sou · H3B371d2 · 2015-08-04 00:00:00 — Aktivitetsansvaret (som ersätter det tidigare informationsansvaret) gäller för ungdomar som inte genomför eller har full- följt utbildning på nationella program i gymnasieskola, gymnasie- särskola eller motsvarande utbildning. Aktivitetsansvaret innebär att kommunen ska hålla sig informerad om vilka ungdomar som omfattas av ansvaret. Kommunen ska även erbjuda dessa ungdomar lämpliga individuella åtgärder. Åtgärderna ska i första hand syfta till att motivera den enskilde att påbörja eller återuppta en utbildning. 18.4.2Socialstyrelsens allmänna råd och vägledning I samband med införandet av bestämmelsen om stöd och hjälp efter avslutad vård fick i uppdrag att utarbeta stöd för arbete med barn och unga efter avslutad placering. har bl.a. utfärdat allmänna råd när det gäller stöd och hjälp efter avslutad vård. Enligt dessa bör socialnämnden vid 2006/07:129 s. 51. Utslussning och stöd efter avslutad placering bedömningen av ett barns eller en ung persons behov av stöd och hjälp efter avslutad vård beakta behovet av fortsatt kontakt med hemmet där han eller hon har varit placerad. Barnets eller den unges behov av personligt stöd bör uppmärksammas och tillgodoses. Om en ung person efter placeringen ska ha eget boende bör nämnden tillgodose hans eller hennes behov av stöd och hjälp med frågor om ekonomi och med att ordna bostad, studier eller arbete.19 Även i andra sammanhang har berört frågor om hjälp och stöd efter avslutad placering. En översikt av denna väg- ledning ges nedan. Ålder och ansvarig kommun Enligt får socialnämndens ansvar för stöd och hjälp enligt bestämmelsen i 5 kap. 1 § SoL, med hänvisning till förarbeten och , anses omfatta i vart fall barn och unga i ålders- gruppen 0–20 år.20 Även efter att den unge fyllt finns dock en skyldighet att vid behov bistå med stöd och hjälp. För unga som varit placerade enligt 3 § LVU till och med är det särskilt viktigt att tiden efter placeringen förbereds väl och att det finns en möjlighet till fortsatt stöd. Även ensamkommande barn och unga med i kan, enligt , vara en grupp i behov av extra mycket stöd och hjälp även efter att de fyllt 20 år.21 har, med hänvisning till förarbetena, tolkat bestämmelsen i 5 kap. 1 § SoL så att skyldigheten initialt riktar sig till placeringskommunen. Det är emellertid inte givet hur länge placeringskommunen ska behålla ansvaret. Om barnet eller den unge efter avslutad placering bor i en annan kommun än placerings- kommunen och ärendet inte flyttas över är det oklart hur länge placeringskommunens ansvar kvarstår.22 Av rättspraxis följer att placeringskommunen har behörighet att vidta nödvändiga åtgärder så länge samma hjälpbehov kvarstår som föranledde placeringen. 19 SOSFS 2012:11. hänvisade till prop. 1979/80:1 s. 254 och 7 samt prop. 2006/07:129 s. 51. 20Socialstyrelsen hänvisade till 7 kap. 1 § (FB), prop. 1979/80:1 s. 254 samt prop. 2006/07:129 s. 51. 21Socialstyrelsen (2009b) s. 12. 22Socialstyrelsen (2012d) s. 264. Utslussning och stöd efter avslutad placering Det fråntar dock inte ansvaret för den nya bosättningskom- munen.23 har uttalat att om det framstår som oklart vilken kommun som ska ansvara för att fortsatta insatser kommer till stånd är det lämpligt att placeringskommunen och vistelse- kommunen (bosättningskommunen) samråder i frågan. Sekretess råder dock mellan kommunerna.24 Planering för att uppnå kontinuitet Kontinuitet i den unges nära relationer och ett stödjande nätverk är betydelsefullt i ett livslångt perspektiv, enligt . Ett arbete för att stärka den unges nätverk behöver därför påbörjas tidigt i placeringen. Vikten av kontinuitet när det gäller ansvarig socialsekreterare betonas också av myndigheten.25 En viktig utgångspunkt i arbetet med att tillgodose placerade barns behov av kontinuitet är att uppmärksamma barnens behov av fortsatt kontakt med personer som de har fått en anknytning till. Familjehemsplacerade barn bör få möjlighet att behålla kontakten med familjehemmet. Det