sou · H3B348 · 2015-05-26 00:00:00 — En hyra i ett nytt kontrakt som är över nivån i hyresspegeln kan inte höjas förrän hyran i marknadssegmentet har kommit att överstiga den avtalade kontraktshyran. Den totala hyra som en hyresgäst betalar består dels av den grundläggande hyran (kallhyran), dels av ”den andra hyran” som representeras av kostnader för värme, el m.m. Denna andra hyra kan antingen betalas av hyresgästen direkt till leverantören (en separat elräkning) eller till hyresvärden (för värme och liknande kostnader). Debiteringsgrunderna för den andra hyran är reglerade. Det förtjänar att poängteras att en hyresvärd kan förhandla olika kontraktsvillkor med olika hyresgäster i samma hus. En skyldighet till likabehandling finns emellertid vad gäller ordningsregler, fördelning av särskilda kostnader etc.111 109 Exempel är hyresspegeln för , se Hamburger Mietenspiegel (2011) och hyresspegel för , se (2010). 110Exempel på sådan information kan ses på och på . 111Se Wurmnest (nd, s. 9). Bilaga 3 till LU15 Hyrorna i uppvisar stor spridning genom att de styrs av efterfrågeförhållandena på marknaden. Det ger skillnader mellan och inom regioner, städer, stadsdelar, kvarter och enskilda fastigheter. har hyrorna i genomsnitt fallit i reala termer. har det dock skett förhållandevis kraftiga hyreshöjningar i större tätorter med hög efterfrågan. Denna utveckling har föranlett vissa skärpningar i begränsningsreglerna (se vidare Bilaga B). Begränsningsreglerna ska också ses i relation till hyresgästens ställning i övrigt. En hyresgäst i har en klart starkare ställning än i . Hyreskontrakt gäller vanligtvis tills vidare och det krävs specifika skäl för en uppsägning. Det finns dock också korttidskontrakt med en sluttidpunkt. Ett kontrakt som löper eller längre måste vara skriftligt. Hyresvärden kan säga upp hyresgästen om denne inte betalt hyra eller orsakar påtaglig störning eller skada. Hyresvärden kan dock verkställa en vräkning först efter ett domstolsutslag. I samband med att kontrakt tecknas kräver hyresvärden i normalfallet en deposition motsvarande 1-3 månaders hyresbetalningar. Hyresvärden kan också tvinga en hyresgäst att flytta om hyresvärden själv, eller någon nära familjemedlem, ska bo i bostaden. Det får emellertid inte förorsaka hyresgästen ”oacceptabla förhållanden”. Hyresvärden ska sedan kunna visa att bostaden utnyttjats inom familjen under åtminstone – i annat fall riskerar hyresvärden påtagligt straff. Den uppsägningstid som gäller för tyska hyresvärdar varierar beroende på hur länge hyresgästen har bott i lägenheten. Hyresvärden måste ange grunden för sin uppsägning. Vid försäljning av en lägenhet med en inneboende hyresgäst övertar den nye hyresvärden den tidigare hyresvärdens rättigheter och skyldigheter gentemot hyresgästen.112 Den tyske hyresgästen har å sin sida i allmänhet en uppsägningstid och behöver inte ange något skäl för sin uppsägning. Möjligheterna till indexanknuten hyra beskrivs nedan. 112 Westerheide (2011, s. 54). Bilaga 3 till LU15 En modell är att hyresutvecklingen under ett enskilt kontrakt knyts till ett index som t.ex. konsumentprisindex. Möjligheter till indexrelaterad hyresutveckling finns bl.a. i , och . Bestämmelserna i finska hyreslagen om hyreshöjningar kan sägas uppmuntra till en enkel och nästan automatisk metod genom att de ska kunna höjas enligt t.ex. ett index.113 Enligt finska Konsumentförbundet114 kan man t.ex. ha indexvillkor, skötselkostnader eller höjning i procent eller euro som grund för justering av hyran. Indexvillkoret kan dock endast användas vid hyreskontrakt som gäller tills vidare, eller kontrakt för bestämd tid . tillämpas levnadskostnads- eller konsumentprisindex. Om indexvillkor används rekommenderas att man i kontraktet specificerar vilket index hyran binds vid, tidpunkt för justeringen samt kontrollindex (den senast tillgängliga fås från Statistikcentralen).115 Man kan även avtala om index enbart för höjning av hyran, dvs. hyran sänks inte när indexet gör det. För