sou · H3B375 · 2015-09-02 00:00:00 — Betänkandet fortsätter med en lägesbild av internationell rymdverksamhet i kapitel 3 för att uppmärksamma förändringar och trender i omvärlden och vilka utmaningar det innebär för svensk rymdverksamhet. I kapitel 4 beskrivs nuläget för svensk rymdverksamhet med betoning på vilka utmaningar vi står inför. I kapitel 5 lämnas föreslag till nationell rymdstrategi med argumentation som relaterar till kapitel 3 och 4. I kapitel 6 presenterar vi förslag till åtgärder baserat på föreslagen rymdstrategi och med hänsyn tagen till utvecklingspotentialerna för respektive politik- och samhällsområde. Utredningen lämnar i kapitel 7 förslag på hur svensk rymdverksamhet bör organiseras framöver för att strategin ska kunna genomföras på ett effektivt sätt. Avslutningsvis, i kapitel 8, sammanfattas konsekvenserna av föreslagen strategi. Rymdverksamhet har haft stor utrikespolitisk betydelse ända sedan det då rymdkapplöpningen mellan dåvarande och var ett sätt för länderna att demonstrera sina tekniska och ekonomiska framsteg. Att bygga rymdens infrastruktur är ofta tekniskt avancerat och kostsamt och rymdverksamhet utförs därför numera till stor del också i internationellt samarbete. Den internationella rymdstationen, ISS, samlar till exempel en stor grupp länder runt forskning och teknikutveckling. beskrivs den också som ett fredsprojekt för att den samlat länder som också tävlar om att vara mest tekniskt kompetenta. Den gemensamma infrastrukturen i rymden kan också vara ett redskap i gemensamma globala politiska frågor som till exempel forskning eller miljöövervakning. är det en viktig del av enskilda länders försvars- och säkerhetspolitik. Det är därför angeläget med internationellt samarbete och det behövs regleringar för samverkan i rymden i syfte att rymden ska förbli en fredlig plats utan konflikter. är det inte enbart de tre stora, , och som är aktiva i rymden. Allt fler länder etablerar nationella rymdprogram om än med olika syften. , , , , , , och utmärker sig med höga ambitioner och de har hållit på lite längre än t.ex. , och som också har initierat avancerade rymdprogram. Rymdfrågor hanteras på högsta politiska nivå i många länder. I blir det en kombination eftersom den representerar ett samlat i nivå med , , och som vissa enskilda länder, särskilt , och prioriterar resurser att agera parallellt med som enskilda nationer i vissa internationella sammanhang. Genom Lissabonfördraget (artiklarna 4 och 189) fick EU ett mandat att bygga upp en kompetens för rymdverksamhet samt etablera samarbete med den europeiska rymdorganisationen, . Ett nära samarbete pågår men råder viss konkurrens om vem av de två som är medlemsstaternas främsta företrädare i rymdfrågor. Under större delen av 2014 har det pågått en politisk diskussion om den framtida relationen mellan och EU. beslutade de båda organisationerna, var för sig, att utveckla sina respektive starka sidor såväl som samarbetet mellan de två organisationerna. 3.1Utrikes-, säkerhets- och försvarspolitiska trender Rymdverksamhet har historiskt sett, framför allt hos de större rymdnationerna, haft betydande inslag av nationella försvars- och säkerhetspolitiska intressen. Dessa aspekter är alltjämt viktiga i många länder när man allokerar resurser inom rymdområdet. 3.1.1Antalet aktiva länder och antalet satelliter i banor ökar blir det fler aktörer i rymden och har elva länder1 nationell förmåga att sända upp bärraketer som kan placera ut satelliter i omloppsbana. Till dessa kommer som samlat förmågor i ett gemensamt bärraketprogram. Av dessa aktörer är det i praktiken endast , och , med det europeiska uppsändningsföretaget , som erbjuder och genomför kommersiella uppsändningar. Att kunna placera ut satelliter i bana är grundläggande för all rymdverksamhet och allt fler länder vill kunna göra det oberoende av andra för att säkra sin tillgång till rymden. har det tillkommit nya namn på listan över länder med egna satelliter. Ofta rör det sig om jordobser- 1Ordnade efter första uppskjutning: , , , , , , , , , och . 