sou · H3B341 · 2015-09-15 00:00:00 — Eftersom parterna har möjlighet att få en anteckning om tvångslicensen i registret för enhetligt patentskydd är det utred- ningens uppfattning att någon anteckning i det svenska patent- registret inte bör ske. I förslaget till ny patentlag och patentförordning har bestäm- melser om anteckningar i patentregistret som kan göras på begäran av någon part flyttats från lagen till förordningsnivå. I förord- ningen framgår det också direkt att bestämmelserna om patent- registret inte gäller för europeiska patent med enhetlig verkan. Det behövs därför inte något särskilt undantag för tvångslicenser som meddelas till europeiska patent med enhetlig verkan. Uppdraget i den här delen omfattar dock även att redovisa för- slag till författningsändringar med utgångspunkt i den nu gällande patentlagen. Regleringen i nuvarande 44 § innebär knappast något större problem i praktiken. Det lär i regel saknas anledning för en part att begära en anteckning i det om en tvångslicens till ett europeiskt patent med enhetlig verkan. För ord- ningens skull bör tvångslicenser till europeiska patent med enhetlig verkan ändå undantas från möjligheten till registrering i patent- registret. När det gäller domar som under- rättas om enligt nuvarande 70 § patentlagen följer det av nuvarande 43 § patentkungörelsen att dessa ska antecknas i patentregistret. Detsamma ska gälla om verket underrättas om domar från den en- hetliga patentdomstolen. Om ett europeiskt patent valideras i ska det föras in i det . För det fall patentet får enhetlig verkan blir dock valideringen utan verkan (82 a § patentlagen i den beslutade lydelsen enligt SFS 2014:434). Registeruppgifterna blir i så fall miss- visande. har åtagit sig ett ansvar för Frågor om det enhetliga patentsystemet att se till att patentregistret får ett rättvisande innehåll i förhållande till den beslutade 82 a § patentlagen. Detta ska framgå av patent- kungörelsen och den nya patentförordningen. Pantsättning av europeiska patent med enhetlig verkan måste registreras av EPO för att få sakrättsligt skydd. Det innebär att en pantsättning av en ansökan om europeiskt patent som registrerats i inte automatiskt övergår till en sakrättsligt giltig pantsätt- ning av patentet om det får enhetlig verkan. Precis som regeringen påpekade i sin proposition (prop. 2013/14:89 s. 36) ska bestämmel- sen om pantsättning av ansökningar om europeiskt patent kom- pletteras för att underlätta för panthavaren att bevaka sin rätt. Det ska ske genom att i samband med att ett avtal om pantsättning av en ansökan om europeiskt patent eller ett meddelat europeiskt patent registreras informerar pant- havaren om hur sakrättsligt skydd uppnås vid pantsättning av ett europeiskt patent med enhetlig verkan. Utredningens förslag: Författningsförslagen ska träda i kraft den dag regeringen bestämmer. De lagändringar som har beslutats med anledning av införandet av det enhetliga patentskyddet i EU och inrättandet av den enhetliga patentdomstolen (SFS 2014:434) träder i kraft den dag regeringen bestämmer. De fortsatta anpassningar som föreslås i det här betän- kandet, och som redovisas med utgångspunkt i gällande rätt, får av förklarliga skäl hanteras på samma sätt i fråga om ikraftträdandet. Förslaget till ny patentlag och ny patentförordning bygger på att ändringarna som avser det enhetliga patentsystemet genomförs. De kan alltså träda i kraft med dessa ändringar eller . Det sistnämnda skulle kunna bli aktuellt om lag- ändringarna i fråga om det enhetliga patentskyddet träder i kraft . Den nya patentlagen och patentför- ordningen kräver nämligen en del förberedelsearbete för att kunna träda i kraft. Det gäller främst i de delar där sakliga ändringar före- slås, eftersom det innebär att behöver uppdatera sina föreskrifter och ändra i material och infor- mation som verket tillhandahåller. Även i de delar där förslaget bara innebär en språklig och redaktionell översyn krävs mycket förberedande arbete, bl.a. för att