sou · H3B325 · 2015-03-18 00:00:00 — I 7 § anges närmare vad säkerhetsskyddet ska syfta till genom bestämmelser om de tre inriktningarna för säkerhetsskyddsåt- gärder. I paragrafen anges att säkerhetsskyddet ska förebygga 1.att uppgifter som omfattas av sekretess och som rör rikets säkerhet obehörigen, röjs, ändras eller förstörs (informations- säkerhet), 2.att obehöriga får tillträde till platser där de kan få tillgång till uppgifter som omfattas av sekretess och som rör rikets säkerhet eller där verksamhet som har betydelse för rikets säkerhet bedrivs (tillträdesbegränsning), och 3.att personer som inte är pålitliga från säkerhetssynpunkt deltar i verksamhet som har betydelse för rikets säkerhet (säkerhets- prövning). Paragrafen avslutas med ett tillägg om att säkerhetsskyddet även i övrigt ska förebygga mot terrorism. Säkerhetsskydd med sådan inriktning är i vart fall i fråga om kontroll av personal i hög grad kopplat till bestämmelserna om skyddsobjekt i skyddslagen (2010:305). Begreppet rikets säkerhet är centralt i säkerhetsskyddslagen. I för- arbetena konstateras att det inte finns någon legaldefinition av begreppet. Till ledning i fråga om innebörden av rikets säkerhet i säkerhetsskyddslagen framhålls bl.a. följande i förarbetena.5 Rikets säkerhet kan omfatta såväl den yttre säkerheten till skydd för försvarsförmåga, politiska oberoende och territoriella suveränitet som den inre säkerheten till skydd för demo- kratiska statsskick. Skyddet för den yttre säkerheten tar i första hand sikte på totalförsvaret, dvs. den verksamhet som behövs för att förbereda för krig. Ett hot mot rikets yttre säkerhet anses dock kunna förekomma, även om det inte hotar total- försvaret. Skyddet av rikets yttre säkerhet anses omfatta uppgifter och förhållanden av rent militär betydelse eller av betydelse för totalförsvaret i övrigt och andra uppgifter som har betydelse för rikets nationella oberoende. I lagen (1992:1403) om totalförsvar och höjd beredskap definieras totalförsvarsbegreppet som den verksamhet som behövs för att förbereda för krig. Också rikets inre säkerhet kan vara hotad utan att totalförsvaret berörs. Angrepp på det demokratiska statsskicket kan förekomma från grupperingar utan förbindelse med främmande makt. Det kan också vara fråga om försök att ta över den politiska makten genom våld eller att använda våld, hot eller tvång mot statsledningen i syfte att påverka politikens utformning. 1995/96:129, s. 22 f. hindra medborgarna från att utnyttja sina demokratiska fri- och rättigheter räknas också till hoten mot rikets inre säkerhet. Säkerhetsskyddslagen är direkt tillämplig för såväl myndigheter, kommuner och landsting som verksamhet som bedrivs i olika företagsformer. Vilka verksamheter som lagen gäller för anges i 1 § säkerhetsskyddslagen. Bestämmelsen innehåller bl.a. ett moment som särskiljer aktiebolag, handelsbolag, föreningar och stiftelser över vilka det allmänna har ett rättsligt bestämmande inflytande. Vid myndigheter, kommuner och landsting samt vid företags- former där det allmänna har ett rättsligt bestämmande inflytande gäller säkerhetsskyddslagen enligt ordalydelsen generellt medan den för enskilda (dvs. företagsformer där det allmänna inte utövar något rättsligt bestämmande inflytande) gäller om verksamheten är av betydelse för rikets säkerhet eller särskilt behöver skyddas mot terrorism. Vad som i sammanhanget avses med rättsligt bestäm- mande inflytande definieras i lagens 4 §. Säkerhetsskyddslagen gäller endast i viss angiven utsträckning för och dess myndigheter och för (se 2 och 32 §§ säkerhetsskyddslagen och 2 § säkerhetsskyddsförord- ningen). Det handlar bl.a. om bestämmelserna om placering i säkerhetsklass och om registerkontroll. Säkerhetsskyddsförord- ningen gäller inte för och endast i begränsad utsträckning för (1 och 2 §§ säkerhetsskyddsförordningen). Vad gäller finns det bestämmelser om säkerhetsskydd även i lagen (2006:128) om säkerhetsskydd i och dess myndigheter. Den lagen, som kompletteras