2En europeisk tjänsteleverantör som säljer uppsändningar med de av utvecklade bärraketerna och . Arianespace ägs av franska staten () och den tillverkande industrin där franska Airbus Defence and Space är störst och svenska GKN har . Koncernen har en större andel och representeras av moderbolaget från . vations- eller kommunikationssatelliter och i flera fall är det ett tecken på någon form av stärkt militär förmåga. Satelliter för telekommunikation och jordobservation för enbart civila syften finns kommersiellt tillgängliga. Ungefär hälften av de cirka 70 länder som har en eller flera operativa satelliter har skaffat det och av dessa har majoriteten tillkommit under bara . Antal operativa satelliter per land Baserat på uppgifter från UCS, Union of Concerned Scientists, databasen avläst . De tio största aktörerna äger av alla satelliter, vilket framgår av figur 3.1. Övriga, ett växande antal och cirka 60 länder, har skaffat sig egna satelliter för olika typer av nationella intressen inklusive militära tillämpningar. Siffrorna i tabellen kommer från UCS-databasen3 och satelliterna är uppdelade i militära och civila efter hur de klassats i databasen. Det är en delvis osäker uppdelning eftersom många satelliter har dubbla användningsområden, dvs. de tjänar både civila och militära syften . Men att av satelliterna klassas som militära indikerar att minst en tredjedel av satelliterna direkt stärker militära förmågor. Intressant att notera är att vid utgången av 2014 officiellt inte hade någon militär satellit, något man nu är i färd att 3 UCS = Union of Concerned Scientist som är ett nätverk av forskare som vill skapa öppenhet genom att publicera fakta från öppna källor om t.ex. satelliter. förändra som en följd av det förändrade säkerhetspolitiska läget i regionen. är utan jämförelse den ledande rymdnationen med en statlig rymdbudget i samma storleksordning som resten av världen sammantaget.4 Amerikanska intressen äger och driver mer än en tredjedel av alla aktiva satelliter, och förutom en världsledande rymdindustri finns rymdverksamhet som sträcker sig över i princip alla områden inom de militära, civila och kommersiella sektorerna. Nivå IV är länder som har eller har haft egna satelliter. Nivå III är länder med förmåga till suborbi tala uppskjutningar. Nivå II är länder med nationell förmåga att skjuta upp satelliter i bana runt jor den (*har inkluderats i denna grupp för att markera europeisk förmåga). Nivå I är länder med för - måga att genomföra bemannade rymdfärder. Notera att vissa länder placerats mellan tv å nivåer för att markera att de troligen kommer befinna sig i den högre nivån. Undantaget är Stor - som placerats mellan Nivå II och III då de haft men avvecklat sin nationella förmåga att skjuta upp egna satelliter. Källa: FOI. har rustat upp sin rymdförmåga och man gör fortsatt stora budgetsatsningar på rymdsystem. Det finns bedömningar om att investeringar i militära satelliter kom- 4 The Space Report 2014, “The was responsible for of global government space spending in 2013”. mer att dubbleras (2012–2022)5. Framförallt bedöms stå inför ett generationsskifte vad gäller spaningssatelliter som innebär att äldre system som varit operativa sedan sovjettiden byts ut mot moderna och rimligen mer kapabla system. har snart lika många operativa satelliter som och kan räknas som en av de tre stora rymdaktörerna i världen. har mer än tredubblat sitt satellitinnehav från 35 till över 100 satelliter. Fler satelliter i bana betyder att ett ökat antal tjänster tillhandahålls via satellitsystem, kommunikation mellan avlägsna platser, satellitnavigering, observationer av tillståndet på jorden och väderprognoser för att upprepa de vanligaste. EU:s program inom satellitnavigering och jordobservation kommer väsentligt att öka våra möjligheter att använda tjänster som baseras på rymdinfrastruktur. Att genom internationellt samarbete värna tillgången till rymden och rymdtjänsternas användning för fredliga ändamål så att de gynnar välfärd och hållbar utveckling, inklusive svensk tillgång till och handlingsfrihet i rymden. Att analysera den alltmer komplexa rymdarenan i ett svenskt helhetsperspektiv med beaktande av utrikes-, försvars- och säkerhetspolitiska aspekter samt etablera samarbetsformer för olika politikområden. Att analysera hur andra satelliter övervakar svenska aktiviteter i rymden och på jorden. Att stimulera myndigheter, näringslivet och entreprenörer att använda rymdsystemen för ökad effektivitet och hållbar tillväxt i . 