sou · H3B393 · 2015-11-03 00:00:00 — Med beskattningsbar person avses den som, oavsett på vilken plats, självständigt bedriver en ekonomisk verksamhet, oberoende av dess syfte eller resultat (4 kap.1 § första stycket ML). En för- utsättning för att verksamheten ska anses som ekonomisk är att den innefattar beskattningsbara transaktioner, det vill säga försälj- ningar av varor eller tjänster. Enligt 4 kap. 1 § andra stycket ML definieras ekonomisk verksamhet som varje verksamhet som bedrivs av en producent, en handlare eller en tjänsteleverantör, inbegripet gruvdrift och jordbruksverksamhet samt verksamheter inom fria och därmed likställda yrken. Utnyttjande av materiella eller im- materiella tillgångar i syfte att fortlöpande vinna intäkter därav ska särskilt betraktas som ekonomisk verksamhet. Enligt 4 kap. 6 och 7 §§ ML ska verksamhet, bl.a. när den bedrivs av en kommun, dock inte anses som ekonomisk verksamhet om den ingår som ett led i myndighetsutövning, allt under förutsättning att undantaget för myndighetsutövning inte leder till betydande snedvridning av kon- kurrensen. Undantaget från mervärdesskatt för myndighetsut- övning gäller inte heller i fråga om omhändertagande och förstöring av avfall och föroreningar samt avloppsrening. Av praxis följer att även om definitionen av be- skattningsbar person och ekonomisk verksamhet är vid, krävs bl.a. att det i verksamheten förekommer tillhandahållanden mot ersätt- ning9, att den beskattningsbara personen ska vara verksam på en marknad10 och att tillhandahållandena ger upphov till någon form av konsumtion.11 Med tillhandahållande mot ersättning eller, enligt ML:s terminologi, omsättning förstås att en vara eller tjänst över- låts, utförs eller på annat sätt tillhandahålls någon mot ersättning 9Jfr dom i mål nr 89/81, , 1982 s. 1277, punkt 10. 10Jfr dom i mål nr C-369/04, , 2007 s. . 11Se t.ex. dom i mål nr C-384/95, Landboden –Agrardienste, 1997 s. I- 07387 punkt 3. eller tas i anspråk genom uttag (2 kap. 1 § ML). För att en omsätt- ning ska anses föreligga i mervärdesskattehänseende följer av EU- domstolens praxis att det måste finnas ett direkt samband mellan tillhandahållandet och ersättningen. Det måste med andra ord fin- nas en ömsesidig transaktion mellan parterna med ett tillhanda- hållande av vara eller tjänst mot ett angivet pris eller motvärde som har direkt samband med tillhandahållandet.12 Detta innebär t.ex. att bidrags- eller skattefinansierad verksamhet kan falla utanför til- lämpningsområdet om bidragsgivaren inte erhåller någon mot- prestation från mottagaren och bidraget inte kan ses som en s.k. tredjemansbetalning eller bidrag kopplat till priset (jfr 7 kap. 3 c § ML). Sammanfattningsvis faller således transaktioner där utföraren inte är att betrakta som beskattningsbar person och verksamhet där det enbart förekommer tillhandahållanden utan ersättning eller mot ersättning som saknar erforderligt direkt samband med tillhanda- hållandet, utanför tillämpningsområdet för mervärdesskatt. Verksamhet som omfattas av mervärdesskattens tillämpnings- område kan vara skattepliktig eller undantagen från skatteplikt eller bestå av såväl skattepliktiga som från skatteplikt undantagna till- handahållanden (blandad verksamhet). Såväl när verksamhet faller utanför tillämpningsområdet för mer- värdesskatt (icke ekonomisk verksamhet) som när (ekonomisk) verksamhet omfattas av undantag från skatteplikt saknas som regel avdragsrätt/rätt till återbetalning för ingående skatt. När det gäller kommunernas verksamhet faller den i många fall utanför tillämpningsområdet för mervärdesskatt, dvs. betraktas inte som ekonomisk verksamhet. Detta gäller ifråga om bl.a. myn- dighetsutövning, när tillhandahållandena inte ger upphov till kon- sumtion och när det enbart förekommer tillhandahållanden utan ersättning eller mot ersättning som saknar direkt samband med tillhandahållandet. I de fall kommuner bedriver ekonomisk verk- 12 Se bl.a. domar i mål nr 102/86, and , 1988, s. 1443, punkterna 