justering av hyran kan man alltså i princip ha vilken grund som helst givet att den kan definieras i förväg, inte leder till oskäliga resultat och inte är något som hyresvärden ensidigt har bestämmanderätten över. Olika kombinationer av index för olika delar av hyran kan också användas (SOU 2012:88, Bilaga 4, s. 178). I den norska lagen ges möjlighet för både hyresvärd och hyresgäst att – med en månads varsel – begära höjd eller sänkt hyra i förhållande till hur konsumentprisindex ändras. Detta kan göras en gång per år.116 Även i finns möjligheten att knyta utvecklingen av den grundläggande hyran till konsumentprisindex. 1133 kap. 27 § andra stycket i Lagen om hyra av bostadslägenhet 31.3.1995/48. 114Konsumentförbundet: Hyresguide – Råd till hyresgästen och hyresvärden. 115Enligt 3 kap. 33 § i Lagen om hyra av bostadslägenhet 31.3.1995/48 ska Statistikcentralen producera behövlig statistik om hyrorna för bostadslägenheter och fastighetskostnaderna. 1164 kap. 2 § i LOV nr 17: Lov om husleieavtaler. Bilaga 3 till LU15 relatering har blivit något vanligare . Generellt har indexanknytning varit ointressant för hyresgästerna eftersom hyrorna hållit sig oförändrade i många regioner. I sammanhanget kan nämnas att det är möjligt i att avtala om att en lokalhyra – men inte en bostadshyra – knyts till ett index. Hyresutveckling relaterad till andra faktorer Ytterligare en möjlig modell för hyresjusteringar är en på förhand bestämd förändringstakt för hyresutvecklingen. Den möjligheten finns i . Det innebär att hyresvärd och hyresgäst kommer överens om en procentuell årlig förändring då kontraktet ingås. Justeringsbeloppen måste dock framgå av kontrakten. Den formen av avtalad hyresutveckling (Staffelmiete) används i stort sett inte alls. Exempel på andra avtalskonstruktioner och bakomliggande reglering kan också hämtas från områden som lokaluthyrning och uthyrning/leasing av bilar, tåg, fartyg och flygplan. Rent principiellt kan en hyresutveckling göras beroende av olika variabler med bostadsrättspriser som ett exempel. Vid lokaluthyrning förekommer det t.ex. att hyran knyts till omsättningen i det företag som är hyresgäst. Principiellt kan också formler utvecklas som gör en hyresutveckling beroende av ett flertal olika faktorer. Det är ju också möjligt att behandla olika kostnadskomponenter bakom hyran på olika sätt. 9.7Regleringsmodeller och marknadsresultat – en jämförelse Förutsättningarna för att hyra och för att bedriva uthyrningsverksamhet skiljer sig väsentligt åt mellan olika europeiska länder. Bilaga 3 till LU15 Jämförelser av olika länders reglering av hyresmarknaden finns bl.a. i LSE (2011) och Cuerpo m.fl. (2014).117 I Cuerpo m.fl. beskrivs marknadsregleringarna som mycket arierande. genomförda reformer i och för att förbättra marknadseffektiviteten ges som exempel på en ökad insikt om hyresmarknadens betydelse för en fungerande bostadsmarknad. I sammanhanget framhålls också rådsrekommendationerna118 om reformer för bättre marknadsfunktion i , och . I House of Commons, Library (2014) belyses avregleringen av hyresmarknaden i . Det noteras att hyresökningar initierat en diskussion om en återgång till någon form av hyreskontroll. I texten nämns också översiktligt regleringsförhållandena i Finland119, och . Som tidigare nämnts har avvägningen mellan producentförutsättningar och konsumentskydd i underbyggt en stor och diversifierad hyresmarknad. Regleringen av den tyska marknaden skiljer sig väsentligt från den svenska. Mot den bakgrunden är det belysande att jämföra vad respektive marknadsförutsättningar levererar i termer av marknadsresultat. En enkel jämförelse av några karaktäristiska förutsättningar respektive utfall ges i Tabell 9.1. I Bilaga B beskrivs hyresutveckling och skärpta begränsningsregler mer i detalj. 117 Andra jämförelser är government (2010), m.fl. (2007), och (2010), O’och De Decker (2007) och Oxley m.fl. (2011). 118Council recommendations of 9 2013 (OJ reference TBC). 