sou · H3B373 · 2015-08-03 00:00:00 — begränsas på detta sätt föreslås i den nya utlänningsdatalagen (16 §). Hur kravet i realiteten ska uppfyllas är en fråga för Migrations- verket. Ett sätt kan vara att endast ett fåtal personer på Migrations- verket kan ta del av uppgifterna från direktåtkomsten och att dessa personer sedan vidarebefordrar just de särskilda uppgifter som en handläggare behöver för ett speciellt ärende. Det kan i samman- hanget noteras att den tekniska utvecklingen fortlöpande ger bättre möjligheter att begränsa tillgången till olika uppgifter och att i efter- hand genom bland annat loggningsuppgifter kontrollera hur till- gången har utnyttjats. Men även de utlämnande myndigheterna bör ha del i detta ansvar genom att den myndighet som medger direktåtkomst ska vara skyl- dig att innan direktåtkomst medges försäkra sig om att Migra- tionsverket har en acceptabel säkerhetsnivå, exempelvis när det gäller system för behörighet och loggning av transaktioner samt tillsyn. När det gäller frågor om en värdmyndighets ansvar, se SOU 2015:39 s. 387 f. Vidare är det av betydelse för att stärka integriteten vid direkt- åtkomst att och respektive värdmyndighet regel- bundet har utbildningsinsatser för sina anställda om vad som gäller vid direktåtkomsten och att tydliga instruktioner finns härom. En annan viktig fråga från integritetssynpunkt är vad som gäller i sekretesshänseende för uppgifter som skulle få tillgång till genom direktåtkomst. Handlingar som är åtkomliga genom direktåtkomst utgör nämligen allmänna handlingar även hos den mottagande myndigheten och det gäller alla de handlingar som görs tillgängliga genom direktåtkomsten, även de som utgör över- skottsinformation. Sekretessfrågorna behandlas därför här förhåll- andevis utförligt. I avsnitt 9.2.3 har utredningen översiktligt redogjort för de sekre- tessbestämmelser som är tillämpliga hos värdmyndigheterna och . Som framgår där finns i första hand tillämpliga sekretessbestämmelser för i 27 kap. 1 § OSL, för i 34 kap. 2 § OSL och för och i 28 kap. 1 § OSL. Av bestämmelserna framgår att sekretessen som är tillämplig för och för bland annat gäller i myndighetens verk- samhet som avser förande av eller uttag ur myndighetens databas. Detta innebär att den sekretess som gäller hos respektive Ett effektivare informationsutbyte vid handläggning… blir tillämplig också hos mottagande myn- digheter så länge uppgiften är kvar i databasen. Denna primära sekretess gäller alltså även hos den mottagande myndigheten. Om skulle medges direktåtkomst, skulle den alltså även gälla för verket. Sekretessbestämmelserna som är tillämpliga för och innehåller inte någon särskild regel om förande av och uttag ur register. Den sekretessen gäller inte primärt hos , men kan enligt 11 kap. 4 § OSL överföras till om verket medges direktåtkomst till uppgifterna från databasen. Som framgår av sekretessbestämmelserna är sekretessen hos Skatteverket absolut, medan den gäller med ett omvänt skaderekvisit för uppgifter i utsöknings- och indriv- ningsdatabas och med ett rakt skaderekvisit för uppgifter hos För- säkringskassan och . Som vidare framgår av avsnitt 9.2.3 gäller sekretess bland annat i verksamhet för kontroll över utlänningar enligt 37 kap. 1 § OSL. Sekretessen gäller med ett omvänt skaderekvisit. När det gäller sekretesskyddet för de uppgifter som skulle bli till- gängliga för genom direktåtkomsten kan konsta- teras att den primära sekretessen hos och Kronofogde- myndigheten även gäller som primär sekretess hos så länge uppgifterna inte används i verkets ärendehandläggning. När det däremot gäller uppgifter hos och Pensions- myndigheten finns det, som tidigare nämnts, ingen primär sekretess- bestämmelse hos myndigheterna som också är primärt tillämplig hos vid direktåtkomst. I stället tillämpas bestäm- melserna i 11 kap. 4 § OSL om överföring av sekretess, vilket medför att sekretessen överförs från /Pensionsmyndig- heten till . Hos kommer då att gälla dels den från överförda