sou · H3B385 · 2015-10-05 00:00:00 — Det kan dels handla om hjälp med att städa och sköta sitt hem, dels om hjälp med medicinering, omläggning av sår och andra slag av vård. Vi måste börja ta med aspekterna av arbetsmiljö när vi planerar nya bostäder och bostadsområden. Någons boendemiljö blir en annans arbetsplats. Personer med funktionsnedsättningar har rätt till bidrag för de bostadsanpassningar som behövs med hänsyn till funktionsned- sättningen. En hel del anpassningsåtgärder underlättar även för till exempel och hemsjukvården men bostadsanpassnings- bidrag utgår alltid från det individuella behovet och lämnas inte enkom för att förbättra arbetsmiljön för personal i bostaden. föreslår nu att bostadsanpassningsbidrag ska kunna läm- 23Socialstyrelsen (2015) Tillståndet och utvecklingen inom hälso- och sjukvård och socialtjänst. 24Malmqvist, I (2012) När hemmet blir en vårdmiljö, i Abramsson och Nord (red.) (2012) Äldres boende – forskningsperspektiv i . 25Malmqvist, I (2012). Kommunernas förutsättning att klara bostadsförsörjningen för de äldsta nas för åtgärder som syftar till att värna integriteten för personer med funktionsnedsättning och andra hushållsmedlemmar, om per- sonliga assistenter eller andra utomstående är verksamma i bo- staden i stor omfattning. Det skulle kunna gälla att installera en pentryenhet eller att dela av ett rum. Sådana åtgärder skulle vara till fördel även för personalen men huvudsyftet ska fortfarande vara att värna integriteten för personer med funktionsnedsättning och eventuella familjemedlemmar.26 6.2.1Mest småhus i de flesta kommuner Totalt sett är av bostäderna i landet småhus och 53 pro- cent lägenheter i flerbostadshus27. De flesta småhus är egnahem, dvs. äganderätter, medan bostäderna i flerbostadshus kan upplåtas med hyres- eller bostadsrätt. av alla bostäder i är privatägda villor, radhus eller kedjehus, är bostadsrätter och hyresrätter, varav knappt hälften all- männyttiga hyresbostäder. ** Antalet ägarlägenheter i flerbostadshus är för få för att synas i statistiken. Källa: SCB, Statistikdatabasen, egen bearbetning. Fördelningen över hustyper och upplåtelseformer ser mycket olika ut på olika typer av lokala bostadsmarknader. I de tre storstäderna domineras beståndet av hyresrätter och bostadsrätter, kompletterat med en hög andel egnahem i förorterna. Andra större städer i lan- 26Boverket (2014) Översyn av lagen om bostadsanpassningsbidrag. 27Resterande av bostäderna finns i byggnader som inte är avsedda för bostadsändamål. Kommunernas förutsättning att klara bostadsförsörjningen för de äldsta det har en jämnare fördelning mellan hyreslägenheter och egnahem – men inte så mycket bostadsrätt som storstäderna. I glesbygds- kommuner domineras bostadsbeståndet helt av egnahem, medan andelen hyresrätter är ganska låg och bostadsrätterna ännu färre. (I kapitel 5 redogörs för hur seniorerna bor.) Källa: SCB, Statistikdatabasen. Andra kommuntyper, till exempel pendlingskommuner, liknar mer glesbygdskommuner än de andra kommuntyperna i figuren ovan. I de allra flesta kommuner runt om i landet är eget hus eller radhus den vanligaste boendeformen. Småhusbebyggelsen är generellt sett gles och kan i mindre kommuner vara mycket utspridd. Det kan innebära långa avstånd till service och kultur och långa resor för och hemsjukvården. Att många småhus är i två plan, med badrum och sovrum på ovanvåningen gör att äldre personer med försämrad rörlighet får svårt att bo kvar. Bostadsrätt är ganska ovanligt utanför tillväxtregionerna. I hälften av landets kommuner är andelen bostadsrätter högst och i kommuner som och finns det inga alls. Hyresbostäder finns däremot i alla kommuner och i de flesta är minst en fjärdedel av bostadsbeståndet hyresrätter. Kommunernas förutsättning att klara bostadsförsörjningen för de äldsta snittet ligger på hyresrätter men de större städerna drar upp snittet och de flesta kommuner har en lägre andel hyresbo- städer än så. 6.2.2Brist på bostäder med god tillgänglighet ”Här finns