sou · H3B355 · 2015-06-09 00:00:00 — Det är viktigt att vara medveten om att alla – flickor och kvinnor och pojkar och män – på olika sätt bidrar till att upprätt- hålla denna patriarkala maktordning.17 Ett viktigt steg i arbetet mot mäns våld mot kvinnor och hedersrelaterat våld och förtryck är att undersöka ytterligare bakomliggande orsaker till att pojkar och män utövar våld. Vi har valt att rita in mäns våld generellt i figuren och den sfären är störst. Män utsätts oftare för våld än kvinnor, men i båda fallen utövas våldet främst av män. De flesta män utövar inte våld, men mäns våld mot kvinnor och mot andra män är utbrett. Ett tydligt mönster i våldet, såväl internationellt som i , är att män huvudsakligen utsätts för våld utomhus, av okända män. Den van- ligaste formen av våld mot kvinnor och flickor utövas däremot i hemmet och inom familjen, av en närstående man.18 Mäns våld mot kvinnor förekommer i alla samhällsklasser och i alla åldersgrupper. Kvinnors liv påverkas på flera plan av förekomsten av mäns våld. Även kvinnor som inte direkt utsatts för våld påverkas av oro och rädsla för övergrepp, något som kringskär kvinnors handlings- utrymme. Mäns och kvinnors oro och trygghet generellt, inte bara det som är direkt relaterat till våld, skiljer sig åt. Nästan var fjärde kvinna känner sig otrygg när hon vistas ute i sitt bostadsområde. För män är motsvarande siffra var tjugonde.19 Att uppmärksamma mäns våld mot kvinnor motsäger inte att män som utsatts för våld i nära relationer uppmärksammas, men 17Se t.ex. (2003), (2007), (2003). 18Se bilaga 5. 19Brå (2014), SOU 2014:6, se även bilaga 5. Centrala begrepp, historik och omfattning det ingår inte i uppdraget för den nationella strategin. Det är viktigt att se att det är olika fenomen som inte kan likställas. Forskningen är samstämmig i att mäns våld mot kvinnor i nära relationer är allvarligare, grövre och har farligare konsekvenser.20 Mäns våld mot kvinnor är dessutom ett begrepp som används och tydliggörs i de internationella dokument har bundit sig till. I FN:s Deklaration om avskaffande av våld mot kvinnor21, exempelvis, definieras våld mot kvinnor som varje genusrelaterad våldshandling som resulterar i eller sannolikt kom- mer att resultera i fysisk, sexuell eller psykisk skada eller sådant lid- ande för kvinnor innefattande hot om sådana handlingar, tvång eller godtyckligt frihetsberövande vare sig det sker offentligt eller privat. Oavsett vilka begrepp och termer som används är det viktigt att alla som arbetar med mäns våld mot kvinnor och hedersrelaterat våld och förtryck noggrant överväger val av perspektiv och vilka konsekvenser det kan få för det praktiska arbetet. Det betyder att vissa frågor hamnar i centrum, medan andra förblir oproblemati- serade. I valet mellan att exempelvis tala om mäns våld mot kvinnor eller att formulera uppdraget som att arbeta med familjevåld ligger ett ställningstagande som kan få oavsedda och negativa konsekven- ser. En oavsedd konsekvens kan vara att osynliggöra de skilda ut- maningar det innebär att möta män som utövar våld i hetero- sexuella parrelationer jämfört med exempelvis mödrar som miss- handlar sina barn fysiskt. Att tala om familjevåld kan också inne- bära ett osynliggörande av den forskningsbaserade kunskapen om att ju mer komplext, systematiskt och farligt våldet i en parrelation är, desto tydligare är mönstret att det handlar om mäns våld mot kvinnor. Det kan leda till en underskattning av våldets farlighets- grad och därmed behovet av säkerhetsarbete.22 Andra begrepp som kan vara problematiska är att våldsutövande män ges behandling för sitt våldsutövande. Begreppet kan bidra till en övertro på att våldsutövande är en slags sjukdom eller diagnos som relativt enkelt kan behandlas bort, vilket inte stämmer med kunskapsläget och kan medföra att adekvat skydd och stöd till kvin- 20Brå (2009), Dobash et al. (1998), (2006), SCB (2012), SOU 2004:121, SOU 2014:6. 21FN (1993). 