sou · H3B3108 · 2015-12-15 00:00:00 — Flertalet åtgärder som är förbjudna enligt strandskyddsbestämmelserna, och därmed kräver dispens, är troligen också förbjudna eller tillståndspliktiga enligt föreskrifter för naturreservatet eller . Ett mark- eller vattenområde får enligt 7 kap. 2 § förklaras som nationalpark i syfte att bevara ett större sammanhängande område av viss landskapstyp i dess naturliga tillstånd eller i väsentligt oförändrat skick. Det har traditionellt varit de unika landskapstyperna, med tillhörande växt- och djurliv, som ska skyddas genom utpekandet till nationalpark. har dock hänsyn till turism och friluftsliv fått ökad betydelse.111 Eftersom en nationalpark enbart kan bildas på statligt ägd mark kommer det dock inom inte att finnas något enskilt intresse av att bebygga sin egen mark som krockar med strandskyddet. Ett område kan enligt 7 kap. 4 § pekas ut som naturreservat i syfte att bevara biologisk mångfald, vårda och bevara värdefulla naturmiljöer eller tillgodose behov av områden för friluftslivet. Ett område som behövs för att skydda, återställa eller nyskapa värdefulla naturmiljöer eller livsmiljöer för skyddsvärda arter får också förklaras som naturreservat. Såväl kommunen som kan peka ut område som naturreservat. Inom ett naturreservat kan till skillnad från i en nationalpark finnas fastigheter som ägs av enskilda, som kan tänkas vilja ansöka om strandskyddsdispens för åtgärder på sin fastighet. 111 , Bjällås, Rubenson, , (, Zeteo), kommentaren till 7 kap. 2 §. Fakta om strandskyddsområdet och strandskyddsreglerna liggande intressen vid utpekande av naturreservat har likheter med strandskyddets syften. Vid en dispensprövning enligt ett förbud i naturreservatsföreskrifter är det i första hand syftena så som de beskrivits i skyddsbeslutet som jämförelsen ska ske emot. Skyddssyftet skiljer sig åt mellan olika naturreservat, och har därför inte riktigt samma generella utgångspunkter som en dispensprövning enligt strandskyddsbestämmelserna. Enligt 7 kap. 11 § kan biotopskyddsområden utgöras av mark- eller vattenområden som på grund av sina särskilda egenskaper är värdefulla livsmiljöer för hotade djur- eller växtarter eller som annars är särskilt skyddsvärda. En viktig skillnad jämfört med strandskyddet är därmed att biotopskyddet inte ska ta hänsyn till friluftsintresset. Vissa strandskyddsområden kan även utgöra ett sådant vattendrag som är skyddat som biotopskyddsområde. Om en tänkt åtgärd inom ett biotopskyddsområde kan skada naturmiljön får den inte utföras utan att dispens från biotopskyddet först meddelas. Generellt biotopskydd omfattar bl.a. småvatten i jordbrukslandskapet. Även andra typer av vattenförekomster kan dock pekas ut som biotopskyddsområde i det enskilda fallet. Natura 2000-områden är skydds- eller bevarandeområden som har pekats ut med stöd av EU:s fågeldirektiv112 eller art- och habitatdirektiv113. Tillstånd krävs för verksamheter och åtgärder som på ett betydande sätt kan påverka miljön i ett sådant område.114 När tillståndsplikt råder kommer särskild strandskyddsdispens inte att krävas, på motsvarande sätt som beskrivits i avsnitt 5.7.3. 112Europaparlamentets och rådets direktiv /147/EG av om bevarande av vilda fåglar. 113Rådets direktiv /43/EEG av om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter, senast ändrat genom rådets direktiv /105/EG. 1147 kap. 28 a § . Fakta om strandskyddsområdet och strandskyddsreglerna Riksintressen enligt 3 kap. Enligt 3 kap. 6 § ska mark- och vattenområden som har betydelse från allmän synpunkt på grund av deras naturvärden eller kulturvärden eller med hänsyn till friluftslivet så långt möjligt skyddas mot åtgärder som kan påtagligt skada natur- eller kulturmiljön. Behovet av grönområden i tätorter och i närheten av tätorter ska särskilt beaktas. Områden som är av riksintresse för naturvården, kulturmiljövården eller friluftslivet ska skyddas mot åtgärder som avses i första stycket. Denna bestämmelse överlappar när det gäller