anpassa databaser och datasystem. Verkets patentavdelning tillhandahåller 650 mallar och blan- ketter som utgår från det gällande regelverket. Också andra som regelmässigt tillämpar patentlagstiftningen, t.ex. advokater och patentbyråer, kan behöva tid för att ändra sina rutiner och i övrigt anpassa sig till den nya regleringen. Uppdrags- givare, ofta från andra länder, behöver informeras om de nya Sammantaget behövs det alltså ganska mycket tid för det förberedande arbetet innan förslaget kan träda i kraft. Även oaktat detta går det inte, som inledningsvis konstaterades, att låta den nya patentlagen och patentförordningen träda i kraft än de redan beslutade lagändringarna i fråga om det enhetliga patentskyddet. Eftersom ikraftträdandet är beroende av att det enhetliga patentskyddet införs är det inte möjligt att ange någon bestämd tidpunkt för detta. Även den nya patent- lagen och patentförordningen föreslås därför träda i kraft den dag regeringen bestämmer. Utredningens förslag: Den nya patentlagen ska vara tillämplig även på patent som har meddelats före ikraftträdandet. Äldre föreskrifter ska dock gälla i fråga om intrång eller försök eller förberedelse till intrång som begåtts före ikraftträdandet och om rättigheter och skyldigheter som förvärvats före ikraftträdandet. Äldre föreskrifter ska med något undantag också tillämpas i fråga om ansökningar som inte har avgjorts före ikraftträdandet. Genom den nya patentlagen upphävs den nu gällande patentlagen (1967:837). Då uppkommer frågan hur rättigheter som har sökts eller förvärvats enligt äldre föreskrifter ska behandlas när den nya lagen träder i kraft. Det är en allmän princip inom immaterialrätten att en ny lag blir tillämplig också på rättigheter som har uppkommit (se t.ex. prop. 1996/97:128 s. 105 f., prop. 2001/02:121 s. 105 f., prop. 2006/07:56 s. 131 f. och prop. 2009/10:225 s. 387 f.) På detta sätt undviker man att två skyddssystem parallellt blir gällande . Denna princip bör vara utgångspunkten även när det gäller den nya patentlagen. Det innebär att den nya patent- lagens bestämmelser som huvudprincip ska tillämpas på patent som har meddelats enligt äldre föreskrifter. Det bör införas en över- gångsregel som klargör detta. Däremot ska äldre bestämmelser tillämpas i fråga om intrång eller försök eller förberedelse till intrång som har begåtts före ikraft- trädandet. Det innebär inte bara att harmoniseringen av patent- lagens bestämmelser om ensamrätten slår igenom först på intrång efter ikraftträdandet. Det innebär också att övergångsbestämmelser till den nu gällande patentlagen kan bli tillämpliga på äldre intrång. När det gäller patentansökningar som ännu inte har avgjorts när den nya patentlagen träder i kraft finns det olika sätt att hantera frågan. Ett är att låta i vart fall huvuddelen av bestämmelserna i den nya lagen bli tillämpliga även på sådana ansökningar som vid ikraft- trädandet inte är avgjorda. Då undviker man så långt det är möjligt dubbla regelverk. medför det osäkerhet för sökande vars ansökningar kommer att handläggas och avgöras enligt ett annat regelsystem än det som gällde när ansökan gavs in. Utredningens förslag är därför att inneliggande patentansökningar som inte är avgjorda när den nya patentlagen och patentförordningen träder i kraft ska handläggas enligt de äldre bestämmelserna. Av det följer att övergångsbestämmelser till den nuvarande patentlagen som innebär att vissa bestämmelser inte ska tillämpas på patent som sökts före ikraftträdandet också blir tillämpliga. Det innefattar inter- nationella patentansökningar som fullföljts och ansökningar om europeiskt patent som omvandlats före ikraftträdandet. Äldre bestämmelser som gäller krav på uppvisande av fullmakt ska dock inte tillämpas. En annan princip som vanligen tillämpas inom immaterialrätten är att nya regler inte bör tillämpas såvitt gäller åtgärder som har vidtagits eller rättigheter som har förvärvats före ikraftträdandet (se t.ex. prop. 1996/97:128 s. 106 f., prop. 2004/05:110 