sou · H3B352 · 2015-06-05 00:00:00 — Q: Det är en fläck, en fläckvis rödhet då. Om du tänker dig en person som, i affekt, rodnar kraftigt på halsen får ju precis just den flammig- heten som hon hade på armarna. Det är den flammigheten jag är ute efter eller som, som jag försöker beskriva. Förhöret avslutades med att ställde frågor om möjligheter att lämna konkreta anvisningar för fynd. sade att han hade minnesbilder, varvid konstaterade att det inte var på grund av minnes- problem som han inte berättade utan att det låg på ett annat plan. frågade om det fanns någon annan metod de kunde använda för att underlätta för att berätta. Av en promemoria framgår att det hölls ett möte med , och på Säters sjukhus för att diskutera möjligheterna att komma vidare i utredningarna kring offer vars kvarlevor var gömda. uppgav att han ibland gjorde avvikelser från den kronologiska ordningsföljden i en händelsekedja och ville i viss mån bli ”styrd av utredarna för att komma in i ordningen igen”. De ovidkommande sidospåren hade dock ett syfte och det var viktigt att utredarna var vaksamma på det budskap detta kunde innebära. För att kunna närma sig gömslen av kvarlevor föreslog att han först skulle få besöka aktuella platser och sedan, efter att platserna videofilmats, skulle han ytterligare begränsa om- rådet där kvarlevor kunde återfinnas. Han kunde lämna uppgifter som klarlade att han var rätt gärningsman när det gällde om han vallades i området kring tjärnen, där han tidi- gare hade vallats. Av en promemoria framgår att fått se en videoupptagning från en vallning med honom i /Grycksbo-området. Syftet med videovisningen var att skulle begränsa de filmade områdena och därigenom peka ut konkreta fyndplatser. antecknade att under videovis- ningen fick ångest men att det inte gick att konstatera vid vilka videoavsnitt som reaktionen var som starkast. hade svårt lämna någon ytterligare information. närvarade inte vid videovisningen. Efter videovisningen hölls ett förhör med . närvarade inte vid förhöret. berättade att det skedde fysisk aktivitet med i närheten av en klippformation som låg nära T-kors- ningen. Han kunde inte berätta om aktiviteten. Med klippforma- tionen som utgångspunkt hade han hanterat kroppsdelarna på en plats han ännu inte nämnt. Platsen låg mellan tjärnen och T-kors- ningen. vidhöll att ytterligare styckning av kroppen hade skett vid tjärnen och att han hade simmat ut med kroppsdelar. Han berättade att det låg ett gömsle en bit från grustaget, som i sin tur gick att se från vägen. Han kunde inte säga vilka kroppsdelar som skulle gå att finna i gömslet. Det var större kroppsdelar, som lårben och underben. Huvudet fanns intakt för sig i ett gömsle i närheten. Vissa kroppsdelar, händerna, tog han med sig hem och de hamnade i Grycksbo-området, men på ett annat ställe än där de hade varit vid vallningen och videofilmat. Han tog också med sig flickans könsorgan och placerade det utanför köpcentrat i . Han hade redan berättat om detta i terapin. Under förhöret kom frågan om trädstammen med markering upp, och den omständigheten att aldrig hade visat hur markeringen såg ut. Han hade bara beskrivit den muntligen för . Det framgick att aldrig fått se den skiss som hade ritat vid samtalet och hade inte orkat spara den skiss som han hade gjort under samtalet. ombads vid förhöret att på nytt rita upp marke- ringen men kunde inte göra det eftersom han inte längre hade någon minnesbild av hur markeringen sett ut. Han vidhöll att markeringen fanns vid tjärnen. Av en promemoria framgår att besökte som berättade att han hade dirigerat dem åt fel håll, åt höger, i T-korsningen i som de hade stannat vid under vallningen . De skulle ha åkt till vänster vilket ledde till en klippformation som såg ut som en näsa. En del av näsan var kal. Näsan stack ut från en brant vägg. Han ville inte ha några ytterligare frågor om detta vägavsnitt. På frågor förnekade att han hade haft svårigheter att orientera sig vid vallningen eller att det fanns