3.1.2Ökat beroende leder till ökad sårbarhet Med fler satelliter, fler tjänster och ett ökat beroende av rymdsystemen i vardagen, både civilt och militärt, ökar kraven på att tjänsterna fungerar utan störningar. Det finns olika sorters störningar 5 Källa: FOI. och hot mot rymdsystemen. Det finns naturliga hot som beror på miljön i rymden och det finns hot som skapats av mänskliga aktiviteter i rymden. De naturliga hoten är dels rymdväder som kan störa ut satelliternas elektronik, dels rymdobjekt som asteroider och liknande objekt som passerar nära jorden och då riskerar att krocka med satelliter i banor runt jorden. De hot som uppstått som följd av mänsklig aktivitet i rymden kommer från både aktiva (se kapitel 3.1.3) och uttjänta satelliter, de senare ibland refererade till som ”rymdskrot”. Rymdskrot uppstår också när uttjänta satelliter krockar och skapar ett otal delar som fortsätter i olika banor runt jorden . Det finns så mycket skrot i rymden att även om vi inte skickar upp fler föremål så kommer det som redan finns med tiden att krocka och skapa ännu mer skrot om ingenting görs för att motverka det. Fram till har det skickats upp cirka 6000 satelliter, varav nästan 4000 är i bana runt jorden. Av dessa 4000 satelliter är , eller cirka 1200 satelliter operativa. De övriga, dvs. cirka 2800 satelliterna, är förbrukade. De har inget bränsle kvar och kan inte längre manövreras utan far fram med en hastighet av /h och utgör en betydande risk för andra satelliter. Om en sådan satellit kolliderar med en annan satellit eller andra föremål i deras väg ökar mängden rymdskrot.6 De olika hoten mot rymdsystemen tillsammans med insikten om att civil och militär verksamhet är starkt beroende av rymdtjänster har ökat behovet av bättre regelverk som grund för aktiviteterna i rymden, se kapitel 3.1.4. Ett uppdaterat regelverk förutsätter i sin tur en kontrollfunktion för att säkerställa att regelverket följs. En sådan kontrollfunktion kan utgöras av rymdlägesbild, Space Situational Awareness, SSA. Rymdlägesbild kan användas för att övervaka och kartlägga de hot och risker i rymden som föreligger mot rymdsystemen. Civila och militära rymdlägesbilder har det gemensamt att de syftar till att skydda de egna tillgångarna i rymden genom att mäta in och kontrollera var andra objekt är. Med denna kontroll på rymdväder, vilka föremål, rymdskrot eller andra satelliter, som finns i olika banor kan man förhindra kollision med de egna satelli- 6 , Space Debris: Prevention, Remediation or Mitigation?, debattartikel från . I den militära frågeställningen vill man dessutom veta vad satelliterna gör, dvs. vilka satelliter spanar på vårt land just nu och med vilka tekniker, signalspaning eller bildspaning. Rymdlägesbilden är således en naturlig del av försvarsmakternas underrättelseverksamhet. Behovet av rymdlägesbild är globalt och utvecklingsinsatserna har ökat över hela världen. Trenden i forskningen och utvecklingen är att flera parter, bl.a. , EU och , har tagit olika initiativ till oberoende utvecklingsarbete, som arbetet i stor utsträckning genomförs i globalt samarbete. Problemet är globalt därför att alla satellitägare är beroende av en fungerande hantering av rymdlägesbilden. Det är också globalt i den meningen att markbundna sensorer behöver placeras över hela jordklotet för att få en heltäckande rymdlägesbild. Med sensorer på marken kan man följa objekten och beräkna deras