sou · H3B374 · 2015-08-18 00:00:00 — Enligt andra punkten ska förutsättningarna i övrigt enligt LSS vara uppfyllda för att kommunen ska godta en myndighet i en annan fördragsslutande stats beslut om ett boende för en vuxen i . Med förutsättningarna i övrigt avses de villkor som ska vara upp- fyllda enligt LSS för ett inhemskt beslut om ett boende, till exem- pel att den vuxne hör till någon av de personkategorier som har rätt till ett boende (1 § LSS). Kommunens beslut i fråga om godtagande av ett beslut om boende kan inte överklagas (se avsnitt 13.4.4 samt 22 § förvaltningslagen och 27 § LSS). I de fall kommunen har godtagit ett boende i , ska det utländska boendebeslutet förklaras verkställbart här (artikel 25 ). När den vuxne har kommit till landet, bereds insatsen som för ett motsvarande svenskt beslut om en insats utanför det egna hemmet (artikel 14 Haagkonven- tion). Vad som gäller för sådana insatser i LSS ska således tillämpas. De bestämmelser som gäller för förberedelse av en inhemsk insats gäller även vid en insats för en vuxen i efter beslut av en utländsk myndighet. Det kan handla om tillgång till arbete, studier eller fritidssysselsättning (15 § 4 och 5 LSS). Uppföljning och till- syn ska ske på samma sätt som för en inhemsk insats (15 § 1 samt 25, 26, 26 a och 26 c–26 h §§ LSS). Enligt får erkännande och verkställ- barhet av en åtgärd vidtagen i en annan fördragsslutande stat vägras om bestämmelserna om tvingande samråd eller godkännande inte har följts (artiklarna 22.2.e och 25.3). Om kommunen inte har god- tagit boendet, får erkännande och verkställbarhet av den utländska åtgärden också vägras. Paragrafen är ny och utredningens överväganden finns i avsnitt- en 13.4.3 och 16.3. Den reglerar vad som krävs för att en kommun ska få besluta om ett boende för en vuxen i en annan fördrags- slutande stat till . Med uttrycket ”vuxen” avses en person som har fyllt . Enligt första punkten måste kommunen göra bedömningen att ett boende i en annan fördragsslutande stat ligger i den vuxnes intresse, särskilt med beaktande av hans eller hennes anknytning till den andra staten, och att den vuxne inte motsätter sig boendet. Det kan handla om situationer när det anses ligga i den vuxnes intresse att han eller hon får bo i det land där han eller hon har de viktigaste anhöriga eller andra närstående. Ett boende för en vuxen i en annan fördragsslutande stat kan i vissa fall även genomföras om den vuxne har sin etiska eller kulturella bakgrund där. En omständighet av betydelse vid bedömningen är att den vuxne inte motsätter sig boendet. I kravet ligger att den vuxne, om det är möjligt, ska få tillfälle att yttra sig. När kommunen tar ställning till vad som ligger i den vuxnes intresse, måste alla omständigheter beaktas. Den tid den vuxne har rätt att stanna i enligt utlänningslagen är också att beakta vid ställningstagandet till om en insats ligger i den vuxnes intresse. Om det efter kommunens överväganden fortfarande råder någon tvekan om en insats i den andra fördragsslutande staten ligger i den vuxnes intresse, ska någon insats inte begäras där. Av andra punkten framgår att ett boende i en annan fördrags- slutande stat får beslutas endast om staten har en tillfredsställande ordning i fråga om tillsynen av boendet. Kommunen måste alltså ha kunskap om hur tillsynen utövas i den andra fördragsslutande staten och göra bedömningen att ordningen är tillfredsställande utifrån de krav som måste ställas. Tillsynen ska leda till att brister som kan påverka säkerheten för den vuxne upptäcks och påtalas. Den ska också innefatta en kontroll av att lagstadgade krav uppfylls och att en god kvalitet säkerställs. För att kommunen ska få kännedom om hur tillsynen i den andra staten utövas kan det vara nödvändigt att myndigheten där redovisar vad som gäller. En stat kan ha en till- fredsställande ordning för tillsyn även om tillsynen inte utförs på samma sätt som i . Den ordning som erbjuds måste dock anses så bra att kommunen