risk för sammanblandning av minnes- Han hade vetat hur de skulle åka vid vallningen. Han menade att det egentligen inte fanns några felaktigheter i berättelsen kring . Förhöret handlade i allt väsentligt om händel- serna i och var hade hanterat kropps- delarna. Han vidhöll uppgifterna om vad som lagts i tjärnen och att markeringen i trädet hade skett vid tjärnen. Vidare berättade han att han hade lagt kroppsdelar även vid klippformationen med näsan och ”hanterat” kroppsdelen på platsen. Han uppgav att det var möjligt för honom att hitta till klippformationen, min- nesbilderna var bra, men att han inte visste om han skulle orka det. föreslog att kunde vara med och hitta en strategi för detta. På fråga uppgav att det han hade sagt under förhöret inte utgjorde några medvetna avvikelser. I förhöret inledde med att lämna en sammanfattning av vad hade berät- tat om händelsen. hade uttryckt önskemål om en sådan sammanfattning eftersom han inte hade tillgång till förhörs- protokollen. Förhöret övergick sedan till att skulle sätta ut olika referenspunkter för gömslen i på en skiss som han tidigare hade ritat. berättade att han hade lämnat ett verktyg, inte nedgrävt eller undangömt, mellan gömslet vid klippformationen och bilen. Han visste inte vad för slags verktyg det var, det kunde vara allt ifrån såg till spade. Tillfrågad om det fotomaterial han hade på anslagstavlan i sitt rum bekräftade att det hade funnits bilder med an- knytning till händelserna i . Han hade kanske varit till- baka vid något gömsle efteråt och fotograferat. Bilderna hade han förstört föregående sommar. ville att skulle försäkra dem om att en ny vallning i skulle innebära att fynd skulle göras och frågade om det ovillkorligen var så att inte hade flyttat kroppsdelarna därifrån i efterhand. vägrade att villkora några svar men ansåg att det var meningsfullt att göra en ny vallning. På frågor från försvararen vidhöll att marker- ingen i trädet fanns vid tjärnen. en skiss av markeringen. Innan ritade upp marke- ringen förklarade att tidigare hade sagt att markeringen var i brösthöjd. uppgav att trädet hade varit lika grovt som hans lår. Barken var avskrapad med en kniv. Enligt skiss bestod markeringen av ett lod- rätt streck följt av två snedställda streck som korsade det lodräta. I förhöret framkom att han veckan därpå skulle träffa . Av en promemoria framgår att vallades i ett skogsområde söder om . Vid vallningen närvarade även bland annat . Syftet med vallningen var att skulle visa terräng- förhållanden som kunde motsvara faktiska förhållanden i Örje- skogen, där kvarlevor skulle finnas. Av en promemoria framgår att vid vallningen hade informerats, efter samråd med Sven- , om att polisen hade hittat ett träd med marker- ing som kunde motsvara beskrivning men på en annan plats än tjärnen. fick inte reda på var trädet hade hittats annat än att det fanns i anslutning till det vägsystem som han hade beskrivit tidigare. På begäran gjordes ingen videoinspelning, utan enbart en ljudupptagning, av vallningen. Ljudupptagningen finns ned- tecknad och är, liksom tre promemorior över vallningen, införda i förundersökningsprotokollet. I protokollet finns också en ”egen- rapport” över vallningen upprättad av de norska polismännen . Avsikten med vallningen var att skulle lokalisera de två särskilda platser där han hade lämnat kvarlevor efter , som han hade berättat om i förhör efter den föregående vallningen. Sven- hade förberett skriftliga riktlinjer för vallningen, se nedan under 9.2.4. Vid vallningen deltog även bland annat , , , samt tre norska polismän som senare hördes vid huvudförhandlingen, , och . Innan vallningen hade man kommit överens med om att han skulle bli körd till skogsbilvägen som ledde fram till tjärnen Ringen, och efter en paus där köras till tjärnen och sedan vidare till T-korsningen. Först därifrån skulle visa den fortsatta vägen. Vid T-korsningen ville ta till vänster. Efter kom man fram till en vändplats [Skumpen] och berättade att de var framme