sekretessen, dels den primära sekretessen hos verket enligt 37 kap. 1 § OSL. Bestämmel- sen i 11 kap. 8 § OSL, som reglerar konkurrens då flera sekretess- regler är tillämpliga, innebär i detta fall att primära sekretessbestämmelse gäller framför den överförda sekre- tessen från /. Sammanfatt- ningsvis kan utredningen konstatera att sekretesskyddet hos Migra- Ett effektivare informationsutbyte vid handläggning… tionsverket för överskottsinformation inte är sämre än hos värd- myndigheterna. När det gäller de uppgifter som efter direktåtkomst används i ärendehandläggning, dvs. när uppgifterna från , och förs in i verksamhet, gäller följande. Sekretess gäller för uppgifterna hos verket enligt 37 kap. 1 § OSL som är primärt tillämplig hos . Den sekretessen gäller som sagt med ett omvänt skaderekvisit. Även de sekretessbestämmelser som är tillämpliga hos värdmyndigheterna kan bli tillämpliga hos Migrations- verket genom att sekretessen överförts till verket enligt 11 kap. 4 § OSL. Vid denna konkurrens ska den tidigare nämnda bestämmelsen 11 kap. 8 § OSL tillämpas. I detta fall innebär det att Migrations- verkets primära sekretessregler enligt 37 kap. 1 § OSL har företräde framför sekundära, dvs. sekretessreglerna hos värdmyndigheterna. Sammanfattningsvis innebär detta att de uppgifter som Migrations- verket får från och använder i ärendehandläggningen får ett något mindre starkt sekretesskydd hos , eftersom uppgifterna omfattades av absolut sekretess hos Skatte- verket. För uppgifter från och Pensionsmyndig- heten blir sekretesskyddet däremot något starkare och för Krono- fogdemyndigheten oförändrat. Eftersom sekretessen hos för här aktuella upp- gifter från är något mindre stark än hos , uppkommer frågan om det finns behov av ett starkare sekretesskydd för dessa uppgifter när de finns hos än vad som gäller enligt 37 kap. 1 § OSL. En grundläggande princip enligt sekre- tessreglering är att behovet av och styrkan i en sekretess inte kan bestämmas enbart med hänsyn till sekretessintresset (se prop. 2010/11:78 s. 23). Det måste i varje sammanhang vägas mot intresset av insyn i myndigheternas verksamhet. Denna avvägning kan utfalla på olika sätt hos olika myndigheter och inom olika områden. Att uppgifterna omfattas av absolut sekretess i beskattningsverksam- heten har huvudsakligen motiverats av hänsyn till den enskildes integritet. Den skattskyldiges långtgående plikt att lämna uppgifter om sina förhållanden till har ansetts ge särskild tyngd åt skyddsaspekten (prop. 1979/80:2 Del A s. 256). I fråga om upp- gifter i ärenden hos har lagstiftaren, som redo- visats ovan, ansett att ett omvänt skaderekvisit är tillräckligt. Ett effektivare informationsutbyte vid handläggning… undantag för uppgiften om deklarerad inkomst är den kategori av uppgifter som är aktuell för direktåtkomst även sådana uppgifter som förekommer hos i olika ärenden om bland annat uppehållstillstånd och arbetstillstånd. Uppgifterna från används av för kontroll och komplettering av de uppgifter som den sökanden lämnar in ären- dena. Utredningen anser mot denna bakgrund att sekretesskyddet för aktuella uppgifter hos inte behöver stärkas, om skulle medges direktåtkomst till dem. En viktig fråga då man överväger att tillåta direktåtkomst är de enskilda personer som berörs av direktåtkomsten på lämpligt sätt informeras om denna. Informationen ska vara tydlig och innehålla en specifikation av vilka uppgifter som kan komma att inhämtas och från vilka myndigheter sådant inhämtande kan komma att ske. Utredningen anser sammanfattningsvis mot bakgrund av vad som ovan anförts att bör kunna medges direktåtkomst till nu aktuella uppgifter från (beskattningsdatabasen), från (utsöknings- och indrivningsdata- basen) och från /(social- försäkringsdatabasen). De samhällsintressen som gynnas av en direkt- åtkomst väger enligt utredningen tyngre än de integritetsrisker som talar emot. En sådan direktåtkomst bör därför inte leda till oaccep- tabla intrång i den personliga integriteten under förutsättning att direktåtkomsten omgärdas av sådana integritetsskyddsåtgärder som utredningen berört ovan och att regleringen närmare utformas på sådant sätt som utredningen tar upp fortsättningsvis. 