rymdsystem för jordobservation, klimatarbete som använder satellitdata och telekommunikation. En av de sju ”Catapults”, Satellite Application Catapult, har direkt bäring på tillämpningar av data från rymdsystem och ska tillsammans med den brittiska rymdmyndigheten, UKSA, exploatera satellitdata. De områden man pekat ut som troliga att utveckla så att de bidrar till tillväxten är delvis samma som flera andra länder pekat ut, nämligen telekom- och navigeringsprodukter och tjänster kopplade till dessa rymdsystem. Men pekar delvis ut ”nya” områden som potentiella tillväxtområden, såsom civil rymdlägesbild, informationssystem för utsläppshandel och innovativa bärraketer som placerar ut satelliter i banor. Nära kopplat till nya bärraketer är också rymdturism som man ser som ett delmål på vägen till nya sätt att skicka upp satelliter i banor runt jorden. Den brittiska rymdmyndigheten ges ansvaret för att stödja brittisk industri i enlighet med regeringens tillväxtstrategi. ges ansvaret för den omvärldsanalys som ska ligga till grund för identifikationen av nya tillväxtmöjligheter i brittisk rymdindustri i enlighet med regeringens tillväxtstrategi. Investeringar i brittisk industri, i nationella program eller genom program i och EU, förväntas leda till demonstration av nya tjänster och produkter och i förlängningen ökad tillväxt. 3.4.4USA är utan jämförelse världens ledande rymdnation har en statlig rymdbudget, inklusive civilt och militärt, i samma storleksordning som resten av världen sammantaget.17 Amerikanska intressen äger och driver mer än en tredjedel av alla aktiva satelliter, och förutom en världsledande rymdindustri finns rymdverksamhet som sträcker sig över i princip alla områden inom de militära, civila och kommersiella sektorerna. Enbart Nasas budget är cirka fyra gånger ESA:s budget, eller vad EU och tillsammans har budgeterat. rymdverksamhet styrs av ett antal policy- och strategidokument. Det mest övergripande styrdokumentet är den nationella rymdpolicyn, ”National Space Policy”, som tas fram av den sittande presidenten tillsammans med kongressen.18 Dokumentet speglar den sittande administrationens avsikter inom rymdområdet samt fastställer övergripande principer och nationella prioriteringar inom området. Policyn omfattar riktlinjer för alla sektorer och riktar sig inte enbart till berörda nationella myndigheter, utan även till industrin och omvärlden. Avsikterna i rymdpolicyn omvandlas sedan till strategiska direktiv på en lägre nivå, ofta på departementen och ibland tillsammans med ledningen för myndigheter och organisationer. Därefter omsätts dessa till planer och strategier inom olika institutioner och manifesteras genom konkreta aktiviteter. Den senaste i raden av amerikanska rymdpolicyer fastställdes av Obamaadministrationen 2010 och innebar en tydlig kursändring av rymdpolitiken. Framförallt ändrades tonläget i policyn från en nationalistisk ton till en policy där dialog, öppenhet och internationellt samarbete har fått större utrymme. Detta nya förhållningssätt är delvis ett resultat av de nya trender som präglar rymdverksamheten. I amerikanska policydokument beskrivs rymden numera 17The Space Report 2014, “The was responsible for of global government space spending in 2013”. 18USA, , National Space Policy of the of , 2010. ofta med tre C: trång (Congested), omtvistad (Contested) och konkurrensbetonad (Competitive). Det blir också alltmer tydligt att inte har råd eller förutsättningarna att stå ensam. Ett exempel på det senare är uppbyggnaden och driften av en rymdlägesbild (eng. Space Situational Awareness; SSA) där alltmer söker internationella samarbeten. Rymdmarknaden har också förändrats och den amerikanska rymdindustrin måste förhålla sig till den växande utländska kommersiella närvaron i rymden. Således betonar man vikten av att statliga aktörer köper och använder kommersiella tjänster så långt det är praktiskt möjligt för att på så sätt stärka den inhemska rymdindustrin och säkerställa en grad av nationellt oberoende.19 En annan åtgärd för att säkerställa en solid rymdindustri har inbegripit en översyn av landets strikta exportkontroll i syfte att mjuka upp de regler som begränsat vilka teknologier som får säljas, delas eller