med föreskrifter, har säkerhetsskyddslagen som förebild. gäller på motsvarande sätt även föreskrifter om säkerhetsskyddet i (RKF 1998:16). Vilket säkerhetsskydd behövs i en verksamhet som lagen gäller för? I fråga om säkerhetsskyddets omfattning anges i lagens 5 § att i verksamhet där lagen gäller ska det säkerhetsskydd finnas som behövs med hänsyn till verksamhetens art, omfattning och övriga Vidare erinras om att säkerhetsskyddet ska utfor- mas med beaktande av enskildas rätt att enligt tryckfrihets- förordningen ta del av allmänna handlingar. I 5 § säkerhetsskyddsförordningen finns en bestämmelse om säkerhetsanalys som ställer krav på att myndigheter och andra som förordningen gäller för ska undersöka vilka uppgifter i deras verk- samhet som ska hållas hemliga med hänsyn till rikets säkerhet och vilka anläggningar som kräver ett säkerhetsskydd med hänsyn till rikets säkerhet eller skyddet mot terrorism. I 30 § säkerhetsskyddslagen finns en bestämmelse om intern kontroll (se avsnitt 3.3.6). I fråga om de olika säkerhetsskyddsåtgärderna innehåller lagen nästan uteslutande bestämmelser om säkerhetsprövning. Det har sin förklaring i att säkerhetsprövning innebär åtgärder i form av bl.a. registerkontroll som i stor utsträckning förutsätter en regle- ring i lag. I fråga om informationssäkerhet och tillträdesbegräns- ning finns närmare bestämmelser i säkerhetsskyddsförordningen och i tillämpningsföreskrifter. Motsvarande gäller även för det närmare förfarandet vid säkerhetsprövning och registerkontroll. För att kunna ge en sammantagen bild av vad som gäller i fråga om de olika säkerhetsskyddsåtgärderna är det lämpligt att i ett sammanhang redogöra för bestämmelser i lag och förordning och i viss utsträckning även i myndighetsföreskrifter (se vidare avsnitten 3.3.2–3.3.4). Övriga bestämmelser om säkerhetsskydd Säkerhetsskyddslagen innehåller också bestämmelser om säkerhets- skyddad upphandling (säkerhetsskyddsavtal), intern kontroll och utbildning samt bestämmelser om föreskrifter och tillsyn. Vi redo- gör för de bestämmelserna i avsnitten 3.3.5–3.3.7 där vi behandlar den reglering som i de avseendena finns i säkerhets- skyddsförordningen. I säkerhetsskyddslagen och säkerhetsskyddsförordningen finns även vissa bestämmelser som tar sikte på internationell samverkan (se vidare avsnitt 3.3.8). Vad innebär informationssäkerhet? I säkerhetsskyddsåtgärden informationssäkerhet ingår förebyggande av att uppgifter som omfattas av sekretess och som rör rikets säkerhet obehörigen, röjs, ändras eller förstörs, oavsett om det sker uppsåtligen eller av oaktsamhet. Dessa uppgifter definieras i 4 § säkerhetsskyddsförordningen som hemliga uppgifter. Där definieras även hemlig handling som en handling som innehåller hemliga upp- gifter. Regleringen i fråga om informationssäkerhet består till stor del av bestämmelser i säkerhetsskyddsförordningen och i tillämp- ningsföreskrifter som rör hantering av hemliga uppgifter och hemliga handlingar. Behörighet till hemliga uppgifter I 7 § säkerhetsskyddsförordningen anges tre kriterier som måste vara uppfyllda för att någon ska få ta del av hemliga uppgifter. För det första ska personen bedömas som pålitlig från säkerhetssyn- punkt. Det innebär som huvudregel att personen är säkerhets- prövad och efter prövningen bedömd som pålitlig. För det andra krävs tillräckliga kunskaper om säkerhetsskydd för att kunna hantera de hemliga uppgifterna på ett säkert sätt. För det tredje krävs att personen behöver uppgifterna för sitt arbete. Anmälan vid röjd uppgift Om en hemlig handling kan ha röjts ska det skyndsamt anmälas till Säkerhetspolisen under förutsättning att röjandet kan antas medföra men för rikets säkerhet som inte enbart är ringa (10 § säkerhetsskyddsförordningen). Skälen till bestämmelsen är dels att kunna utreda det eventuella straffrättsliga ansvaret för röjandet, dels att kunna vidta åtgärder för att minska skadan i det enskilda fallet och om möjligt minska risken för framtida röjande. I 