sou · H3B380d2 · 2015-09-30 00:00:00 — I detta sammanhang bör framhållas vikten av att personal inom såväl vård som omsorg regelmässigt frågar personer redan i sam- band men att vården och omsorgen inleds (på motsvarande sätt som man t.ex. inom vården i många situationer efterfrågar vilken [vilka] närstående som ska kontaktas om något skulle hända) vem de vill ska företräda dem för det fall de skulle komma att behöva en företrädare och att detta dokumenteras i journalen. Även denna fråga bör belysas i den vägledning132 som Socialstyrel- sen föreslås ta fram och verksamheterna kan inom ramen för sitt systematiska kvalitetsarbete utarbeta och fastställa de rutiner som behövs i den specifika verksamheten när det gäller hanteringen av frågan (se föreskrifter och allmänna råd [SOSFS 2011:9] om ledningssystem för systematiskt kvalitetsarbete, t.ex. 4 kap. 4 §). Situationer då en framtidsfullmäktig eller närstående inte ska företräda personen Förslag: Om en framtidsfullmäktig eller närstående: 2.avböjer uppdraget i frågan, 132 Se vidare avsnitt 15.2 nedan. Överväganden och förslag – hälso- och sjukvård (inklusive tandvård) och omsorg 3.inte kan anträffas eller annars ta ställning i frågan, eller 4.med hänsyn till omständigheterna bedöms uppenbart olämp- lig för uppdraget i frågan ska kvarvarande framtidsfullmäktige eller närstående på samma nivå i turordningen vara företrädare för personen. Om ingen så- dan finns, ska i stället närstående på nästa nivå vara företrädare för personen. Detsamma ska gälla om flera företrädare med gemensam behörighet är oense i sitt ställningstagande. Vad som anges i första stycket ska även gälla om personen uttrycker att han eller hon inte vill bli företrädd av en viss fram- tidsfullmäktig eller närstående. Om personen har ut- tryckt en sådan inställning, när han eller hon var förmögen att ta ställning själv i frågan utan hjälp av en företrädare, ska denna gälla under förutsättning att det inte finns skäl att anta att personen har ändrat sin inställning. Ett beslut om att en framtidsfullmäktig eller närstående med hänsyn till omständigheterna är uppenbart olämplig för upp- draget som företrädare i frågan ska fattas av den som bedriver verksamheten. Beslutet ska dokumenteras och innehålla en moti- vering. Det ska meddelas personen och framtidfullmäktigen eller den närstående. Som har anförts ovan133 är en allmän utgångspunkt för våra förslag att det för de situationer då personer inte själva kan fatta beslut behöver finnas ett flexibelt, enkelt och rättssäkert regelverk om stöd och hjälp vid ställningstaganden till vård och omsorg. Den nya lagstiftningen måste vara praktiskt hanterbar och även i övrigt ställa realistiska krav på personalen i de situationer som kan uppstå i vården och omsorgen. Vi lanserar alltså en allmän turordning i 12 och 17 §§, där företrädare generellt respektive närstående sådana är turordnade i punkter. Vem som ska vara företrädare för personen bestäms således, som utgångspunkt, av den turordning i vilka fram- 133 Se avsnitt 12.3. Överväganden och förslag – hälso- och sjukvård (inklusive tandvård) och omsorg tidsfullmäktige och närstående är upptagna under punkterna i dessa paragrafer. En särskild fråga är i vilka fall turordningen ska frångås därför att en framtidsfullmäktig eller närstående av olika skäl inte ska företräda den enskilde och på vilket sätt. Förmynderskaps- utredningen förslag i dessa delar, som innebär att anmälan till över- förmyndaren om behov av god man ska göras i vissa fall134 medan man i andra fall går vidare i turordningen, var något som tog upp i sitt särskilda yttrande.135 Vi anser att ett mer okomplicerat och tilltalande sätt att lösa frågan är att i alla de situationer en framtidsfullmäktig eller närstående – av olika skäl – inte ska företräda den enskilde ska i stället nästa person i turord- ningen företräda denne. Det är dock först när ingen person på den nivå som är aktuell ska vara företrädare som företrädarskapet går över till