skyddsintresset med bestämmelsen om strandskyddets syfte i 7 kap. 13 § . Vad som sägs i 3 kap. 6 § är att det finns områden där naturvärdena och/eller friluftslivet ska behandlas som särskilt värdefulla vid t.ex. en dispensprövning. Vid prövning av strandskyddsfrågor enligt 7 kap. ska bestämmelserna i 3 och 4 kap. tillämpas endast i de fall som gäller ändrad användning av mark- eller vattenområden. Det är därmed framför allt vid nyexploatering av ett område som någon av riksintressebestämmelserna kan bli direkt tillämplig. Bestämmelserna om riksintressen ska tillämpas även vid planläggning enligt plan- och bygglagen.115 Företräde ska ges åt sådan användning som från allmän synpunkt medför en god hushållning. Riksintressen enligt 4 kap. Enligt 4 kap. 1 § är de områden som anges i 2–8 §§ i samma kapitel, med hänsyn till de natur- och kulturvärden som finns i områdena, i sin helhet av riksintresse. Exploateringsföretag och andra ingrepp i miljön får komma till stånd i dessa områden endast om det inte möter något hinder enligt 2–8 §§ och det kan ske på ett sätt som inte påtagligt skadar områdenas natur- och kulturvärden. I 4 kap. 2–8 §§ specificeras olika geografiska områden i , vad som gör dem särskilt värdefulla och olika sätt 115 2 kap. 2 § (2010:900). Fakta om strandskyddsområdet och strandskyddsreglerna som dessa värden ska beaktas vid t.ex. tillstånds- och dispensprövningar. En ansökan om strandskyddsdispens skulle kunna stoppas om den står i strid med något riksintresse i dessa områden. En exploatering i områdena får aldrig påtagligt skada natur- och kulturvärden. Turismens och friluftslivets, främst det rörliga friluftslivet, intressen ska särskilt beaktas vid bedömningen av tillåtligheten av exploateringsföretag eller andra ingrepp i miljön i de områden som räknas upp i 4 kap. 2 § . De områden som omfattas är bl.a. kust- och skärgårdsområden, samt områden vid , och samt och . Urvalet av områden har skett efter ett omfattande samarbete mellan stat och kommun inom ramen för den fysiska riksplaneringen.116 Attraktiva områden för turism och friluftsliv bör användas så att ett allsidigt utnyttjande möjliggörs i kust- och skärgårdsområden. För detta krävs att obebyggda områden i stor utsträckning förblir obebyggda. Anläggningar som kan hindra eller avhålla allmänheten från att utnyttja stränderna bör undvikas.117 Relevant är också bestämmelsen i 4 kap. 4 § . Enligt denna bestämmelse får inom delar av Sveriges kustområden och skärgårdar fritidsbebyggelse komma till stånd endast i form av kompletteringar till befintlig bebyggelse. Om det finns särskilda skäl får dock annan fritidsbebyggelse komma till stånd, i första hand sådan som tillgodoser det rörliga friluftslivets behov eller avser enkla fritidshus i närheten av de stora tätortsregionerna. Flertalet av bestämmelserna i 4 kap. utgör dock inte hinder för utvecklingen av befintliga tätorter eller av det lokala näringslivet. De utgör inte heller hinder för utförandet av anläggningar som behövs för totalförsvaret. Vid tillämpning av strandskyddsreglerna kan det finnas behov av att jämföra med reglerna i artskyddsförordningen (2007:845). Ett av strandskyddets syften är att skydda djur- och växtliv i strand- 116Bengtsson, Bjällås, Rubenson, , (, Zeteo), kommentaren till 4 kap. 2 §. 1985/86:3 s. 177. Fakta om strandskyddsområdet och strandskyddsreglerna En jämförelse med vilka arter som är fridlysta enligt artskyddsförordningen kan ge god vägledning till vilka arter som är viktigast att skydda, även om naturligtvis inte alla fridlysta arter förekommer i strandområdena. Det är också relevant att titta på vilka arter som är rödlistade för att bedöma påverkan av en åtgärd på arter i strandområdet. Rödlistning av en art innebär en bedömning av hur stor risken är att arter dör ut från , men är inte automatiskt detsamma som att arten är fridlyst. Det bör betonas att även övrigt, och mer vanligt förekommande, djur- och växtliv i strandområden skyddas av strandskyddsbestämmelserna. En