sou · H3B313 · 2015-02-27 00:00:00 — Utredningen föreslår att bestämmelsen om skyldighet att lämna underrättelse införs i förordningen om anmälningsskyldighet vid utstationering av arbetstagare. Eftersom föreslås vara behörig myndighet enligt utstationeringslagen, se avsnitt 7.4.3, anser utredningen att det i förordningstexten bör anges att det är som ska lämna underrättelse enligt bestämmelsen. 7.4.8Tillgång till svenska företagsregister Bedömning: Bestämmelsen i artikel 6.7 i tillämpningsdirektivet om utländska behöriga myndigheters rätt att få tillgång till svenska företagsregister som har förts in i föranleder inga åtgärder. Skälen för utredningens bedömning Tillämpningsdirektivet kräver enligt artikel 6.7 att de register där tjänsteleverantörer är inskrivna och som de behöriga myndigheterna på deras territorium har tillgång till, är tillgängliga på samma villkor för övriga medlemsstaters motsvarande behöriga myndigheter, i den mån medlemsstaterna har fört in dessa register i . Administrativt samarbete mellan myndigheter genom – artiklarna 6, 7 och 21 Enligt uppgift från har Närings- livsregister lagts in i IMI-systemet för utstationeringsdirektivet. Det går att gratis söka bl.a. organisationsnummer och företagsnamn i registret. Mot avgift är det möjligt att få ytterligare information.22 Registret går även att nå via . Där finns information även på engelska.23 Utredningen anser inte att det behövs några åtgärder med anled- ning av bestämmelsen om utländska behöriga myndigheters rätt att få tillgång till register som har förts in i . De register som avses i direktivet är företagsregister. Tillträde till registren ska ske på samma villkor som för behöriga myndig- heter i . Om tillgång till ett visst register är avgiftsfritt för svenska myndigheter måste detsamma gälla för utländska myndig- heter.24 Detta gäller dock enligt artikel 6.7 i tillämpningsdirektivet under förutsättning att registret har lagts in i . När ett register läggs in i sker det genom en länk i systemet till den webbsida där registret kan nås. Registret kopieras alltså inte in i IMI-systemet. är som huvudregel tillgängliga för all- mänheten. Avsikten med att ge utländska behöriga myndigheter tillgång till registren via en länk i är att minska antalet direkta informationsförfrågningar i systemet, vilket i sin tur besparar myn- digheterna tid och resurser.25 Näringslivsregister har som nämnts lagts in i . Viss tillgång till registret sker avgiftsfritt och viss information kan erhållas mot betalning. Enligt utredningens uppfattning kan utländska myndigheter få tillgång till registret under samma förutsättningar som svenska myndigheter. Information om tjänsteleverantörer från det utstationeringsregister som administrerar enligt 10–20 §§ utstationerings- 22https://snr4.bolagsverket.se/snrgate/startIn.do 23http:///en/us/about/e-services/foretagsfakta 2008/09:187 s. 147–148. 2008/09:187 s. 147–148. Administrativt samarbete mellan myndigheter genom – artiklarna 6, 7 och 21 lagen om anmälningsskyldighet och kontaktperson vid utstatione- ring, finns tillgänglig på myndighetens webbsida. Det bör enligt utredningens mening övervägas om även information från detta register ska föras in i . Uppgifter om utstationerade arbets- tagare omfattas inte av denna bestämmelse och bör även fortsätt- ningsvis lämnas ut efter sedvanlig sekretessprövning på begäran av en enskild part eller myndighet. Möjligheten att lämna ut sekretessbelagd information behandlas i avsnitt 7.4.10. 