12 och 13 §§ säkerhetsskyddsförordningen finns bestämmelser som tar sikte på skyddet för hemliga uppgifter i it-system och vid kommunicering av uppgifterna. I bestämmelserna regleras bl.a. att en myndighet innan den inrättar ett it-system6 som kan skada total- försvaret ska samråda med Försvarsmakten eller i vissa fall Säkerhetspolisen, att ett system för hemliga uppgifter som ska användas av flera personer ska godkännas från säkerhetssynpunkt innan det tas i drift och att hemliga uppgifter får krypteras endast med kryptosystem som har godkänts av Försvarsmakten. Informationssäkerheten inklusive it-säkerhet regleras mer i detalj i Säkerhetspolisens och Försvarsmaktens tillämpningsföreskrifter. Bestämmelserna syftar till att hemliga uppgifter och handlingar ska hanteras på ett betryggande sätt. I avsnitt 16.4 finns en beskrivning över åtgärder inom informa- tionssäkerheten. Vad avses med tillträdesbegränsning? Med tillträdesbegränsning avses ett fysiskt skydd för att hindra obehöriga att få tillträde till platser där de kan få tillgång till hem- liga uppgifter eller där det pågår verksamhet av betydelse för rikets säkerhet. Tillträdesbegränsning ska även förebygga terrorism. Till- trädesbegränsning i säkerhetsskyddslagstiftningen har ett nära samband med reglerna om förbud mot tillträde i skyddslagen (2010:305) och ett beslut om skyddsobjekt kan sägas vara en kvali- ficerad form av tillträdesbegränsning. Tillträdesbegränsning enligt säkerhetsskyddslagen ålägger dem som omfattas av reglerna att pröva i vilken utsträckning en tillträdesbegränsning är påkallad och 6 I författningstexten används den något ålderdomliga skrivningen ”register som ska föras med hjälp av automatisk databehandling”. att i förekommande fall utforma begränsningen på ett tillfreds- ställande sätt.7 Tillträdesbegränsningen kan utformas på olika sätt. Sådana åtgärder ska dock enligt 10 § säkerhetsskyddslagen utformas så att den enskildes rätt att röra sig fritt inte inskränks mer än nöd- vändigt. Tillträdesbegränsningen kan hindra, fördröja och förvarna om obe- hörigt tillträde till platser där säkerhetskänslig verksamhet bedrivs eller där hemliga uppgifter bearbetas eller förvaras. Tillträdes- begränsning kan ske t.ex. genom utfärdande och tillkännagivande av tillträdesförbud, passerkontroll, byggnadstekniska åtgärder, bevakningstekniska hjälpmedel, larmanordningar och bevakning. I Säkerhetspolisens och Försvarsmaktens tillämpningsföreskrifter finns detaljerade bestämmelser om hur tillträdesbegränsningen ska utformas. I avsnitt 17.4 finns en förteckning över åtgärder för bl.a. tillträdesbegränsning. När gäller krav på säkerhetsprövning? Säkerhetsprövning ska göras innan en person genom anställning eller på något annat sätt deltar i verksamhet som har betydelse för rikets säkerhet eller anlitas för uppgifter som är viktiga för skyddet mot terrorism (11 § säkerhetsskyddslagen). Säkerhetsprövning förutsätter inte placering i säkerhetsklass enligt 17 § säkerhetsskyddslagen. Däremot är sådana i säkerhetsprövningen ingående kvalificerade moment som registerkontroll och särskild personutredning förbehållna situationer där det är fråga om anställning eller annat deltagande som placerats i en säkerhetsklass. Också bestämmelser om verksamheter som särskilt behöver skyddas mot terrorism ger stöd för registerkontroll som ett led i en säkerhetsprövning. 1995/96:129, s. 77 och – en vägledning, 2010, s. 34. Vad ska bedömas? Vad som ska bedömas inom ramen för säkerhetsprövningen fram- går av 7 och 11 §§ säkerhetsskyddslagen. I 7 § 3 nämns pålitlighet från säkerhetssynpunkt. I 11 § anges att prövningen ska klarlägga om personen kan antas vara lojal mot de intressen som skyddas av säkerhetsskyddslagen och i övrigt pålitlig från säkerhetssynpunkt. Av författningskommentaren till 7 § 3 framgår bl.a. att pålitlighets- bedömningen ska innefatta inte bara en bedömning av om det finns en risk för att personen i fråga kan göra sig skyldig till spioneri eller dylikt utan också