11 och 12 och i mål nr C-246/08, Kommissionen mot , 2009, s. I– 10605, punkterna 43, 45 och 51. samhet inom för utredningen aktuella områden – sjukvård, tand- vård, social omsorg och utbildning – är verksamheten som regel undantagen från skatteplikt. I ingetdera fallet ska utgående mer- värdesskatt redovisas och det saknas som regel avdragsrätt eller rätt till återbetalning. Med hänsyn till utredningsdirektivens utformning saknas anled- ning för utredningen att exakt slå fast gränsen mellan framför allt från skatteplikt undantagen ekonomisk och icke ekonomisk kom- munal verksamhet i mervärdesskattehänseende, eftersom kommun- erna i båda fallen saknar rätt till avdrag eller återbetalning för ingående skatt enlig ML och i stället kompenseras för densamma enligt 2 § LEMK. Utredningen har mot denna bakgrund valt att beteckna såväl kommuners verksamhet som faller utanför tillämp- ningsområdet för mervärdesskatt som kommuners ekonomiska verksamhet som är undantagen från mervärdesskatteplikt för mer- värdesskattefri verksamhet. Detta betecknar således samt- liga kommunens tillhandahållanden som inte mervärdesbeskattas oavsett anledningen till det. När kommunen bedriver ekonomisk verksamhet är kommunen, liksom alla andra beskattningsbara personer, skyldig att debitera utgående mervärdesskatt vid tillhandahållanden av tjänster och varor mot ersättning som omfattas av skatteplikt. I dessa fall har kommuner även rätt att göra avdrag för den ingående mervärdes- skatt som hänför sig till förvärv eller import i den verksamhet som medför skattskyldighet (8 kap. 3 § ML). Som exempel på skattepliktiga kommunala verksamheter kan nämnas renhållning, el- och vattenförsörjning. Såväl skatteplikt för utgående mervärdesskatt som avdragsrätt för ingående mer- värdeskatt hanteras vid dessa verksamheter inom det ordinarie mer- värdesskattesystemet. I dessa fall är det således inte fråga om mervärdesskattefri verksamhet. 3.4Ersättning för viss mervärdesskatt för kommuner En stor del av kommunernas verksamheter bedrivs inom huvudom- rådena sjukvård, tandvård, social omsorg och utbildning. Som regel saknar kommunerna rätt till avdrag för eller återbetalning av ingå- ende skatt i den verksamhet som bedrivs inom dessa områden då fråga är om mervärdesskattefri verksamhet. För den kostnad som uppstår när ingående skatt inte kan dras av eller åter- betalas enligt ML kan kommunen söka ersättning enligt 2 § LEMK. Om kommunen i stället upphandlar från eller ger bidrag till en privat utförare för att bedriva verksamheten inom sjukvård, tand- vård, social omsorg eller utbildning uppstår kostnader för ingående skatt hos utföraren. Eftersom den privata utföraren som regel sak- nar rätt till avdrag eller återbetalning enligt ML vid bedrivande av från skatteplikt undantagen ekonomisk verksamhet blir den privata utförarens kostnad högre på grund av dold mervärdesskatt. För att få kostnadstäckning tas ett högre pris ut av kommunen för att kompensera för den dolda mervärdesskatten. Kommunerna kan sedan kompensera sig för den fördyrning den dolda mervärdes- skatten kan antas medföra genom att ansöka om ersättning enligt 5 § LEMK. Detta kan åskådliggöras genom två exempel. Exempel 1: Kommunen bedriver äldreomsorg som faller inom mervärdesskattefri verksamhet. Kommunen köper in t.ex. städtjänster som belagts med mervärdesskatt. Den ingående mervärdesskatt som betalas vid förvärven utgör en kostnad om rätt till avdrag för ingående skatt saknas. Exempel 2: Kommunen väljer att upphandla den från skatteplikt undantagna verksamheten. I detta fall är det den privata utföraren som belastas med kostnaden för ingående mervärdesskatt vid inköp av t.ex. städtjänster. Den privata utföraren kompenserar sig genom att ta ut ett högre pris av kommunen. Det fördyrande beloppet kan betecknas som dold mervärdesskatt. Den kostnad som uppstår i exempel 1 undviks genom att kom- munen antingen bedriver städningen i egen regi, eftersom löne- kostnader inte belastas med ingående skatt, eller söker