7.4.9Behandling av personuppgifter och dataskydd Bedömning: Bestämmelserna i tillämpningsdirektivet och IMI- förordningen 1024/2012 om behandling av personuppgifter är förenliga med gällande svensk rätt och går inte utöver bestäm- melserna i personuppgiftslagen (1998:204). Det finns därför inte något behov av författningsändring. Skälen för utredningens bedömning Enligt skäl 22 i tillämpningsdirektivet bör det administrativa sam- arbetet och ömsesidiga biståndet mellan medlemsstaterna vara för- enligt med bestämmelserna om skydd för personuppgifter i data- skyddsdirektivet 95/46/EG. Dessutom bör det administrativa sam- arbetet genom vara förenligt med och rådets förordning (EG) nr 45/2001 och IMI-förordningen. Av skäl 48 i tillämpningsdirektivet framgår att direktivet är förenligt med de grundläggande rättigheter och principer som fast- ställs i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättig- heterna, och att det särskilt gäller bl.a. rätten till skydd av person- uppgifter. Administrativt samarbete mellan myndigheter genom – artiklarna 6, 7 och 21 I den direkt tillämpliga IMI-förordningen finns bestämmelser om behandling av personuppgifter och om de registrerades rättigheter samt övervakning. har utvecklats för att skydda den personliga integriteten, med beaktande av de krav som föreskrivs i dataskydds- lagstiftning, enligt skäl 7 i IMI-förordningen. Det finns begräns- ningar för tillgången till personuppgifter i IMI-systemet som särskilt främjar skyddet för dessa uppgifter. Av den anledningen erbjuder ett betydligt starkare skydd och högre säkerhet än andra metoder för informationsutbyte, som e-post och telefon. Personuppgifter ska enligt artikel 13 i IMI-förordningen endast utbytas och behandlas i för de ändamål som anges i den rele- vanta unionsakten. Uppgifter som har lämnats in till av regi- strerade personer får endast användas för de ändamål som de har lämnats in för. Bestämmelser om lagring av personuppgifter och behandling av särskilda kategorier av uppgifter finns i artiklarna 14 och 15 i IMI- förordningen. Av artikel 17.1 i IMI-förordningen följer att det är kommissionen som ska se till att uppfyller kraven enligt bestämmelserna om datasäkerhet vid behandling av personuppgifter som kommissionen har antagit enligt artikel 22 i förordning (EG) nr 45/2001. IMI- aktörerna, vilket inkluderar behöriga myndigheter, ska enligt arti- kel 17.4 vidta alla förfarande- och organisationsåtgärder som krävs för att säkerställa säkerheten för de personuppgifter som de behand- lar i i enlighet med artikel 17 i dataskyddsdirektivet 95/46/EG. Där redogörs bl.a. för den registeransvariges ansvar för säkerhet vid behandling av personuppgifter. IMI-aktörerna ska enligt artikel 18.1 i IMI-förordningen se till att de personer som har registrerats i under- rättas om att deras personuppgifter hanteras i . De ska dessutom ha tillgång till information om deras rättigheter och hur de kan utövas, vilket inkluderar den registeransvariges och dennes före- trädares identitet och kontaktuppgifter enligt artikel 10 eller 11 i dataskyddsdirektivet 95/46/EG och nationell lagstiftning som är i överensstämmelse med det direktivet. IMI-aktörerna ska enligt artikel 19.1 i IMI-förordningen se till att de registrerade på ett effektivt sätt kan utöva sina rättigheter att Administrativt samarbete mellan myndigheter genom – artiklarna 6, 7 och 21 få tillgång till uppgifter i som gäller dem. De ska informeras om rättigheten att få felaktiga eller ofullständiga uppgifter korri- gerade samt olagligt behandlade uppgifter raderade, enligt den natio- nella lagstiftningen. Den ansvarige ska korrigera eller radera felaktiga uppgifter , dock senast efter det att den registrerades begäran har kommit in. Av 9 § personuppgiftslagen framgår bl.a. att den som är person- uppgiftsansvarig ska se till att personuppgifter bara behandlas om det är lagligt och att behandlingen alltid ska ske på ett korrekt sätt och i enlighet med god sed. Dessutom får personuppgifter bara samlas in för särskilda, uttryckligt angivna och berättigade ändamål och får inte behandlas för något ändamål som är oförenligt med det för vilket uppgifterna samlades in. De uppgifter som behandlas ska vidare vara adekvata och relevanta i förhållande till ändamålen och får inte vara fler än vad som är nödvändigt med hänsyn till dessa ändamål. Bestämmelserna i 9 § är avsedda att ha samma innebörd som artikel 6 i dataskyddsdirektivet 95/46/EG. I 10 § personuppgiftslagen anges när behandling av person- uppgifter