22SKL (2011). Centrala begrepp, historik och omfattning nor och barn inte tillgodoses. Det underbetonar också att insatsen riktas mot ett kriminellt beteende. Längre fram i detta kapitel återkommer vi till fördjupade be- skrivningar av mäns våld mot kvinnor och hedersrelaterat våld och förtryck, såväl som till barn som utsätts för mäns våld mot kvinnor och hedersrelaterat våld och förtryck, flickor och unga kvinnor som utsätts för pojkars och mäns våld och hedersrelaterat våld och förtryck, det sexuella våldet som drabbar flickor, unga kvinnor och kvinnor, samt grupper av våldsutsatta med särskild sårbarhet. 2.5Historisk tillbakablick – tystnadens kultur bryts befinner vi oss i en situation där samhället tar allt mer ansvar för insatser mot mäns våld mot kvinnor och hedersrelaterat våld och förtryck, vilket har efterfrågats från både stat- lig och frivillig sektor. Myndigheternas ansvar för området har förstärkts och tydliggjorts, genom bl.a. stärkt lagstiftning, föreskrifter och tillsyn.23 Arbetet är ett offentligt ansvar och som all offentlig verksamhet ska det granskas och ansvar utkrävas. Den förändring som har skett betyder också att det nu ställs nya krav på en rad yrkesutövare som professionellt möter våldsutsatta kvinnor och barn. Vissa framhåller att det handlar om ett paradigmskifte.24 I ett historiskt perspektiv är arbete mot mäns våld mot kvinnor och hedersrelaterat våld och förtryck ett relativt nytt område för samhällets välfärdsinstitutioner att hantera och ta ansvar för. Pro- blemen har alltid funnits, men uppmärksammades inte på allvar av samhället förrän . ansågs mäns våld mot kvin- nor inom familjen vara en privat angelägenhet och man under- skattade både hur omfattande och hur allvarligt våldet är. Man hade heller inte förstått hur det ”privata” våldet samspelar med normer, värderingar, attityder m.m. i det omgivande samhället. Genom att här göra en kortfattad historisk tillbakablick vill vi öka förståelsen för vissa av de svårigheter och brister som fortfarande finns i arbetet. 23Se t.ex. Prop. 1997/98:555, 5 kap. 11 § SoL, SOSFS 2014:4, (2009), (2014). 24Se t.ex. SKL (2013). Centrala begrepp, historik och omfattning begränsades mannens rätt att slå sin hustru. Våldet fick inte gå så långt att kvinnan allvarligt skadades eller miste livet. Andra former av våld mot kvinnor i hemmet begränsades inte, det sågs inte heller som våld utan som ”disciplinering”. En gift kvinna var utlämnad åt sin makes legala våld då lagen om hus- aga avskaffades.25 Kvinnans väg till att bli en fri och självständig individ har varit lång. Inte förrän efter mitten blev ogifta kvinnor myndiga och fick förvalta sin egendom – men om de gifte sig övertog mannen denna rätt. Gift kvinna var omyndig , . Grov misshandel i hem- met kom under allmänt åtal och fick som första land i världen – dock inte utan motstånd i – en lag som förbjöd våldtäkt inom äktenskapet.26 En avgörande faktor för ändrade attityder och nya lagar var kvinnojoursrörelsen. Den startade med våld- täktsdebatten som startpunkt27 och fick ett verkligt uppsving då många kvinnojourer bildades. Kvinnorörelsen avtäckte och synliggjorde mäns våld och övergrepp mot kvinnor och barn och dess konsekvenser. Det som tidigare hade ansetts vara ”privat” fråga blev nu en politisk angelägenhet. En målsättning var att mäns våld mot kvinnor ska ses som en kriminell handling och bemötas därefter. Första gången som våld mot kvinnor lyftes upp som en fristå- ende jämställdhetspolitisk fråga var 1990 i den jämställdhetspoli- tiska propositionen Olika på lika villkor.28 I stället för att som tidigare behandla frågan inom området hälsa och sociala frågor beskrevs mäns våld mot kvinnor i propositionen som en fråga om obalans i maktförhållanden mellan kvinnor och män. I den jäm- ställdhetspolitiska propositionen Delad makt delat ansvar 199329 formulerades ett jämställdhetspolitiskt delmål om frihet från köns- relaterat våld. 25Lilieqvist (2001), (2006). 26Eliasson & Ellgrim (2006). 