nästa nivå i turordningen. Om t.ex. ett av två barn till en person (som inte har make eller sambo) avböjer uppdraget ska alltså det andra barnet i första hand representera honom eller henne. Efter att ett beslut om behov av en företrädare har fattats är det i praktiken personalen som bestämmer, med stöd av regelverket, vem som ska vara personens företrädare i frågan. I en situation krävs det, av rättssäkerhetsskäl, ett mer formellt beslut av den som bedriver verksamheten, nämligen när en företrädare bedöms som uppenbart olämplig för uppdraget i en fråga. En förutsättning för att någon ska kunna ha rollen som företrädare är att han eller hon är myndig, dvs. Om en fram- tidsfullmäktig eller närstående är underårig ska alltså i första hand kvarvarande framtidsfullmäktige eller närstående på samma nivå i turordningen vara företrädare för personen och, i andra hand, när- stående på nästa nivå. om en framtidsfullmäktig är uppenbart olämplig för uppdraget eller om anhöriga med gemensam behörighet är oense. 622 och s. 1429 SOU 2004:112. Överväganden och förslag – hälso- och sjukvård (inklusive tandvård) och omsorg Personer som avböjer uppdraget i frågan Som tidigare nämnts föreslås inte någon rättslig skyldighet för en framtidsfullmäktig eller närstående att åta sig ett företrädarskap (och det står honom eller henne fritt att lämna ett påbörjat sådant uppdrag). Personen kan, i vissa fall, bli tillfrågad om han eller hon vill ha uppgiften och, i andra fall, tar personen själv initiativet. Företrädaren bör informeras om att denne inte har någon skyldig- het att åta sig uppdraget. Denne bör även informeras mer generellt om turordningen för företrädarskap enligt 12 och 17 §§ LSH. Ofta lär information om vad det innebär att vara företrädare kunna till- handahållas genom ett informationsblad. Om en person på en viss nivå inte vill åta sig uppdraget som företrädare är kvarvarande personer på den nivån att betrakta som den enskildes företrädare. Först när ingen person på den nivå som är aktuell ska vara företrädare, går företrädarskapet över till nästa nivå. En företrädare ska, som framgått136, inte kunna sätta någon annan person i sitt ställe (med undantag för framtidsfullmäktig, om det har angetts i framtidsfullmakten). Personer som inte kan anträffas eller annars ta ställning i frågan i tid Som anförts ovan i avsnitt 13.5.3 får angelägna beslut naturligtvis inte skjutas upp bara för att det visar sig svårt att nå tänkta företrädare till enskilda, även om man känner till vilka de är och var de vistas. En person kan t.ex. vara bortrest . Personalen måste alltså betrakta den för tillfället kända och tillgängliga personen/kretsen av personer som behörig att fatta beslut, om det finns behov av att ett ställningstagande kommer till stånd genast. På så sätt kan en viss person uteslutas som företrädare även vid tillfälligt förhinder. Frågan är alltså om ett ställningstagande kan vänta till dess att personen (eller personerna) som står först i tur kan träda in i företrädarrollen. Om så inte är fallet, går turen vidare till närstående på nästa nivå i turordningen. Normalt ska dock inte ett alldeles kortvarigt förhinder innebära att personalen frångår turordningen på detta sätt. 136 Se avsnitt 13.5.1 och 14 § LSH. Överväganden och förslag – hälso- och sjukvård (inklusive tandvård) och omsorg Man kan också tänka sig situationer då en person visserligen går att nå men då denne inte kan ta ställning i frågan . När det i en situation omöjligt att inhämta ett ställningstagande, och det inte lämpligen bör skjutas upp, t.ex. med hänsyn till risker för den en- skildes hälsa, bör i stället nästa person i turordningen företräda den enskilde (om det inte finns en annan person/andra personer på samma nivå). Det kan inte för alla fall ges någon måttstock för vilka risker som kan tolereras innan personalen bör gå vidare i turord- ningen men utgångspunkten måste givetvis vara att det ska säker- ställas att personen kan få den goda vård (och