kan vara lämpligt att familjehemmet finns kvar som kontaktfamilj för barnet. För ungdomar som fått en nära relation till behandlingspersonal på HVB kan behovet av fortsatt kontakt tillgodoses genom att någon i personalen formellt utses till att vara kontaktperson, såvida inte institutionen anlitas för en mer omfattande eftervårdsinsats. För att säkerställa kontinuitet vid behandling för unga med beteende- problem kan det vara lämpligt att påbörja öppenvårdsinsatser under slutfasen av behandling på HVB. Insatserna bör utgå från samma grunder och principer som vården på HVB.26 Barn flyttar vanligtvis efter avslutad vård hem till en eller båda föräldrarna och behovet av stöd måste bedömas individuellt. pekar på faktorer av betydelse såsom barnets ålder, tiden i placering, kontakten med föräldrarna under placeringen, anknytningen till föräldrar och övrigt nätverk.27 Föräldrarna kan 23RÅ 1989 ref. 50, RÅ 1997 ref. 53 och JO 1998/99 s. 51. 24Socialstyrelsen (2009b) s. 6. 26Socialstyrelsen (2012d) s. 265. 27Socialstyrelsen (2009b) s. 10 ff. Utslussning och stöd efter avslutad placering behöva stöd i att hantera vardagssituationer med barnet, och även barnet kan behöva stöd. ger exempel på sådana insatser såsom familjeterapeutiska insatser, träning av samspelet mellan barn och föräldrar, råd- och stödkontakter eller program- verksamhet riktad till föräldrar samt kontaktfamilj.28 18.4.3Uppföljning efter avslutad vård Som huvudprincip sker uppföljning efter avslutad vård i sam- förstånd. Det finns dock ett visst utrymme för att, enligt 11 kap. 4 c § SoL, kunna följa upp barn oberoende av samtycke från vårdnadshavare och barn som fyllt . får besluta om sådan uppföljning under förutsättning att barnet bedöms vara i behov av nämndens stöd och skydd men samtycke till sådan åtgärd saknas, och förhållandena inte motiverar beslut om tvångsvård. Det ska fattas ett formellt beslut om uppföljning oberoende av samtycke, och uppföljningen får som längst pågå . Under uppföljningen ska med viss regelbundenhet, beroende på barnets ålder och behov, ha kontakt med föräldrarna och barnet samt ha möjlighet att kunna ta de kontakter som behövs. kan också samtala med barnet oberoende av vårdnadshavarens samtycke, under förutsättning att barnet själv samtycker till det. Förutom syftet att få information om barnets förhållanden bör uppföljningen också kunna innebära ett motivationsarbete, om bedömer att det finns behov av öppna insatser eller av en ny placering.29 Uppföljning oberoende av vårdnadshavares samtycke får pågå i som längst . När förslaget om att införa en möjlighet till sådan uppföljning remissbehandlades ansåg flertalet remissinsatser att uppföljningstiden var för kort. Regeringen var dock inte beredd att föreslå innan bestämmelsen har följts upp.30 En sådan uppföljning pågår inom och ska vara avslutad . 28Socialstyrelsen (2012d) s. 266. 2012/13:10 s. 87 f. Utslussning och stöd efter avslutad placering Behovet av uppföljning efter avslutad vård gäller även åter- förenade familjer. JO har uttalat sig angående en socialtjänst som släppte kontakten med ett syskonpar och deras familj efter att barnen flyttat hem. Barnen hade varit placerade . JO ansåg att socialnämnden aktivt borde ha följt upp barnens förhållanden och att uppföljningen borde ha pågått till dess att det blivit klarlagt hur barnen anpassade sig och att det inte fanns skäl för några insatser från sida.31 har framhållit vikten av att socialnämnden avsätter tid för regelbundna uppföljningar av de insatser som ges efter avslutad placering. Det förekommer att ungdomar som fyllt vill klara sig på egen hand när vården har avslutats. har en viktig uppgift att motivera den unge att ta emot stöd och hjälp och, om hjälpen avvisas inledningsvis, ta en förnyad kontakt . Behov och önskemål kan variera över tid.32 På uppdrag av regeringen har följt upp hur reglerna om socialnämndens ansvar för stöd och hjälp efter avslutad vård tillämpas. Uppföljningen genomfördes genom en enkät till