s. 373 och prop. 2009/10 225 s. 389). Även denna princip bör tillämpas i för- hållande till den nya patentlagen. En särskild övergångsbestäm- melse om detta ska finnas. En effekt av bestämmelsen är att de nya reglerna inte påverkar ingångna avtal, t.ex. licensupplåtelser. Bestämmelser om återbetalning av avgifter ska tillämpas på be- talningar som sker efter ikraftträdandet. När det gäller förutsättningarna för upprätthållande av patent i ändrad lydelse respektive patentbegränsning bör de nya reglerna tillämpas i mål och ärenden som inte avgjorts före ikraftträdandet. För detta behövs inte någon särskild övergångsbestämmelse. 12.3Följdändringar i andra författningar Den nya patentlagen och patentförordningen medför ett behov av följdändringar i andra författningar som hänvisar till den nuvarande patentlagen och patentkungörelsen. Det handlar inte om ändringar i sak utan om ändringar som blir en följd av de nya författningarnas namn, SFS-nummer och paragrafnumrering. Hänvisningar till den nuvarande patentlagen finns i lagen (1949:345) om rätten till arbetstagares uppfinningar, lagen (1971:1078) om försvarsuppfinningar, lagen (1977:729) om Patentbesvärsrätten, växtförädlarrättslagen (1997:306), offentlighets- och sekretesslagen (2009:640) samt lagen (2010:566) om vidareutnyttjande av hand- lingar från den offentliga förvaltningen. Därutöver finns hänvis- ningar i några förordningar. I vissa fall är det hänvisningar till särskilda lagrum eller kapitel i patentlagen. I andra fall är det bara hänvisningar till den nuvarande patentlagen som helhet med angivande av dess SFS-nummer. När en ny författning medför många följdändringar händer det att man i den nya lagen tar in en övergångsbestämmelse som inne- bär att om det i en lag eller någon annan författning hänvisas till en föreskrift som har ersatts med en bestämmelse i den nya lagen, tillämpas i stället den nya bestämmelsen. Här är det dock inte fråga om fler följdändringar än att varje annan författning som hänvisar till patentlagen bör kunna ändras. Med tanke på att flertalet ändringar kommer att innebära enbart en ändring av patentlagens SFS-nummer skulle det tynga författ- ningsförslaget i det här betänkandet på ett onödigt sätt att ta med dessa. En stor del av de aktuella ändringarna rör dessutom lagen om patentbesvärsrätten, som omfattas av det föreliggande förslaget till lag om patent- och marknadsdomstolar (Ds 2014:1). Om det för- slaget genomförs blir eventuella ändringsförslag i den delen genast inaktuella. Eftersom nyttan med att ange alla följdändringar i för- fattningsförslaget inte uppväger att det gör författningsförslaget i det här betänkandet onödigt omfångsrikt avstår utredningen från att lämna dessa författningsförslag. Utredningen bedömning: Utredningens förslag till ny patent- lag och ny patentförordning innebär en redaktionell översyn och en språklig modernisering av det nu gällande regelverket som ökar reglernas tillgänglighet för enskilda näringsidkare. De föreslagna sakliga ändringarna bedöms inte medföra några eller enbart små ekonomiska konsekvenser. De bedöms inte medföra några andra konsekvenser som ska redovisas. Den moderniserade patentlagen och patentförordningen Utredningens förslag till ny patentlag och ny patentförordning är till största delen endast en redaktionell översyn och en språklig modernisering av det nu gällande regelverket. Moderniseringen syftar till att göra reglerna lättillgängliga och överskådliga, vilket allmänt sett gynnar rättssäkerheten. Detta är särskilt viktigt för att enskilda näringsidkare ska kunna tillgodogöra sig regelsystemet. Betydelsen av detta ska dock inte överdrivas, eftersom patent- sökande och patenthavare i de flesta fall företräds av specialiserade ombud. Detsamma gäller parter i olika typer av patentmål. Flertalet innehavare av patent med verkan i är utländska aktörer. Att förslaget till sin struktur närmar sig EPC innebär en rationalisering i och med att sökande, ombud och patenthavare inte behöver arbeta