en hel del 60-tals hus med tre våningar, fyra-fem trappsteg i entrén och sedan en halvtrappa upp till första våningen och en halvtrappa ner till källaren, där tvättstugorna finns.” Bostadsbyggandet har ökat rejält , men har länge legat på låga nivåer och inte alls svarat upp mot befolknings- utvecklingen. I bostadsmarknadsenkät bedömer mer än 180 kommuner att det är underskott på bostäder i kom- munen – nästan trettio kommuner fler än . Det är nu av befolkning som bor i kommuner där det är underskott på bostäder.28 Den generella bristen på bostäder innebär svårigheter för alla som behöver skaffa sig en bostad – om det så handlar om att flytta hemifrån, etablera sig på en ny ort, byta till en större eller mindre bostad eller om att flytta till en bostad som det går att bo i med nedsatt rörlighet, till exempel en lägenhet i ett hus med hiss. Det som flest kommuner lyfter fram i bostadsmarknadsenkäten är att det behövs fler små bostäder – och billiga bostäder, alltså bostäder som efterfrågas av såväl unga som äldre. bedömning är att bostadsbyggandet framöver – trots den kraftiga ökningen – inte kommer att räcka till för att möta den ökande folkmängden. Ökad brist på särskilt boende Antalet boende i särskilt boende har minskat successivt . När nu antalet äldre ökar är det många kommuner som uppger att de har brist på platser i särskilt boende. I årets bostads- marknadsenkät uppger 122 kommuner att de har ett underskott, vilket är 45 kommuner fler än bostadsmarknadsenkät. 28 webbplats, . Kommunernas förutsättning att klara bostadsförsörjningen för de äldsta brist på särskilt boende kan i och för sig inte mötas med en ut- byggnad av vanliga bostäder – den som har behov av vårdboende har rätt att få det. Men en brist på bostäder som är tillgängliga för personer med nedsatt rörlighet kan öka behovet av särskilt boende, om äldre människor inte kan få tag i bostäder som det fungerar att åldras i på den ordinarie bostadsmarknaden. Varierad tillgång på trygghetsbostäder Tillgången på trygghetsbostäder varierar över landet. På nästan alla de större högskoleorterna finns det trygghetsbostäder men i kom- mungruppen Övriga kommuner med färre än 25 000 invånare är det färre än hälften av kommunerna som har några trygghets- bostäder. Mer ägnat att förvåna är kanske att detsamma gäller kom- munerna i storstadsregionerna och . De flesta av de kommuner som har trygghetsbostäder uppger att det inte finns några lediga lägenheter i trygghetsboendena. I 25 kommuner finns det ett fåtal lediga lägenheter.29 Förra årets enkät visade på en tydlig nedgång i det planerade byggandet av trygghetsbostäder men ser det ut att kunna öka igen. Var tredje kommun bedömer att projekt med trygghetsbo- städer kommer att påbörjas –2016, sammanlagt närmare 3 100 lägenheter. Kommunernas bedömningar brukar dock ligga högre än antalet bostäder som sedan faktiskt påbörjas. Det är framför allt de allmännyttiga bostads- företagen som bygger trygghetsbostäder – närmare hälften av det förväntade tillskottet, medan privata hyresvärdar svarar för ungefär en fjärdedel av tillskottet. Byggandet av seniorbostäder minskar Byggandet av seniorbostäder har minskat och ser ut att minska ytterligare. Bara 60 av landets kommuner bedömer att något sådant projekt kommer att påbörjas eller , sammanlagt inte mer än 2 100 seniorbostäder, sannolikt färre, eftersom erfarenheten är att kommunernas sammanlagda bedömningar innebär en överskatt- 29 webbplats, . Kommunernas förutsättning att klara bostadsförsörjningen för de äldsta ning av faktiskt byggande. Mest byggs det i och . Vilka som bygger varierar regionalt. I och i Stor- står allmännyttan för cirka hälften av det förväntade till- skottet av seniorbostäder. I dominerar däremot privata hyresvärdar, med cirka tre fjärdedelar av den förväntade ny- produktionen. I de större högskolekommunerna byggs tre fjärde- delar av seniorbostäderna av bostadsrättsföreningar eller stiftelser. Och i kommungruppen "övriga kommuner med färre än 25 000 invånare" är det allmännyttan som svarar för två tredjedelar av det förväntade tillskottet.30 De flesta vanliga bostäder är inte tillgängliga för personer med nedsatt funktionsförmåga På 1950-, byggdes det mycket bostäder i och fortfarande finns över hälften av alla lägenheter i flerbostads- hus i hus från . I är andelen något mindre, vilket har att göra med att där dels finns ett stort bestånd av betydligt äldre fastigheter och dels att det har byggts fler nya bostäder efter 1980. Källa: SCB, Statistikdatabasen. Det var först som det blev krav på hiss vid nyproduktion av hus med tre våningar. 