och nära ett gömsle, han ville inte berätta vilken kroppsdel som fanns vid gömslet. Han berättade vidare att han hade använt en kniv och två sågar vid styckningen. Dels en smäckrare, som var likadan som den han hade använt i [], dels en med handtag och ett mer sta- bilt, tjugo centimeter långt blad. sade att nämnt att någonting av föremålen hade blivit kvar vilket inte visste något om. berättade att trädet med markeringen fanns nära T-korsningen. Han upplystes om att ett träd hade anträffats innan vallningen, som kunde motsvara den beskrivning han gett. Han fick också veta att björken hade forslats bort och fick se den kvar- varande stubben. uppgav att han begravt högerhand från den nedtagna björken. återkom mot slutet av vallningen till kniven och sågarna och sade att han hade förstått på att det hade blivit föremål kvar på platsen, något som inte mindes. började i stället tala om ett tvinnat snöre som eventuellt kunde finnas kvar. hölls ett förhör som hade på- kallat sedan han hade underrättats om att inga fynd hade gjorts vid grävningar i . Utöver närvarade enbart vid förhöret. berättade att han hade läst vad norska tidningar skrev om vallningen och utredningen. Han berättade vidare att han förde daganteckningar som han skulle redovisa för efter semestern och läste ur dem vid förhöret. Det hade slagit honom att MA kanske hade varit tillbaka och undanröjt kroppsdelar för att klara sig. Han hade också funderat på om det var så att han själv hade gjort återbesök på platsen. Om han hade varit tillbaka så hade han inte haft några problem att hitta gömslet, den hemliga platsen, där huvudet var gömt. Den platsen var orörd och den kände inte MA till. Det framkom också att tidigare hade träffat som hade visat känslomässig för- ståelse. hade, enligt , upplevt det som arbetsamt att inget fynd hade gjorts i . beskrev i förhöret utredningen som ”ett mycket, mycket annor- lunda samarbete som vi bedriver”. Nästa förhör hölls , . Inför det förhöret hade fått tillgång till utskrifterna av samtliga förhör och promemorior med uppgifter han lämnat i ärendet. Han informerades inledningsvis att starka skäl talade för att han hade varit i Fjell, omkring Haerland kyrka och i Örje- skogen. Därefter förevisades samma flygfoto som tidigare över Haerland kyrka och vidhöll, med viss osäker- het, att han mindes en häck eller en berså. hade dödats vid kyrkan. hade ett kulört hårband och var klädd i ljusgrön t-tröja med en liten krage med bokstäver på, mörk kjol, troligen strumpbyxor, inte bara ben, och ett plastskärp, möjligen svart och skor. På fråga om han mindes ett skospänne bekräftade han det men mindes inte om det var ett äkta skospänne eller en dekoration. Spännet satt på ett smalt band. Han beskrev, på fråga, att hon hade kraftiga hudrodnader, markerad flammighet, vid arm- vecken. beskrev därefter att han hade återvänt till platsen ungefär tio–och hittat gömslet. ställde upprepade frågor om vad han hade gjort med kroppsdelarna som fanns i gömslet och hur han hade hanterat dem, om han hade hanterat dem på något sätt som han ännu inte hade berättat om. uppgav då att han hade bränt allt på ett bål vid en sten vid vändplanen. Det hade tagit att elda upp kvar- levorna. , , hölls ett nytt förhör med . Inledningsvis uppgav att tidigare hade berättat att verktyg kunde ha lämnats kvar i . var osäker på detta ”Det kan ha lämnats verktyg... likaväl som dom kan ha tagits med också.” Där- efter ställdes upprepade frågor, delvis ledande, kring vad för slags sågar han hade använt. uppgav att den ena var samma slags såg som hade använts i [bågsåg]. ”Den här knivsågen är den alltiett eller är det någon form av utbyt- bara delar på den eller?” och svarade ”Det törs jag inte säga, jag uppfattade den som alltiett alltså”. Av utredningen framgår att ett bågfilsblad hade anträffats i närheten av vändplatsen Torget , se nedan 9.2.3. Under förhöret utvidgades antalet eldningsplatser från en till två. Det som återstod efter eldandet var aska och knytnävsstora