ett slump- mässigt urval av kommuner och stadsdelar. Erfarenheter inom de aktuella områdena från dåvarande tillsyn vägdes in i redovisningen av uppdraget. En majoritet av kommunerna uppgav att det är möjligt att uppfylla kravet om stöd och hjälp efter avslutad vård och därmed uppnå intentionerna med lagstiftningen. Flera kommuner påpekade att de arbetat målmedvetet med erbjudanden om stöd och hjälp. Omvärldsfaktorer som bristande tillgång till bostäder och lämpligt arbete har dock stor betydelse för att kunna ge adekvat hjälp. Några kommuner påpekade att om den unge är placerad långt från hemorten så kan det finnas svårigheter att utforma eftervården. I vissa fall avböjer ungdomar erbjudanden om hjälp efter en placering. Andra svårigheter som redovisades var 31JO 1998/99 s. 251 ff. 32Socialstyrelsen (2009b) s. 14 och (2012d) s. 267. Utslussning och stöd efter avslutad placering situationer då man inte kommer överens med familjen om insatser efter en LVU-placering. Observationer i tillsynen tyder, enligt , på att det finns brister i högre utsträckning då det gäller att ge barn och unga stöd och hjälp efter avslutad placering än vad kommunernas socialtjänst uppgav i enkäten. Det fanns dock inga undersökningar inom ramen för tillsynsarbetet som mer specifikt beskrev dessa brister i kvalitet och innehåll eller omfattningen av dessa brister.33 Något nationellt utvecklingsarbete för att främja tillämpningen av bestämmelsen och ta fram modeller och exempel på hur kom- munerna kan arbeta efter den har inte genomförts i . 18.5Forskning om stöd och hjälp efter avslutad placering Internationell forskning om stöd och hjälp efter avslutad placering handlar framför allt om ungdomar som inte återvänder till ursprungsfamiljen utan går ut i ett vuxenliv. Den mesta forsk- ningen är brittisk och amerikansk. Dels finns det finns leaving care- studier som behandlar ungdomar i övergångsfasen mellan placering och självständig vuxentillvaro, dels studier om eftervårdsinsatser och deras kvalitet och effekter. Forskningen visar att de sam- hällsvårdade ungdomarna utgör en heterogen grupp med varierande livshistoria och behov. Många klarar sig bra i vuxenlivet, men som grupp har de jämfört med genomsnittsbefolkningen i högre grad problem med psykisk ohälsa, missbruk, kriminalitet och tonårs- graviditet.34 I främst brittisk forskning finns belägg för att eftervård bör ses som en integrerad och strategiskt viktig del av en placeringsprocess som ofta inte får den uppmärksamhet som den bör få från myndig- heternas sida.35 har emellertid efter- vården uppmärksammats alltmer i många länder, såväl från politiker och media som från praktiker och forskare. 33Socialstyrelsen (2011b) s. 8 och s. 23 f. 34Bakketeig E & (red. 35Egelund T & Hestbaek A D (2003) s. 228 ff. Utslussning och stöd efter avslutad placering och har denna process delvis framtvingats av intresseorganisationer för barnavårdsklienter.36 När det gäller eftervårdens kvalitet och effekter är forskningen mer splittrad och resultaten mindre entydiga.37 Det finns ändå en en relativt stor enighet kring vad som krävs för att insatserna ska fungera. De ska vara multidimensionella och arbetet bör riktas mot ett antal viktiga områden som hjälp med boende, ekonomi, skola eller arbete samt emotionellt och praktiskt stöd i vardagen. En god eftervård bör planeras och utsträckas så långt som möjligt i tiden. Inriktningen bör vara att bidra till stabilitet och kontinuitet, kartlägga och bygga upp ett stöd kring ung- domarna, utrusta dem med nödvändiga färdigheter och se till att de medverkar i utformningen av sin egen livssituation. Ansvarsfördel- ningen bör vara så tydlig som möjligt. Samarbetet mellan relevanta instanser är viktigt. Specialiserade program där ungdomarna får tillgång till en key-worker – en kontaktperson eller samordnare – har visat sig vara ett bra sätt att åstadkomma samordnade efter- vårdsinsatser.38 Norsk, dansk och finsk forskning om eftervård refereras nedan i avsnittet om stöd och hjälp efter avslutad placering i övriga . 