sou · H3B371d2 · 2015-08-04 00:00:00 — Av 18 § LVU och 8 kap. 4 § socialtjänstförordningen (SoF) följer dock att SiS för en viss institution kan medge att 16 och 17 §§ LVU ska gälla för alla som vårdas där. Det innebär således att de särskilda befogenheterna förbud mot berusningsmedel m.m. och omhändertagande av egendom samt möjligheten till kroppsvisitation och ytlig kroppsbesiktning även kan gälla barn och unga som är placerade vid ett särskilt ungdomshem med stöd av 2 § LVU eller SoL. SiS har använt sig av denna möjlighet för samtliga sina hem. Det finns ingen särskild bestämmelse i LVU som ger personalen någon uttrycklig rätt att företa visitationer av de ungas bostadsrum. JO har emellertid ansett att personalen har rätt att företa visita- tioner av de ungas bostadsrum även om dessa inte lämnat något samtycke eller inte är närvarande. Dels för att kroppsvisitation och ytlig kroppsbesiktning får sägas vara mer långtgående än en visitation av ett bostadsutrymme, dels för att själva frihets- berövandet får anses innebära en så övergripande och vittgående rättighetsinskränkning att en undersökning av bostadsrummet 7 SiS (2012) Riktlinjer/Juridik, LVU, Flik 6 Särskilda befogenheter m.m s. 7. Överlämnade till utredningen från SiS. Verksamheten vid särskilda ungdomshem framstår som en helt underordnad åtgärd. Enligt JO följer det av 18 § LVU att visitationsrätten även omfattar den som vistas frivilligt på ett särskilt ungdomshem. Enligt JO utgör rumsvisita- tioner ett löpande inslag i vården och behöver inte dokumenteras i form av särskilda beslut.8 Enligt SiS interna riktlinjer har institutionerna rätt att genom- föra visitationer av bostadsrum och gemensamma lokaler med de hjälpmedel som anses erforderliga. Det kan t.ex. innebära att man låter en narkotikahund söka igenom bostadsrummen och övriga lokaler.9 I enlighet med proportionalitetsprincipen får de särskilda befogen- heterna endast användas om de står i rimlig proportion till syftet med åtgärden. Är mindre ingripande åtgärder tillräckliga, ska de användas (20 a § LVU). Proportionalitetsprincipen innebär att en tvångsåtgärd i fråga om art, styrka, räckvidd och varaktighet ska stå i rimlig proportion till vad som står att vinna med åtgärden. Bestämmelsen i 20 a § är tillämplig vid alla tvångsåtgärder utom omhändertagande av sådan egendom som avses i 16 §. Detta följer av att omhändertagande av sådan egendom är obligatorisk. Proportionalitetsprincipen innebär att skälen för att vidta en tvångsåtgärd inom ramen för vården enligt LVU ska ställas i relation till de olägenheter ingripandet innebär för den enskilde i fråga om bl.a. hans eller hennes självbestämmande och integritet. Det betyder att en tvångsåtgärd ska stå i rimlig proportion till vad man kan vinna med åtgärden och den nytta som tvångsåtgärden kan ha för den enskilde. Om syftet med tvångsåtgärden kan tillgodoses genom någon mindre ingripande åtgärd, ska den åtgärden väljas. Proportionalitetsprincipen ger således uttryck för att minsta möjliga tvång ska användas för att nå det avsedda syftet och innebär en erinran om att tvånget får användas endast om syftet med åtgärden inte kan tillgodoses genom mindre ingripande 8JO 1998/99 s. 262. 9SiS (2012) Riktlinjer/Juridik, LVU, Flik 6 Särskilda befogenheter m.m. s. 51. Verksamheten vid särskilda ungdomshem Vid användningen av de särskilda befogenheterna ska således en avvägning alltid göras i detta avseende.10 17.2.4Rätt att överklaga beslut om de särskilda befogenheterna Enligt 42 § första stycket LVU får SiS beslut rörande de särskilda befogenheterna överklagas hos förvaltningsrätten, om beslutet innebär inskränkningar i särskilt fall av rätten för den som vistas i hemmet att föra telefonsamtal eller ta emot besök, gäller vård i enskildhet, gäller att hållas i avskildhet, eller avser förstörande eller försäljning av egendom. Övriga beslut får inte överklagas, dvs. vård vid låsbar enhet, förbud mot berusningsmedel m.m. och beslut om omhänder- tagande av egendom, kroppsvisitation och ytlig kroppsbesiktning, skyldighet att lämna blod-, urin-, utandnings-, saliv- eller svett- prov, och övervakning av brev och andra försändelser. Barn är inte behöriga att själv överklaga beslut om de särskilda befogenheterna. Om barnet är så är det den unges vårdnadshavare som har talerätt i dessa mål. Enligt SiS bör därför institutioner som har ungdomar i sin vård utarbeta rutiner som säkerställer att vårdnadshavare utan dröjsmål delges beslut som får överklagas enligt 42 § LVU. Vårdnadshavaren ska informeras om möjligheten att överklaga beslutet och inom vilken 2004/05:123 s. 59 f. Verksamheten vid särskilda ungdomshem tid detta måste ske.11 Den som överklagar ett beslut om särskilda befogenheter har inte rätt till offentligt biträde (39 § LVU). 