9.3.3Utformningen av bestämmelser om direktåtkomst m.m. Inledningsvis kan konstateras att såväl lagen om behandling av upp- gifter i beskattningsverksamhet (1 kap. 5 § 5), lagen om behandling av uppgifter i verk- samhet (2 kap. 3 § 6) och socialförsäkringsbalken (114 kap. 9 §) tillåter att uppgifter får behandlas för tillhandahållande av infor- mation som behövs i författningsreglerad verksamhet för bland annat kontroller hos någon annan än värdmyndigheterna. Någon kompletterande lagstiftning som tillåter behandling i form av direkt- åtkomst för är därför enligt utredningen inte Ett effektivare informationsutbyte vid handläggning… Vidare har rätt att behandla mottagna uppgifter i enlighet med utredningens författningsförslag, se kapi- tel 1. När det sedan gäller utformningen av bestämmelserna om direkt- åtkomsten anser utredningen att dessa bör uttryckas på det sätt att får medges direktåtkomst till uppgifter från Skatte- verket, och /Pensions- myndigheten. Bestämmelserna bör också tillåta regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela närmare före- skrifter om omfattningen av direktåtkomsten samt om behörighet och säkerhet. Bestämmelserna som medger direktåtkomst bör enligt utredningen tas in i lagen om behandling av uppgifter i beskatt- ningsverksamhet, lagen om behandling av uppgifter i Kronofogde- myndighetens verksamhet och socialförsäkringsbalken. Enligt utredningen bör ändamålen för direkt- åtkomst anges i lag, medan närmare preciseringar av direktåtkomst- en kan regleras i förordning. Vad gäller ändamål för direktåtkomsten till uppgifterna från de aktuella myndigheterna anser utredningen att dessa bör begränsas till handläggning av vissa ärenden. De ärendetyperna som är aktuella här och som alltså även bör framgå av lagen är handläggning av ansökningar om uppehålls- tillstånd för att bedriva näringsverksamhet enligt 5 kap. UtlL, hand- läggning av ansökningar om arbetstillstånd enligt 6 kap. 2 § första stycket UtlL eller kontroll av arbetstillstånd enligt 6 kap. 2 § första stycket UtlL. För att understryka att direktåtkomsten ska användas restriktivt bör det även av lagen framgå att uppgifterna endast får användas i den utsträckning som de behövs för handläggningen av nämnda ärenden. Som nämnts anser utredningen att närmare precisering av vilka uppgifter som får medges direktåtkomst till bör tas in i en förordning. Dessa preciseringar bör i enlighet med den för- fattningsteknik som är bruklig när direktåtkomst regleras tas in i författningar som rör personuppgiftsbehandling hos respektive värdmyndighet. Det innebär att bestämmelser om precisering av uppgifter som direktåtkomst får medges för bör tas in i förord- ningen (2001:588) om behandling av uppgifter i be- skattningsverksamhet, förordningen (2001:590) om behandling av uppgifter i verksamhet och förordningen Ett effektivare informationsutbyte vid handläggning… (2003:766) om behandling av personuppgifter inom socialförsäk- ringens administration. Det är även, som utredningen framhållit, viktigt att åtkomsten begränsas till vad varje tjänsteman behöver. En regel härom finns i 16 § i den föreslagna utlänningsdatalagen. Värdmyndigheternas ansvar bör regleras på så sätt att de inte får medge direktåtkomst innan de har förvissat sig om att verkligen uppfyller krav på behörighet och säkerhet. Den myndighet som kan medge direktåtkomst bör också få med- dela närmare föreskrifter om vad som krävs i fråga om behörighet och säkerhet för att myndigheten ska kunna medge direktåtkomst till myndighetens uppgifter. Syftet med en sådan bestämmelse är att betona vikten av att direktåtkomsten inte med- ges lättvindigt utan att säkerhetsaspekterna noggrant har övervägts. Det är viktigt att både värdmyndigheterna och är införstådda med vilka uppgifter som