är tillåten. Förutom med den registrerades samtycke, är behandling tillåten om det är nödvändigt att behandla personupp- gifter för vissa i lagen särskilt uppräknade syften. Exempel på sådana syften är att den personuppgiftsansvarige ska kunna fullgöra en rättslig skyldighet eller att en arbetsuppgift av allmänt intresse ska kunna utföras. Underrättelse om att personuppgifter har registrerats ska, om uppgifterna har lämnats in av någon annan än den registrerade, en- ligt 24 § personuppgiftslagen, lämnas självmant av den person- uppgiftsansvarige till den registrerade. Denna skyldighet gäller dock inte om det finns bestämmelser om registreringen eller utlämnandet av personuppgifterna i lag eller annan författning. Bestämmelser av detta slag finns bl.a. i registerförfattningar. förvaltar ett register över utstationerade arbetstagare och företag enligt bestämmelserna om anmälningsskyldighet och kontaktperson i 10–20 §§ utstatione- ringslagen och förordningen om anmälningsskyldighet vid ut- stationering av arbetstagare. Myndigheten utövar också tillsyn över att bestämmelserna följs. Administrativt samarbete mellan myndigheter genom – artiklarna 6, 7 och 21 Tillämpningsdirektivet innebär ingen förändring av gällande rätt när det gäller behandling av personuppgifter. IMI-förordningens bestämmelser är redan direkt tillämpliga i svensk rätt och i person- uppgiftslagen finns bestämmelser som motsvarar regleringen i data- skyddsdirektivet 95/46/EG. Av vägledning för behöriga myndigheter och deras informationsutbyte i avseende skyddet av person- uppgifter följer att utbytet av personuppgifter i endast sker mellan medlemsstaternas behöriga myndigheter.26 Varje behörig myndighet är därmed ansvarig för kontrollen av sin egen uppgifts- behandling. hantering av personuppgifter som rör ut- stationerade arbetstagare har bedömts vara tillåten enligt personupp- giftslagen.27 Sammanfattningsvis bedömer utredningen att tillämpningsdirek- tivets och IMI-förordningens bestämmelser som rör behandling av personuppgifter är förenliga med gällande svensk rätt, varför inga åtgärder behövs i denna del. Bedömning: De svenska bestämmelserna om offentlighet och sekretess är förenliga med bestämmelserna i tillämpningsdirektivet. Skälen för utredningens bedömning I artikel 6.8 i tillämpningsdirektivet finns en bestämmelse som gör klart att medlemsstaterna ska säkerställa att information som ut- byts mellan och som tas emot av organ som avses i artikel 2 a i tillämpningsdirektivet endast används i det ärende för vilket den har begärts. I artikel 2 a anges att även andra än myndigheter, det 26Dnr 2011/00254. 2012/13:71 s. 40 ff. Administrativt samarbete mellan myndigheter genom – artiklarna 6, 7 och 21 vill säga ”organ”, kan utses till behöriga myndigheter. För det fall andra än myndigheter utses som behöriga myndigheter begränsar direktivet dessa aktörers möjlighet att använda information som de erhållit enligt ovan. Tillämpningsdirektivet innehåller i övrigt inga bestämmelser om konfidentiell behandling eller sekretess. Bestämmelser om konfidentialitet finns i artikel 10 i IMI-förord- ningen. I artikel 10.1 anges att varje medlemsstat ska tillämpa sina regler om tystnadsplikt eller andra motsvarande skyldigheter rörande konfidentialitet på sina IMI-aktörer och IMI-användare, i enlighet med den nationella lagstiftningen eller unionslagstiftningen. Enligt artikel 10.2 ska IMI-aktörerna se till att de IMI-användare som lyder under dem respekterar andra IMI-aktörers begäran om kon- fidentiell behandling av information som utväxlas genom . En redogörelse över de olika aktörerna i och deras respektive ansvar finns i avsnitt 7.3.2. Bestämmelser om offentlighet och sekretess finns i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). Skyldigheten att lämna bistånd till en utländsk myndighet föreslås följa av utstationeringslagen, se avsnitt 7.4.4. Denna skyldighet kan även komma att omfatta sekretessbelagda uppgifter. Av 8 kap. 3 § offentlighets- och sekretesslagen