ersättning enligt 2 § LEMK för den ingående skatt som belöper på de inköpta städtjänsterna och inte kan dras av eller återbetalas enligt ML. Vid upphandling av verksamhet i exempel 2, som i egen regi skulle utgjort mervärdesskattefri verksamhet, kan kom- munen kompenseras för den dolda mervärdesskatten genom att ansöka om ersättning enligt 5 § LEMK. Enligt nu gällande lagstiftning får kommuner således ersättning för såväl ingående skatt som inte kan dras av eller återbetalas enligt ML när verksamheten bedrivs i egen regi, som för dold mer- värdesskatt vid upphandling från och bidragsgivning till privata utförare. Reglerna syftar till att göra kommunernas val mellan att bedriva verksamhet i egen regi och att upphandla eller ge bidrag till privata utförare för att bedriva verksamheten neutralt med avse- ende på mervärdesskatt. I följande avsnitt beskrivs reglerna om ersättning för viss mer- värdesskatt i LEMK och i förordningen (2005:811) om ersättning för viss mervärdesskatt för kommuner, landsting, kommunalför- bund och samordningsförbund (som benämns ersättningsförord- ningen i detta betänkande). Redogörelsen inleds med en bakgrund till bestämmelserna. Kommuner ges generell avdragsrätt för ingående skatt och särskilt statsbidrag för dold mervärdesskatt När mervärdesskattebasen breddades vid skattereformen 1991 in- nebar det bl.a. att kommuner som köpte in mervärdeskattebelagda varor och tjänster till mervärdesskattefri verksamhet fick ökade kostnader i form av ingående mervärdesskatt som inte kunde dras av. Detta ökade kommunernas incitament att bedriva verksamheten i egen regi, vilket i sin tur skulle kunna ge upphov till snedvridning av konkurrensen. Problemet löstes genom att kom- munerna gavs en generell rätt till avdrag för ingående skatt inom det ordinarie mervärdesskattesystemet. Därmed uppnåddes kon- kurrensneutralitet eftersom kostnaderna blev lika stora oavsett om verksamheten bedrevs i egen regi eller tjänsterna förvärvades av privata utförare. I samband med skattereformen åtgärdades också den konkur- renssnedvridning som uppstod genom att ge en generell avdragsrätt till kommunerna medan det vid t.ex. upphandling från privata ut- förare inom mervärdesskattefri verksamhet uppstod extra kostnader i form av dold mervärdesskatt som kom att ingå i priset som togs ut av kommunen vid upphandling. Ett särskilt statsbidrag infördes genom lagen (1990:578) om särskilt bidrag till kommuner m.fl. och skulle täcka den dolda mervärdesskattekost- naden. Bidraget gavs vid upphandling av eller vid bidragsgivning inom områdena sjukvård, tandvård, social omsorg och utbildning. Statsbidraget var schabloniserat och uppgick till av upp- handlingskostnaden eller bidraget. Nivån på ersättningen utgår från ett antagande om att kostnader för lön, som inte innehåller någon ingående skatt, uppgår till av de totala kostnaderna. Resterande antas vara kostnader belagda med mervärdes- skatt. Vidare antas att mervärdesskattesatsen på samtliga beskatt- ningsbara transaktioner uppgår till . Därmed blir mer- värdesskattens andel av de mervärdesskattebelagda kostnaderna . Mervärdesskattens andel av de totala kostnaderna upp- går till . Andelen beräknas enligt följande: 13 * mervärdesskattens kostnadsandel uppgår till av kostnaden på 30 och utgör således av de totala kostnaderna ((0,2*30) = 0,06) Kommunkontosystemet 1996–2006 Eftersom en generell avdragsrätt för kommuner befarades vara oförenlig med rådets sjätte direktiv (77/388/EEG) av , sjätte direktivet, togs den bort 1995 i samband med 13 Kommunkontosystemet och rättvisan – momsen, kommunerna och konkurrensen (SOU 1999:133 s. 31). medlemskap i en provisorisk lösning in- fördes 1996 ett särskilt kompensationssystem med två ränte- bärande konton för kommunerna respektive landstingen, det s.k. kommunkontosystemet, som reglerades genom lagen (1995:1518) om mervärdesskattekonton för kommuner och landsting. Systemet byggde på självfinansiering och skulle vara stabilt och inte ge upphov till ökade