banor och identifiera hot mot de egna satelliterna. Samarbete om sensorer och mätningar skulle, förutom att spara skattebetalarnas pengar, kunna öka transparensen och därigenom minska spänningen mellan enskilda aktörer. Att övervaka och kartlägga satelliter, framför allt de aktiva satelliterna, skapar spänningar mellan satellitägande och kartläggande stater. Den satellitägande staten kan inte alltid veta vilket syfte den kartläggande staten har med sin övervakning. Det kan öka misstänksamheten. Metoderna för att kartlägga olika objekt i satellitbanorna har blivit mer sofistikerade och närgångna och inkluderar nu också spaning i rymden. Om en satellit på övervakningsuppdrag orsakar problem för den eller de satelliter som övervakas ökar risken för mellanstatlig spänning. Ett sätt att minska risken för onödiga spänningar är att etablera en, så långt möjligt, gemensam rymdlägesbild. har startat en samarbetsplattform för att stärka den förmågan som främst innehas av . Plattformen ska hantera den del av rymdlägesbilden som handlar om att kartlägga satelliter och rymdskrot. Kommissionen stödjs i detta arbete av en så kallad skuggkommitté, . SST står för Space Surveillance and Tracking vilket väl beskriver verksamheten som omfattar att övervaka och kontrollera hur satelliter och rymdskrot rör sig för att reducera risken för kollisioner i rymden och för att kunna förvarna om återinträde när så är fallet. Det övergripande målet med arbetet är att bidra till att säkra en långsiktig tillgång till gemensamma och medlemsländernas nationella rymdsystem (rymdinfrastruktur, markanläggningar och rymdtjänster). I målet ingår implicit att förhindra ytterligare rymdskrot. Att tydliggöra ansvaret för att analysera sårbarheten och säkerställa att de rymdtjänster använder är störningsfria. Att säkerställa tillgången till en relevant och transparent rymdlägesbild för svenska civila och militära behov. 3.1.3Rymden ska förhindras att bli en arena för konflikt När beroendet av rymdsystemen ökar så ökar också risken att någon vill störa ut satelliterna för att skada dem som är beroende av rymdsystemen. Det finns tecken på ett mer aggressivt beteende av enskilda aktörer vid olika tillfällen. I avsaknad av reglering av den civila, kommersiella och militära rymdverksamheten ökar risken att någon testar gränserna för vad som är tillåtet. Fler nationer har förmågan att utveckla satelliter och rymdsonder och sända upp dem till användbara rymdsystem. Ännu fler använder rymdsystem genom att köpa kommersiella tjänster på den öppna marknaden. Satelliter och överföringen av dess data och signaler kan hotas, störas eller skadas på olika sätt. Förutom genom fysisk åverkan kan en satellit placeras intill en annan för att antingen vara i vägen för satellitkameran eller för att störa ut målsatelliternas elektroniska system. Fysisk åverkan på satelliter i bana kan göras både i rymden och från jorden med olika så kallade anti-satellitsystem, ofta benämnda ASAT, . Att manövrera farkoster i rymden så att de kan placeras nära andras satelliter är en redan demonstrerad teknik av , och . Att teknikerna är demonstrerade betyder inte att syftet har varit att demonstrera ASAT-förmåga. Tekniken är intressant också för andra tillämpningar, exempelvis rymdforskning. Satelliter kan också förstöras från jorden och både och har demonstrerat förmågan att skjuta ner satelliter i bana med markbaserade robotar. I takt med ökat beroende ökar övervakningen och viljan att skydda rymdsystemen. Första steget är en rymdlägesbild som utvecklas till en allt noggrannare kartläggning, jämför också 3.1.2. När rymden blir en allt viktigare strategisk tillgång, allt noggrannnare kartlagd och bevakad så ökar spänningen. Då kommer skyddsinstrumenten och därmed ökar risken för olika sorters vapen, dvs. risken för en kapprustning i rymden föreligger. Det råder stor principiell enighet i världen om att rymden ska förbli en fredlig plats som inte används för konfliktändamål. har det visat sig svårt