restprodukter som han rakade ihop. Vid förhöret ville han inte gå in på vad han gjort med resterna utan svarade bara att det var borta. Under förhöret fick veta att man hade hittat en filt i området. Han hade ingen minnesbild av att en filt hade an- vänts men det fanns filtar i bilen. sade då ”Det vill säga att du har tagit med dig ut eller så?” och sva- rade ”I så fall har jag tagit dom med ut för att sitta på inte att bära kroppsdelar.” erinrade sig att det hade funnits en filt av plädtyp med fransar i kanterna i bilen. Han hade kört sin gröna . Av en promemoria anges de markeringar som gjorde på fotot över Haerland kyrka om bilens placering vid kyrkan. I förhör berättade bland annat följande. Han återvände i maj året därpå till , tro- ligen i en grön . När dödades hade han haft en , som fick förstöras eftersom det kom blod i den. Vid återvändandet sökte han upp gömslena. Han använde tre eldningsplatser för att elda upp kroppsdelarna. Han vidhöll att han tog med sig några kroppsdelar till i enlighet med vad han tidigare uppgett. Vid den större eldningsplatsen använde han sig av ett finmaskigt stålnät ungefär 70×70 centimeter, med en millimeter stora maskor. Resterna från eldningen rakades ihop och lades på nätet, som han tog med sig. Resterna kastades längs med hem- vägen. Han tog även med sig ett av skospännena, ett måste därför ha blivit kvar. Han var alltjämt osäker på om han hade använt någon bilpläd. Under en paus i förhöret hade varit i kontakt med som hade beslutat att skulle få del av uppgiften att man vid teknisk undersökning hade ”gjort fynd av benrest som är kopplat till en yngre person”. hölls ett förhör där inte närvarade. berättade bland annat att resterna efter eldningen fyllde en tredjedel av en större plastkasse. Han var osäker på vilken väg han hade åkt tillbaka efter återvändandet och kunde inte beskriva var restprodukterna hade hamnat. Vid återvändandet skedde ytterligare ett mord, Douska, som också brändes. MA var med vid återvändandet. hade läst om benbiten i tidningen och konstater- ade att den upphittade benbiten måste ha hittats på ”den centrala bränningsplatsen” och inte på det ställe som hade angetts i mass- media. Han mindes inte om han hade använt någon pläd, kanske för att sitta på. vidhöll att MA hade varit med vid mordet. MA hade stått vid slänten i Fjell när han tog . Han hade berättat mer om MA:s agerande för och hänvisade till det samtalet. genomfördes en sakkonfrontation med som förevisades tio olika skospännen. Ett av sko- spännena var identiskt med det spänne som hade varit på skor, vilket upplystes om innan kon- frontationen. uppgav att nummer 2 och 9 var mest lika spännet och att nummer 4 hade samma färg som kragen på t-tröja. Av ett fotografi i förundersöknings- protokollet framgår att nummer 4 var det identiska spännet. hölls ett delgivningsförhör med . Vid förhöret närvarade inte men kriminalkommis- sarien . Det framgick att hade del- getts utredningen och att han hade gått igenom förundersökningsprotokollet, vissa delar med hjälp av norsk tolk. Under förundersökningen mot hördes ett stort antal personer, framför allt med anknytning till de olika platserna i Fjell, Haerland kyrka och Örjeområdet. De hördes särskilt om hur miljön hade sett ut på platserna . mamma, , hördes och berättade bland annat att dottern hade atopiskt eksem som gav utslag på kroppen. Utslagen kunde klia och medförde ibland att dottern kliade så att det blev sår som ledde till ärr- bildning. Utslagen kom särskilt på insidan av armbågen. ILJ kunde inte säga om hade haft utslag, sår eller ärr dagen då hon försvann. läkare, barnläkaren , hördes och . Vid förhören upp- gav han bland annat att han hade behandlat för ”elveblest” [nässelfeber] och hade då inte noterat något särskilt om hennes eksem. Han hade tidigare, , behandlat hennes atopiska eksem som då inte hade varit sär- skilt utbrett. eksem kunde visa sig i av- gränsade fläckar vid arm- och knävecken. Han bekräftade att ekse- men kunde ge klåda, som