omfattas av direktåtkomsten. Berörda handläggare vid myndigheterna måste genom utbildning ges information och kunskaper om detta samt om hur uppgifter som inhämtas ska användas. Det får förutsättas att berörda myndig- heter, vid upprättandet av elektroniska förbindelser, genom samråd med andra och genom utbildning och andra insatser riktade mot den egna personalen ser till att det i detta avseende skapas garantier för skyddet för den personliga integriteten. Som redovisats i avsnitt 9.2.3 förutsätter direktåtkomst i princip att det införs sekretessbrytande bestämmelser i lag eller förordning som omfattar alla uppgifter som görs tekniskt tillgängliga genom direkt- åtkomsten. Anledningen till detta är att tillämpliga bestämmelser om sekretess kan innebära att uppgifter inte annars kan lämnas till de myndigheter som får direktåtkomst, se vidare härom i avsnitt 7.15.3. Sekretessbrytande bestämmelser är enligt utredningen även nödvän- diga i förevarande fall om medges direktåtkomst till ovan angivna uppgifter hos , Kronofogdemyndig- heten och / . Ett effektivare informationsutbyte vid handläggning… Enligt utredningen är det inte lämpligt att direktåtkomsten grun- dar sig på generalklausulen i 10 kap 27 § kap OSL. De sekretess- brytande bestämmelserna bör i stället utformas som en föreskrift om sådan uppgiftsskyldighet som avses i 10 kap. 28 § OSL. De sekretessbrytande bestämmelserna bör enligt utredningen placeras i den författning som framstår som naturligast i samman- hanget. Särskilda hänsyn till regleringen i 2 kap. 6 § andra stycket regeringsformen om betydande intrång behöver emellertid enligt utredningen inte tas vid bedömningen om bestämmelserna ska tas in i lag eller förordning. Enligt utredningen är det lämpligt att bestämmelserna tas in i en författning som reglerar värdmyndighetens behandling av person- uppgifter. De sekretessbrytande bestämmelserna bör därför placeras i förordningen om behandling av uppgifter i beskatt- ningsverksamhet, förordningen om behandling av uppgifter i Krono- fogdemyndighetens verksamhet och förordningen om behandling av personuppgifter inom socialförsäkringens administration. Utredningen anser att de samhällsintressen som talar för att Migra- tionsverket ska medges direktåtkomst till ovan särskilt angivna uppgifter från (beskattningsdatabasen), Kronofogde- myndigheten (utsöknings- och indrivningsdatabasen) och Försäk- ringskassan och (socialförsäkringsdatabasen) väger tyngre än de integritetsskäl som talar emot. Direktåtkomst ska därför enligt utredningens uppfattning kunna medges i dessa fall. 10Migrationsverkets rätt att ta del av uppgifter från fingeravtrycksregister Utredningen har i avsnitt 7.10 föreslagit att ska få föra ett automatiserat register över fingeravtryck. Verket för ett sådant register. register över fingerav- tryck utgör tillsammans med fingeravtrycks- register det . register över fingeravtryck innehåller fingeravtryck som samlats in av i utlänningsärenden, se närmare om detta i av- snitt 7.10.1. Fingeravtryck som tar med stöd av 9 kap. 8 § utlänningslagen (2005:716, UtlL) kontrolleras mot både Eurodac och det . I det nationella fingerav- trycksregistret görs kontroller mot både och fingeravtrycksregister. Kontroller görs dock även mot informationssystemet för viseringar (VIS), se avsnitten 4.3.3 och 7.4. De kontrollerna saknar dock betydelse för utredningens överväganden i detta kapitel och berörs därför inte ytterligare här. Syftet med kontrollerna är dels att fastställa ansvarig medlems- stat enligt EU-förordningar, exempelvis Dublinförordningen ((EU) nr 604/2013), dels att fastställa en utlännings identitet. Fastställan- de av en utlännings identitet är av betydelse för handläggning av flera olika slags ärenden, särskilt ärenden som rör prövning av asylskäl. rätt att ta del av uppgifter… Kontrollerna och rutinerna kring dessa har närmare redovisats i avsnitt 7.10.1. När det gäller författningsstödet för kontroller av fingeravtryck som tagit mot fingeravtrycks- register (A-filen) ansåg dåvarande och Migrations- verket att stöd för detta torde finnas i polis- datalagen (2010:361, PDL). Myndigheterna efterfrågade emellertid en tydligare reglering i detta avseende. Den dåvarande inkom därför med en framställan till Justitie- departementet , dnr A377.954/2014, med förslag att polisdatalagen skulle kompletteras med bestämmelser som uttryck- ligen ger rätt att ta del av fingeravtrycksregister för kontroller. Utredningen har fått i uppdrag att överväga denna fråga. Nedan kommer därför utredningen att inledningsvis översiktligt redogöra för den rättsliga regleringen och och Migrations- verkets uppfattning om behovet av en kompletterande bestämmelse. Härefter kommer utredningen att behandla nyttan av att Migrations- verket får del av fingeravtrycksregister, alternativ till sådan behandling och vissa integritetsaspekter. Avslutningsvis behandlar utredningen även frågan om behov finns av någon för- fattningsreglering. 10.2Allmänt om kontroller av fingeravtryck Förutsättningar för fingeravtryckskontroller m.m. I 9 kap. UtlL finns bestämmelser om kontroller av personer enligt kodexen om Schengengränserna. Kodexen om Schengengränserna har sin bakgrund i och rådets förordning (EG) nr 562/2006 om en gemenskapskodex om gränspassage för personer. Genom kodexen har införts ett gemensamt regelverk för passage av yttre gränser, men kodexen ska också säkerställa att det inte före- kommer någon gränskontroll av personer när de passerar inre grän- rätt att ta del av uppgifter… ser i enlighet med artikel 26 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt. Särskilda bestämmelser om i vilka situationer och i vissa fall får ta fingeravtryck på utlänningar finns i 9 kap. 8−8 c §§ UtlL. I avsnitt 7.10 har utredningen redo- visat innehållet i de mest centrala bestämmelserna i sammanhanget, nämligen 9 kap. 8 § UtlL och 6 kap. 14 § utlänningsförordningen (2006:97). Det finns även andra bestämmelser i 9 kap. UtlL som reglerar tagande av fingeravtryck, se 9 kap. 8 a−c §§ UtlL. Dessa bestäm- melser avser fingeravtryck avseende dels uppehållstillståndskort i vissa fall, dels och rådets förordning (EG) nr 767/2008 av om informationssystemet för viseringar (VIS) och utbytet mellan medlemsstaterna av uppgifter om vise- ringar för kortare vistelse (VIS-förordningen). Kontroll av sådana fingeravtryck sker dock inte mot det nationella fingeravtrycks- registret. Som nämnts i avsnitt 7.10.1 är det endast som har direktåtkomst till fingeravtryck i B-filen. har alltså ingen möjlighet att själv registrera, radera eller komma åt uppgifter i sitt fingeravtrycksregister utan Polis- myndighetens biträde. Utredningen har i avsnitt 7.10.1 berört de sekretessfrågor som kan aktualiseras då uppgifter om fingeravtryck lämnas från Migra- tionsverket till för att där registreras i Migrations- verkets fingeravtrycksregister. Bestämmelser om fingeravtrycksregister finns i 4 kap. PDL. De har endast översiktligt berörts av utredningen i av- snitt 7.10.1. Bestämmelserna redovisas därför något närmare här. Av 4 kap. 11 § PDL följer att får föra bland annat fingeravtrycksregister i enlighet med bestämmelserna i 4 kap. 12–17 §§ PDL. Dessa register får föras även för att underlätta iden- tifiering av okända personer. rätt att ta del av uppgifter… I 4 kap. 12 och 13 §§ PDL regleras vilka personuppgifter som får behandlas i registren. Av paragraferna följer inledningsvis att upp- gifter får behandlas om en person som är misstänkt eller dömd för brott och som har varit föremål för åtgärd enligt 28 kap. 14 § rätte- gångsbalken (husrannsakan) och om en person som har lämnat finger- avtryck enligt 19 § lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll. Vidare framgår det att uppgifter om fingeravtryck även får behand- las om det behövs för att fullgöra internationella åtaganden eller om fingeravtrycken kommit fram i en utredning om brott men inte kan hänföras till en identifierbar person. Uppgifter får också be- handlas om en person