30 webbplats, . Kommunernas förutsättning att klara bostadsförsörjningen för de äldsta det byggdes som mest i kunde man alltså uppföra fler- bostadshus med tre våningar utan hiss, vilket också gjordes. Även fyravåningshus kunde uppföras utan hiss om man såg till att den översta våningens golv inte låg mer än över marknivån. Bostadsområden med den typen av hus finns i snart sagt varenda kommun runt om i landet. behöver en stor del av de här fler- bostadshusen renoveras. Det gäller att inte missa detta tillfälle att förbättra tillgängligheten. Ett försök att uppskatta andelen tillgängliga lägenheter Det finns tyvärr ingen statistik över tillgänglighet i bostäder, inte ens hur stor del av flerbostadshusen som har hiss. Lägenhets- registret innehåller inga uppgifter om detta. Utredningen har låtit SCB göra en specialbearbetning av lägenhetsregistret utifrån byggår och antal våningar i huset. Detta i kombination med uppgifter från olika källor om vilka krav som ställts på tillgänglighet i flerbostads- hus under olika byggperioder har möjliggjort en grov uppskattning av hur stor del av bostäderna i olika delar av beståndet som är till- gängliga för personer med nedsatt rörlighet. Tabell 6.7 visar hur beståndet av lägenheter i flerbostadshus för- delar sig över byggperiod och antal våningar i huset. Periodindel- ningen har valts med utgångspunkt från årtal då krav eller anvis- ningar som påverkade tillgängligheten i nyproduktion infördes (se avsnitt 7.1.1). Färgerna i tabellen markerar från grönt till vilken grad av tillgänglighet som varje hustyp typiskt sett hade under respektive byggperiod. Den mörkare gröna färgen markerar hus där det finns hiss och där man kan räkna med att trapphuset är tillgängligt fram till lägenhetsdörr, dvs. inga nivåskillnader i entrén. Det gäller framför allt hus med mer än fyra våningar och hus med tre eller fler våningar byggda eller . Fyra- våningshus kunde byggas utan hiss ända , men då med bottenvåningen i marknivå (ljusgrön markering). Ljusgult markerar hus som saknar hiss men där bottenvåningen vanligen är tillgänglig, vilket gäller en stor del av tvåvåningshusen och trevåningshus byggda –1979. Den ljusa färgen markerar hus med fem eller fler våningar, byggda . De försågs för det mesta med hiss men hissen var liten Kommunernas förutsättning att klara bostadsförsörjningen för de äldsta och trång och rymmer knappt en rullstol. Dessutom är det vanligen en trappa i entrén. markerar slutligen hus som byggdes utan hiss och där det också ofta är en trappa i entrén, vilket gör att inte heller bottenvåningen är tillgänglig. *Att procenttalen inte summerar till 100 beror på att uppgift om våningsantal saknas för en del hus. Källa: SCB, specialkörning på lägenhetsregistret 2015 samt ang. årtal för regeländringar, egen bearbetning, korrigeringar efter samtal med , BOOM-gruppen. Tillgängligheten kan ha förbättrats i efterhand. – 2007 fick uppskattningsvis cirka 124 000 lägenheter tillgång till hiss i samband med en ombyggnad31. Det innebär av beståndet. I figur 6.10 är dessa uppgifter omsatta i en fördelning utifrån enbart tillgänglighet och antal våningar i huset. De uppgifter vi på detta sätt fått fram tyder på att det bara är cirka en tredjedel av lägenheterna i flerbostadshus som är tillgängliga fram till lägenhets- dörr. De finns framför allt i hus med hiss och fyra eller fler våningar (den mörkgröna och delvis den ljusgröna markeringen). Därutöver är troligen lägenheterna i bottenvåningen i en hel del av två-, tre- och fyravåningshusen tillgängliga (delar av gul och ljus- grön markering). Även om tillgängligheten har förbättrats genom ombyggnad i en mindre del av husen tyder statistiken på att cirka två tredjedelar av lägenheterna i flerbostadshusbeståndet inte är till- gängliga för personer som inte klarar att gå i trappor. 