27Se t.ex. (2006), (2009). 1990/91:113. 1993/94:147. Centrala begrepp, historik och omfattning genomfördes Kvinnofridsreformen30 då brottsrubricering- arna grov kvinnofridskränkning och grov fridskränkning infördes i , och det blev straffbart att köpa sexuella tjänster. blev då ett av få länder i världen som hade en speciell lagstiftning när det gäller mäns våld mot kvinnor i nära relationer. Kvinnofrids- reformen medförde att ett flertal myndigheter fick gemensamma uppdrag att enskilt eller i samverkan öka ansträngningarna för att förebygga våld mot kvinnor. Utredningen om kvinnofridsuppdragen lämnade 2004 betänkandet Slag i luften.31 I betänkandet konstaterades att mäns våld mot kvin- nor inte ses som ett eget kompetens- eller kunskapsområde och att bristande samsyn och samarbete myndigheter emellan är ett stort problem vid hantering av frågor som rör mäns våld mot kvinnor. Utredningen ansåg bl.a. att arbetet måste institutionaliseras och systematiseras, samt tillföras tillräckliga resurser. presenterade även Utredningen om ombildning av Rikskvinnocentrum ett slutbetänkande, Nytt nationellt kunskaps- centrum. Ombildning av RKC,32 vilket ledde till att Nationellt centrum för kvinnofrid (NCK) bildades (formellt) 2006. I NCK:s uppdrag ingår att arbeta med metodutveckling, information, utbild- ning, kunskapssammanställning och forskning. Den nationella stöd- telefonen Kvinnofridslinjen startades 2007.33 utökades NCK:s verksamhetsområde till att även omfatta våld i samkönade relationer samt hedersrelaterat våld och förtryck. I den jämställdhetspolitiska utredningens betänkande Makt att forma samhället och sitt eget liv föreslogs nya mål för jämställdhets- politiken.34 Målen beslutades av 200635 och har därefter fortsatt att gälla.36 30Se SOU 1995:60 och Prop. 1997/98:55, bet. 1997/98:JuU13, rskr. 1997/98:250. 2005/06:155, bet. 2005/06:AU11, rskr. 2005/06:257. 2008/09:1, bet. 2008/09:AU1, rskr. 2008/09:115. Centrala begrepp, historik och omfattning Utredningen om stöd till våldsutsatta kvinnor läm- nade 2006 betänkandet Att ta ansvar för sina insatser – stöd till våldsutsatta kvinnor37 vilket bl.a. innebar en skärpning av socialtjänstlagen (2001:453), SoL i 5 kap. 11 § SoL gällande social- nämndens ansvar för de som har utsatts för brott, våld eller över- grepp av närstående.38 På detta vis har kommunens ansvar för att ge stöd och hjälp till brottsoffer tydliggjorts och denna lagändring har därefter varit vägledande för många av regeringens satsningar på området, särskilt i uppdragen till . –2010 blev mäns våld mot kvinnor det område inom jämställdhetspolitiken som prioriterades främst, sett till resurser såväl som till uppdrag. I regeringens Handlingsplan för att bekämpa mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck samt våld i samkönade relationer39 sammanfattades regeringens ambitionshöjning i form av 56 åtgärder som riktades till 13 myn- digheter. Sammantaget satsade regeringen för att genomföra handlingsplanens åtgärder 2007–2010. Regeringen pekade i handlingsplanen ut sex insatsområden; ökat skydd och stöd till våldsutsatta, stärkt förebyggande arbete, stärkt kvalitet och effektivitet i rättsväsendet, utveckling av insatser riktade till vålds- utövare, ökad samverkan samt ökade kunskaper. Tyngdpunkten vad gäller antalet åtgärder låg på områdena ”ökat skydd och stöd till våldsutsatta” och ”stärkt kvalitet och effektivitet i rättsväsen- det”. tillsatte regeringen en nationell samordnare mot våld i nära relationer som presenterade slutbetänkande Våld i nära relationer – en folkhälsofråga. Förslag för ett effektivare arbete.40 Samordnarens förslag bereds inom . 38Propositionen där skärpningen föreslogs var Prop. 2006/07:38. Se även 5 kap. 11 § SoL, samt vidare kring kommunernas ansvar i kapitel 6. 