i sin tur kunde ge sår och ärr. var allergisk mot bland annat gräs och björk vilket skulle kunna utlösa astma och förklara pipljuden hade hört. Den av angivna medgärningsmannen, , hör- des i ärendet . MA förnekade att han hade något med mordet på att göra och uppgav att han aldrig hade varit i tillsammans med . Den unga kvinnan , som arbetade i videobutiken den aktuella kvällen, hade hörts i direkt anslutning till försvinnan- det. Hon hördes också . Vid det förhöret hän- visade hon till de uppgifter hon lämnat i det första förhöret som hölls med henne. Hon mindes alltjämt att hade varit i butiken den aktuella dagen och att hon efter det sista besöket hade gått ned för trappan till garaget under butiken. Hon hade reagerat på att valde den vägen. hördes NS som uppgav att balkongerna på hade varit vita 1988. De målades gul-orangea 1989. Trädgårdsanläggaren hördes och uppgav att han arbetade med att anlägga lekplatsen i Fjell. Han förde dagbok över bygget. Av dagboken och en faktura fram- gick att det levererades tryckimpregnerade plankor till området men att det fanns avsågade pålar kring bygget. LI hördes bland annat och berättade att han hade sett en blodfläck vid Haerland kyrka . Teknisk utredning efter erkännande Efter vallningen av genomfördes flera kriminaltekniska undersökningar vid bland annat Fjell, Haerland kyrka och Ringen tjärn, Skumpen, Torget och Hammaråsen i Örje- området. Av den tekniska utredningen framgår att polisen fann en tryckimpregnerad planka och flera jordfasta stenar i den slänt pekat ut i Fjell. Plankan analyserades av vid Landbrukshögskole som kom fram till att plankan tro- ligen hade legat på platsen i sju till . Vid undersökningar i hittade norsk polis en del av en björkstam. Björken var i diameter. På stammens ena sida fanns en sammanhäng- ande skada. Övre delen av skadan bestod av en skärskada in till stammen. Nedre delen av skadan var mer oregelbunden och hade minst sex tvärgående rispor/hugg. Under skadan fanns långa verti- kala skrapmärken som bedömdes kunna komma från skogsavverk- ning eller från en älg. På motsatta sidan stammen, i samma område, fanns två vertikala skärskador, långa. Av utredningen framgår att det pågick avverkning i området fram . Trädstammen undersöktes av professorn i botanisk ekologi vid Landbrukshögskole som i ett yttrande uttalade att skadan på björkstammen upp- kommit 1988. markerade en norsk polissökhund vid en pläd i närheten av vändplatsen Skumpen. vid Landbrukshögskole bedömde i ett utlåtande att pläden hade legat på platsen i sju till , det vill säga –1989. Se även avsnittet Hundsökinsatser nedan. Efter vallningen i och de efterföljande för- hören beslutade norsk polis att tjärnen Ringen skulle slamsugas. Allt löst bottensediment pumpades upp genom ett rör och silades genom galler fyra gånger. Allt större än fångades upp i gallren. Arbetet var mycket omfattande och pågick från till . Professor vid vid konstaterade i ett utlåtande att inga fynd av organiska eller oorganiska människo- rester hade gjorts och hans slutsats var att det var osannolikt att något lik hade dumpats i tjärnen. genomfördes en platsundersökning på Torget och med hjälp av metalldetektor hittades ett bågfilsblad. Detta under- söktes vid som i ett utlåtande uppgav att det inte förekom någon indikation på närvaro av blod eller humant material på sågbladet. Vid en teknisk undersök- ning av bågfilsbladet konstaterades att det fanns orangea och blå lackrester på bladet som var tillverkat . Undersökningen av förkolnat material Vid platsundersökningen på Torget säkrades också förkolnat material. Materialet undersöktes av Per som i ett utlåtande bland annat uttalade rörande två av bitarna (F9 och F12) i materialet att det på grund av storleken och formen med all sannolikhet var benbitar från en människa, troligen en individ . lämnades fyra av föremålen över till profes- vid Institut für Angewandte Forensische Medizin und Angewandte Forensische Anthropologie i . I ett utlåtande uttalade att en