omsorg) som han eller hon behöver. Detta tar alltså sikte på andra fall än dem där nödsituationer enligt 4 kap. 4 § PL och 24 kap. 4 § BrB föreligger, eftersom LSH då inte ska respektive torde tillämpas och företrädarens ställningstagande därför inte behövs (se vidare avsnitt 13.1.3 ovan). Personer som den enskilde inte vill bli företrädd av En person kan i samband med att frågan om företrädarskap aktuali- seras själv uttrycka att en framtidsfullmäktig eller någon eller några av de närstående inte bör komma i fråga som företrädare. Utred- ningen anser att man ska ha rätt att motsätta sig en person som företrädare, även då man saknar förmåga att själv fatta beslut i en fråga. Det kan inte accepteras att personer, med stöd av LSH, påtvingas en viss företrädare som de uttrycker eller visar att de inte vill ha. Detta ligger också väl i linje med skrivningen i utredningens direktiv om att förslagen inte ska medge tvångsåtgärder samt LSH:s generella avgränsning till att inte omfatta frihetsberövande och annat tvång.137 Om personen uttrycker en inställning om att han eller hon inte vill bli företrädd av en viss framtidsfullmäktige eller närstående ska alltså i första hand kvarvarande framtidsfullmäktig eller när- stående på samma nivå i turordningen vara företrädare för personen eller, i andra hand, närstående på nästa nivå. Om personen tidigare, när han eller hon var förmögen att ta ställning själv i frågan, har uttryckt att han eller hon inte vill bli företrädd av en viss framtidsfullmäktig eller närstående ska detta 137 Dir. 2012:72 s. 2 och 14 i och 6 § LSH. Överväganden och förslag – hälso- och sjukvård (inklusive tandvård) och omsorg gälla under förutsättning att det inte finns skäl att anta att personen har ändrat sin inställning. Företrädare med gemensam behörighet som inte kan komma överens Även i fall då flera företrädare som företräder personen gemensamt inte kan komma överens går turen vidare till en lägre nivå i hierarkin. Oenigheten kan avse såväl ställningstagandet i frågan om personens vård och omsorg som frågan om vem eller vilka som ska agera företrädare för honom eller henne i frågan. Personalen bör natur- ligtvis i första hand försöka få företrädarna att komma överens, t.ex. genom att samtala och uppmuntra till dialog mellan dem. Personer som, med hänsyn till omständigheterna, är uppenbart olämpliga för uppdraget i en fråga Man ska inte kunna vara företrädare för någon annan om man är uppenbart olämplig för ett sådant uppdrag. Ett ställningstagande om att en person är uppenbart olämplig för ett uppdrag som företrädare i en fråga kan i vissa fall vara av stor betydelse för den enskilde, inte minst om denne själv har utsett en framtidsfullmäktig eller dennes viljeyttringar ligger till grund för en närståendes företrädarskap. Det går inte heller att bortse från att ett sådant ställningstagande kan upplevas som kränkande för den person vars lämplighet bedöms. Regelverket måste därför självklart i tillräcklig grad tillgodose rättssäkerhet och trygghet för den enskilde och andra berörda, som det ska kunna säkerställa att personer som är uppenbart olämpliga som företrädare, när de t.ex. agerar i strid med personens förmodade vilja, eller i förekommande fall, personens bästa, inte får ha denna roll. I utredningens direktiv anges att förslagen till regleringar ska vara enkla och ändamåls- enliga.138 Alltför byråkratiska och omständliga lösningar, som t.ex. kan medföra betungande administration för personalen, måste därför undvikas. Utredningen behöver också hålla sig ifrån onödiga detaljregleringar; i stället är det då lämpligare att verksamheterna 138 Dir. 2012:72 s. 1 och 3. Överväganden och förslag – hälso- och sjukvård (inklusive tandvård) och omsorg själva ges möjlighet att anpassa beslutsfattandet till förutsätt- ningarna i den egna specifika verksamheten. Mot bakgrund av vad som anges i föregående stycke föreslår utredningen att ett formellt beslut om att en framtidsfullmäktig eller närstående