18.5.2Unga om övergången från samhällsvård till vuxenliv i Det finns bara begränsad kunskap i om vad unga personer själva anser har varit betydelsefullt för övergången till självständigt vuxenliv. Ett par intervjustudier ger dock viktig information om detta. Resultaten visar att individuella variationer, risk- och skydds- faktorer, skolerfarenheter, stöd från nätverk, familj och samhälle är viktiga faktorer för en gynnsam övergång från vård till självständigt liv. 36Bakketeig E & (red. 2008) s. 44. s. 57 f och s. 66. Utslussning och stöd efter avslutad placering Intervjustudie med 16 ungdomar I en studie har och intervjuat 16 personer i åldern 18–i syfte att undersöka hur ungdomar uppfattar övergången från samhällsvård till ett självständigt liv. Ungdomarna intervjuades med ett och ett halvt till mellanrum. Vid den första intervjun hade åtta ungdomar lämnat eller stod i begrepp att lämna vård i familjehem, och åtta hade lämnat vård i HVB. Intervjuer gjordes även med social- sekreterare, familjehemsföräldrar, institutionspersonal och biolo- giska föräldrar för att få en uppfattning om vilket stöd som erbjöds i ungdomarnas nätverk med professionella och privatpersoner. Höjers och slutsats av resultaten är att de ungdomar som bäst klarar övergången från vård till vuxenliv är de som har en god och stabil relation till någon vuxen, exempelvis en familje- hemsförälder, kontaktperson, pojk- eller flickvännens familj eller i något fall biologisk förälder. Den otydlighet som finns kring upp- draget som familjehemsförälder efter det att en placering avslutats är problematisk och behöver diskuteras. Det föreföll, enligt och , som om det finns en outtalad förväntan från social- tjänsten att familjehemsföräldrar ska ge fortsatt stöd och inta en föräldraroll även efter placeringens slut. Vidare är skolan en viktig skyddsfaktor. För de intervjuade ung- domarna innebar en förändring från negativt till positivt resultat i skolan en verklig vändpunkt. Studien påvisade dock även hinder för dem att ta sig vidare i utbildningssystemet. och anser att det ansvar som samhället tar på sig i och med en placering bör utsträckas , struktureras, tydliggöras och anpassas efter de förändrade förutsättningar som den förlängda ungdomstiden innebär. Ungdomarnas utsagor visar att kontinuerliga och förtroendefulla relationer till social- tjänstens personal är betydelsefulla. har dock i många fall inte lyckats med att skapa denna kontinuitet i rela- tionen. och drar slutsatsen att ungdomarna förutsätts ha samma möjligheter att klara övergången till vuxen- livet som jämnåriga utan erfarenhet av att ha varit placerad. Utslussning och stöd efter avslutad placering innebär att de tidigare placerade ungdomarna inte får tillgång till adekvata resurser och riskerar att marginaliseras.39 YIPPEE – intervjuer med 33 ungdomar med fokus på utbildningssituationen Inom ramen för ett projekt i fem europeiska länder (from a Public Care Background and their Pathways to Education, YIPPEE) har ytterligare en grupp unga som lämnat svensk samhällsvård intervjuats. I det fallet rör det sig om 33 ungdomar i åldern 18–. Fokus i undersökningen låg på de ungas utbild- ningssituation, men även andra områden berördes. Bland svaren har forskarna urskilt några viktiga teman för de intervjuade. Det gäller dels svårigheter under uppväxten, som upplevelser av dysfunktionella familjer, maktlöshet och bristande kontinuitet med många flyttningar och skolbyten. Två teman gäller mer direkt situationen efter avslutad placering: undvikande av risker och strävan efter ett bättre liv. Många av de intervjuade berättade om att de velat undvika studielån. Även om de hade en uttalad vilja att studera så vågade de inte göra det av rädsla att inte kunna finansiera en utbildning. I intervjusvaren framträdde också en stark vilja bland de unga att skapa ett bättre liv. Flera av dem hade bestämt sig för att lyckas bättre än sina föräldrar och syskon. Utbildning