känner sig trygg med sin bedömning att insatsen i den andra fördragsslutande staten ligger i den vuxnes intresse. När kommunen bedömer det nödvändigt krävs, vidare enligt andra punkten, att kommunen genom en överenskommelse med behörig myndighet i den fördragsslutande stat där den vuxne ska få ett boende har möjliggjort att uppföljning av insatsen kan ske. För det fall en överenskommelse inte kan träffas saknas förutsättningar för ett beslut om boende i den andra fördragsslutande staten. En överenskommelse kan innebära att det ges möjlighet att höra sig för om förhållandena i det utländska boendet och vid behov framföra önskemål om anpassningar till en mer ändamålsenlig insats. Skulle brister eller missförhållanden upptäckas och efter påpekanden kvar- stå, måste insatsen avbrytas. Kommunens rätt till uppföljning krävs främst vid boenden av icke permanent karaktär. Uppföljning ska skiljas från tillsyn av det utländska boendet. Tillsyn är en fråga för myndigheterna i det land där den vuxne får ett boende. Inför ett beslut om ett boende för en vuxen i en annan fördrags- slutande stat är det nödvändigt att kommunen – på motsvarande sätt som vid ett beslut om ett boende för en vuxen i en annan kom- mun – kontaktar myndigheterna där insatsen ska äga rum. En sådan kontakt är en förutsättning för ett bra mottagande av den vuxne och krävs enligt artikel 33 . Artikeln före- skriver att beslutet ska ha föregåtts av ett samråd med centralmyn- digheten eller annan behörig myndighet i den aktuella staten innan något beslut om boendet får fattas. Därtill ska nödvändigt godkän- nande till insatsen ha inhämtats från den utländska myndigheten och åtgärden förklaras verkställbar i den andra fördragsslutande staten. När den vuxne har fått hemvist i den andra fördragsslutande staten, är det myndigheterna där som i första hand är behöriga att vidta åtgärder till skydd för den vuxne (artikel 5 Haag- konvention). 20.5Förslaget till lag om ändring i socialtjänstlagen (2001:453) 6 kap. Vård i familjehem och i hem för vård eller boende Beslut om boende för en vuxen enligt Paragrafen är ny och utredningens överväganden finns i avsnitt- en 13.4.3 och 16.3. Motsvarande gäller (se 6 kap. 11 a § SoL).9 9 Jämför kommentaren till 6 kap. 11 a § SoL i prop. 2011/12:85, s. 64 f. I paragrafen anges förutsättningarna för socialnämndens god- tagande av ett beslut av en myndighet i en annan fördragsslutande stat om ett boende för en vuxen på en institution eller i ett familje- hem här i landet. Den utländska myndigheten ska först samråda med socialnämnden i den kommun där den vuxne avses få ett boende (artikel 33 ). Det är också denna social- nämnd som ska pröva en begäran från den utländska myndigheten om att den vuxne ska få en insats i form av ett boende här i landet. Den aktuella paragrafen ska således tillämpas när den vuxne fort- farande befinner sig utomlands och syftar till att säkerställa att det boende som den utländska myndigheten överväger i är lämpligt och i övrigt genomförbart. Endast om socialnämnden har godtagit boendet, kan det genomföras. Bestämmelsen är endast tillämplig vid placeringar som görs med stöd av artikel 33 . Med uttrycket ”vuxen” avses en person som har fyllt . Första punkten anger att det ska ligga i den vuxnes intresse att få ett boende i , särskilt med beaktande av hans eller hennes anknytning till , och att den vuxne inte motsätter sig boendet. De omständigheter som är av intresse vid bedömningen är om det finns kontakter med föräldrar, släktingar eller andra närstående i , liksom om den vuxne har sin etiska eller kulturella bak- grund här i landet. Den vuxnes möjligheter att tala det språk som används i den institution eller det hem där han eller hon avses få ett boende är också en omständighet som ska beaktas. En annan om- ständighet av betydelse vid bedömningen är att den vuxne inte mot- sätter sig boendet. I kravet ligger att den vuxne, om det är möjligt, ska få tillfälle att yttra sig. Kravet innebär att