är uppenbart olämplig för uppdraget som företrädare i en fråga ska fattas av den som bedriver verksamheten. I lagtexten anges alltså inte specifikt vilken yrkesutövare eller funktion som ska fatta beslutet. Det lämnas således ett utrymme för den som bedriver verksamheten att närmare ta ställning till detta. Utredning- ens utgångspunkt är att verksamhetschefen i en hälso- och sjuk- vårdsverksamhet eller, inom omsorgen, en annan högre chef som inte är involverad i omsorgen av den enskilde, är den som bör fatta beslutet om en företrädares uppenbara olämplighet. Det är natur- ligtvis lämpligt att den som ansvarar för bedömningen låter fram- tidsfullmäktigen/den närstående ge sin syn på situationen och att denne samarbetar med eller konsulterar annan relevant personal, t.ex. den läkare som är ansvarig för vården av den enskilde eller annan personal som har erfarenhet eller kännedom om den enskilde eller företrädaren. Ett beslut om att en framtidsfullmäktig eller närstående är uppen- bart olämplig för det aktuella uppdraget ska dokumenteras och motiveras. Beslutsfattaren bör eftersträva att motiveringen blir så utförlig och precis att den kan ge vägledning vid kommande eventuella ställningstaganden gällande vem som ska vara personens företrädare. Beslutet ska vidare meddelas den enskilde och framtidfullmäktigen eller den närstående. Några särskilda regler om delgivning föreslås inte. Det är naturligtvis ändå av vikt att beslutsfattaren verkligen försäkrar sig om att de personer som berörs nås av beslutet. Beslutet ska inte kunna överklagas eftersom det praktiska behovet av en domstolsprövning och skälen för det i övrigt är begränsade. Om det har beslutats att en framtidsfullmäktig eller närstående är uppenbart olämplig för uppdraget som företrädare i frågan ska alltså turordningen frångås. I första hand ska kvarvarande framtids- fullmäktige eller närstående på samma nivå i turordningen vara företrädare för personen, och, i andra hand, närstående på nästa nivå. Det kan behöva sägas något mer rörande bedömningen av om en framtidsfullmäktig eller närstående ska anses uppenbart olämp- lig för uppdraget som företrädare i en fråga. Det bör anges ut- Överväganden och förslag – hälso- och sjukvård (inklusive tandvård) och omsorg tryckligen i lagtexten att bedömningen ska göras utifrån om- ständigheterna i det enskilda fallet. En person kan vara uppenbart olämplig för ett uppdrag som företrädare i en viss situation av vitt skilda skäl. Utredningens utgångspunkt är, som nämnts139, att såväl framtidsfullmäktige som närstående i allmänhet är väl lämpade att fungera som företrädare. Det är därför bara i uppenbara fall som någon ska bedömas olämplig. Ett exempel är personer som själva skulle ha behövt en företrädare vid ett ställningstagande till den aktuella frågan; de kan aldrig anses vara lämpade att företräda någon annan. Att en person är uppenbart olämplig för uppdraget i en fråga kan ibland framgå redan vid en första kontakt med honom eller henne. En företrädare kan också betraktas som uppenbart olämplig om han eller hon vid upprepade tillfällen, eller vid ett enstaka särskilt tillfälle, nonchalerar personens förmodade vilja. Detta kan visa sig på så sätt att företrädaren t.ex. samtycker till vård eller omsorg som det är uppenbart att personen skulle ha motsatt sig, även om företrädarens samtycke i objektivt hänseende kan vara förenligt med vetenskap och beprövad erfarenhet. Vidare bör det finnas skäl att gå vidare i turordningen när en företrädare i strid med personens förmodade vilja, eller i andra hand, om den för- modade viljan inte kan klarläggas, personens bästa, vägrar samtycka till en åtgärd som personen tydligt är i behov av. I många fall lär den ansvariga personalen kunna ta upp en diskussion med företrädaren för att, om möjligt, få denne att ändra ståndpunkt. Det är alltså viktigt att framhålla betydelsen av dialog i första hand, och av att personalen verkligen ger individuellt an- passad information och