att etablera avtal som reglerar detta. Inom EU enades man om en internationell uppförandekod, the International Code on Conduct for Outer Space Activities (ICoC), som man utvecklat tillsammans med flera länder i internationella förhandlingar. Parallellt med detta försöker en arbetsgrupp under COPOUS7 att etablera ett utkast till förtroendeskapande åtgärder för rymden8. Målet är praktiska riktlinjer som länder, internationella organisationer och privata företag förväntas att följa frivilligt. Riktlinjerna ska utgå från gällande konventioner och täcka allt från drift och standardisering till policys för säker användning av rymden. Enligt tidplanen ska ett förslag presenteras för . När det gäller normer för hur man uppför sig i rymden har nog FN-gruppen med regeringarnas experter i frågor om transparenta och förtroendeskapande åtgärder kommit längst.9 Den tillsattes av generalsekreteraren 2011 och bestod av representanter från 15 medlemsländer. De presenterade en enhällig rapport med slutsatser och rekommendationer som fick fullt stöd av senare . Det finns ingen lagstiftning som förbjuder utplacering av vapen i rymden som inte är av typen massförstörelsevapen. Utveckling, test och användandet av antisatellitvapen, ASAT, förbjuds inte heller. , Conference of Disarmament, i behandlar frågor om säkerhetspolitik och nedrustning, inklusive reglering av rymdvapen och förhindrandet av en kapprust- 7COPOUS = Space. 8Long , , möttes första gången och planerar att presentera ett utkast för . 9Governmental Group of Experts, GGE, on Transparency and Confidence Measures (TCBM) for space. ning i rymden. har frågan om ett förbud mot rymdvapen diskuteras under rubriken , Prevention of an in Outer Space. har deltagit aktivt i dessa diskussioner med utgångspunkten att motverka att rymden används för konflikter och för att säkerställa ett långsiktigt hållbart användande av rymden. Diskussionerna på nedrustningskonferensen har inte lett någonstans på grund av motsättningar mellan de stora rymdaktörerna , och . Möjligheten att nå fram till ett rymdavtal som förbjuder vapenutplacering i rymden i närtid bedöms som liten. Resultaten av möten på nedrustningskonferensen rapporteras via det första utskottet till . Att arbeta för att det etableras internationellt accepterade uppförandekoder för rymden. Att verka för ett förbud mot att förstöra satelliter i rymden. Att motverka utplacering av vapen i rymden och att det blir förbjudet. 3.1.4Rymdverksamheten regleras av fem konventioner De fem stora rymdkonventionerna som reglerar samarbetet i rymden har en bakgrund i kapprustningen mellan och under det . Konventionerna etablerades och de är i otakt med dagens teknologiska och politiska förutsättningar. har i likhet med ett flertal av FN:s medlemsstater ratificerat de fyra första avtalen men valt att stå utanför det femte, Månfördraget, som inte ansetts relevant i ett svenskt perspektiv. Rymdfördraget (SÖ 7:1967), , är den legala grunden för de följande fyra konventionerna. Här slås fast att rymden och dess himlakroppar, inklusive månen, fritt ska få nyttjas och utforskas av alla stater och att man inte kan tillskansa sig någon del av rymden i någon form. Parterna förbinder sig att visa ansvar när man genomför sina rymdaktiviteter och man förbinder sig att inte placera ut eller testa massförstörelsevapen i rymden. Konventionella vapen utesluts alltså inte. Räddningsfördraget (SÖ 37:1969), Rescue Agreement, är en utveckling av enskilda artiklar i Rymdfördraget som uppmanar alla undertecknande stater att bistå rymdfarare vid olyckshändelse, nödlandningar eller andra nödsituationer. Avtalet reglerar också hur man ska agera när rymdföremål som sänts upp av annat land påträffas i det egna landet. Ansvarskonventionen (SÖ 35:1976), Liability Convention, reglerar hur man ska fördela ersättningsskyldigheten vid skada som orsakats av rymdföremål. Enligt denna konvention är både det land från vilket en bärraket sänds upp och det land som äger satelliten ansvariga