av risken för att bli utsatt för olika påtryckningar eller risker för att den enskilde genom slarv eller på annat oavsikt- ligt sätt röjer sekretessbelagda uppgifter. I 27 § säkerhetsskyddslagen anges att säkerhetsprövningen ska grundas på den kunskap som finns om den som prövas, de uppgif- ter som (för det fall att sådan kontroll och utredning ska göras) kommit fram vid registerkontroll och särskild personutredning, arten av den verksamhet för vilken prövningen görs samt omstän- digheterna i övrigt. Vidare framgår av 14 § säkerhetsskyddsförord- ningen att prövningen innebär kontroll av betyg, intyg och referen- ser och även en identitetskontroll. När ska registerkontroll göras? I vilken utsträckning registerkontroll och särskild personutredning ska användas vid säkerhetsprövning styrs, förutom vad avser skydd mot terrorism, av bestämmelserna om placering i säkerhetsklass i 17 § säkerhetsskyddslagen. Säkerhetsklasserna är tre till antalet. Placeringen bestäms av en kombination av två faktorer; i vilken omfattning den berörde kan få del av sekretessbelagda uppgifter och om det är fråga av uppgifter av synnerlig betydelse för rikets säkerhet eller uppgifter av betydelse för rikets säkerhet. I fråga om placering i säkerhetsklass 3 gäller ett uttryckligt krav på skada av viss storlek (men för rikets säkerhet som inte är ringa) om uppgif- terna röjs för obehöriga. Om det finns särskilda skäl får också registerkontroll göras för att skydda mot terrorism (14 § säkerhetsskyddslagen). Den när- mare regleringen i det avseendet finns i 26–27 a § säkerhets- skyddsförordningen. Det anges särskilt att sådan kontroll får göras endast om skyddsbehovet inte kan tillgodoses på annat sätt. Bestämmelserna innebär att en registerkontroll för detta syfte får göras i fråga om den som ska anställas eller på annat sätt delta i verksamhet vid bl.a. civila flygplatser, flygstationer och flyg- passagerarterminaler, statschefens residens och bostäder, stats- ministerns bostäder, anläggningar inom elförsörjningen som är skyddsobjekt, byggnader och vissa andra skyddsobjekt enligt skyddslagen. Registerkontroll får göras också beträffande de personer som ska förordnas enligt 16 § (lagen (2004:487) om sjöfartsskydd eller 4 kap. 3 § lagen (2006:1209) om hamnskydd samt av den som ska anställas eller på annat sätt delta i verksamhet som har betydelse för luftfartsskyddet, om det följer av en internationell överenskommelse som tillträtt eller av en bindande EU-rättsakt på området för luftfartsskydd att säkerhets- prövningen ska omfatta registerkontroll. Vad innebär registerkontroll? Med registerkontroll avses enligt 12 § säkerhetsskyddslagen att uppgifter hämtas från ett register som omfattats av lagen (1998:620) om belastningsregister, lagen (1998:621) om misstanke- register eller lagen (2010:362) om polisens allmänna spanings- register samt att uppgifter som behandlas med stöd av polisdata- lagen (2010:361) hämtas in. Av 18 § säkerhetsskyddslagen framgår i vilka fall en särskild personutredning ska göras vid registerkontroll. Närmare bestämmelser om sådan utredning finns i 34–37 §§ säkerhetsskyddsförordningen. Det krävs att den som ska kontrolleras ger sitt samtycke innan någon registerkontroll genomförs (19 § säkerhetsskyddslagen). I säkerhetsskyddslagens 21–23 §§ anges vilka uppgifter om den kontrollerade och vissa till den kontrollerade närstående som ett utlämnande får omfatta. innebar registerkontroll i fråga om skydd mot terrorism att endast uppgifter om vissa angivna brott fick lämnas ut. Genom ändringar i säkerhetsskyddslagen gäller numera inte någon sådan begränsning.8 Uppgifter som kommer fram vid registerkontroll och särskild personutredning får lämnas ut för säkerhetsprövning endast om de kan antas ha betydelse för prövningen av den kontrollerades pålitlighet från säkerhetssynpunkt (24 § säkerhetsskyddslagen). Bedömningen av vilka uppgifter som har en sådan relevans för säkerhetsprövningen görs av (31 § säkerhets- skyddsförordningen). Det