följer att uppgift för vilken sekretess gäller enligt denna lag inte får röjas för utländsk myndighet annat än om utlämnande sker i enlighet med särskild föreskrift därom, eller om uppgiften i motsvarande fall skulle få lämnas ut till en svensk myndighet och det enligt den utlämnande myndighetens prövning står klart att det är förenligt med svenska intressen att uppgiften lämnas till den utländska myndigheten. När uppgiften är sekretessbelagd får sådant uppgiftslämnande alltså ske när uppgiften i motsvarande situation skulle få lämnas till en svensk myndighet. Det krävs dock att den utlämnande myndigheten tar ställning till om det är förenligt med svenska intressen att upp- SOU 2015:13 Administrativt samarbete mellan myndigheter genom – artiklarna 6, 7 och 21 giften lämnas till den utländska myndigheten. Bestämmelsen i 8 kap. 3 § offentlighets- och sekretesslagen medför inte någon för- pliktelse eller skyldighet att lämna ut uppgifter, utan fastställer bara under vilka förutsättningar sekretessbelagda uppgifter får lämnas ut till en utländsk myndighet. En prövning måste alltså göras av en behörig myndighet om det är förenligt att i ett visst fall lämna uppgiften ifråga till en utländsk myndighet.28 Utredningen övergår nu till frågan om möjligheten för svenska behöriga myndigheter att sekretessbelägga en uppgift som den tagit emot av en utländsk myndighet inom ramen för det ömsesidiga biståndet. Detta mot bakgrund av IMI-förordningens bestämmelse om att en utländsk myndighet kan framföra önskemål om kon- fidentiell behandling av information som utväxlas i . Handlingar som ges in till svenska myndigheter omfattas av tryckfrihetsförordningens bestämmelser om handlingsoffentlighet. En förutsättning för att en myndighet ska kunna hemlighålla en sådan handling, eller delar av den, är att sekretess gäller för upp- gifterna i handlingen enligt någon av bestämmelserna i offentlig- hets- och sekretesslagen. I varje enskilt fall måste således en sed- vanlig sekretessprövning göras. Enligt 15 kap. 1 a § offentlighets- och sekretesslagen gäller sekretess för en uppgift som en myndighet har fått från ett utländskt organ på grund av en bindande EU-rättsakt eller ett av EU ingånget eller av godkänt avtal med en annan stat eller med en mellanfolklig organisation, om det kan antas att möjlighet att delta i det internationella samarbete som avses i rättsakten eller avtalet försämras om uppgiften röjs. Denna sekretessbestämmelse är bl.a. tillämplig på uppgifter som har överlämnats från ett utländskt organ inom ramen för ett direktivsstyrt samarbete mellan EU:s medlemsstater. Sekretessen är dock inte absolut, utan gäller endast om ett utlämnande skulle riskera att försämra det samarbete som regleras av direktivet i fråga. Ett typiskt exempel på när en sådan situation föreligger är när ett utlämnande skulle stå i strid med sekretessbestämmelser i ett direktiv.29 I detta fall finns inga bestämmelser om konfidentiell behandling i tillämpningsdirektivet, utan i den direkt tillämpliga IMI-förordningen. 2008/09:187 s. 145. 29SOU 2014:19 s. 389. Administrativt samarbete mellan myndigheter genom – artiklarna 6, 7 och 21 Den har inte bedömts föranleda några lagstiftningsåtgärder. Bestäm- melsen i 15 kap. 1 a § offentlighets- och sekretesslagen får därmed anses tillgodose det krav på konfidentiell behandling i vissa fall som finns i IMI-förordningen. För det fall andra aktörer än svenska myndigheter utses för att utföra uppgifter enligt direktiven bedömer utredningen att deras hantering av information som de erhåller inom ramen för det admi- nistrativa samarbetet enligt artikel 6 och 7 i tillämpningsdirektivet behöver regleras så att ändamålsbegränsningen enligt artikel 6.8 uppfylls. Utredningen föreslår emellertid att endast svenska myndig- heter utses till behöriga myndigheter, se avsnitt 7.4.3, varför någon sådan reglering inte är aktuell. Mot bakgrund av vad som har angetts ovan bedömer utred- ningen att svensk rätt är förenlig med bestämmelserna i