kostnader för staten.15 Självfinansieringen innebar att utbetalningar från kommunkontona finansierades med avgifter från kommunerna. Genom kommunkontosystemet gavs ersättning både för ingående skatt som inte dragits av enligt ML och den schabloniserade ersättningen för dold mervärdesskatt om . Finansieringen av kommunkontosystemet ändrades 2003 då kom- munernas avgifter till kontona avskaffades. Anledningen var bl.a. problem med omfördelningseffekter där vissa kommuner missgyn- nades på bekostnad av andra kommuner. För att motverka pro- blemen med omfördelning lades i stället kommunkontosystemet in på statsbudgetens inkomstsida som de generella stats- bidragen reducerades.16 De särskilda kommunkontona fanns kvar då de avskaffades helt. Som skäl till att avskaffa kommunkontona an- fördes bl.a. att kontona inte längre behövdes för att hantera ut- betalningarna och att hanteringen var onödigt komplicerad och medförde onödigt merarbete för berörda myndigheter. Utbetal- ningarna skulle i stället ske direkt mot en inkomsttitel på stats- budgeten.17 Utgångspunkten i det nuvarande systemet är alltså att kom- muner ska bära kostnaden för mervärdesskatt i mervärdesskattefri verksamhet. Deras situation kan därmed anses jämför- bar med situationen för privata aktörer som bedriver icke skatte- pliktig verksamhet. För att denna princip inte ska urholkas i takt med att kostnaderna ökar, måste utvecklingen av ersättningarna vägas in som en faktor i samband med den årliga bedömningen av nivån på statsbidragen till kommuner och landsting.18 1994/95:57 s. 150 f. 1995/96:64 s. 52 f. 2001/02:112 s. 20. 2005/06:7 s. 24 f. Rätt till ersättning för ingående skatt hänförlig till vissa boendeformer I 8 kap. 9–10, 15 och 16 §§ ML finns förbud och begränsningar av avdrag för ingående skatt hänförliga till t.ex. stadigvarande bostad, representation och inköp eller hyra av personbil eller motorcykel. Förbudens syfte är att begränsa avdrag som är hänförliga till privata levnadskostnader och ska även tillämpas när kommunerna begär ersättning via kompensationssystemet. Avdragsförbudet för stadigvarande bostad konstaterades ge upp- hov till gränsdragnings- och tillämpningsproblem beträffande rätten till ersättning hänförliga till tillhandahållanden av sådana boende- former som omfattar viss mått av omsorg, t.ex. äldreboenden och gruppboenden. För att klargöra de fall där rätt till ersättning för ingående skatt fanns infördes en rätt till ersättning i de fall den ingående skatten avsåg sådana särskilda boenden och bostäder med särskild service som kommunerna ansvarar för. För att lösa gränsdragningsproblemen gjordes en koppling till sådana boenden som regleras i 5 kap. 5 § andra stycket och 5 kap. 7 § tredje stycket socialtjänstlagen, SoL (2001:453) och 9 § 8 och 9 lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade, LSS.19 Ersättning för hyra av lokal för vissa boendeformer Om en kommun hyr lokaler hänförliga till vård och omsorg kan fastighetsägaren begära frivillig skattskyldighet, vilket innebär att hyran debiteras med utgående mervärdesskatt som fastig- hetsägaren har avdragsrätt för sina ingående mervärdesskatte- kostnader. Ingen dold mervärdesskatt uppkommer och kommunen kan få ersättning för den mervärdesskatt som debiterats på hyran via kompensationssystemet. En fastighetsägare kan däremot inte begära frivillig skattskyl- dighet för de lokaler som avser stadigvarande bostad. Så är fallet när en fastighetsägare hyr ut en fastighet till en kommun för att an- vändas som sådana boendeformer som anges i 5 kap. 5 § andra 1997/98:153 s. 9 ff. stycket och 5 kap. 7 § tredje stycket SoL och 9 § 8 och 9 LSS. Det är då inte fråga om en skattepliktig uthyrning eftersom det rör stadigvarande bostad (3 kap. 3 § andra stycket andra meningen ML). Detta leder till ökade kostnader för kommunen eftersom fastighetsägaren inte har någon avdragsrätt för sin ingående skatt och därför måste höja hyran för att kompensera för dold mer- värdesskatt. För att komma till rätta med