31 Uppgift baserad på SCB:s ombyggnadsstatistik, från , BOOM-gruppen. Kommunernas förutsättning att klara bostadsförsörjningen för de äldsta 2 våningar 3 våningar 4 våningar 5+ våningar Källa: SCB, lägenhetsregistret 2015 samt ang. årtal för regeländringar, egen bearbetning . Mycket vanligt med hinder i bostadsmiljön Inventeringen av tillgänglighet i Luleås fastighetsbestånd visade att de viktigaste hindren för personer med nedsatt funktionsförmåga var entréernas utformning, halvtrappor till 1:a våningen och avsak- nad av hiss.32 Men även om avsaknaden av hiss är ett avgörande problem i en betydande del av flerbostadshusbeståndet så är till- gängligheten inte bättre i småhus. Forskning tyder i stället på att småhus i genomsnitt snarare har något fler hinder för personer med funktionsnedsättning än flerbostadshus, framför allt inomhus. Forskare vid CASE () vid har för utredningens räkning sammanställt forskningsresultat som belyser förekomsten av fysiska hinder i olika typer av bostäder och boendemiljöer. 32 (2010) Planering för bostäder för äldre i . Kommunernas förutsättning att klara bostadsförsörjningen för de äldsta porten, som finns att ladda ner från på utredningens webbplats33 beskrivs antalet fysiska hinder i bostäder byggda under olika peri- oder – , 1960-1979 respektive 1980 eller . Avgräns- ningen gjordes för att fånga väsentliga skeden – före, under och efter byggboom samt förändringen i och med att trevåningshus alltid försågs med hiss. Genomgången visar att när det gäller flerbostadshus har antalet fysiska hinder i nyproduktionen minskat . Det finns färre fysiska hinder i flerbostadshus byggda under senare perioder än i de som byggdes , i synnerhet vid entréer och utomhus kring fastigheten. Även de nyare småhusen visar sig ha färre fysiska hinder i utemiljön än de äldre husen. Däremot har antalet fysiska hinder inomhus inte minskat i nybyggda småhus. Före- komst av trappsteg och trösklar har minskat betydligt i nybyggda flerbostadshus men inte i småhusproduktionen. Studien tyder på att trappor, trösklar eller nivåskillnader förekommer i av lägenheterna i flerbostadshus byggda men bara i av dem byggda . I småhus däremot fanns detta hinder i av bostäderna, oavsett byggperiod.34 6.2.3Vissa hinder är enkla att avhjälpa har [tillgänglighetsinventeringen] visat att det finns en stor förbättringspotential där fastigheter med ganska små medel kan anpas- sas till generellt mycket högre tillgänglighetsgrad. Detta gäller främst de fastigheter där hissar och/eller en stor mängd marknära lägenheter finns. Dialogen med fastighetsägarna visar på en god ambition att vidta de åtgärder som är möjliga för att höja tillgänglighetsnivån i fastighet- erna.35 I har hela det kommunala bolagets bestånd av fler- bostadshus tillgänglighetsinventerats, och därutöver en stor del av det privata fastighetsbeståndet och även en del av bostadsrättsför- eningarna. Vid inventeringen användes verktyget TIBB, som resulterar i en gradering från 0 till 5. Ett av resultaten var att en stor del av de fastigheter som hamnade i kategori 0, och som alltså hade 33http:///bostader-for-aldre/ 34Granbom, M m.fl. (2015) Inventering av miljöhinder och tillgänglighetsproblem för äldre i bostäder på den ordinarie bostadsmarknaden. 