åtgärd som är förbjuden enligt strandskyddsbestämmelserna kan också vara förbjuden enligt fridlysningsbestämmelserna i artskyddsförordningen. Dispens enligt artskyddsförordningen behöver då sökas för åtgärden. Denna skyldighet löper parallellt med strandskyddet. Dispensprövningen enligt artskyddsförordningen skiljer sig en del från strandskyddsdispensprövningen. För att kunna få dispens enligt artskyddsförordningen krävs bl.a. enligt 14 och 15 §§ att sökanden kan visa att det inte finns någon annan lämplig lösning och att dispensen inte försvårar upprätthållandet av en gynnsam bevarandestatus hos bestånd i dess naturliga utbredningsområde. Sammanfattningsvis kan sägas att artskyddsreglerna och strandskyddsreglerna har kopplingar till varandra eftersom båda systemen ska skydda djur- och växtliv. Eftersom prövningsbestämmelserna ser olika ut är det dock inte självklart att den som får dispens enligt strandskyddsbestämmelserna får det enligt artskyddsförordningen och vice versa. 5.7.7Stöd och strukturfonder samt pågående utredningar med koppling till strandskydd I detta avsnitt beskrivs olika stöd- och strukturfonder som inverkar eller kan inverka på strandskyddsreglernas tillämpning, däribland för reglerna om landsbygdsutveckling i strandnära läge (). Sist i avsnittet beskrivs pågående eller avslutade statliga utredningar och nationella strategier som berör med strandskyddet delvis överlappande frågor, men även länsstyrelsernas återrapportering om . Fakta om strandskyddsområdet och strandskyddsreglerna Regionala strukturfonder och nationellt regionalfondsprogram är förvaltande myndighet för åtta regionala strukturfondsprogram, ett nationellt regionalfondsprogram, och det gränsregionala samarbetsprogrammet ––, –2020. Det nationella regionalfondsprogrammet ska främja innovation, energieffektivisering och ökad tillgång på marknadskompletterande riskkapital. De regionala programmen ska bidra till investeringar i regional tillväxt och sysselsättning i regionen och utgår från regionala strategier och prioriteringar för hur regionen ska utvecklas. Den och bestämmer utformningen av programmen. I det regionala utvecklingsansvaret, som länsstyrelse, regionförbund eller region kan ha, ingår att ta fram en strategi för regionens långsiktiga hållbara utveckling. Det organ som har ansvar för det regionala utvecklingsansvaret är en aktör som ska ingå i samrådet då kommunen tar fram en ny översiktsplan, eller att ändra en befintlig plan. Det regionala utvecklingsprogrammet kan därför ha betydelse för kommunens arbete att ta fram förslag till LIS-områ- den för utpekande i översiktsplanen. I landsbygdsprogrammet finns mål för utvecklingen samt prioriterade områden och målgrupper. Det övergripande målet är en hållbar utveckling, såväl ekonomiskt som ekologiskt och socialt. Ge- nom olika åtgärder, i form av stöd och ersättningar, stimuleras företagande och sysselsättning. Stöden och ersättningarna i landsbygdsprogrammet är till för dem som planerar att starta, eller redan driver ett företag på landsbygden eller arbetar med landsbygdsutveckling i projekt. Några stödformer vänder sig till lantbrukare, andra stödformer kan småföretagare, skogsägare, ideella föreningar och andra aktörer på landsbygden ta del av. Fakta om strandskyddsområdet och strandskyddsreglerna Programmets åtgärder ska genomföras med hänsyn till miljön och med hjälp av lokalt engagemang. Landsbygdsprogrammet är indelat i tre områden som i programmet kallas för axlar: 1.Förbättra jord- och skogsbrukets konkurrenskraft. 2.Förbättra miljön och landskapet. 