utvecklas tillsammans med andra länder. Även på den försvars- och säkerhetspolitiska sidan får den sittande administrationens politik genomslag på rymdverksamheten. Rent konkret manifesteras detta i fler bi- och multilaterala samtal för ökat samarbete i olika sammanhang. Det sker också genom att aktivt bidrar till att forma och stödja EU:s initiativ till en uppförandekod för rymden, vilket direkt påverkas av i och med vårt aktiva engagemang i arbetet med koden. Departement och myndigheter ska genomföra grund- och tillämpad forskning som ökar förmågor och stödjer effektiv statsapparat och utvecklar en konkurrenskraftig kommersiell rymdsektor. Verksamheten ska underhålla den industriella kapaciteten som stödjer statlig verksamhet. Rymdverksamheten är spridd på flera departement och myndigheter som måste samarbeta och göra varandras system tillgängliga för varandra. Hur bör nationella rymdstrategi förhålla sig till de internationella trenderna och vad kan identifieras som särskilt för . 19 Liknande prioriteringar, från den statligatill den kommersiella sektorn kan utläsas i andra länders strategier. Exempelvis nya rymdpolicy: 's Space Policy Framework. 3.5Europas rymdsamarbete är ett delat ansvar mellan och EU, de måste samarbeta Den europeiska rymdorganisationen, (), är ett mellanstatligt samarbete som upprättades genom beslut om en sammanslagning av de tidigare () och ELDO (). Bakgrunden till ESA:s grundande var att ett samgående mellan om intellektuella och finansiella resurser var nödvändigt för att skapa ett självständigt och konkurrenskraftigt inom rymdområdet. har sitt säte i och större tekniska anläggningar i Noordwijk (), () och Frascati (). Uppsändningsplatsen för den europeiska Ariane-raketen ligger i Kourou (, ) och drivs gemensamt av och . Hemmabasen för den europeiska astronautkåren ligger i . har även några mindre anläggningar, en av dessa är utanför som används för att kommunicera med och ta ner data från ESA:s jordobservationssatelliter. ESA:s syfte är enligt konvention20 att tillhandahålla och främja samarbete mellan inom rymdforskning, teknologiutveckling och rymdtillämpningar. Detta genom att utarbeta och genomföra en långsiktig europeisk rymdpolitik, samordna medlemsländernas politik gentemot andra nationella och internationella organisationer, samordna medlemsländernas nationella program till ett europeiskt och genomföra gemensamma projekt samt utarbeta en för programmen ägnad industripolitik. Officiellt och traditionellt sett har enbart hanterat civila rymdfrågor. Forskning, teknik- och industriell utveckling har från början varit grunderna för ESA:s arbete. Något som återspeglas bland annat i genom att Rymdstyrelsen är underordnat (tidigare även ). Detta är tydligt i ESAs konvention som skriver att enbart ska utveckla rymdsystem uteslutande för fredliga ändamål, peaceful 20 , Convention for the of a , 6th edition, 2005, . i och med den nya rollfördelningen med har det i ESA-samarbetet blivit tydligare att det är upp till varje medlemsland att tolka begreppet ”peaceful purpose”. Med ”uteslutande för fredliga ändamål” förstås allt oftare att användningen ska vara till försvar av demokrati, fred och mänskliga rättigheter. engagerar sig också i projekt med säkerhetskomponenter, som , och . är en organisation för forskning och utveckling av rymdsystem med olika syften, från rent vetenskapliga till demonstration av tillämpningar. När ett projekt demonstrerats och befunnits redo för produktion eller för tillämpning så lämnas det över till annat lämpligt organ. Samarbetet inom har på detta sätt lett till att det bildats europeiska användar- eller driftorganisationer för exploateringen av resultaten, t.ex. Eumetsat för meteorologi och Eutelsat för telekommunikation. ESA:s samarbete med EU har på liknande sätt börjat med teknikutveckling av navigeringssatelliter och jordobservationssatelliter inom där EU sedan övertar ansvaret för tillämpningarna och den långsiktiga driften. Flera av ESA:s program genomförs i samarbete med andra rymdorgan eller institutioner över hela världen. Med länder som och finns överenskommelser om bredare samarbetsområden och gemensamma utvecklingsprojekt. Den internationella rymdstationen, ISS, är det största