119Hyresmarknaden i liberaliserades . Effekter av omregleringen har bl.a. studerats i Lyytikäinen (2008). Reformmöjligheter: hyresmarknad Bilaga 3 till LU15 En översiktlig jämförelse mellan svensk och tysk hyresmarknad Hälften ägs av offentliga Liten andel offentliga, stor Ägarlägenheter (för ut- hyrning) finns i stort sett (ägarlägenheter) dominerar. Utfall av kollektiv för- Relativt fria former och efter- (besittningsskydd m.m.) Utfall av kollektiv för- (förekomst av utbud) veckling 1990 – 2012 (men stigande i flera städer Nybyggnation på orter med Utbud av hyresboende i Finns i olika prisklasser. Vad skulle då mer marknadstillvända förutsättningar på den svenska hyresmarknaden innebära för hyror och kostnader? Två frågor är: –Vad vore marknadspriserna på hyresboende i vid friare tillträde till marknaden (privatpersoner kan äga och hyra ut lägenheter), utrymme för friare prissättning, marknad i jämvikt m.m.? –Var skulle byggkostnaderna ligga om hyres-, bostadsrätts- och ägarmarknader fungerade väl och var i jämvikt? Bilaga 3 till LU15 Svaret på båda frågorna är att det kan bara marknaden själv visa. Däremot går det att göra bedömningar. Den tyska marknadsbilden ger grund för en förväntan om att en öppnare marknad kan leda till större hyresspridning än – och ett större och mer varierat utbud. Som illustration kan tas priserna på olika bostadsrättslägenheter. Det kan kanske också vara illustrativt i sammanhanget att försöka tänka sig in i vilka pris- och kostnadsbedömningar (och volymbedömningar) som skulle gjorts rörande framtida flygresor eller telefontjänster innan de marknaderna öppnades. En fungerande hyresmarknad bör också leda till att produktivitetsförbättringar och kostnadsminskningar i underliggande led, som t.ex. byggmarknaden, kommer konsumenterna till del i större utsträckning. Den övergripande slutsatsen av jämförelsen ovan är att marknadsresultat är beroende av marknadsförutsättningar. En fungerande hyresmarknad förutsätter att: a.Konsumenten kan känna sig förhållandevis trygg i sitt boende och med sin hyresutveckling. b.Konsumenten har valmöjligheter genom ett utbud av hyresbostäder i olika prisklasser och geografiska lägen. c.Uthyrning inte hindras eller motverkas av etableringshinder. d.Prisbildningen underbygger balans mellan efterfrågan på och utbud av hyresboende i olika marknadssegment och att konkurrens på utbudssidan påverkar kostnader och hyror. I nästa avsnitt framhålls behovet av fördjupat utvecklingsarbete inför en reformering. 9.8Behov av fördjupat reformarbete En väl fungerande marknad kräver andra förutsättningar än de som finns . Ett gott konsumentskydd, en friare prissättning och avvecklade etableringshinder är tre riktmärken för att säkerställa sådana förutsättningar. Ett gott konsumentskydd kan sägas bestå av tre delar. En som kan uppnås genom de direkta bestämmelserna i hyreslagen rörande Bilaga 3 till LU15 Det finns ett starkt besittningsskydd, vilket dock inte bör hindra att enskilda frågor ses över. Den andra delen av konsumentskyddet handlar om begränsningsregler rörande hyresutvecklingen under avtal. I avsnitten 9.2 – 9.6 redovisas översiktligt alternativa former för sådana begränsningsregler. Denna centrala del av en reform kräver fördjupad analys och noggranna överväganden. Den tredje delen av ett väl utvecklat konsumentskydd uppnås med ett varierat och rikt utbud av hyresbostäder. Ett utbud som i sin tur är avhängigt marknadsförutsättningarna för producenterna. Det innebär att marknadsförutsättningarna för producenterna kan beskrivas som ett centralt – om än indirekt – konsumentskydd, som kan uppnås med friare prissättning och minskade etableringshinder. En friare prissättning med inriktning mot fria hyror i nya kontrakt förutsätter fördjupade överväganden och prövning av konkreta lagförslag. I behandlingen av den frågan bör förutsättningarna för olika hyrespolicies beaktas. Det kan exempelvis gälla en policy om likställighet mellan hyror i hyreskooperativ eller en särskild policy om att hyreshöjningar ska vara