anstränger sig för att förklara t.ex. varför en åtgärd behöver vidtas. Mot den bakgrunden bedömer utred- ningen att beslut som avses i bestämmelsen i praktiken bara kom- mer att behöva fattas i sällsynta fall. 13.5.5God man eller förvaltare i en fråga som gäller omsorg Förslag: Om en person inte ska företrädas av framtidsfullmäktig eller närstående i en fråga som gäller omsorg ska den som bedriver verksamheten till överförmyndaren anmäla behovet av 139 Se avsnitt 13.5.1. Överväganden och förslag – hälso- och sjukvård (inklusive tandvård) och omsorg en god man eller förvaltare enligt FB som företrädare för honom eller henne. När en god man eller förvaltare har förordnats företräder han eller hon personen enligt LSH i frågan. Om ett godmanskap enligt 11 kap. 4 § FB eller ett förval- tarskap redan är anordnat för en person, med behörighet för den gode mannen eller förvaltaren att bevaka den enskildes rätt, att sörja för den enskildes person eller i annan fråga som gäller om- sorg, är den gode mannen eller förvaltaren ensam personens företrädare enligt LSH i den frågan. Detta gäller oberoende av vad som är föreskrivet om framtidsfullmäktig och närstående som företrädare. Har personen i en framtidsfullmakt utsett en annan person än den gode mannen eller förvaltaren som företrädare ska den som bedriver verksamheten anmäla förhållandet till överför- myndaren, om det inte är uppenbart obehövligt. Om den som bedriver verksamheten bedömer att den gode mannen eller förvaltaren är olämplig för uppdraget som före- trädare ska den som bedriver verksamheten anmäla behovet av entledigande av företrädaren till överförmyndaren. God man eller förvaltare i sista hand Det måste finnas ett alternativ i sista hand när varken en framtidsfull- mäktig eller närstående ska företräda en person. Som tidigare fram- förts måste man initialt räkna med att de flesta personer inte i förväg har upprättat någon framtidsfullmakt. I undantagsfall kan personer även helt sakna närstående medan andra har närstående som, av olika skäl, inte ska ha uppdraget som företrädare i situationen. Rättighetslagstiftningar som SoL och LSS syftar till att garantera enskilda människor det stöd som de är i behov av i de fall detta inte kan tillgodoses av dem själva eller någon annan.140 När en sådan rättighetslagstiftning tillämpas är en person som inte själv kan ta ställning beroende av att någon annan för hans eller hennes talan. Personen behöver någon som t.ex. hjälper till med att ansöka om insatser som han eller hon behöver och med att bevaka att insats- erna utförs på ett bra sätt. I en fråga som rör omsorg bör därför en 140 Jfr Ny socialtjänstlag m.m. (prop. 2000/01:80) s. 90. Överväganden och förslag – hälso- och sjukvård (inklusive tandvård) och omsorg person som saknar förmåga att själv fatta beslut, menar utred- ningen, även i sista hand förses med en (extern) företrädare.141 Som framgått av problembeskrivningen i avsnitt 11.4 är utred- ningens bild att gode män och förvaltare har en relativt stark ställning inom LSS, där det också finns ett uttryckligt stöd i den specifika lagstiftningen för dem att agera som företrädare.142 Även vid beslut om insatser och åtgärder enligt SoL spelar gode män och förvaltare viss roll trots att det inte finns samma tydliga lagstöd i den lagen. Vissa av de befintliga legala företrädarna är därför vana vid att befatta sig med frågor som rör omsorg. Mot den bakgrunden föreslår vi att en person ska företrädas av en god man eller förvaltare i en fråga som gäller omsorg, i de fall han eller hon inte ska företrädas av framtidsfullmäktig eller närstående. Godmans- eller förvaltarskap kan dock bara anordnas för den en- skilde sedan domstol har funnit att förutsättningarna för detta föreligger. Av den anledningen ska den som bedriver verksamheten åläggas en skyldighet att hos överförmyndaren anmäla behovet av en god man eller förvaltare enligt FB som företrädare för personer som inte ska företrädas av framtidsfullmäktig eller