av benbitarna sannolikt var en benpipa som härstammade från ett barn. Efter att ansökt om resning och förundersökn- ingen återupptagits undersökte SKL och Osteoarkeologiska forsk- ningslaboratoriet vid de aktuella fynden. SKL:s slutsats, som redovisades i ett utlåtande , var att materialen inte var av ben. Osteoarkeologiska forsknings- laboratoriet kom till samma slutsats som SKL. Ett stort antal hundsökningar gjordes på olika platser i . Sök- ningarna utfördes av en finsk polisliksökhund, norska polishundar och den svenska liksökhunden . Den norska polishunden markerade på ett ställe i närheten av vändplatsen Skumpen i . På platsen hittades en pläd. Hundföraren noterade i sin rapport att hunden inte var färdigutbildad liksökhund och att det därför inte gick att dra någon säker slutsats om han hade markerat för likdoft när han hittade pläden. Vid ett senare söktillfälle markerade åter på platsen där pläden hade hittats. Hundföraren noterade i rapporten att hade markerat som vid likdoft men att det inte gick att säkert fastslå att han hade känt likdoft eftersom inga likfynd av människa eller djur gjordes på platsen. Även sökhunden gjorde ett flertal markeringar på olika platser i , dock utan att några fynd gjordes som kunde sättas i samband med försvinnande. drev en kioskrörelse i tillsammans med BA. Under förundersökningen gjordes försök att klarlägga om hade arbetat i kiosken . I en promemoria av daterad framgår att BA vid samtal med henne uppgett att det av bokföringen inte gick att med säkerhet veta om den som bokfört dagskassan också var den som arbetade aktuell dag. Efter en genomgång av kioskens bokföring redovisade i en promemoria att det var BA som hade fört in dagskassan i bokföringen för perioden 1–. Under resningsprocessen framkom ytterligare en promemoria av , som dock inte återfinns i förundersöknings- protokollet. Promemorian har en faxstämpel utvisande att den sändes till Krimpol . Av promemorian framgår att det var som skrev ut insättningsnotorna till banken för dagskassorna avseende samt att han felaktigt fört in dagskassorna avseende 1–på juni månads uppslag i kassadagboken. Det framgick att banken hade stämplat insättningarna . Vidare framgick att BA hade strukit över felaktiga notering om dagskassorna för 1–på juni månads blad och fört över dessa till rätt månad, det vill säga , men utan att ange att det var som hade gjort den ursprungliga noteringen om dagskassan för de aktuella datumen. I promemorian från , alltså dagen efter pro- memorian som finns med i förundersökningsprotokollet, framgår inte om BA vid samtalet den dagen fick några frågor om felskriv- ningen i kassadagboken. I promemorian daterad har dessa omständigheter utelämnats. När förundersökningen åter- upptogs under resningsprocessen hördes BA som bekräftade att det var som hade fört in dagskassorna för 1–och att det hade skett på fel månad varefter hon förde över dem till rätt månadsuppslag. Av en promemoria upprättad av polisinspektören framgår att köpte en mörkblå . 9.2.4Särskilt om advokaten, de sakkunniga och vården under förundersökningen närvarade vid det inledande telefongruppsamtalet men inte vid tre av de fyra förhör som hölls innan vallades i . Han närvarade således inte när lämnade sin första berättelse om och försvinnandet. närvarade i övrigt vid förhören under utredningen, bortsett från 1997. Han närvarade inte vid samtalet som hade med , när ringde upp eller vid besök hos . Han närvarade vid vallningarna. , professor i psykologi vid uni- versitet, anlitades under förundersökningen som rådgivare åt polis och åklagare. Inför vallningen upprättade han riktlinjer för vallningen. Det anges i riktlinjerna att dessa upprätta- des i samarbete med . I riktlinjerna beskrevs detalje- rat hur polisen skulle ställa frågor och hur de skulle förhålla sig till under vallningen. Det angavs bland annat följande. När TQ går vidare, kan han behöva stanna till för att se sig omkring och rekognosera, men också för att reagera på det han ser.