tillämp- ningsdirektivet och IMI-förordningen vad gäller offentlighet och sekretess. Förslaget innebär att regler införs i utstationeringslagen och i för- ordningen om anmälningsskyldighet vid utstationering av arbets- tagare. Förslaget bedöms som nödvändigt för att genomföra direktivets bestämmelser om administrativt samarbete genom informations- systemet för den inre marknaden (). Om direktivet inte genom- förs på ett korrekt sätt kan drabbas av ekonomiska sank- tioner. Bestämmelserna om administrativt samarbete mellan myndig- heter innebär att de statliga myndigheter som utses som behöriga myndigheter får en skyldighet att bistå och kommunicera med andra behöriga myndigheter i länder inom EES genom . Kostnaden för anslutning av behöriga myndigheter i får antas bli ytterst marginell. De behöriga myndigheterna ansluts till systemet genom inloggning på en webbsida med hjälp av inlogg- ningsuppgifter som tillhandahålls av . Det krävs alltså inte någon installation av programvara eller liknande. Vissa initiala kostnader kan förutses vad gäller utbildning av användare i IMI-systemet. erbjuder i egenskap av nationell Administrativt samarbete mellan myndigheter genom – artiklarna 6, 7 och 21 samordnare för IMI-systemet utbildning för statliga myndigheter. Myndigheten bistår även på andra sätt med kunskaper, utbildning och stöd. Förslaget innebär att svenska behöriga myndigheter ges delvis nya arbetsuppgifter. Det är svårt att uppskatta vilka kostnader som det administrativa samarbetet kan komma att medföra. hanterar ett ytterst begränsat antal förfrågningar inom IMI-systemet. De korta tidsramar som gäller för brådskande informationsförfrågningar, endast , ställer dock krav på de behöriga myndigheternas organisation och tillgänglighet för förfrågningar. Dessutom ska behöriga myndigheter, i och för sig inom ramen för sin nationella tillsynsbehörighet, på begäran av en utländsk behörig myndighet kunna genomföra kontroller, under- sökningar och utredningar. Mot bakgrund av de ytterst få förfråg- ningar som har tagits emot av i systemet, bedömer utredningen att de utökade uppgifterna kan hanteras inom ramen för myndighetens reguljära verksamhet och därför bör kunna hanteras inom befintliga ramar. För det fall ytterligare myndigheter kopplas till systemet bör uppgifterna för dessa bli ytterst marginella och i princip endast innebära för- frågningar om information i register och liknande. Sådana uppgifter har åtminstone flera av de övervägda myndigheterna , kopplade till administrativt samarbete i kring andra direktiv. Förslaget förväntas därför kunna hanteras inom ramen för myndig- heternas nuvarande anslag. Konsekvenser för behandlas i av- snitt 11.6. Förslaget förväntas inte leda till några konsekvenser för kom- muner eller landsting. Förslaget förväntas kunna leda till förändrade konkurrensförhåll- anden på den svenska marknaden på ett positivt och konkurrens- främjande sätt. Detta mot bakgrund av att förslaget syftar till att öka myndighetssamarbete kring utstationeringsfrågor för att under- lätta tillsyn och kontroll av att reglerna följs och efterlevs. Små företags arbetsförutsättningar, konkurrensförmåga eller vill- kor i övrigt i förhållande till större företags förväntas inte påverkas av förslaget. Förslaget förväntas inte heller leda till några konsekvenser för den kommunala självstyrelsen, brottsligheten, det brottsförebyggande Administrativt samarbete mellan myndigheter genom – artiklarna 6, 7 och 21 arbetet, sysselsättning i olika delar av landet, offentlig service i olika delar av landet, jämställdheten mellan kvinnor och män eller för möjligheten att nå de integrationspolitiska målen. 