endast placeringar motsvarande insatser enligt SoL kan komma i fråga, det vill säga endast insatser utan tvång. Placeringar motsvarande insatser enligt LVM och LVU är alltså inte möjliga. När socialnämnden tar ställ- ning till vad som ligger i den vuxnes intresse, måste alla omständig- heter beaktas. Den tid den vuxne har rätt att stanna i enligt utlänningslagen är också att beakta vid ställningstagandet till om en insats ligger i den vuxnes intresse. En förutsättning för att social- nämnden ska kunna bedöma om det ligger i den vuxnes intresse att få ett boende här i landet är att den utländska myndigheten i den utredning som har överlämnats till socialnämnden redovisar bland annat på vilket sätt den vuxne har anknytning till . Enligt andra punkten ska förutsättningarna i övrigt enligt SoL vara uppfyllda för att socialnämnden ska godta ett beslut av en myndighet i en annan fördragsslutande stat om ett boende för en vuxen i . Med förutsättningarna i övrigt avses de villkor som ska vara uppfyllda enligt SoL för ett inhemskt beslut om ett boende, till exempel att den vuxne till följd av fysiska, psykiska eller andra skäl möter betydande svårigheter i sin livsföring och behöver ett sådant boende (5 kap. 7 § SoL). beslut i fråga om godtagande av ett beslut om boende kan inte överklagas (se avsnitt 13.4.4 samt 22 § förvalt- ningslagen och 16 kap. 3 § SoL). I de fall socialnämnden har godtagit ett boende i , ska det utländska boendebeslutet förklaras verkställbart här (artikel 25 ). När den vuxne har kommit till landet, bereds insatsen som för ett motsvarande svenskt beslut om en in- sats utanför det egna hemmet (artikel 14 ). Vad som gäller för sådan vård ska således tillämpas, framför allt SoL. De bestämmelser som gäller för förberedelse av en inhemsk insats gäller även vid en insats för en vuxen i efter beslut av en utländsk myndighet. Det kan avse den vuxnes behov av vård eller behandling. Uppföljning och tillsyn ska ske på samma sätt som för en inhemsk insats, (i fråga om uppföljning se till exempel 11 kap. 3 § SoL och 5 kap. 1 a § socialtjänstförordningen samt när det gäller tillsyn se till exempel 13 kap. 1, 5, 6, 8 och 9 §§ SoL). Om förhållandena ändras när den vuxne befinner sig på ett boende i , är socialnämnden behörig att vidta åtgärder till skydd för den vuxne. Har den vuxne ännu inte fått hemvist här, kan social- nämnden under alla förhållanden vidta nödvändiga brådskande åtgärder (artiklarna 10 och 11 ). Det kan till exempel handla om tvångsvård av en missbrukare enlig 4 § LVM, om insatsen enligt SoL inte fungerar tillfredsställande eller om den vuxne inte längre samtycker till den. Beroende på omständigheterna kan det antingen vara bäst för den vuxne att återvända till det andra landet eller tvångsvårdas i . Enligt får erkännande och verkställ- barhet av en åtgärd vidtagen i en annan fördragsslutande stat vägras om bestämmelserna om tvingande samråd eller godtagande i arti- kel 33 inte har följts (artiklarna 22.2.e och 25.3). inte har godtagit boendet, får erkännande och verkställbarhet av den utländska åtgärden också vägras. Paragrafen är ny och utredningens överväganden finns i avsnitt- en 13.4.3 och 16.3. Den reglerar vad som krävs för att en socialnämnd ska få besluta om ett boende för en vuxen i en annan fördragsslutan- de stat till . Motsvarande bestämmelser i fråga om 1996 års och II-förordningen finns i 6 kap. 11 b § SoL.10 Med uttrycket ”vuxen” avses en person som har fyllt . Enligt första punkten måste socialnämnden göra bedömningen att ett boende i en annan fördragsslutande stat ligger i den vuxnes intresse, särskilt med beaktande av hans eller hennes anknytning till den andra staten, och att den vuxne inte motsätter sig boendet. En viktig utgångspunkt för vård i ett annat hem än det egna är att vården som huvudregel ska utformas så att den främjar den vuxnes samhörighet med anhöriga och andra närstående samt kontakt med hemmiljön (6 kap. 1 § andra och tredje styckena SoL). En situation