för skada gentemot tredje part. Det betyder att kan vara medansvarig för eventuella skador på tredje part i samband med haverier där satelliten eller bärraketen utvecklats inom ESA- programmen. Registreringskonventionen (SÖ 43:1976), Registration Convention, ålägger de undertecknande staterna skyldigheten att föra register över de föremål man sänt ut i rymden. Uppgifter om de föremål som förts in i registret, vad som sänts upp, vilken bana och vilket syfte föremålet har ska värdlandet också meddelas FN:s generalsekreterare. Månfördraget, , trädde i kraft men har endast undertecknats av ett fåtal länder, inte av som ansåg att det saknade relevans. Här förbjuds användandet av våld och fientliga handlingar på månen, liksom nyttjandet av månen för fientliga handlingar mot jorden eller andra föremål i rymden. Specifikt förbjuds kärnvapen och andra massförstörelsevapen liksom vapentester och militära övningar. Förutom dessa konventioner finns det fem principer formulerade i resolutioner som antagits av . Dessa resolutioner har inte samma legala status som konventionerna men de utgör en del av regelverket. Två av principerna kan vara intressanta att notera. Den ena är principen som stipulerar att ett land som bedriver jordobservation och upptäcker en potentiell fara eller skaderisk i ett annat land är skyldigt att informera den betraktade nationen. Det slås också fast att ett land som blivit betraktat från satellit kan begära och få delaktighet i bilderna. principen, , anger att man under vissa omständigheter får använda kärnkraftsdrivna rymdsonder för interplanetära färder. Varken för utplacering av vapen eller när det gäller rymdskrot finns juridiska ramverk som begränsar eller förhindrar de växande problemen. Sammantaget finns det ett behov av en flexibel och tidsenlig lagstiftning som uppdateras i takt med att den globala rymdverksamheten utvecklas, alldeles oavsett om det gäller civil, militär eller kommersiell uppsändning. Rymden är således till stor del oreglerad. Alla stater får skjuta upp satelliter och det enda som förväntas är att man koordinerar de radiofrekvenser som ska användas med Internationella Teleunionen, ITU, och att man registrerar sin satellit hos FN:s rymdkontor i , UNOOSA, United Nations Office for Outer Space Affairs. I är det , , som är ansvariga för frekvensfrågor och bemannar delegationen till ITU och som är ansvariga för registreringen av svenska satelliter till UNOOSA. Att utifrån arbetet med uppförandekod för rymden bidra till ökad öppenhet och samverkan i rymden. Att begränsa uppkomsten av mer rymdskrot. Att använda svensk freds- och konfliktforskning som stöd för att ska kunna spela en roll inom rymdområdet. 3.2Ekonomiska, industriella och tekniska trender i ett internationellt perspektiv10 Rymdverksamheten har varit avgränsad i den meningen att det varit fokus på vetenskap, rymdens utforskning och för de flesta länder också försvars- och säkerhetspolitik. Uppmärksamheten har varit, och är fortfarande enorm i samband med spektakulära framsteg. Detta har svängt under de senaste tio till 10 Inledningen till kapitel 3.2 baseras till stora delar på The space economy at a glance 2014, . femton åren och alltfler uppmärksammar nu rymdverksamhetens betydelse för ekonomisk tillväxt, innovation och kommersiella tillämpningar. Värt att notera är att rymdsektorn inte påverkats lika hårt som andra sektorer under de finansiella kriserna i världen . Det indikerar att rymdverksamheten fortsatt är en strategisk sektor i många länder. har delat in rymdekonomin (Space Economy) i tre segment som underlag för resonemanget i rapporten ”The Space Economy at a glance 2014”. Den indelningen tydliggöra varför så många län - der inkluderar relevanta delar av konsumenttjänsterna i värderingen av vad man spenderar i rymd - segmentet. Den globala rymdekonomin har av delats upp i tre större segment som 2013 tillsammans omsatte , jämför figur 3.3. Rymdsegmentet omfattar enkelt uttryckt allt som flyger, inklusive bärraketerna.