8Administrativa krav och kontrollåtgärder – artikel 9 Enligt artikel 9 i tillämpningsdirektivet får värdmedlemsstaterna införa vissa typer av administrativa krav och kontrollåtgärder med avseende på företag som utstationerar arbetstagare i samband med tillhandahållande av tjänster. I 10 och 11 §§ lagen (1999:678) om utstationering av arbets- tagare (utstationeringslagen) finns bestämmelser om anmälnings- skyldighet för arbetsgivare vid utstationering. Därutöver finns det i förordningen (2013:352) om anmälningsskyldighet vid utstationering av arbetstagare kompletterande föreskrifter till lagens bestämmelser om anmälningsskyldighet. Utredningen har fått i uppdrag att närmare analysera om de svenska bestämmelserna om anmälningsskyldighet stämmer överens med tillämpningsdirektivets bestämmelser om nationella kontroll- åtgärder i artikel 9. Utredningen ska också vid behov utarbeta nödvändiga författningsförslag. Utgångspunkten i detta arbete ska enligt uppdraget vara att de svenska bestämmelserna uppfyller kraven i tillämpningsdirektivet. I det följande redogörs för direk- tivets bestämmelser och för gällande rätt innan utredningen över- går till att redovisa överväganden och förslag. Enligt artikel 9.1 i tillämpningsdirektivet får medlemsstaterna endast införa de administrativa krav och kontrollåtgärder som är nödvän- diga för att man effektivt ska kunna övervaka att de skyldigheter som fastställs i utstationeringsdirektivet 96/71/EG och tillämp- Administrativa krav och kontrollåtgärder – artikel 9 Kraven och åtgärderna måste dock vara motiverade och proportionerliga i enlighet med unionsrätten. Av skäl 23 framgår att sådana krav och åtgärder, enligt praxis, kan vara motiverade av tvingande skäl av överordnat allmän- intresse, vilket inbegriper ett effektivt skydd av arbetstagarnas rättigheter, förutsatt att de är ändamålsenliga för att uppnå det eftersträvade målet och att de inte går utöver vad som är nödvän- digt för att uppnå detta mål. Vidare anges att sådana krav och åtgär- der bara får tillämpas om de behöriga myndigheterna utan den efterfrågade informationen inte kan utföra sina kontroller effektivt eller om mindre begränsande åtgärder inte skulle säkerställa att målet för de nödvändiga nationella kontrollåtgärderna uppnås. I artikel 9 anges att medlemsstaterna, för de ändamål som anges i artikeln, särskilt får införa följande åtgärder. a)Kravet att en tjänsteleverantör som är etablerad i en annan medlemsstat ska göra en enkel anmälan till behöriga nationella myndigheter senast när tillhandahållandet av tjänster påbörjas, varvid anmälan ska göras på det eller de officiella språken i värd- medlemsstaten, eller på något annat språk som värdmedlems- staten godtagit, samt innehålla alla relevanta uppgifter som krävs för att det ska gå att utföra faktiska kontroller på arbetsplatsen, inbegripet i)tjänsteleverantörens identitet ii)det förväntade antalet klart identifierbara utstationerade arbets- tagare, iii)de personer som avses i leden e) och f) nedan, iv)utstationeringsperiodens förväntade längd och planerade start- och slutdatum, v)arbetsplatsens adress(er), och vi)vilka slags tjänster som ska utföras och som motiverar utstationeringen. Administrativa krav och kontrollåtgärder – artikel 9 b)Kravet att tillhandahålla eller bevara kopior på papper eller i elektroniskt format av anställningsavtalet, eller ett motsvarande dokument enligt rådets direktiv /553/EG1, inklusive eventu- ella ytterligare upplysningar i enlighet med artikel 4 i det direk- tivet, lönespecifikationer, tidrapporter där den dagliga arbetstidens början, slut och varaktighet anges samt intyg över gjorda löne- utbetalningar av kopior eller motsvarande dokument på ett tillgängligt och tydligt angivet ställe på dess territorium. Bevarandet eller tillhandahållandet kan exempelvis ske på arbetsplatsen eller byggplatsen. För mobila arbetstagare i transportsektorn kan det vara det lokala kontoret eller i det fordon med vilket tjänsten utförs. c)Kravet att efter utstationeringsperiodens slut, på begäran av myndigheterna i värdmedlemsstaten, inom en rimlig tid tillhanda- hålla de handlingar som avses i led b). d)Kravet att tillhandahålla en översättning av de handlingar som avses i led b) till det eller de officiella språken i värdmedlems- staten, eller till något annat språk som godkänns av värdmedlems- staten.