när där det kan bedömas ligga i den vuxnes intresse att få ett bo- ende i en annan fördragsslutande stat kan vara när en vuxen har sina viktigaste anhöriga eller andra närstående i ett annat land eller har sin etiska eller kulturella bakgrund där. En omständighet av bety- delse vid bedömningen är att den vuxne inte motsätter sig boendet. I kravet ligger att den vuxne, om det är möjligt, ska få tillfälle att yttra sig. Kravet innebär att endast insatser enligt SoL kan komma i fråga i en annan fördragsslutande stat, det vill säga endast insatser utan tvång. Insatser enligt LVM och LVU är alltså inte möjliga. När socialnämnden tar ställning till vad som ligger i den vuxnes intresse, måste alla omständigheter beaktas. Den tid den vuxne har rätt att stanna i enligt utlänningslagen är också att beakta vid ställningstagandet till om en insats ligger i den vuxnes intresse. Om det efter socialnämndens överväganden fortfarande råder någon tvekan om en insats i den andra fördragsslutande staten ligger i den vuxnes intresse, ska någon insats inte begäras där. Av andra punkten framgår att ett boende i en annan fördrags- slutande stat får beslutas endast om staten har en tillfredsställande 10 Jämför kommentaren till 6 kap. 11 b § SoL i prop. 2011/12:85, s. 67 f. ordning i fråga om tillsyn av boendet. måste alltså ha kunskap om hur tillsynen utövas i den andra staten och göra be- dömningen att ordningen är tillfredsställande utifrån de krav som måste ställas. Tillsynen ska leda till att brister som kan påverka säkerheten för den vuxne upptäcks och påtalas. Den ska också innefatta en kontroll av att lagstadgade krav uppfylls och att en god kvalitet säkerställs. För att socialnämnden ska få kännedom om hur tillsynen i den andra staten utövas kan det vara nödvändigt att myn- digheten där redovisar vad som gäller. En stat kan ha en tillfreds- ställande ordning för tillsyn även om tillsynen inte utförs på samma sätt som i . Den ordning som erbjuds måste dock anses så bra att nämnden känner sig trygg med sin bedömning att boendet i den andra fördragsslutande staten ligger i den vuxnes intresse. När socialnämnden bedömer det nödvändigt krävs, vidare enligt andra punkten, att socialnämnden genom en överenskommelse med behörig myndighet i den fördragsslutande stat där den vuxne ska få ett boende har möjliggjort att uppföljning av insatsen kan ske. För det fall en överenskommelse inte kan träffas saknas förutsättningar för ett beslut om boende i den andra fördragsslutande staten. En överenskommelse kan innebära att det ges möjlighet att höra sig för om förhållandena i det utländska boendet och vid behov framföra önskemål om anpassningar till en mer ändamålsenlig insats. Skulle brister eller missförhållanden upptäckas och efter påpekanden kvar- stå, måste insatsen avbrytas. rätt till uppföljning krävs främst vid boenden av icke permanent karaktär. Uppföljning ska skiljas från tillsyn av det utländska boendet. Tillsyn är en fråga för myndigheterna i det land där den vuxne får ett boende. Inför ett beslut om ett boende för en vuxen i en annan för- dragsslutande stat är det nödvändigt att socialnämnden – på mot- svarande sätt som vid ett beslut om ett boende för en vuxen i en annan kommun – kontaktar myndigheterna där insatsen ska äga rum. En sådan kontakt är en förutsättning för ett bra mottagande av den vuxne och krävs enligt artikel 33 . Artikeln föreskriver att beslutet ska ha föregåtts av ett samråd med centralmyndigheten eller annan behörig myndighet i den aktuella staten innan något beslut om boendet får fattas. Därtill ska nöd- vändigt godkännande till insatsen ha inhämtats från den utländska myndigheten och åtgärden förklaras verkställbar i den andra fördrags- slutande staten. När den vuxne har fått hemvist i den andra fördragsslutande staten, är det myndigheterna där som i första hand är behöriga att vidta åtgärder till skydd för den vuxne (artikel 5 Haagkonven- tion). 