2007/08:39. Centrala begrepp, historik och omfattning Arbetet mot hedersrelaterat våld och förtryck I lyftes arbetet mot hedersrelaterat våld och förtryck senare än mäns våld mot kvinnor. Det skedde och när enskilda flickor, kvinnor och ideella organisationer började belysa frågan och behovet för samhället att erkänna problemet. Morden på flickan och på de två unga kvinnorna Pela och fick stor massmedial uppmärksamhet och spelade en stor roll i att hedersrelaterat våld och förtryck blev en samhällelig angelägenhet.41 I regeringens Handlingsplan för att bekämpa mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck samt våld i samkönade rela- tioner42 lyfts att både mäns våld mot kvinnor och hedersrelaterat våld och förtryck har sina rötter i kön, makt och sexualitet, men där lyfts också det specifika som rör just hedersrelaterat våld och förtryck. Bland annat att kontroll av flickors och kvinnors sexuali- tet och särskilt oskuld och kyskhet är centralt, och att familjens rykte och prestige anses bero på det faktiska, påstådda eller miss- tänkta beteendet hos flickor och kvinnor. Familjekontroll och våldets kollektiva karaktär innebär att ett antal förövare av båda könen kan vara inblandade, och att offer från båda könen kan före- komma. Tvångsäktenskap och könsstympning av flickor och kvin- nor lyftes också som specifika företeelser som härrör från uppfatt- ningen att både familjens och mannens heder beror på flickor och kvinnors sexuella beteende. En av åtgärderna i regeringens Handlingsplan för att bekämpa mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck samt våld i sam- könade relationer var ett uppdrag till (numera MUCF) att genomföra en kartläggning av arrangerade äktenskap mot en persons vilja och en översyn av berörda myndigheters kännedom och kompetens i frågan. Utifrån det kunskapsunderlag som Ung- domsstyrelsen43 och andra myndigheter därefter redovisade, beslutade regeringen att anta en Handlingsplan för att förebygga och för- hindra att unga blir gifta mot sin vilja.44 I den formulerades 15 åtgärder som syftade till att utgöra ett komplement till dem som redan pågick. 41Ekström (2009), Ju 04.17, Skr. 2007/08:39, Skr. 2009/10:229, Schlytter et al. (2011). 2007/08:39. 43Ungdomsstyrelsen (2009). 2009/10:229. Centrala begrepp, historik och omfattning Handlingsplan för att förebygga och förhindra att unga blir gifta mot sin vilja var också ett sätt att fördjupa insatserna för att förebygga hedersrelaterat våld och förtryck. Flera av dessa åtgärder genomfördes först –2014 och mer om dem finns att läsa i utredningens delbetänkande.45 gavs uppdraget till en särskild utredare att inhämta ytterligare kunskap om tvångsäktenskap och barnäktenskap och att föreslå åtgärder för att motverka sådana äktenskap. Stärkt skydd mot barn och tvångsäktenskap46 föreslogs bl.a. att tvångsäktenskap och barnäktenskap kriminaliseras och att det ska inrättas ett nationellt kompetensteam för att leda, samordna och stödja arbetet mot tvångsäktenskap och barnäktenskap, liksom mot hedersrelaterat våld och förtryck. Flera av de föreslagna lagänd- ringarna trädde i kraft vilket innebär att brotten äktenskapstvång och vilseledande till tvångsäktenskapsresa har in- förts.47 Ett nationellt kompetensteam inrättades också vid , ett regeringsuppdrag som i dags- läget är tidsbegränsat och pågår till och med . Att förklara varför män utövar våld mot kvinnor är en komplex fråga som har debatterats flitigt inom forskarvärlden. Generellt sett har forskningen rört sig från att i första hand förklara mäns våld mot kvinnor och hedersrelaterat våld och förtryck utifrån indivi- duella faktorer såsom biologi, psykisk ohälsa och avvikelse, till att i stället fokusera på relationer och våldets sociala sammanhang.48 Detta har bl.a. lett till en problematisering av kulturella och sociala mönster som individer lever med och upprätthåller och vad som kan anses vara ”normalt” i relationer mellan kvinnor och män. Mycket förenklat kan kampen om tolkningsföreträdet sägas stå mellan strukturella feministiska perspektiv och mer relationella perspektiv.49 Det strukturella feministiska perspektivet har vuxit fram genom 2013/14:208. 