i helt skilda system. Utredningen har föreslagit att bestämmelserna i patentlagen om ensamrättens omfattning och begränsningar i patentskyddet ska harmoniseras med domstolsavtalet. Det är en generell fördel att dessa regler blir så likartade så möjligt för olika typer av patent som har verkan i . Det ökar förutsebarheten i systemet och ger i förlängningen ökad rättssäkerhet för användarna. Att det svenska patenträttsområdet utvecklas ger också förut- sättningar att bevara kompetensen i landet. En ökad tillgänglighet till det svenska patentsystemet kan verka positivt både på investe- ringsviljan och på det svenska innovationsområdet som helhet. Förslag som gäller det enhetliga patentskyddet Det enhetliga patentsystemet kan i sig antas få stora konsekvenser. Systemet som sådant är dock ett resultat av EU-rättsakter och ett mellanstatligt avtal. Utredningen har i betänkandet lämnat endast förslag som syftar till att det enhetliga patentsystemet ska fungera på ett tillfredsställande sätt. Alla tänkbara konsekvenser av dessa förslag är ytterst begränsade i jämförelse med konsekvenserna av det enhetliga patentsystemet i sig. Förslag som består i en förlängning av fristen för att validera ett europeiskt patent i för det fall en begäran om enhetlig verkan avslås kan få viss betydelse. Avslag på en begäran om enhet- lig verkan ska bara kunna inträffa i undantagsfall, och bestämmel- sen kommer följaktligen inte att aktualiseras särskilt ofta. För det fall att det sker innebär det dock en vinst för en patenthavare som annars skulle berövas möjligheten att få verkan för ett i övrigt giltigt patent. Den stora vinsten för majoriteten av användarna ligger i att det enhetliga patentsystemet inte bedöms som riskabelt. Förslaget att tvångslicenser till europeiska patent med enhetlig verkan ska undantas från registrering i det är endast en ordningsfråga som inte medför några konsekvenser. Förslaget att utmönstra grundhandlingsbegreppet Förslaget att utmönstra grundhandlingsbegreppet kan i vissa fall få kostnadsmässiga konsekvenser. Om en ingiven översättning över- ensstämmer med ansökan på ingivningsdagen, vilket den som ut- gångspunkt ska göra, medför det dock inga konsekvenser. Det är ändå rent allmänt en fördel att regelsystemet kommer att likna EPC, även om det kan innebära vissa övergångsproblem innan alla känner till att det är ansökan på ingivningsdagen som gäller. För blir det inte någon större skillnad i praktiken, då ingivna översättningar kommer att vara arbetsmaterial så länge det inte visas att de är felaktiga. För sökande kommer det att vara en fördel att kunna korrigera en felaktig översättning och på så sätt inte riskera att tappa sitt patentskydd. För en tredje man som vill vara helt säker på patentskyddets omfattning kan det dock medföra kostnader att kontrollera en översättning mot den ingivna ansökan eller låta göra en egen över- sättning. Kostnaden i det enskilda fallet är helt beroende av paten- tets eller patentansökans omfång och vilken grad av säkerhet som vill uppnås. Det finns också en marginellt ökad risk för tvister om översättningars överensstämmelse med ansökan på ingivnings- dagen. Övriga förslag till sakliga ändringar Förslaget att inte ska behöva på- börja handläggningen och därmed inte heller vidta några åtgärder för offentliggörande innan ansökningsavgiften har betalats syftar till att verket inte ska behöva utföra arbete utan att kunna få ersätt- ning för detta genom ansökningsavgiften. Detsamma gäller för- slaget att sökanden mot avgift ska kunna få mer än en oberoende uppfinning granskad inom ramen för samma ansökan. Offentliggörande av ansökningar utan att ansökningsavgiften har betalats sker ungefär . Med hänsyn till att gransk- ningsavgiften enligt förslaget ska återbetalas när någon granskning inte utförs är det resterande del av ansökningsavgiften, , som går miste om i varje sådant ärende. Granskning av flera oberoende uppfinningar i en ansökan sker omkring . I de fallen ska granskningsavgift om plus