finns krav på att den berörde ska få tillfälle att yttra sig över uppgifter som kommit fram vid en kontroll innan uppgifterna lämnas ut för säkerhetsprövning (25 § säkerhets- skyddslagen). Undantag gäller för uppgift som omfattas av sekretess i förhållande till den enskilde. I fråga om prövningen av de utlämnade uppgifterna anges i 27 § säkerhetsskyddslagen att den som bestämmer om registerkontroll avgör självständigt om den person som prövas ska få anlitas. Beslut om placering i säkerhetsklass och om registerkontroll Vilka som har behörighet att besluta om placering i säkerhetsklass och om registerkontroll framgår av 20 § säkerhetsskyddslagen i kombination med 18–22 och 26 a–27 a §§ säkerhetsskyddsförord- ningen samt av bilagan till den förordningen. Bestämmelserna innebär sammanfattningsvis att regeringen, med undantag för förvaltningsområde, ytterst har beslutanderätten men kan överlåta den åt myndigheter, kommuner och landsting och, om det finns särskilda skäl, vissa företag. Regeringen har överlåtit i princip all beslutanderätt, med undantag för framför allt beslut om placering i säkerhetsklass 1, till myndigheter, kommuner och landsting samt till några få bolag där starka oberoendehänsyn gör sig gällande, bl.a. . I övrigt är det vissa utsedda myndigheter (, , eller någon av länsstyrelserna) som beslutar om placering i säkerhetsklass och om registerkontroll i fråga om anställning eller annat deltagande i enskild verksamhet. En närmare redogörelse för myndigheternas beslutanderätt i detta avseende finns i kapitel 7. 2005/06:137 Ändringar i säkerhetsskyddslagen m.m. När ska en säkerhetsskyddad upphandling göras? Av 8 § första stycket säkerhetsskyddslagen följer att när staten avser att begära in anbud eller träffa avtal om upphandling där det förekommer hemliga uppgifter ska staten träffa ett skriftligt avtal (säkerhetsskyddsavtal) med anbudsgivaren eller leverantören om det säkerhetsskydd som behövs i det särskilda fallet. Detsamma gäller för kommuner och landsting. Vad som ska gälla för anbuds- givare och leverantörer i frågan om säkerhetsskydd regleras i säkerhetsskyddsavtalet och anpassas efter behovet i varje enskilt fall. Bestämmelserna om säkerhetsskyddad upphandling gäller inte för bolag, föreningar och stiftelser över vilka staten, kommuner eller landsting utövar ett rättsligt bestämmande inflytande. Bestämmelserna gäller inte heller för enskilda som omfattas av säkerhetsskyddslagen. Vad innebär ett säkerhetsskyddsavtal? Att ett säkerhetsavtal har slutits innebär inte att säkerhetsskydds- lagen blir tillämplig på anbudsgivarens eller leverantörens verksam- het, utan vad som ska gälla i fråga om säkerhetsskydd regleras i avtalet. Om säkerhetsskyddslagen av något annat skäl är tillämplig på anbudsgivaren eller leverantören, t.ex. på grund av att denna bedriver verksamhet av betydelse för rikets säkerhet, kan åliggan- dena enligt lagen inte inskränkas genom avtalet (8 § andra stycket säkerhetsskyddslagen). Syftet med säkerhetsskyddsavtalet är att skyddet för hemliga uppgifter ska vara detsamma oberoende av i vilken verksamhet dessa förekommer. Vad regleras i säkerhetsskyddsavtalen? I avtalen regleras hur anbudsgivaren ska utforma sitt säkerhets- skydd avseende informationssäkerhet, tillträdesbegränsning och säkerhetsprövning. Avtalen kan också innehålla villkor om bl.a. säkerhetsskyddsorganisation, utbildning och information, kontroll, vite, säkerhetsskyddsinstruktion och säkerhetsplan.9 Säkerhets- skyddsavtalet är som huvudregel kopplat till affärsavtalet genom att det sistnämnda görs beroende av att åliggandena i säkerhetsskydds- avtalet följs av leverantören. 