48Hearn (1998), SKL (2011). 49Mattson (2013). Centrala begrepp, historik och omfattning kvinnorörelsens erfarenheter och ger stor betydelse åt kön och makt samt våldet som uttryck för mäns överordning och kvinnors underordning.50 Det relationella perspektivet lägger mindre vikt vid maktrelationen och intresserar sig i stället för våld som resultatet av konflikt mellan två parter och belyser hur våld utspelas mellan kvinnor och män på ett mer ömsesidigt sätt, snarare än som utövat av män mot kvinnor.51 Att lyfta fram dessa två förenklade och delvis motsägelsefulla ytterligheter tydliggör vad spänningen hand- lar om, nämligen i vilken utsträckning strukturella maktrelationer mellan kvinnor och män är centrala för att förstå våldet eller inte. Båda förståelserna av våld har begränsningar, t.ex. kan en struktu- rell feministisk förståelse innebära en risk för en icke-flexibel syn på kvinnans utsatthet och mannens våldsutövning, och den mer relationella förståelsen innebära en risk för att osynliggöra den maktobalans som finns i relationer där det förekommer våld. Över tid har feministiska och genusorienterade förklaringar och förstå- elser av mäns våld gradvis utvecklats och blivit alltmer sofisti- kerade. Här har teoriutvecklingen när det gäller våld följt övergrip- ande tendenser i genusforskningen.52 Fokus har skiftat från den sociala ordningen till mer vardagsnära sammanhang, exempelvis till vad män uppnår genom att använda våld och våldsutövande mäns identitetsprojekt.53 Olika förklaringsmodeller lever sida vid sida och det har gjorts försök att integrera olika förklaringsmodeller med var- andra och se att olika perspektiv kan ha något angeläget att säga om våld.54 Detta kan med fördel göras genom den socio-ekologiska förståelseramen som omfattar olika nivåer från individ, relation, närsamhälle till samhällsstruktur, vilken bygger på och är en utveck- ling av Bronfenbrenners systemteoretiska ekologiska modell.55 50Cavanagh et al. (2001), et al. (2001), Pope & Stefansen (2006). 51Archer (2002), , et al. (2005), Graham-Kevan & (2003). 52SKL (2011). 53Se t.ex. Messerschmidt (1993), (2004), Hearn (1998), Gottzén (2015), Dekeseredy & (2005). 54SKL (2011) Se t.ex. et al. (2010). 55Bronfenbrenner (1979), WHO (2002). Centrala begrepp, historik och omfattning Figur 2.2 Nivåer i en socio-ekologisk förståelseram Figur 2.2 illustrerar hur dessa fyra nivåer innesluter och samspelar med varandra. Det kan ses som fyra analysnivåer för att beskriva hur människan utvecklas i samspel med sin omgivning. Strukturer kring ojämlik maktfördelning, bl.a. mellan kvinnor och män men också mellan andra grupper, genomsyrar alla dessa nivåer och på- verkar oss som individer, hur vi skapar våra relationer, hur närsam- hället är uppbyggt liksom övergripande samhällsstrukturer. Den innersta cirkeln representerar individens omedelbara närmiljö, där all samverkan mellan individer sker. Det kan exempelvis handla om parrelationen, familjen, vänkretsen eller arbetskamrater. Närmast utanför kommer relationsnivån som t.ex. kan handla om samspelet mellan individens egen familj, vänkretsen, arbetet eller sociala fri- tidsaktiviteter. Därefter följer närmiljön som handlar om de samman- hang utanför individens närmiljöer som hen är beroende av men inte direkt påverkar. Slutligen finns samhällsnivån som inkluderar övergripande samhällsförhållanden, kulturella värderingar och nor- mer samt lagar på nationell nivå. Kombinationen erbjuder förklaringar som utgår från män som individer, mäns interaktion med andra och olika sociala samman- hang runt våldsutövande män. Tanken bakom det integrerade per- spektivet är att den könsmaktsstruktur som möjliggör våld kan analyseras med hjälp av olika teorier på olika nivåer, exempelvis på Centrala begrepp, historik och omfattning individnivå eller grupp- och organisationsnivå. Utgångspunkten är att en del teorier passar bättre än andra för att förstå och förklara behandlingsinsatser och dess effekter och att