35Trelleborg (2015) Tillgänglighetsinventering av flerbostadsbeståndet. Kommunernas förutsättning att klara bostadsförsörjningen för de äldsta sämst tillgänglighet, skulle kunna få ett lite bättre betyg bara genom att komplettera med konstrastmarkeringar och bättre be- lysning i entréer och längs gångvägar. Tillgängligheten skulle alltså kunna förbättras genom ganska enkla åtgärder och till låg kostnad. I rapporten från inventeringen konstateras dock att bristen på hissar är det största och mest avgörande hindret för tillgänglighet i flerbostadshusen. var det många av de fastigheter som faktiskt hade hiss som ändå hade låg grad av tillgänglighet av andra orsaker. I av dem kunde hissen inte nås utan minst ett trappsteg. Och även i de fastigheter som inte hade nivåskillnad fram till hissen kunde det vara problem med tillgäng- ligheten av andra skäl.36 Enkelt avhjälpta hinder i offentlig miljö ska tas bort … är fastighetsägare och näringsidkare skyldiga att undanröja enkelt avhjälpta hinder i publika lokaler och på allmänna platser.37 Syftet är att sådana platser ska göras mer tillgängliga och användbara för personer med nedsatt rörelse- eller orienterings- förmåga. Kraven preciseras i föreskrifter från Boverket.38 Där står bland annat att hinder ska avhjälpas, så snart det inte är orimligt med hänsyn till de praktiska och ekonomiska förutsättningarna. De ekonomiska konsekvenserna får inte bli orimligt betungande för fastighetsägaren, lokalhållaren eller näringsidkaren. Enkelt avhjälpta hinder kan till exempel vara mindre nivåskillnader, tunga dörrar och felaktigt placerade porttelefoner eller dörröppnare. Andra exempel som nämns i författningen är att dörrmattor och skrapgaller, som är tunga att passera eller medför snubbelrisk, bör bytas eller åtgärdas på annat sätt. Och att det bör finnas ledstänger på båda sidor om trappor och ramper. Detta gäller alltså på allmänna platser och i lokaler som allmänheten har tillträde till. 36Trelleborg (2015) Tillgänglighetsinventering av flerbostadsbeståndet. 37PBL 8 Kap. 2 och 12 §§ – Enkelt avhjälpta hinder. 38Boverkets föreskrifter och allmänna råd om avhjälpande av enkelt avhjälpta hinder till och i lokaler dit allmänheten har tillträde och på allmänna platser. BFS 2011:13 och BFS 2013:9. Kommunernas förutsättning att klara bostadsförsörjningen för de äldsta … men det gäller inte hinder i bostadsmiljöer Kravet på att ta bort alla enkelt avhjälpta hinder gäller inte i bostadshus och boendemiljöer. Utredningen menar att det vore mycket vunnet om även ägare av flerbostadshus – bostadsrätts- föreningar såväl som hyresvärdar – kunde ansvara för att få bort enkelt avhjälpta hinder vid entréer och i gemensamma utrymmen. En nyckelfråga är förstås vilka hinder som ska anses vara enkla att avhjälpa. En del av de exempel som ges i föreskrifter är säkert sådant som seriösa fastighetsägare jobbar med redan, medan andra är mindre kända och kanske också mer kostsamma. Tillgänglighetsfrågorna behöver uppmärksammas mer Det skulle i det sammanhanget också behövas ökade satsningar på information till fastighetsägare om vad en funktionsnedsättning kan innebära och hur man kan identifiera och komma till rätta med hinder i boendemiljön. Ett sätt för fastighetsägaren att identifiera hinder i en specifik boendemiljö är att ordna gåturer med de boende. Pensionärsorganisationer och lokala hyresgästföreningar kan hjälpta till. Bäst är att tillsammans med kommunen genomföra en systematisk inventering av tillgängligheten. God tillgänglighet skulle kanske också kunna värderas högre vid hyresförhandlingar. Det behövs en fördjupad dialog mellan par- terna om vad tillgänglighetsförbättringar ska vara värda. När miljonprogrammet byggdes sopsorterade man inte alls i samma utsträckning som . Några miljörum för avfallssortering fanns inte med i planerna utan har fått byggas i efterhand, där det funnits plats. Vägen mellan bostaden och miljörummen är ofta lång och ofta inte så tillgänglig som den borde vara. Många äldre upplever det tungt att bära dit avfallet. Det förekommer också att de all- männa miljöstationerna för att underlätta tömning placeras invid Kommunernas förutsättning att klara bostadsförsörjningen för de äldsta stora parkeringar och att det saknas tillgängliga gångbanor dit från bostäderna.39 Vid inventeringen i kom det fram att det