förhandlade med hyresgästkollektivet i ett kommunägt bostadsföretag. Som diskuterats tidigare pågår en hel del reformarbete rörande flera etableringshinder. Bostadsrättshavares temporära uthyrning av lägenheter förenklas, kommunala planeringsprocesser och markanvisningar ses över, utrymmet för lokala särbestämmelser begränsas, förutsättningarna för att bilda ägarlägenheter prövas m.m. Utöver detta behövs också ekonomisk analys av etableringsförutsättningarna för olika kategorier av uthyrare. Det gäller kanske särskilt privatpersoners uthyrning av enskilda lägenheter, men också förutsättningarna för kyrkliga samfund, välgörenhetsorganisationer m.m. Sammantaget innebär detta att en reform för en fungerande hyresmarknad förutsätter en genomgripande och sammanhållen översyn av hyreslagen och angränsande lagstiftning. Ett sådant arbete förutsätter också ingående ekonomisk och juridisk analys för att kunna resultera i konkreta underlag för politisk beredning. Bilaga 3 till LU15 Behov av särskilda övergångsregler En övergång från dagens system till en fungerande marknad förutsätter också väl avvägda övergångsregler.120 Övergången i sig handlar i princip om ett successivt införande av nya regler för hyressättningen, en successiv avveckling av olika etableringshinder, en översyn av skattevillkoren för olika kategorier av uthyrare och ett uppdrag om rigorös marknadsbevakning.121 Det följande är exempel på en sådan strategi för övergången. Ett första steg rörande hyressättningen kan vara att koppla Hyresbostadsutredningens122 förslag till friare hyror i nyproduktionen till friare hyressättning också i efterföljande nya kontrakt. I ett sådant första steg finns då möjligheterna för de båda parterna (hyresvärd och hyresgäst) att teckna kontrakt med indexrelaterade hyror. Ett andra steg kan vara en motsvarande friare hyressättning vid privatpersoners uthyrning av ägarlägenheter. Det tredje steget blir då en motsvarande friare hyressättning i alla nya kontrakt som nuvarande förhandlingsmodell tillämpas för beståndshyrorna. Det avslutande fjärde steget skulle utgöras av införandet av en modell med regelstyrda ramar för beståndshyrorna. Ett sådant fyrastegsförfarande innebär också att tid ges för att utveckla och justera detaljerna i en sådan rammodell. Det är därför viktigt att utvecklingen följs upp noggrant när förändringar har genomförts. Den första fasen i avvecklingen av etableringshindren kan sägas redan vara i gång i och med det pågående arbetet med planprocess, standardiseringskrav m.m. Det har också genomförts ett utredningsarbete om utvidgade möjligheter att bilda ägarlägenheter. En andra etapp skulle handla om att skapa förutsättningar för privatpersoner att äga enskilda lägenheter för uthyrning med friare hyressättning. 120Se även förslaget i (2014) där även en långsiktig modell skisseras. 121Det finns en litteratur om åtgärder för att kompensera för omfördelningseffekter vid avvecklad hyresreglering. Se exempelvis och (2002b). 122Se SOU 2012:88, s. 108. Där föreslås att tillämpningen av s.k. presumtionshyror utvidgas och förtydligas. Bilaga 3 till LU15 En tredje etapp tar sin utgångspunkt i förslag från en översyn av andra etableringshinder som påbörjas i ett tidigt skede. Det kan handla om att trossamfund och välgörenhetsorganisationer kan äga och hyra ut enskilda lägenheter, om subventioner till kategoriboenden som studentlägenheter m.m. En genomlysning av skattevillkor för olika kategorier av uthyrare (inklusive privatpersoners uthyrning av ägarlägenheter) bör påbörjas tidigt för att eventuella förändringar som understödjer uthyrning ska kunna fasas in i den stegvisa omläggningen. 