detta problem infördes rätt till ersättning för hyra av lokal för de ovan angivna boendeformerna.20 Ersättning för lokalkostnad och för övriga kostnader I de fall kommunen upphandlar eller ger bidrag till privata utförare som tillhandahåller verksamhet inom vård, omsorg eller utbildning i egna eller förhyrda lokaler kan högre kostnader för ingående skatt avseende t.ex. värme och el uppstå på den del som avser lokal. Vidare medför nybyggnation av lokal ofta stora investeringskost- nader, vilket kan påverka priset för upphandling eller bidragsbelop- pet. I dessa fall täcker inte alltid ersättningen om den privata utförarens kostnader för ingående mervärdesskatt. I syfte att förbättra konkurrensneutraliteten mellan och privat verksamhet inom områdena sjukvård, tandvård, social omsorg och utbildning i sådana fall då den privata utföraren tillhandahåller verksamheten i egna eller förhyrda lokaler infördes två nya schablonnivåer som ett alternativ till ersättning med 6 procent.21 En högre ersättning om skulle kunna ges för den del som avser lokalkostnad. Ersättningsnivån utgår från den beräkning av mervärdesskattens kostnad för omsorgsbostäder som låg till grund för ersättning för hyra av lokal för sådana vissa boendeformer som avses i SoL och LSS. Nivån för ersättning för resterande kostnader beräknades utifrån kommunernas räkenskapssammandrag 1996 och bestämdes till 5 procent.22 20För en beskrivning av beräkningen av nivån , se Ersättning för viss mervärdes- skatt till kommuner och landsting (Ds 1997:74) s. 73. 21Ds 1997:74 s. 60 f. 22Ds 1997:74 s. 61. 3.4.3Nu gällande lag och förordning om ersättning för viss mervärdesskatt I samband med att kommunkontona avskaffades ersattes lagen (1995:1518) om mervärdesskattekonton för kommuner och lands- ting med LEMK som trädde i kraft . Särskilda regler avseende bl.a. investeringsvaror, jämkning och justering av ersättningsbelopp infördes 2009.23 Vidare omfattas även samordningsförbund av systemet.24 Vad gäller rätten till ersättning i övrigt medför LEMK inga materiella skillnader i förhållande till lagen om mervärdesskattekonton för kommuner och landsting. Enligt 2 § LEMK har kommuner rätt till ersättning för ingående skatt som inte får dras av eller för vilken rätt till återbetalning sak- nas enligt ML. Av 4 § LEMK framgår att de generella avdragsför- buden i 8 kap. ML gäller även vid ersättning för ingående skatt, men att avdragsförbudet för stadigvarande bostad inte ska tillämpas om det är fråga om sådana särskilda boendeformer som avses i 5 kap. 5 § andra stycket och 5 kap. 7 § tredje stycket SoL och 9 § 8 och 9 LSS. I 5 § LEMK regleras rätt till ersättning för dold mervärdesskatt vid upphandling eller bidragsgivning. Av bestämmelsen framgår att kommuner har rätt till ersättning för ökade kostnader som till följd av bestämmelserna om mervärdesskatt uppkommer vid upphand- ling av verksamhet inom sjukvård, tandvård, social omsorg och utbildning samt vid hyra av vissa lokaler. Kommuner har även rätt till ersättning när bidrag lämnas till näringsidkare för dennes verk- samhet inom nämnda områden. Så är t.ex. fallet när kommuner lämnar bidrag till enskild huvudman för en fristående skola. Med näringsidkare avses alla som driver näringsverksamhet, dvs., även ideella föreningar, stiftelser, samfund m.m.25 I ersättningsförordningen regleras nivån på ersättningarna. Av 1 § framgår att ersättningen för dold mervärdesskatt som huvud- regel lämnas av kostnaden vid upphandling eller bidragsgivning. Det finns även möjlighet till ersättning med 18 pro- cent om det framgår att viss del avser lokalkostnader och för resterande del. Vidare framgår av 1 § ersättnings- 23SFS 2008:909, prop. 2008/09:30. 24SFS 2012:385, prop. 2011/12:132. 