3.Förbättra livskvaliteten, bredda företagandet och främja utvecklingen av landsbygdens ekonomi. En fjärde axel, Leader (se avsnitt 5.6.8), är en metod för landsbygdsutveckling som innebär att utvecklingen utgår från lokala behov och förutsättningar, och som kan användas i arbetet med att genomföra landsbygdsprogrammet. Friluftsliv kan knytas till många olika områden och verksamheter i samhället, både offentliga, ideella och privata. Rik tillgång till natur, individers intresse och ideella organisationers engagemang är viktigt för människors möjlighet till friluftsliv. Det är utgångspunkten för de tio mål för friluftslivspolitiken som regeringen beslutade om . är nationell samordnare för målen, och länsstyrelserna ska på regional nivå bidra till att målen genomförs och vägleda kommuner i deras arbete mot målen. De tio friluftspolitiska målen är: 1.Tillgänglig natur för alla 4.Tillgång till natur och friluftsliv 6.Skyddade områden som resurs för friluftslivet 7.Ett rikt friluftsliv i skolan 8.Hållbar regional tillväxt och landsbygdsutveckling 9.Friluftsliv för god folkhälsa 10.God kunskap om friluftsliv Fakta om strandskyddsområdet och strandskyddsreglerna För att främja de maritima näringarna har regeringen tagit fram strategin ”En svensk maritim strategi – för människor, jobb och miljö”. Visionen är konkurrenskraftiga, innovativa och hållbara maritima näringar som kan bidra till ökad sysselsättning, minskad miljöbelastning och en attraktiv livsmiljö. I strategin belyses de goda möjligheterna till tillväxt för svenska maritima näringar genom bl.a. global expansion och besöksnäring. För att tillvarata denna utvecklingspotential har strategin inriktats mot följande sex åtgärdsområden: 1.Friskt och säkert hav 3.Planerings med maritimt perspektiv 4.Funktionella regler och väl fungerande tillståndsprocesser 6.Förutsättningar för näringslivet och branschspecifika åtgärder Regeringen har tillsatt en parlamentarisk kommitté som ska lämna förslag till inriktning och utformning av en sammanhållen politik för en långsiktigt hållbar utveckling i landsbygder. Politiken ska bidra till att landsbygdens företag är livskraftiga och innovativa, att attraktiva livs- och boendemiljöer kan erbjudas samt att naturresurserna används hållbart. Landsbygdens möjligheter ska tas tillvara och en miljömässigt hållbar utveckling ska förenas med ekonomisk tillväxt – en grön tillväxt – som ger förutsättningar för sysselsättning och framtidstro i hela landet. Viktiga utgångspunkter för kommitténs arbete är målsättningen att ska ha lägst arbetslöshet i EU 2020 samt de för landsbygden mest relevanta nationella miljökvalitetsmålen. Kommittén ska inte utvärdera eller föreslå ändringar av strandskyddslagstiftningen. Uppdraget ska redovisas och en delredovisning ska lämnas . Fakta om strandskyddsområdet och strandskyddsreglerna lämnar i sitt betänkande, SOU 2015:59, förslag bl.a. på en obligatorisk regional fysisk planering, med vägledande stöd för kommunerna kring avvägningar mellan olika nationella och regionala intressen. Kommittén skriver att i de fall berörda parter har ett intresse av att hantera frågor om LIS-områden i de föreslagna programmen för regional fysisk planering kan frågan behandlas utan att det ändrar på kommunernas uppgift gällande . I planeringsunderlag till den regionala fysiska planeringen skulle även frågan om LIS-områden kunna ingå.118 Länsstyrelsernas återrapportering av länens statistik Länsstyrelserna har under en rad år fått i uppdrag i sina regleringsbrev att återrapportera länens statistik gällande strandskydd till Bo- verket respektive . Denna återrapportering ligger sedan till grund för den nationella redovisning som i urval återges i avsnitt 5.5. beslutade länsstyrelsernas gemensamma Forum för hållbart samhällsbyggande att göra en gemensam återrapportering till om strandskyddet och kopplat till planering. I korthet handlar återrapporteringen om att analysera vilket genomslag regler om strandskydd och särskilt har fått i kommunernas planering, plus att lämna statistikuppgifter. Redovisningen ska lämnas till . 