ingen teori tycks kunna förklara våldet fullt ut. En integrerad modell för våld i en nära rela- tion handlar alltså snarare om att tänka i ett komplext och dyna- miskt sammanhang än i rena orsakssammanhang. Den litteratur som pekade på sambandet mellan mäns våld mot kvinnor och ojämställdhet mellan könen gav en ganska övergripande och statisk bild. Genom en socio-ekologisk förstå- elseram är det möjligt att få ett mer integrerat helhetsperspektiv och lyfta fram både övergripande mönster i det omgivande sam- hället och faktorer på individnivå, relationsnivå och närmiljö som påverkar mäns våld mot kvinnor och hedersrelaterat våld och för- tryck. Det handlar inte om ett ”antingen-eller”-perspektiv utan det är i stället möjligt att integrera olika förklaringsmodeller med var- andra.56 Exempelvis framkommer genus som en riskfaktor på samt- liga nivåer i modellen i systematiska forsk- ningsöversikt över våldsförebyggande insatser.57 Den socio-eko- logiska modellen och dess helhetsperspektiv är också utgångspunk- ten för WHO:s våldsförebyggande arbete vilket tydliggör vilka faktorer på varje nivå som enligt forskning ökar risk för vålds- utsatthet och våldsutövning.58 Mer om detta i kapitel 4. 2.7Mäns våld mot kvinnor () konstaterar i en rapport att våld mot kvinnor i nära relationer är ett av de allvarligaste hoten mot kvinnors hälsa.59 Bland annat uppskattas att av världens kvinnor har utsatts för antingen fysiskt eller sexuellt våld i sina liv. Främst utsätts kvinnor av en man de har eller har haft en nära relation till. I en stor omfångsstudie genomförd av för grundlägg- ande rättigheter (FRA) framkommer på liknande sätt en uppskatt- ning om att av kvinnorna i EU har utsatts för fysiskt 56SKL (2011). 57Hagemann-White et al. (2010), se vidare kapitel 4. 58WHO (2002). 59WHO (2013). Centrala begrepp, historik och omfattning eller sexuellt våld sedan sin 15-årsdag. Under tolvmånadersperio- den före undersökningsintervjuerna hade av kvinnorna utsatts för fysiskt våld och hade utsatts för sexuellt våld.60 Kriminalstatistiken ger en av flera bilder av det våld som blir känt av myndigheter. I figur 2.3 framgår antal anmälda fall av miss- handel, uppdelat på kön, relation mellan offer och förövare samt plats för brottet. Figur 2.3 Anmäld misshandel av personer i åldern Inomhus, i nära Inomhus, ej i nära Källa: Anmälda brott, Brå (2014). När det gäller anmäld misshandel mot kvinnor är den vanligaste brottstypen just misshandel inomhus av bekant, medan misshandel utomhus av obekant är den vanligaste kategorin för män.61 anmäldes 27 100 misshandelsbrott mot kvinnor, varav 17 000 brott gällde misshandel inomhus av en bekant gärningsperson. I de anmälda misshandelsbrotten mot kvinnor var förövaren en 60FRA (2014) I FRA:s omfångsundersökning framgår att mellan 20–av de svenska kvinnorna i åldern 18-74 angav att de hade upplevt fysiskt och/eller sexuellt våld efter . 61Se även bilaga 5. Centrala begrepp, historik och omfattning man i av fallen. Antalen polisanmälda fall av grov kvinno- fridskränkning 2013 var 2 136.62 Antalet polisanmälda våldtäkter mot flickor och kvinnor var 3 934. Av de personer som anmälde att de utsatts för våldtäkt var flickor och kvinnor. Av de personer som misstänktes för våldtäkt var män.63 Polisanmälda brott kan ge en fingervisning om antalet kvinnor som utsätts för mäns våld, men mörkertalet bedöms vara mycket stort. Brå uppskattar att endast 20–av våld mot kvinnor i nära relationer polisanmäls. Att endast en låg andel kvinnor i som har utsatts för fysiskt eller sexuellt våld anmäler detta till polisen bekräftas också i såväl nationella som internationella omfångs- undersökningar.64 Det är endast en del av våldet som blir synligt genom krimi- nalstatistiken. Brottsofferundersökningar och omfångsundersök- ningar som har gjorts i visar något olika bilder av utsattheten. Det beror bl.a. på skillnader i uppdrag, fokus, tillvägagångssätt (t.ex. intervjuer, enkäter) och de frågor som har ställts.