ofta fanns hinder vid och i miljöhus för källsortering av sopor. Det handlade om tunga dörrar och höga trösklar samt om brist på manöver- utrymme inne i miljöhuset. Men det största problemet verkade vara utformningen av sopkärlen i sig. De är för höga och locken kan ofta inte öppnas av personer i rullstol, eller ens av den som har ned- satt kraft i armarna. Förhållanden som fastighetsägarna saknar möjlighet att påverka. Ett annat problem med miljöhusen är att de ligger långt bort. Fastighetsägare i menar att de måste anpassa placeringen av miljöhusen efter vad som anses bäst för dem som skall tömma kärlen.40 6.2.5Tillgång till service minskar Något som kommer högt upp i olika undersökningar av äldres preferenser när det gäller boendet är närhet till dagligvaruhandel, särskilt för kvinnor. Men det finns också intervjustudier som visar att äldre hellre åker till ett köpcentrum än handlar nära, detta för att få ett större utbud och bättre priser. För den som har färdtjänst spelar det ingen roll var affären ligger och om man ändå inte kan handla själv spelar det heller inte någon roll om servicen finns nära. Det kan däremot påverka biståndsbedömningen. Tillväxtanalys41 tidigare studier har visat att tillgången på service generellt sett har försämrats under en följd av år. Det beror bland annat på strukturomvandling, en negativ befolkningsutveckling och en större rörlighet. Utvecklingen har i huvudsak följt samma mönster och de fasta serviceställena har i de flesta fall blivit färre. har antalet dagligvarubutiker minskat med . Det är framför allt de små eller mindre butikerna som läggs ner – . Antalet stormarknader har däremot fördubblats . 39HI (2010) Upprusta miljonprogrammet för de äldre. En studie av tillgängligheten i Järva. 40Trelleborg (2015) Tillgänglighetsinventering av flerbostadsbeståndet. 41Myndigheten för tillväxtpolitiska utvärderingar och analyser. Kommunernas förutsättning att klara bostadsförsörjningen för de äldsta Antalet personer med mer än tio minuters restid till närmaste butik har ökat, liksom antalet med mer än tjugo minuters restid.42 I stora delar av står samhället inför stora utmaningar i form av minskande befolkning och en allt större andel äldre människor. Den demografiska situationen innebär sämre ekonomiska förutsättningarna för både kommersiell och offentlig service. Nya lösningar för att till- handahålla service kan svara upp mot en del av de behov som finns, men ställs allt högre krav på samhället och inte minst kom- munerna att ta vid där de kommersiella krafterna har dragit sig till- baka.43 Tillgången till apoteksservice och vårdcentraler utgör ett undantag från avvecklingstrenden – sedan apoteks- och vårdvalsreformerna genomfördes har tillgången till serviceställen förbättrats, sett ur ett nationellt perspektiv. Antalet apotek har ökat . Men de flesta har tillkommit i områden eller på orter där det redan fanns en god tillgång på apotek och antalet apoteksombud har minskat . Vårdcentralerna har blivit fler, men den största ökningen har skett i de tre storstadsområdena medan antalet inte ökat alls i glesbygdsområden. Nio av tio nyeta- bleringar har skett i tätorter med mer än 3 000 invånare.44 6.2.6Det civila samhället som resurs En ganska outnyttjad resurs när det gäller att främja kvar- boende är det man brukar kalla civilsamhället. Det kan handla om enskildas engagemang i sociala nätverk eller om ideella organi- sationers verksamhet eller samverkan med andra verksamheter kring lokaler eller personal. Begreppet det civila samhället används också i betydelsen en ”arena”, skild från staten, marknaden och det enskilda hushållet, där människor, grupper och organisationer agerar tillsammans för gemensamma intressen. Inom det civila sam- hället verkar bland annat ideella föreningar, stiftelser och registrer- ade trossamfund, men även nätverk, upprop och andra aktörer.45 42Tillväxtanalys (2013) Tillgänglighet till kommersiell och offentlig service 2012. 43Tillväxtanalys (2013). 44Tillväxtanalys (2013).