närstående i en sådan fråga.143 Överförmyndaren kan, enligt 11 kap. 15 § första stycket FB, hos domstolen ansöka om anordnande av godmanskap eller förvaltarskap för den enskilde. Kan ett slutligt beslut inte ges omedel- bart i ett sådant ärende får domstolen, enligt 11 kap. 18 § första stycket FB, under vissa förutsättningar besluta att anordna god- manskap eller förvaltarskap för tiden till dess ärendet slutligt av- görs. Domstolen kan alltså fatta ett interimistiskt beslut i frågan. När en god man eller förvaltare har förordnats företräder han eller hon personen enligt LSH i frågan. Utredningens uppfattning är att frågor som rör omsorg normalt hör till ett uppdrag att bevaka någons rätt och sörja för person.144 Vi ser vidare inte att det primärt ligger i vårt uppdrag enligt direk- tiven att – i förtydligande syfte – göra ändringar i 11 kap. 4 § FB. Någon ändring av paragrafen i detta avseende föreslås därför inte. 141Jfr vad som i avsnitt 13.5.6 föreslås beträffande frågor om att få hälso- och sjukvård. 1428 § LSS. 143I regelverken för och verksamheter enligt LSS finns det uttryck- liga regler om ansvar och skyldigheter att anmäla när en person har behov av god man eller förvaltare, se 5 kap. 3 § socialtjänstförordningen (2001:937) och 15 § 6 LSS. 144Se 12 kap. 2 § FB. Överväganden och förslag – hälso- och sjukvård (inklusive tandvård) och omsorg utredningens förslag och omsorgsbegrepp145 ingår frågor som rör enskildas boenden (dock undantas t.ex. åtgärder som är förenade med frihetsberövande eller annat tvång146). Inget hindrar att även frågor om boende ingår i en god mans eller förvaltares uppdrag.147 Med dessa rader har vi tydliggjort hur vi ser på gode mäns och förvaltares befogenheter i denna utrednings kontext. Av 11 kap. 15 § FB följer att godmanskap och förvaltarskap kan anordnas efter ansökan från personen själv, hans eller hennes make eller sambo och närmaste släktingar samt överförmyndaren. Ett godmanskap eller förvaltarskap kan således initieras på annat sätt än genom en anmälan från den som bedriver verksamheten i kombi- nation med överförmyndarens ansökan. Att en redan förordnad god man eller förvaltare kommer först i turordningen framgår av avsnittet närmast nedan. Det är avslutningsvis viktigt att betona att en person som inte har behov av en företrädare i en viss fråga gör sitt ställningstagande själv, även om han eller hon har en god man eller förvaltare. När det redan finns en förordnad god man eller förvaltare kommer personer som har behov av en företrädare i en fråga gällande omsorg redan att ha ett godmanskap eller förvaltarskap anordnat för sig som omfattar frågan, när denna aktualiseras. Den gode mannen eller förvaltaren ska i en sådan situation anses som personens företrädare, även om det skulle finnas en framtidsfull- mäktig eller närstående.148 Parallellt löpande förordnanden kan annars riskera att leda till motstridiga resultat och personalen måste av praktiska skäl kunna förlita sig på den företrädare som utsetts av myndigheterna (i vart fall tills vidare). Med hänsyn till detta före- slår utredningen en bestämmelse med innebörden att om ett god- manskap enligt 11 kap. 4 § eller ett förvaltarskap redan är anordnat för en person, med behörighet för den gode mannen eller förval- 145Se mer om detta i avsnitt 13.1.2. 146Se 6 § första stycket LSH och avsnitt 13.1.4. 147Jfr uttalandet i prop. 1987/88:124 s. 172. 148Av 1 kap. 24 § förslaget till lag om framtidsfullmakter och om behörighet i vissa fall för anhöriga i Ds 2014:16 framgår att, om godmanskap enligt 11 kap. 4 § FB eller förvaltarskap anordnas för fullmaktsgivaren, är framtidsfullmakten utan verkan för de angelägenheter som omfattas av beslutet. Överväganden och förslag – hälso- och sjukvård (inklusive tandvård) och omsorg taren att bevaka den enskildes rätt, att sörja för den enskildes per- son eller i annan fråga som gäller omsorg, är den gode mannen eller förvaltaren ensam personens företrädare enligt LSH i den frågan.