3.3.6Intern utbildning och kontroll Myndigheter och andra som lagen gäller för ska se till att persona- len får utbildning i frågor om säkerhetsskydd och att säkerhets- skyddet kontrolleras (30 § säkerhetsskyddslagen). Av förarbetena10 framgår att en förutsättning för ett effektivt säkerhetsskydd är att all personal får grundläggande utbildning i ämnet. I första hand gäller det de som direkt befattar sig med sekretessbelagda uppgifter eller har sin arbetsplats på ett känsligt område. Det betonas dock att grundläggande kunskaper bör finnas hos samtliga medarbetare på en arbetsplats som omfattas av säkerhetsskyddet. Syftet med den interna kontrollen är att se till att bestäm- melserna om säkerhetsskydd efterlevs vid den egna myndigheten och att skyddsnivån är jämn och hög. 3.3.7Tillsyn, föreskrifter och anmälan till regeringen I 31 § säkerhetsskyddslagen anges att regeringen föreskriver vem som ska kontrollera säkerhetsskyddet hos myndigheter och andra som lagen gäller för samt hos anbudsgivare och leverantörer som har träffat ett säkerhetsskyddsavtal. Därutöver anges att staten, kommuner och landsting ska se till att det finns ett tillfreds- ställande säkerhetsskydd hos de bolag, föreningar och stiftelser över vilka de utövar ett rättsligt bestämmande inflytande samt hos anbudsgivare och leverantörer med vilka de har träffat ett säkerhetsskyddsavtal. 9Försvarsmaktens upphandling med säkerhetsskyddsavtal, utgåva (M7739-352025), s. 31. 1995/96:129 s. 29. Säkerhetspolisen och Försvarsmakten utför tillsyn av myndig- heter enligt den fördelning av ansvaret som anges i 39 § säkerhets- skyddsförordningen. Säkerhetspolisen ska också utföra tillsyn över kommuner och landsting (3 § och 39 § 2 säkerhetsskyddsförord- ningen). När det gäller bolag, föreningar, stiftelser och enskilda näringsidkare utövas kontrollen av för elförsörjningsverksamhet, för verksam- het som avser elektronisk kommunikation, Transportstyrelsen för flygtransportverksamhet och i övrigt (19 § andra stycket och 40 § säkerhetsskyddsförordningen). Även på dessa områden kan dock säkerhetsskyddet kontrolleras av Säkerhets- polisen och Försvarsmakten. Kontrollen ska i så fall utföras i sam- råd med den primärt ansvariga myndigheten (42 § säkerhetsskydds- förordningen) I 33 § säkerhetsskyddslagen anges att regeringen eller den myndig- het som regeringen utser meddelar de närmare föreskrifter som behövs för lagens tillämpning. Bestämmelser om föreskriftsrätt finns i 43–45 §§ säkerhetsskyddsförordningen. Av 43 och 44 §§ framgår att Säkerhetspolisen får meddela närmare föreskrifter i fråga om förfarandet vid registerkontroll och att Säkerhetspolisen och Försvarsmakten i övrigt får meddela föreskrifter för sina respektive tillsynområden. Övriga myndigheters föreskrifträtt regleras i 45 §. där det anges att myndigheterna ska meddela ytterligare föreskrifter om verk- ställigheten av säkerhetsskyddslagen i fråga om säkerhetsskyddet inom sina verksamhetsområden, om det inte är uppenbart obehöv- ligt. Vidare finns bestämmelser om samråd och om att före- skrifterna får avvika från föreskrifter meddelade av Säkerhets- polisen eller Försvarsmakten endast om det har medgivits. Bestämmelser om anmälan till regeringen finns i 48 och 49 §§ säkerhetsskyddsförordningen. Sådan anmälan ska göras, om det vid utövandet av tillsyn över säkerhetsskyddet konstateras brister som, trots påpekanden, inte rättas till eller om det vid säkerhetsprövning hos en statlig myndighet kommer fram att en person som redan är anställd vid myndigheten måste anses olämplig från säkerhets- synpunkt för sin befattning. Det finns några bestämmelser i säkerhetsskyddslagen och säkerhetsskyddsförordningen som tar sikte på internationell sam- verkan. Det gäller dels 15 § säkerhetsskyddslagen om registerkon- troll efter ansökan från annan stat eller mellanfolklig organisation, dels 17 § säkerhetsskyddsförordningen om säkerhetsskyddsavtal vid internationellt samarbete om utveckling och produktion av försvarsmateriel. Bestämmelserna och dess bakgrund beskrivs i kapitel 20. I de följande avsnitten redogör vi översiktligt för reglering som har särskild relevans för säkerhetsskyddslagen. Säkerhetsskyddets övergripande syfte är att förebygga spioneri, sabotage och andra brott som hotar rikets säkerhet samt terrorist- brott, även om brotten inte hotar rikets säkerhet.