20.6Förslaget till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) Sekretess till skydd för enskild inom socialtjänst, vid bostadsförmedling, adoption, m.m. Internationella frågor om skydd för vuxna Paragrafen är ny och utredningens överväganden finns i avsnitt 12.8.5. Enligt bestämmelsen gäller sekretess hos i dess egenskap av centralmyndighet enligt för uppgift om en vuxens personliga och ekonomiska förhållanden, om det kan antas att den vuxne eller någon närstående till honom eller henne lider men om uppgiften röjs. Med uttrycket ”vuxen” avses en person som har fyllt . För uppgift i en allmän handling gäller sekretessen i högst . Sekretess till skydd för enskild i vissa mål och ärenden hos domstol, i vissa fall av medling, i ärenden om rättshjälp, m.m. Mål eller ärenden enligt lagen (xxxx:xxx) om 2000 års Paragrafen är ny och utredningens överväganden finns i avsnitt 15.3.2. Motsvarande bestämmelse i fråga om 1996 års och II-förordningen finns i 36 kap. 1 § andra stycket 4 och 6 OSL.11 11 Jämför prop. 2011/12:85, s. 73 f. Paragrafen innehåller bestämmelser om sekretess hos domstol i mål eller ärenden enligt lagen (xxxx:xxx) om 2000 års Haagkonven- tion. Med uttrycket ”vuxen” avses en person som har fyllt . Första stycket gäller sekretess hos allmän domstol för uppgift om en vuxens personliga eller ekonomiska förhållanden, om det kan antas att den vuxne eller någon närstående till denne lider skada eller men om uppgiften röjs. De mål eller ärenden som kan komma i fråga är till exempel ärenden om erkännande eller verkställbarhetsförklaring av en åtgärd som har vidtagits i ett annat land, där uppgifter ges in till svensk domstol från utlandet. Sekretessregleringen hos allmän domstol för uppgifter i ärenden om anordnande av godmanskap enligt 11 kap. 4 § FB och förvaltarskap finns i 36 kap. 1 § första stycket 3 och 4 OSL. Av andra stycket följer att sekretess gäller hos förvaltningsdom- stol för uppgift om en vuxens personliga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den vuxne eller någon närstående till denne lider men om uppgiften röjs och uppgiften förekommer i mål eller ärende enligt lagen (xxxx:xxx) om 2000 års . Exempelvis omfattas mål eller ärenden enligt SoL, LSS, LVM, LVU eller LPT där uppgifter lämnas in direkt till för- valtningsdomstolen från en utländsk myndighet. Hänvisningen i första och andra styckena till mål eller ärenden enligt lagen om 2000 års innefattar även de ären- den som aktualiseras av artiklarna i konventionen. I tredje stycket anges att för uppgift i en allmän handling gäller sekretessen i högst . Skydd för vuxna i internationella situationer Behovet av att ta till vara enskildas intressen i internationella situa- tioner ökar i takt med att människor rör sig allt mer över nations- gränserna. En fråga som har uppmärksammats är be- hovet av gränsöverskridande skydd för vuxna, som helt eller delvis saknar förmåga att ta till vara sina intressen. Det kan t.ex. röra sig om utländska medborgare bosatta i som kommer i behov av en god man eller förvaltare. Det kan också röra sig om personer som efter pensionering flyttar till ett annat land och där kommer i behov av åtgärder till skydd för sin person eller egendom. I syfte att stärka skyddet för enskilda i sådana situationer har en konven- tion utarbetats i för internationell privaträtt – om internationellt skydd för vuxna (). En särskild utredare ska överväga ett svenskt tillträde till . Utredaren ska analysera behovet av författnings- ändringar för att ska kunna tillträda konventionen och lämna förslag till de författningsändringar som ett tillträde till konven- tionen ger anledning till. I uppdraget ingår att föreslå vilken myndighet som bör utses till centralmyndighet enligt . Uppdraget ska redovisas . Behovet av gränsöverskridande skydd för vuxna Människors ökade rörlighet har lett till ett större behov av inter- nationella regler för att stärka det rättsliga skyddet för enskilda i gränsöverskridande situationer, inte minst på det familjerättsliga området. Utan