var en viktig del av deras livsplaner.40 Forskarna pekar på några centrala slutsatser från studien. Det handlar, som ofta framhålls i studier av barn och unga i samhälls- vården, om att tidigt och konsekvent inse vikten av utbildning. I det ingår att hjälpa barnen och de unga till en positiv lärande- identitet. Andra slutsatser handlar om att ta ungdomarnas fattig- dom och brist på ekonomiska resurser på allvar, att främja deras delaktighet i beslut och planering som rör dem och att se till att det finns goda möjligheter till vuxenutbildning för dem. Formerna för avslutande av samhällsvård lyfts också fram som ett centralt förbättringsområde av , och . De ser stora problem med att unga lämnar samhällsvården innan de är 39Höjer I & (2009, 2010, 2011). 40Johansson, H, (2011) s. 159 ff. Utslussning och stöd efter avslutad placering redo för det och rekommenderar att samhällets ansvar för vård ska kunna bestå upp till åtminstone . Särskilda eftervårds- team, som i , skulle kunna ge unga som lämnar samhällsvården råd och stöd under övergången till vuxentillvaron. Tillgång till en kompetent kontaktperson kan också vara ett sätt att kompensera unga för deras brist på stöd från föräldrar, bl.a. på vägen mot högre utbildning.41 18.5.3Professionellas perspektiv på övergången från samhällsvård till vuxenliv och har telefonintervjuat 111 chefer inom social- tjänsten i och om deras syn på ungdomar som lämnar vården. Cheferna var medvetna om att de unga saknade stöd från familj och nätverk. De hade uppfattningen att ungdomarna tyckte det var viktigast att få boende, arbete och försörjning ordnat. trodde de att ungdomarna hade en önskan att klara sig själva och vara som ”alla andra”. av de intervjuade cheferna ansåg att inte borde ha ett förlängt ansvar eftersom det finns en risk att ungdomarna då blir beroende av den. Tre fjärdedelar av de intervjuade cheferna uppgav att den egna kommunen saknar rutiner kring eftervård. Många kommuner är små och har få placeringar som avslutas . De har därför svårigheter att organisera sin eftervård. av kommunerna som berördes av studien hade särskilda tjänster riktade mot ungdomar som lämnar vården och av cheferna uppgav att kommunen köper privata stödinsatser som eftervård. Cheferna utgick i många fall från att familjehems- föräldrar ska fortsätta att ta ansvar efter placeringens upphörande utan att de har ett formellt uppdrag eller ekonomisk ersättning. Mera samarbete mellan olika aktörer efterlystes eftersom över- gångsfasen är komplex. och ansåg att resultatet av studien var mot- sägelsefullt. Cheferna uppgav sig se ungdomarnas behov och social- tjänstens ansvar, men menade att ungdomarna är som 41 A.a. s. 167. Utslussning och stöd efter avslutad placering ”alla andra”. Författarna drog slutsatsen att det finns en omed- vetenhet hos professionella inom om dessa ung- domars sårbara position i förhållande till den förlängda ung- domstiden och i förhållande till den svenska välfärdsmodellen. Ungdomarna får svagt stöd både från biologiska föräldrar och socialtjänst och blir därmed sårbara i dubbel bemärkelse. Vidare skapar det familjeorienterade perspektivet i barn- och ungdoms- vården en oklar ansvarsfördelning mellan föräldrar och socialtjänst när ungdomar lämnar en placering.42 18.5.4Stöd efter avslutad placering som en integrerad del av vården Relativt få studier har gjorts av stöd och hjälp för unga med all- varliga beteendeproblem, exempelvis unga personer inom SiS ansvarsområde. Inte sällan handlar stödet och hjälpen för denna grupp om att skrivas ut till en annan placeringsform, exempelvis till ett familjehem.43 internationella kunskapsöversikt om institu- tionsbehandling av unga med stora beteendestörningar har fått stort genomslag i . Han konstaterade att institutions- behandling för ungdomar i allmänhet leder till ganska dåliga resultat och till och med kan vara negativ. Det finns dock behand- lingsmodeller som är effektiva och framgångsrika. Förutom att institutionsplacering bör