10 Reformmöjligheter: skatteregler Skatter tas ut av såväl fysiska som juridiska personer, dvs. privatpersoner och företag. En inkomstskatt tas ut ur ett inkomstflöde och betalas in av inkomsttagaren. En konsumtionsskatt som mervärdeskatten (momsen) belastar i slutändan den slutlige konsumenten, men betalas in till staten av de olika producenterna i förädlingskedjan. Både arbetsinkomster och kapitalinkomster beskattas. Fysiska personers kapitalinkomster utgörs inte bara av ränteinkomster och utdelningar utan också av kapitalvinster (realisationsvinster). En kapitalvinstskatt minskar den faktiska kapitalinkomsten för inkomsttagaren. En fastighetsskatt är en skatt på kapital. En fastighetsskatt kan utgå utan att vara knuten till en realiserad avkastning (ett inkomstflöde). I ett bostadsmarknadsperspektiv är det en central fråga vilka effekter enskilda komponenter i skattesystemet har på bostadsmarknadens funktionssätt. Det är i det sammanhanget viktigt att notera att det kan finnas målkonflikter mellan principer för utformningen av ett sammanhängande, likformigt och effektivt skattesystem å ena sidan och sektoriella krav och önskemål å den andra. Allmänna exempel kan vara olika mervärdeskattesatser för olika varugrupper, olika kapitalvinstbeskattning för olika tillgångsslag och olika beskattning av olika förmögenhetsslag. Angående boendet ställs också ibland frågan om skatter inom bostadssektorn är neutrala mellan upplåtelseformerna hyresrätt, äganderätt och bostadsrätt. Förenklat kan sägas att en hyresgäst är en renodlad konsument, medan såväl bostadsägare som bostadsrättshavare är både kapitalägare och konsumenter. Bilaga 3 till LU15 företag är kapitalägare och producenter.123 En bostad med en viss upplåtelseform är i sig inte något skattesubjekt eller skatteobjekt.124 En bärande princip om neutralitet mellan upplåtelseformer kan därmed gå på tvärs med allmänna skatteprinciper om likformig och effektiv beskattning av arbete, kapital och konsumtion. Däremot kan givetvis enskilda komponenter i skattesystemet ifrågasättas med utgångspunkt från dels allmänna skatteprinciper, dels ett bostadsmarknadsperspektiv. I de följande avsnitten behandlas tre sådana enskilda frågor rörande beskattningen av fysiska personer som är av betydelse för bostadsmarknaden: –Beskattning av realisationsvinster vid försäljning av privat bostad eller bostadsrätt –Skatteavdrag för räntekostnader Under respektive punkt redovisas kortfattat vad som gäller och översiktligt på vilka sätt förändringar skulle kunna ha positiva effekter. Den statliga fastighetsskatten på bostäder ersattes 2008 av en fastighetsavgift.125 Fastighetsavgiften utgör av taxeringsvärdet för småhus och ägarlägenheter, dock med ett indexanknutet högsta belopp. För var högsta beloppet . För flerbostadshus (exkl. ägarlägenheter) är fastighetsavgiften av taxeringsvärdet , dock högst per lägenhet. Från och med gäller avgiftsbefrielse för nybyggda bostäder. Bakgrunden till att den statliga fastighetsskatten avskaffades 2008 var den kritik som framförts mot systemet. En central linje i 123Det kan noteras att uthyrningsföretag löpande har en explicit avkastning från verksamheten, medan en privatperson som ägare av egen bostad inte har det. 124Däremot kan värdet på en fastighet/bostad utgöra skatteunderlag (skattebas). Fastighetsvärdet är då den siffra som en skattesats multipliceras med för att få fram en skatt. 125Kompenserande ändringar i bidragen till kommunerna innebar dock att det på kort sikt inte innebar några kommunala inkomster netto, varför benämningen kan diskuteras. Bilaga 3 till LU15 kritiken var att skatten sågs som orättvis genom att den inte tillräckligt svarade mot principen att skatt betalas efter betalningsförmåga. En skatt som tas ut på en icke realiserad värdeökning drabbar hushåll med begränsad likviditet. 