internationella instrument tillämpar varje land sina egna regler om t.ex. vilken myndighet som är behörig och vilken stats lag som ska tillämpas. Detta kan leda till att parallella för- faranden inleds i flera länder, vilket ofta är förenat med besvär och kostnader för berörda. Det finns också en risk för att de berörda personerna inte kan göra sina rättigheter eller behov av skydd gäll- ande i något land. har det därför varit en strävan inom den internationella privaträtten att göra det så enkelt, rättssäkert och förutsebart som möjligt för enskilda som har anknytning till flera länder. EU och olika internationella organisationer arbetar aktivt för att bättre ta till vara enskildas intressen i gränsöverskrid- ande situationer. En fråga som har uppmärksammats i sammanhanget är behovet av internationellt skydd för vuxna, som av olika anledningar inte kan bevaka sin rätt eller ta hand om sig själva. En följd av den ökade rörligheten är att behov av gränsöverskridande åtgärder till skydd för den vuxne, t.ex. utseende av god man eller förvaltare, kan förväntas uppstå allt oftare. En enskild som har en god man eller en förvaltare, eller som ska få en sådan förordnad för sig, kan ha egen- dom i flera olika länder. Personen i fråga kan också vara med- borgare i en stat, men bo i en annan stat. För den enskilde, men även för myndigheter och andra berörda, kan det vara svårt att veta vad som gäller i sådana situationer, t.ex. i fråga om tillgång till bank- konton eller vem som har rätt att företräda den enskilde och i vilket land behövliga skyddsåtgärder kan vidtas. Det är mot den bakgrunden som ut- arbetades inom ramen för för internationell privaträtt. Konventionen syftar till att förbättra det gränsöverskrid- ande skyddet för vuxna som, på grund av nedsatt eller bristande personlig förmåga, inte kan ta till vara sina intressen. Konventionen antogs och trädde i kraft . reglerar behörighet, tillämplig lag, erkän- nande, verkställighet samt samarbete mellan konventionsstaternas myndigheter i frågor med internationell anknytning som rör åtgär- der till skydd för vuxna. En utgångspunkt i konventionen är att den vuxnes bästa och respekten för hans eller hennes värdighet och rätt till självbestämmande ska komma i främsta rummet. Till konven- tionen finns en förklarande rapport. Konventionen liknar till sin struktur om behörighet, tillämplig lag, erkännande, verkställighet och sam- arbete i frågor om föräldraansvar och åtgärder till skydd för barn. har tillträtt den konventionen. är indelad i sju kapitel. I kapitel I an- ges konventionens mål och tillämpningsområde. I kapitlet finns även definitioner av vissa grundläggande begrepp. Konventionen är tillämplig i internationella situationer till skydd för vuxna, som på grund av nedsatt eller bristande personlig förmåga inte kan ta till vara sina intressen. Med en vuxen avses en person som har fyllt , men konventionen är även tillämplig på åtgärder som avser en vuxen, som inte hade fyllt när åtgärderna vidtogs. Exempel på åtgärder som omfattas av konventionens tillämpningsområde är omyndigförklaring, förvaltarskap, godmanskap och placering av den vuxne på en . Utanför tillämpningsområdet faller frågor som underhållsskyldighet, äktenskapsskillnad, arv, vissa offent- ligrättsliga åtgärder och åtgärder som vidtas mot en person till följd av att han eller hon har begått ett brott. Kapitel II behandlar vilket lands myndighet som är behörig att vidta åtgärder för att skydda den vuxnes person eller egendom. Konventionens grundtanke är att det endast ska finnas en behörig myndighet. Huvudregeln är att myndigheten i den stat där den vuxne har hemvist är behörig. I kapitlet finns även bestämmelser om att behörigheten i vissa fall kan utövas av myn- digheten i en annan stat eller föras över dit när det bedöms vara i den vuxnes intresse. I kapitel III finns bestämmelser om tillämplig lag. Huvudregeln är att behöriga myndigheter tillämpar den egna statens lag, men det finns vissa undantag.