förbehållas ungdomar med ett beteende som kräver de tydliga ramarna på en institution bör tiden på institution vara så kort som möjligt. Vid längre vistelser ökar risken för negativ beteendeutveckling till följd av smittoeffekter från andra ungdomar eller till följd av dåligt organiserad behandling. Generellt antyder forskningen en optimal behandlingstid på , vilket innebär att ungdomarna inte bör färdig- behandlas på institution. pekar på att eftervården fungerar bäst om den är individuellt anpassad och behåller insatser inom samma områden som under institutionsbehandlingen (individ, familj, skola och kamrater).44 42Höjer I & (2011). 43Lundström T (2012) s. 13 ff. 44Andreassen T (2003) s. 348 ff. Utslussning och stöd efter avslutad placering Även om det inte finns specialiserade eftervårdsprogram i går det att hitta exempel på modeller och projekt som ligger i linje med ovan nämnda forskningsöversikt. Dessa modeller lägger fokus på att länka samman olika sekvenser av vården såsom institutionsvård, eftervård, insatser inom skolan och eventuell hjälp till familjen. är vårdlandskapet fragmenterat och en mängd olika aktörer kan ansvara för skilda delar av hanteringen och behandlingen av ungdomar i behov av samhällets insatser. Centralt för ”vårdkedjetanken” blir därför samverkan mellan olika (professionella) parter.45 MultifunC är ett forsknings- och utvecklingsprojekt som baseras på kunskapsöversikt. Modellen innebär institu- tionsbehandling med en integrerad eftervårdsdel där samma personal arbetar med ungdomen och ungdomens familj efter utflyttning från institutionen. Metoden började implementeras 2005 både i och i . En implementeringsstudie pågick 2006–2010 och en effektstudie startade . Huvudresultatet i den svenska studien är att MultifunC lyckats med målet att få tillbaka ungdomarna i sin hemmiljö.46 MTFC (Multidimensional Treatment ) kan ses som ett alternativ till institutionsplacering för ungdomar med antisocialt och kriminellt beteende. Insatsen är manualbaserad och kan beskrivas som en kombination av specialiserad familjehemsplacering, individual- terapi och familjeterapi. Ett behandlingsteam arbetar med familje- hemsföräldrarna, den unge, den biologiska familjen och med skolan för att den unge ska kunna flytta hem. Familjehemsföräldrarna utbildas och ges handledning av samordnaren och har även möjlig- het till rådgivning dygnet runt. har i en effektstudie dragit slutsatsen att programmet kan vara ett lovande 45Andersson (2012) s. 12 ff. 46Socialstyrelsen (). Utslussning och stöd efter avslutad placering alternativ till traditionell dygnsvård.47 I en annan svensk studie, där MTFC också jämfördes med sedvanlig behandling, sågs inga skillnader i resultat mellan grupperna.48 Det kan tilläggas att utredningen i sitt delbetänkande har före- slagit en ny placeringsform, behandling i familj, som har likheter med MTFC men som inte är begränsad till just det programmet.49 På uppdrag av regeringen har ett projekt genomförts inom SiS med förstärkt vårdkedja (Mot Våld och Gäng, MVG). Projektet, som pågick under två och halvt år, omfattade ungdomar från 15 kom- muner och innebar bl.a. en subvention på dygnsavgiften till SiS. En central del i projektet var särskilda samordnare som hade till uppgift att utgöra en länk mellan ungdomen, deras familjer och inblandade myndigheter. Utvärderingar av projektet visade att sam- ordnarnas arbete fick en administrativ inriktning och att de ungdomar som projektet syftade till att hjälpa kom i skymundan. Ungdomarnas situation var klart förbättrad inom flera områden efter utskriv- ning jämfört med när de skrevs in. Trots detta rör det sig om en fortsatt starkt problemtyngd grupp. I båda grupperna hade av ungdomarna blivit lagförda efter utskrivning och återkommit i SiS-vård inom ett år.50 Effektutvärderingen av projektet blev utgångspunkt för en avhandling av som fokuserar på vilken bety- delse kön, klass och etnisk bakgrund har för ungdomarnas problema- tik och för den hjälp de fått.