exemplet på internationellt samarbete. Här ingår förutom och även och som parter. har i enlighet med sin konvention etablerat en egen, ibland ifrågasatt, industripolicy där kärnan utgörs av ”juste retour” Redan i konventionens syftesartikel (Artikel II) slås fast att ska bedriva forskning och teknikutveckling för forskning och andra tillämpningar genom en samstämmig industripolicy för medlemsländerna. I artikel VII preciseras att industripolicyn ska möta kraven i rymdprogrammen på ett kostnadseffektivt sätt, leda till en globalt konkurrenskraftig rymdindustri i , säkerställa alla medlemsländers deltagande i teknikutvecklingen med respekt för deras finansiella bidrag till respektive program samt utnyttja fördelarna med konkurrens i alla fall där det inte strider mot annat i policyn. För att kunna säkerställa att alla medlemsländer ges möjlighet att delta i teknikutvecklingen i relation till deras finansiella bidrag har utvecklat ett geo-retursystem, benämnt ”juste retour”. Det innebär kortfattat att ett lands finansiella bidrag till ett givet rymdprogram, efter avdrag för programmets overheadkostnader, används för upphandlingar i det aktuella landet. Programmens overheadkostnader är vilket betyder att av bidragen återgår till bidragslandet. Det är en viktig anledning till ländernas vilja att finansiera ESA-programmen, i synnerhet de frivilliga programmen. Utan geo-retursystemet skulle inte ESA:s program nå den omslutning de har . gör upphandlingar av teknikutveckling i villkorad konkurrens enligt gällande industripolicy. Anbuden värderas av speciella utvärderingskommittéer och medlemsländerna ges den insyn som kan ges utan att påverka upphandlingen och konkurrensen. Det viktigaste villkoret är att geo-returen uppnås. Det finns oftast också andra villkor som ska uppfyllas och som diskuteras i programstyrelser och kommittéer, som till exempel att de stora länderna inte ska ges omotiverade fördelar, att de stora företagen inte ska kunna låsa in utvecklingar i sina anbud utan att relevanta underleverantörsuppdrag kommer ut till öppen upphandling i konkurrens eller att det finns relevanta kontrollstationer under utvecklingsarbetet för att identifiera olika sorters förseningar och fördyringar. Geo-retursystemet är ifrågasatt, bland annat av EU-kommis- sionen, för att det adderar ett randvillkor som begränsar den fria konkurrensen i upphandlingarna. Mot detta brukar anföras att utan geo-retursystemet skulle inte mindre företag, oftast från medlemsländer med lägre bidrag, ha en chans att demonstrera sin konkurrenskraft. De stora företagen skulle inte värdera alternativ som konkurrerar med deras egna förmågor om inte tvingade dem till det genom sina upphandlingsregler. Försvararna av systemet hävdar att utan , där geo-retursystemet spelar en central roll, skulle rymdindustri vara koncentrerad till några få större företag och väsentligt mindre kostnadseffektiv. 3.5.2Europeiska unionen, EU EU är en viktig aktör i den europeiska rymdverksamheten. EU fick formellt mandat att hantera rymdfrågor genom Lissabonfördraget21 (artikel 189) som trädde i kraft . Artikel 189 avser att förstärka kompetens på rymdområdet och bekräftar den strategiska betydelsen av rymden för EU. I och med fördraget har den europeiska rymdpolitiken förändrats på så sätt att säkerhetsfrågorna numera hamnar högt upp på olika ambitions- och prioriteringslistor där EU hoppas att rymdtillämpningar kan bidra till att stärka position i världen. EU har inledningsvis koncentrerat satsningarna på två områden, satellitnavigering ofta benämnt GNSS (Systems) och jordobservation. Inom GNSS finns två underprogram, och som beskrivs mer i kapitlen 4.3.3 och 6.5.1, och inom jordobservation finns som framför allt är inriktat på klimat- och miljöövervakning, se kapitlen 4.3 och 6.4.2. , är ett samverkansprojekt mellan EU och medan GNSS är helt finansierat via EU-budgeten. och brukar gemensamt kallas för EU:s flaggskeppsprogram inom rymdområdet. EU intresserar sig även för rymdlägesbild, SSA (Space Surveillance Awareness), och program för utforskning av rymden. Det åttonde ramprogrammet, Horisont 2020, har särskilda medel allokerade inom temat rymd för utveckling av teknik och tillämpningar inom nämnda fyra program. Lissabonfördraget var en naturlig fortsättning på ett engagemang för rymdverksamhet som startade med EU-resolutioner22 . Resolutionerna, som hade sin motsvarighet på ESA-sidan,23 syftade till att stärka samverkan och komplementariteten mellan gemenskapen och så att statliga investeringar i rymdsystem skulle bli mer effektiva för användarna, industrin och de relaterade europeiska politikområdena. 