5.8Beskrivning av grannländers lagstiftning I detta avsnitt beskrivs lagstiftning i , och , som på olika sätt berör byggande, friluftsliv och andra frågor som gäller användning av strandskyddsområdet. Gemensamt för grannländerna är att det finns någon form av begränsning för strandnära bebyggelse, syftet med begränsningen kan dock variera. Det finns dock flera praktiska skillnader mellan grannländernas lagstiftning, t.ex. baseras den finländska bebyggelseutvecklingen i större utsträckning än i , på en planläggning av mark. 118 SOU 2015:59, s 34. Fakta om strandskyddsområdet och strandskyddsreglerna skillnader är viktiga att känna till vid tillämpningen av strandskyddsreglerna i gränstrakter mellan länderna. Stränderna i har genom olika typer av bestämmelser varit skyddade från bebyggelse och andra åtgärder. Skyddssyftena handlar dels om allmänhetens tillgång till stränderna, dels om att förhindra sandflykt. Det sistnämnda kallas på danska klitfredning och innebär att förhindra att sanddyner längs kusterna eroderar bort. Bestämmelsen om allas rätt att färdas längs kusterna blev lag , medan bestämmelser om strandbeskyttelseslinjen (strandskyddslinjen) har funnits . Bestämmelserna finns i naturbeskyttelsesloven (naturskyddslagen).119 Skydd av områden med sanddyner – klitfredning Ett av huvudsyftena med bestämmelserna i naturskyddlagen är att bekämpa sandflykt. Därför är det inte tillåtet att exploatera vissa områden med sanddyner, s.k. klitfredning. Detta strandskydd handlar dock inte om ett skydd av alla stränder generellt, utan bara i de områden där en viss typ av strandmiljö förekommer. Skydd för friluftslivet m.m. Den andra delen av det danska strandskyddet går ut på att tillgängliggöra stränderna för allmänheten för bad och annat friluftsliv. I vissa strandområden kommer detta skydd att gälla parallellt med klitfredningen. Båda skyddsintressena måste då tas hänsyn till när det ska bedömas om det går att meddela dispens eller inte. Stränder och kustområden ska hållas öppna för allmänhetens tillträde till fots, för kortare uppehåll och för bad.121 Tillträde får inte förhind- 119http://naturstyrelsen.dk/planlaegning/planlaegning-i-det-aabne-land/bygge-og- beskyttelseslinjer/strandbeskyttelseslinjen/bekendtgoerelser-om-strandbeskyttelseslinjen/ 1202 och 8 §§ naturskyddslagen. 12122 § naturskyddslagen. Fakta om strandskyddsområdet och strandskyddsreglerna ras eller hämmas. Inom kustområden som ligger inom strandskyddslinjen är det förbjudet att uppföra ny bebyggelse, hägna in eller ställa upp och liknande.122 Strandskyddslinjen räknas från vattenkanten och har varit , men är 300 meter.123 Strandskydd finns även vid sjöar och vattendrag, men regleras i en egen bestämmelse. Skyddet gäller vid samtliga sjöar med en yta av , skyddslinjen löper från sjöbredden vid normalt vattenstånd. För vattendrag gäller strandskyddet endast vid sådana vattendrag där en skyddslinje särskilt har pekats ut. För dessa blir strandskyddsområdet då räknat från vattendragets översta kant.124 Om det finns särskilda skäl eller omständigheter får den nationella miljömyndigheten ge dispens från förbuden mot förändring av stränderna i kustområdena.125 Klitfredningen och strandbeskyttelsen har sedan skydden infördes förvaltats mycket restriktivt.126 Dispens från förbuden att uppföra byggnad m.m. i övriga strandskyddsområden vid sjöar och vattendrag kan däremot meddelas av kommunen. Byggnad eller annan anläggning som är nödvändig för pågående jordbruks- eller fiskeriverksamhet omfattas inte av byggnadsförbuden, om de uppförs i omedelbar närhet till befintlig bebyggelse. Verksamhetsutövaren kan däremot behöva ett tillstånd så vitt gäller byggnadernas närmare placering och yttre utformning.127 De aktuella bestämmelserna är utformade som generella undantag från förbuden och kan jämföras med de svenska generella undantagen för areella näringar i 7 kap. 16 § . För att de danska undantagsbestämmelserna ska kunna tillämpas krävs dock att den aktuella 12215 § naturskyddslagen. 123http://naturstyrelsen.dk/planlaegning/planlaegning-i-det-aabne-land/bygge-og- beskyttelseslinjer/strandbeskyttelseslinjen/ 12416 § naturskyddslagen. 12565 § naturskyddslagen. 126300 m – Vejledning om 300 m Strandbeskyttelses- och klitfredningszone (http:// naturstyrelsen.dk/media/nst/attachments/81194/vejledningom300mstrandbeskyttelsesogkli tfrednongsz.pdf), 5.1. 