2007/08:27 skrev regeringen bl.a. (sid. 74): ”Den drabbar enskilda människor som valt att investera i och spara i eget boende på ett orättfärdigt sätt. Skatten drabbar egnahemsägare på ett oförutsägbart sätt och utan att den boende kan påverka situationen märkbart. Detta drabbar särskilt äldre människor som under ett långt liv strävsamt amorterat ned sina skulder i syfte att kunna bo kvar när inkomsterna blir lägre.” finns argument för fastighetsskatt som beskattningsform. Det handlar om att en fastighetsskatt kan spegla en explicit avkastning, att den bedöms ge förhållandevis små snedvridningar och att skattebasen inte är flyktig utan stationär.126 Genom att skattebasen är stationär är den också i varje enskilt fall knuten till en viss kommun. Detta förhållande – och att vissa kostnader för service kan knytas till fastigheterna – ligger bakom att fastighetsskatten inom OECD-området i första hand är . Även i vissa fall där staten står för uppbörd och taxering förs skattemedlen till respektive kommun. Den statliga fastighetsskatten tillkom genom riksdagsbeslut . Alla slag av bostäder blev då beskattade. togs en särskild hyreshusavgift ut. Fastighetsskatten kan beskrivas som en breddning av hyreshusavgiften.127 En ännu tidigare föregångare till fastighetsskatten var den s.k. kommunala garantibeskattningen som kan härledas tillbaka till . Ett minsta skattebelopp som knöts till respektive fastighet skulle ge kommunerna en basinkomst. Över tiden minskade garantibeskattningen i betydelse i förhållande till inkomstbeskattningen. 126En skatt på ett markvärde kan approximera en skatt på markens explicita avkastning då det handlar om näringsverksamhet. För en ekonomisk-historisk tillbakablick rörande beskattning av lägesräntor, se (1817). Principen rörande snedvridningar härrör i grunden från att en skatt på mark inte påverkar tillgången på mark, eftersom en markyta är en fast storhet. Skatter på inkomster, konsumtion, produktion etc. påverkar i större eller mindre utsträckning utbud och priser – och medför därigenom större eller mindre välfärdsförluster i den privata sektorn utöver själva avtappningen av skattemedel. Det senare är en allmän vägledning vid skatteöverväganden, dvs. att negativa ekonomiska följdverkningar av skatter är beroende av utbudets och efterfrågans priskänslighet. 127Se exempelvis SOU 1992:11, s. 18-19. Bilaga 3 till LU15 formen av att en viss procent av taxeringsvärdet skulle tas upp som skattepliktig inkomst i den kommunala beskattningen. Skatteuttaget reducerades sedan efterhand och 1987 avvecklades garantiskatten för fysiska personers fastigheter helt. Då fastighetsskatten infördes beskrevs den som ett instrument för ett rättvist och solidariskt omfördelningssystem inom bostadssektorn. Den sågs som nära sammankopplad med det dåtida räntebidragssystemet. I ursprungsförslaget fanns ett antal grunder för undantag från fastighetsskatten, vilka inte förverkligades. Det bör betonas i sammanhanget att bostadssektorn kom att kännetecknas av en uppsjö av stödåtgärder. Stödåtgärder som med utgifter och åtaganden för staten blev en viktig förklaringsfaktor till uppkomsten av den statsfinansiella 1990-talskrisen. Den genomgripande skattereformen 1990–91 innebar också ändringar av den bostadsrelaterade beskattningen. Mot bakgrund av likformighetsprincipen utvecklades synsättet att all kapitalavkastning skulle beskattas lika oberoende av om det handlade om realiserad avkastning eller ej (implicit avkastning). Fastighetsskatten sågs då, jämte reavinstskatten, som en skatt på kapitalavkastningen. En generell riktpunkt på skatteuttag i förhållande till marknadsvärde var vägledande för den ömsesidigt beroende bestämningen av fastighetsskattesats och reavinstskattesats.128 En fastighetsskatt utgör en kostnad för en köpare och reducerar därmed den finansieringskostnad och den köpeskilling en köpare kan bära. Skatten verkar på så sätt dämpande på priserna. 128 Se SOU 1992:11, s. 25-33. Reavinstskatt kan i princip betraktas som en uppskjuten kapitalskatt (ett räntefritt lån från staten). Vid sidan av fastighetsskatt och reavinstskatt är också stämpelskatt en fastighetsanknuten skatt. Stämpelskatt utgår dels för lagfart vid fastighetsköp, dels för pantbrev på inteckning av fastighet. Bilaga 3 till LU15 10.3Beskattningen av kapitalvinster vid försäljning av privat bostad eller bostadsrätt I skattereformen 1990–1991 sattes kapitalvinstskatten till 30 procent.129 beslutades om vissa avvikelser. 1995 återställdes i huvudsak kapitalskattesatsen till .