22Rådets resolutioner: 1998.06.22 om önskad samverkan mellan och Europeiska gemenskapen OJ C 224 s. 1; 1999.12.02 om utarbetande av en samordnad europeisk strategi för rymden OJ C 375, s. 1; 2000.11.16 om en europeisk strategi för rymden OJ C 371, s. 2. 23ESA resolutionerna: : /C/CXXXVI/Res.1(Final), : /C- M/CXLI/Res.1(Final); /C(2000)67; /C-M/CXLVIII/Res.1(Final); : /C-M/CLIV/Res.1(Final); ESA/C-M/Res.3(Final). ingick EU och ett ramavtal24 som trädde i kraft . har två huvudsyften. Det första var att samverka om en övergripande europeisk rymdpolitik som kan balansera tillgången på rymdsystem och infrastruktur med efterfrågan på tjänster och tillämpningar. Det andra var att etablera operativa överenskommelser för effektivt utnyttjande av tillgängliga medel. stipulerar också inrättandet av ett ”Rymdråd” (eng. ) där och på ministernivå träffas i parallella sejourer för att anta rekommendationer och på andra sätt ge råd och riktlinjer för ramavtalets genomförande. är inte en rättslig instans som kan fatta beslut eller binda medlemsländerna. EU och har tagit fram en gemensam europeisk rymdpolicy25, som antogs av 2007. pågår arbetet med att implementera policyn. Det arbetet fokuserar på de två ovan nämnda projekten, och . Inom EU bereds rymdfrågor huvudsakligen av en särskild rymdrådsarbetsgrupp (eng. Space Working Party) som bemannas av forskningsrådet vid ständiga representation till EU. och har sedan starten varit transportprogram och ärenden bereds av rådsarbetsgruppen för transportfrågor. Rymdstyrelsen och FOI biträder som experter i beredningen av olika rymdfrågor. Samarbetet mellan EU och konvergerar långsamt mot samma mål Av olika anledningar har inte samarbetet mellan de två organisationerna mött alla förväntningar om smidig kommunikation, ökad effektivitet och frigjorda synergier. Det inrättade rymdrådet möttes sju gånger i perioden –2010 men har inte mötts efter det. Kommissionen och ESA:s tjänstemän har genomfört parallella analysarbeten av hur samarbetet borde se ut framöver, i huvudsak inför EU:s nästa finansiella period 2021–2027. Målsättningen var att skulle på ministernivå och anta likalydande resolutioner med tydlig färdväg 24Ramavtal mellan Europeiska gemenskapen och L 261, 2004, s. 64. 25Rådets resolution av om den europeiska rymdpolitiken, OJ C 136/1. framåt och ökat samarbete. De båda resolutionerna som antogs i december26 har väldigt lika lydelse och utgör var för sig en uppmaning till respektive tjänstemannakår att fortsätta ansträngningarna om ett effektivare samarbete. Det får betraktas som ett framsteg om än långsammare än de ursprungliga planerna. Det finns flera orsaker till att de två organisationerna har svårt att hitta formerna för ett effektivare samarbete. Den viktigaste orsaken är förmodligen skillnaden i hur de är uppbyggda vilket inbegriper hur de är finansierade och arbetar. EU är en överstatlig organisation baserad på ett fördrag och kring det legala ramverk och en fix budget . är en mellanstatlig organisation byggd på en konvention och under den internationella avtal som definierar enskilda program inklusive dessas finansiering. Kort sagt försöker kommissionen möta förväntningar och krav såsom medlemsländerna formulerat det i olika legala texter, slutsatser och resolutioner medan prioriterar utvecklingen av satelliter och annan rymdinfrastruktur framför formaliteter. Således blir det kulturkrockar när en legalistisk och formell kommission ska samarbeta med en pragmatisk och programorienterad administration på . De två organisationerna har likartade mål men det finns nyansskillnader för vägen att uppnå målen. EU-resolutionerna är i allmänhet något tydligare med att rymdverksamheten måste bidra till ekonomisk tillväxt och vara jobbskapande där i stället lyfter fram behovet av en stark europeisk rymdindustri. har också