1989/90:111, s. 215. Se även HFD 2011 ref. 9. förordningen att ersättning kan lämnas vid hyra av lokal för sådana boendeformer som avses i 5 kap. 5 § andra stycket och 5 kap. 7 § tredje stycket SoL och 9 § 8 och 9 LSS. Administration och kontroll av ersättning enligt nuvarande system Ersättning för mervärdesskatt regleras mellan stat och kommun och erhålls efter ansökan till som fattar beslut om ersättning till kommunen. Av 7 § LEMK framgår att ansökan ska vara undertecknad och ha kommit in efter ut- gången av det kalenderår som ersättningen avser. Ansökan ska avse en ersättningsperiod på en kalendermånad eller tre på varandra följande kalendermånader under samma kalenderår. Av 7 § LEMK framgår vidare att ansökan ska lämnas enligt fast- ställt formulär. Ansökningsblanketten lämnas till skattekontoret i . Blanketten innehåller fyra rader för inkomna uppgifter för utbetalning av ersättning för dold mervärdesskatt där uppgift ska lämnas om bokfört belopp och uppgift om hur mycket av be- loppet som utgör ersättningsbeloppet. Alternativ 1: Ersättning enligt schablonen Alternativ 2: Ersättning enligt schablonen och Hyra av lokal för vissa boendeformer: Ersättning enligt schablonen För varje alternativ lämnas uppgift om bokfört belopp och begärt ersättningsbelopp som beräknas utifrån aktuell schablon. Utifrån de intervjuer utredningen gjort med kommuner förefaller de flesta kommuner ansöka om ersättning en gång , i samband med redovisning av mervärdesskatt enligt ML. Ansökan sker sam- lat för kommunen, men uppgifterna hämtas utifrån uppgifter i redovisningssystemet som lämnats av förvaltningar och enheter. Av 13 § LEMK framgår att får förelägga kom- munen att lämna uppgift, visa upp handling eller lämna över en kopia av handling som behövs för kontroll av rätt till ersättning eller skyldighet att justera ersättning. Om uppgifter i en ansökan om ersättning eller anmälan av överlåtelse eller ändrad användning behöver kontrolleras genom avstämning mot räkenskaper, anteck- ningar eller andra handlingar, får enligt 14 § LEMK komma överens med kommunen om att en sådan avstämning ska göras vid besök hos kommunen. Enligt 15 § LEMK får Skatte- verket även besluta om revision hos kommunen för att kontrollera att en uppgift som kommunen lämnat till ledning för ersättnings- beslut är riktig. Vid revision får räkenskapsmaterial och andra handlingar som rör verksamheten granskas. Särskilt om ersättning för dold mervärdesskatt vid upphandling Vid upphandling enligt ansöker kommunen om ersättning för dold mervärdesskatt enligt LEMK genom att uppge den bok- förda upphandlingskostnaden. Ersättningsbeloppet för den dolda mervärdesskatten på beräknas på så sätt att om kommunen får en faktura med beloppet inom ramen för en upp- handling ansöker kommunen om ersättning med som underlag. Ersättningsbeloppet uppgår då till av fakturabeloppet eller . Ersättning för dold mervärdes- skatt kan endast ges inom huvudområdena sjukvård, tandvård, social omsorg och utbildning. För upphandling av verksamheter inom t.ex. kultur och idrott saknas således möjlighet till ersättning för dold mervärdesskatt. Vad gäller kommuners rätt till ersättning för mervärdesskatt när LOV tillämpas anförs i förarbetena till LOV bl.a. att det saknar betydelse att ett annat förfarande än det som föreskrivs i tillämpas vid anskaffningen av verksamheten. Anskaffning av tjänster på det sätt som föreslås enligt LOV får därför anses omfattas av tillämpningsområdet för 5 § LEMK och 1 § ersättningsförord- ningen.26 Vid upphandling enligt LOV ansöker kommunen om ersättning för dold mervärdesskatt genom att uppge utbetalt belopp till de utförare som tecknat kontrakt enligt LOV. Ersätt- ningsbeloppet för den dolda mervärdesskatten på beräk- nas på samma sätt som vid upphandling enligt ; om kom- 2008/09:29 s. 28. munen betalar t.ex. i ersättning till utföraren upp- går kommunens ersättning för dold mervärdesskatt till . Särskilt om ersättning för dold mervärdesskatt vid kommunala bidrag En kommun som lämnar bidrag till näringsidkare som bedriver verksamhet inom sjukvård, tandvård, social omsorg och utbildning kan ha rätt till ersättning för dold mervärdesskatt enligt LEMK i den mån bidraget ges till sådan från skatteplikt undantagen verk- samhet som avses i ML.27