eventuell tilläggsavgift för varje patentkrav utöver tio betalas för varje uppfinning utöver den först granskade. Förslaget att ta bort kravet på att ge in skriftlig fullmakt i an- söknings- och invändningsärenden är ägnat att underlätta för sökan- dena. En fullmakt – muntlig eller skriftlig – måste fortfarande finnas men behöver inte skickas in i original. Det innebär att elektroniska rutiner underlättas, vilket är en fördel för sökande och invändare. Förslaget om att ta bort ombudskravet för utländska sökande och patenthavare innebär en besparing för sökande som slipper anlita ett ombud med hemvist i trots att han eller hon kanske redan har ett ombud utomlands. För Patent- och registre- ringsverket väntas förslaget inte ha några konsekvenser, eftersom man inte upplever några generella delgivningsproblem med utländska sökande eller patenthavare. Inte heller från domstolarnas sida har detta bedömts ha någon betydelse. Förslaget att ska kunna återbetala den del av ansökningsavgiften som avser granskning om ansökan avskrivs utan att någon granskning sker syftar till att gransk- ningsavgift inte ska behöva betalas för utsiktslösa ansökningar. För en svensk patentansökan är granskningsavgiften plus en tilläggsavgift för varje patentkrav utöver tio. Situationen aktualiseras omkring . Det är främst enskilda sökande som kan få nytta av bestämmelsen. Förslaget att inte ska behöva betala tillbaka belopp som understiger syftar till att verket bara ska utföra transaktioner som är kostnadseffektiva. Det innebär en minskning av verkets administrativa kostnader, men det handlar om små belopp. Förslaget att ta bort utbrytningsinstitutet väntas inte medföra några nämnvärda ekonomiska konsekvenser eftersom det är ett institut som knappast används . Förslaget om ändring av förutsättningarna för upprätthållande av patent i ändrad lydelse efter invändning och patentbegränsning innebär att förutsättningarna anpassas till vad som gäller enligt EPC. Det innebär en ökad förutsebarhet och därmed också större rättssäkerhet. Förslaget att ta bort straffsanktionen vid bristande uppgifts- skyldighet medför inte några nämnvärda konsekvenser då det är en bestämmelse som inte tillämpas i praktiken. Inget av förslagen kan förväntas få några andra konsekvenser som ska redovisas enligt 14 eller 15 § kommittéförordningen (1998:1474). Den nya patentlagen ska ersätta den nuvarande patentlagen (1967:837), som varit i kraft . Den nya lagen ska enligt förslaget vara indelad i kapitel med paragrafnumre- ring för varje kapitel. De allmänna övervägandena om förslagets struktur har redovisats i 3 kap. De flesta av bestämmelserna i förslaget har sin motsvarighet i den nu gällande patentlagen. När så är fallet anges detta för varje paragraf i författningsförslaget. För information om det omvända, dvs. var de olika paragraferna i den nuvarande lagen har placerats i förslaget hänvisas till översikten i bilaga 3 till betänkandet. I många fall har paragrafer i den nu gällande patentlagen förts över till förslaget utan ändringar eller med endast mindre, redak- eller språkliga ändringar. Ett exempel på en sådan ändring kan vara att skall i den nu gällande bestämmelsen ändras till ska. Enligt sina direktiv har utredningen också gjort mer ingripande moderniseringar utan att sakliga ändringar har varit avsedda. Dessa typer av ändringar kommenteras i allmänhet inte. I sådana fall beg- ränsas författningskommentaren till att ange var motsvarigheten finns i gällande lag. Förutom upplysningar om bestämmelsers motsvarighet i den nuvarande patentlagen och, i förekommande fall, i patentkungörel- sen, begränsar författningskommentaren sig i stort sett till de änd- ringar som författningsförslaget innebär i förhållande till gällande rätt. Även när det gäller bestämmelser som genomgår större för- ändringar – såväl sakliga ändringar som mer betydande språkliga eller redaktionella ändringar – är alltså utgångspunkten att det en- bart är de föreslagna ändringarna som kommenteras. Detta