ett väsentligt närmare samarbete med industrin. EU-resolutionerna är också tydligare med betydelsen av att frigöra synergierna mellan civil och militär användning samt att de säkerhetspolitiska aspekterna måste beaktas där så är tillämpligt. Här är mera diplomatiskt i formuleringarna beaktandes medlemsländernas olika tolkning av konventionens ”uteslutande för fredliga ändamål”. Nästa steg är att de båda råden ska få uppdaterad lägesrapport med tillhörande behov av ytterligare beslut i och i EU. Det mesta tyder på att de två organisationerna hittar former för effektivare samverkan och fler synergier mellan två parallella verksamheter snarare än ett formaliserat samgående. 26 möte den 2014.12.05: Underpinning space renaissance: Orientations and future challenges och resolution 2014.12.02 /C-M/CCXLVII/Res.3 (Final). Att rätt positionera i det europeiska samarbetet utifrån den svenska ståndpunkten att och EU ska komplettera varandra. 4.1Sverige satsar betydande belopp på rymdverksamhet Staten satsar på rymdverksamhet. Pengarna går via olika anslag till myndigheter som arbetar med rymdverksamhet på olika sätt och det berör flera samhällsfunktioner, se tabell 4.1. Drygt en tredjedel av de statliga medlen kanaliseras via den europeiska rymdorganisationen, , och knappt en tredjedel via EU. Den sista tredjedelen används till olika nationella, och framför allt internationella samarbeten utanför de två nämnda organisationerna. Rymdverksamheten är komplex och siffrorna i tabellen nedan är en uppskattning av genomsnittliga årliga belopp. Försiktighet anbefalles vid tolkning av olika siffror och statistik också när det gäller rymdverksamhet. Det finns flera källor till osäkerheter, en är att det saknas en enhetlig definition av vilka satsningar som ska ingå i begreppet rymdverksamhet. Därför är det ibland svårt att veta vad man jämför, speciellt när man jämför olika år eller olika länder. Rymdverksamhet handlar i regel om ett litet antal stora och kostsamma projekt, dvs. det är stor variation mellan enskilda år beroende på hur projekten löper. Exempelvis löper EU:s budget med variationer mellan åren. Siffran i tabellen 4.1, , baseras på EU-förordningarna1 för respektive program i budgetperioden –2020 och totalbeloppen är dividerade med sju. Det svenska bidraget till Eumetsat har varit men kom- 1 EU-förordning 1285/2013 om genomförandet av ett europeiskt satellitnavigeringssystem respektive EU-förordning 377/2014 om etableringen av Copernicus-programmet och EU- kommissionens presentation om 8:e ramprogrammet (Horisont 2020) till medlemsstaterna. mer i perioden –2020 att öka till 120–150 miljoner kronor.2 I tabellen har ett mellanvärde på angetts. Någon uppskattning av hur stor andel av universitetens och högskolornas anslag som går till rymdforskning har inte gjorts. I den meningen är inte tabell 4.1 fullständig. Svenska staten satsar på rymdverksamhet. Tabellen visar hur dessa pengar fördelar sig ungefärligt mellan olika poster. Siffrorna är uppskattade genomsnittliga belopp eftersom det är stora variationer mellan enskilda år. Notera att Försvarsmaktens satsningar inte är fördelade och att den totala fördelningen är baserad på summan av posterna i kursiverad stil. Stora delar av rymdanslaget kommer svensk rymdindustri till nytta i form av industrikontrakt från Rymdstyrelsen, från forskargrupper eller från upphandlingar genom eller EU. Rymdstyrelsen har ansvaret för deltagande i det europeiska samarbetet inom . Med ett bidrag på av ESA:s samlade bidrag från medlemsländerna i perioden –2014 tillhör de medelstora länderna i ESA-samarbetet, se figur 4.1. ESA:s budget var i nämnda period , 2 SMHIs Budgetunderlag 2016–2018. varav är bidrag från medlemsländerna och är externa utvecklingsbidrag och upphandlingar från huvudsakligen EU och Eumetsat. Eftersom ESA:s program utvecklas kan variationerna mellan åren bli missvisande. Diagrammet i figur 4.1 baseras därför på ett medelvärde av medlemsländernas betalningar (2011–2014). Av totala satsningar på rymdverksamhet går drygt hälften via Rymdstyrelsen som fördelar sitt anslag så att drygt två tredjedelar används för ESA:s program och knappt en tredjedel används för nationella program. Ordet ”nationella” avser program som