som har dömts för brott i en annan medlems- stat inom Europeiska unionen i vissa fall. Registren får även i viss utsträckning innehålla fingeravtryck som registrerats på begäran , i regel avseende personer som är internationellt efterlysta. är en mellanstatlig polisorganisation med 190 medlems- länder. uppgift är att underlätta informationsutbytet mellan medlemsländerna i arbetet mot gränsöverskridande brottslighet. Begränsningar för behandling av uppgifter finns för uppgifter som har lämnats av en person i vissa fall. Fingeravtrycksregister får vidare innehålla uppgifter om bland annat fingeravtryck, identifieringsuppgifter, ärendenummer och brottskod, se 4 kap. 13 § PDL. Ändamålen för vilka personuppgifter får behandlas i Polismyn- dighetens brottsbekämpande verksamhet regleras i 2 kap. 7−9 §§ PDL. Av 2 kap. 7 § PDL, som reglerar de primära ändamålen för de brottsbekämpande myndigheterna, följer att personuppgifter får be- handlas om det behövs för att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet, utreda eller beivra brott eller fullgöra förplik- telser som följer av internationella åtaganden. Av 2 kap. 8 § PDL, som reglerar de sekundära ändamålen, följer i vilka fall uppgifter får lämnas ut för att tillhandahålla information som behövs i andra myn- digheters verksamhet. Där anges bland annat att personuppgifter som behandlas enligt 2 kap. 7 § PDL även får behandlas när det är nödvändigt för att tillhandahålla information som behövs i en myn- dighets verksamhet, om det antingen enligt lag eller förordning åligger att bistå myndigheten med viss uppgift (punkten 6 a), eller om informationen tillhandahålls inom ramen för myndighetsöverskridande samverkan mot brott (punkten 6 b). rätt att ta del av uppgifter… Bestämmelser om gallring och att vissa myndigheter (Säkerhets- polisen, , , och ) får medges direktåtkomst till uppgifter i fingeravtrycks- register finns i 4 kap. 14–17 §§ PDL. Fingeravtrycken som samlar in med stöd av 4 kap. PDL sparas, som tidigare nämnts, i A-filen i det nationella finger- avtrycksregistret. är personuppgiftsansvarig för den behandling av personuppgifter som myndigheten utför, se 2 kap. 4 § PDL. I 35 kap. 1 § OSL finns en särskild sekretessbestämmelse som gäller för personuppgifter som behandlas i fingeravtrycks- och signale- mentsregister enligt 4 kap. 11–17 §§ PDL. Av den bestämmelsen följer att sekretess gäller för uppgift om en enskilds personliga och ekonomiska förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till honom eller henne lider skada eller men och uppgiften bland annat förekommer i register som förs av enligt 4 kap. PDL eller som annars behandlas med stöd av de bestämmelserna. Sekretessen gäller alltså med ett omvänt skaderekvisit. Men i likhet med vad som gäller för kan även andra bestämmelser vara tillämp- liga, exempelvis 21 kap. 3 och 5 §§ OSL (sekretess för adress, telefon m.m. och till skydd för utlänningar i vissa fall). I 2 kap. 18 § PDL finns en sekretessbrytande bestämmelse av innebörd att uppgifter ur fingeravtrycksregister kan lämnas ut till i paragrafen angivna myndigheter trots viss angiven sekretess. Migra- tionsverket anges inte i paragrafen. För att uppgifter ska få lämnas ut krävs även att uppgifterna behövs för den brottsbekämpande verksamheten hos den mottagande myndigheten. Någon bestäm- melse om uppgiftsskyldighet som bryter sekretessen på sätt som föreskrivs i 10 kap. 28 § OSL finns alltså inte heller för utlämnande av aktuella uppgifter. rätt att ta del av uppgifter… 10.2.2Polismyndighetens och uppfattning om behovet av en kompletterande reglering Dåvarande gav, som nämnts inledningsvis, i samråd med in en framställan till Justitie- departementet om att det behövs en kompletterande bestämmelse som uttryckligen ger rätt att ta del av uppgifter ur (se avsnitt 10.1). Samma synpunkter har förts fram till utredningen av Polismyndig- heten och . Bakgrunden till myndigheternas efter- frågan av en tydligare reglering är sammanfattningsvis följande.