1278 § stk. 5 punkt 7, samt 15 § stk. 4 punkt 7 naturskyddslagen. Fakta om strandskyddsområdet och strandskyddsreglerna driften sker på en registrerad lantbruks- eller skogsbruksegendom. Undantagen omfattar därför inte t.ex. jordbruksverksamhet som bedrivs på en fastighet som inte är klassad som jordbruksfastighet. Dispens behöver därför sökas i sådana fall, och verksamhetens fortsatta drift får anföras som särskild omständighet för dispens.128 Det är möjligt att upphäva strandskyddet för ett närmare angivet område i det enskilda fallet,129 vilket motsvarar de svenska strandskyddsbestämmelserna i 7 kap. 18 § . Längs finns även en betydligt bredare skyddszon som kallas för kystnærhedszonen (kustnärhetszonen). Inom denna zon gäller som utgångspunkt restriktioner för i vilken utsträckning området går att planlägga för bebyggelse. Dessa regler tar alltså sikte på planläggning och riktar sig därför till kommunen, vilket är en viktig skillnad mot reglerna om klitfredning och strandskydd som även gäller mot alla enskilda parter. Målet är att hålla kustområdena öppna och fria från byggnader och anläggningar som inte är beroende av att ligga vid vattnet.130 Bakgrunden till bestämmelserna är att kustområdena är särskilt sårbara. Kustnärhetszonen omfattar kustområdet intill en bredd om från strandlinjen. Det finns dock lokala variationer.131 Det är möjligt för kommunen att planlägga kustnärhetszonen, förutsatt att det kan göras utan att det blir på bekostnad av landskaps- och naturmässig hänsyn och det krävs att allmänhetens tillgång till kusten säkras och utvecklas.132 För att ta nya arealer i anspråk för stadsutveckling krävs särskilda planläggningsmässiga eller funktionella fördelar av en kustnära lokalisering, t.ex. om lokalisering i kustnärhetszonen är mer fördelaktig i förhållande till möjligheten att ordna infrastruktur och service. Ett annat skäl kan vara om exploatering inåt landet i större utsträckning skulle komma i 128300 m – Vejledning om 300 m Strandbeskyttelses- och klitfredningszone (http:// naturstyrelsen.dk/media/nst/attachments/81194/vejledningom300mstrandbeskyttelsesogkli tfrednongsz.pdf), 5.2. 12969 § naturskyddslagen. 1305 a § planloven (planlagen). 131https://erhvervsstyrelsen.dk/kystnaerhedszonen 1325 b § planlagen. Fakta om strandskyddsområdet och strandskyddsreglerna tydlig konflikt med natur- och landskapsintressen. En anläggnings behov av havsnära transporter kan också beaktas.133 Anläggande av nya fritidshusområden i kustnärhetszonen har länge varit förbjudet. Med en lagändring lättades detta förbud upp något, då vissa möjligheter till att bygga nya fritidsbostäder skapades. Syftet var att möjliggöra användningen av fritidsbebyggelse som ett sätt att stärka den ekonomiska utvecklingen lokalt i kustkommuner i s.k. ytterområden.134 De nya fritidshusen får dock inte ligga inom förbudsområdena för något av de kustnära strandskydden. I lagen finns också en begränsning av antal bostäder för landet som helhet. En skillnad mellan de norska och de svenska strandskyddsreglerna är att de norska återfinns i huvudsak i lov om planlegging og byggesaksbehandling (planog bygningsloven), dvs. I gäller i princip byggförbud längs med hela havskusten i ett bälte om från vattnet.135 Byggförbudet omfattar bl.a. nybyggnation och uppförande av andra anläggningar och konstruktioner, ändring av byggnad eller anläggning och även ändrad användning av dessa. Det är även förbjudet att bl.a. göra ändringar i terrängen och riva byggnader eller anläggningar. Det är möjligt att genom översiktlig planering inskränka strandskyddet. Varje norsk kommun ska ha en kommunplan som i övergripande drag ska beakta såväl kommunala, regionala, som nationella mål, intressen och uppgifter. Planen bör omfatta alla viktiga mål och uppgifter som aktualiseras i kommunen.136 Kommuneplanens arealdel utgör en del av kommunplanen och är relevant för tillämpningen av strandskyddet.