innebär att de egentliga motiven till många bestämmelser finns i tidigare förarbeten. Förarbetena till den nu gällande patent- lagen och till ändringar som gjorts tillkomst kan alltså även fortsättningsvis vara till vägledning vid lagtolkningen. har beslutat om vissa ändringar i den nu gällande patentlagen (SFS 2014:434). Ändringarna träder i kraft den dag regeringen bestämmer. Dessa ändringar har i utredningens arbete med en ny patentlag behandlats som gällande rätt trots att de ännu inte trätt i kraft. Förutom en upplysning om när en bestäm- melse i det föreliggande förslaget motsvarar en bestämmelse som ändrats eller införts genom den lagändringen kommenteras inte dessa bestämmelser särskilt. För en närmare motivering av innehållet i dessa hänvisas till prop. 2013/14:89. Paragrafen motsvarar den del av 1 § i den nuvarande patentlagen där det anges att rätten att söka patent i första hand tillkommer upp- finnaren. I sak innebär den inga nyheter i fråga om uppfinnarens rätt. Det som är nytt är att uppfinnarens rätt lyfts ut ur den övriga regle- ringen och presenteras i inledningen av lagen, under en egen under- rubrik. Ett syfte med detta är att uppfinnarens centrala roll i patent- rätten ska markeras. Att flera personer kan göra en uppfinning tillsammans gäller även , fastän det inte framgår av den nuvarande patentlagen. Rätten att söka patent på uppfinningen kan övergå till någon annan, vilket även anges i den nuvarande patentlagen. Uppfinnarens rätt att få sitt namn nämnt i patentansökan och i det meddelade patentet framgår också i den nuvarande lagen, men då i form av krav på en patentansökan (8 §) respektive innehållet i en patentskrift (21 §). I den föreslagna paragrafen klargörs att detta är en ovillkorlig rättighet för uppfinnaren som inte kan överlåtas eller efterges. Paragrafen motsvarar delvis 1 § första stycket i den nuvarande patentlagen. Den ger en introduktion till vad en patenträttighet innebär. Av paragrafen framgår också att rätten bara gäller uppfinningen såsom den anges i patentkraven. Någon egentlig definition av be- greppet patentkrav finns inte i lagen. Av de paragrafer som det hänvisas till framgår dock att patentkraven är den del av ansökan som anger den uppfinning som söks skyddad genom patentet och den del av det meddelade patentet som anger patentets skydds- omfång. Paragrafen är ny och saknar motsvarighet i den nuvarande patent- lagen. Syftet är att redan i lagens inledning klargöra att det finns olika typer av patent som kan ha verkan i . Särskilt viktigt är detta när det gäller de europeiska patenten, som kan få verkan i antingen genom att de valideras enligt bestämmelserna i 10 kap. eller genom att de får enhetlig verkan i enlighet med EU:s patentförordning. Paragrafen saknar motsvarighet i den nuvarande patentlagen. Av paragrafen framgår det att svenska patent kan meddelas inte bara till följd av ansökningar om svenska patent som görs enligt bestäm- melserna i 4 kap. En ansökan om svenskt patent kan också göras genom en internationell patentansökan som fullföljs i enligt 9 kap. 5 § eller en ansökan om europeiskt patent som omvandlas enligt 10 kap 17 §. Paragrafen motsvarar 28 § första stycket i den nuvarande patent- lagen och innehåller en definition av vad som avses med internatio- nella patentansökningar. I paragrafen, liksom i lagförslaget i övrigt, har konventionen om patentsamarbete också benämnts med förkortningen av konven- tionens namn på engelska, , PCT. Ut- gångspunkten är att svensk lagstiftning ska innehålla svenska benäm- ningar på internationella rättsakter, vilket förslaget också gör. För- kortningen PCT är dock så inarbetad att det för läsaren är svårt att genomskåda vilken konvention det handlar om när enbart det svenska namnet används. För att underlätta har därför det svenska namnet kompletterats med den internationellt använda och väleta- blerade förkortningen PCT. Paragrafen motsvarar 80 § första stycket patentlagen i den nuvarande patentlagen i lydelsen enligt SFS 2014:434.