17.3Särskilt om vård i enskildhet och hållas i avskildhet De särskilda befogenheterna vård i enskildhet och hållas i avskildhet ligger nära varandra begreppsmässigt och sammanblandas ibland med varandra. Vård i enskildhet innebär att den unge vårdas på en egen enhet utan möjlighet att träffa andra boende men ständigt tillsammans med personal. Vården ska svara mot ett väl definierat förutsebart vårdbehov hos den enskilde klienten. Sådan vård får pågå i följd om inte särskilda behandlingsskäl motiverar . Hållas i avskildhet (avskiljning) innebär att den unge hålls skild från andra i ett rum med stängd dörr och under fortlöpande uppsikt av personal. Avskiljning får vidtas om den unge uppträder våldsamt eller är så påverkad av berusningsmedel att han eller hon inte kan hållas till ordningen. Den unge får inte hållas i avskildhet än vad som är oundgängligen nödvändigt och inte i något fall än . Enligt 15 b § LVU får, om det krävs med hänsyn till den unges speciella behov av vård, hans eller hennes säkerhet eller övriga intagnas säkerhet, en intagen på en låsbar enhet hindras från att träffa andra intagna genom att vårdas i enskildhet. Barnet eller den unge12 får vårdas vid en sådan enhet i följd. Om särskilda behandlingsskäl föranleder det, får dock vården vid enheten pågå , förutsatt att förut- sättningarna för vård i enskildhet fortfarande föreligger och barnet eller den unge ges möjlighet till vistelse i öppnare former eller utanför hemmet. En fråga om vård i enskildhet ska prövas 11SiS (2012)Riktlinjer/Juridik, LVU, Flik 6 Särskilda befogenheter m.m. s. 69. 12Lagtexten använder begreppet ”den intagne”. Verksamheten vid särskilda ungdomshem SOU 2015:71 fortlöpande och alltid omprövas från senaste prövning. Vistelse i öppnare former kan innebära att barnet eller den unge regelbundet deltar i behandlings- och/eller fritidsaktiviteter utanför avdelningen. Daglig vistelse i skola eller på praktikplats är andra exempel på vistelse i öppnare former.13 Bestämmelsen om vård i enskildhet infördes . förtydligades bestämmelsen om avskiljning. Ändringen föranleddes av JO:s tolkning av bestämmelsen om avskiljning. En institution inom SiS hade av behandlingsskäl låtit ungdomar bo enskilt vid en avdelning utan möjlighet att träffa andra boende. Personal fanns med den unge på den aktuella avdelningen, och enligt SiS mening kunde man därmed inte anse att den unge hölls avskild. JO menade emellertid att SiS tolkning inte stämde överens med lagens mening. Enligt JO avsågs med ”hållas avskild från de övriga vid hemmet” alla situationer där den unge genom institutionens åtgärder hindras från att träffa andra.14 När bestämmelsen infördes anfördes i förarbetena att det indivi- duella vårdbehovet för ungdomar med vissa neuropsykiatriska svårigheter, t.ex. ADHD, kan göra det svårt för dem att bo till- sammans med flera andra ungdomar. En del av dessa unga far direkt illa i en grupp och kan behöva enskild vård för att kunna klara att vistas i grupp. Också när det gäller ungdomar som är påverkade av alkohol eller narkotika kan det finnas behov av att han eller hon vistas enbart tillsammans med personal. Detta eftersom det är svårt att klara av att vara i grupp om man är påverkad eller har svår abstinens. Vidare behöver ett fåtal ungdomar som är särskilt våldsamma eller hotfulla ibland vårdas enskilt, särskilt i början av behandlingsperioden. Behandlings- personalen kan därigenom förhindra eller avbryta ett våldsamt uta- gerande beteende genom att den unge vårdas med behandlings- personal . Även i dessa fall är sådan enskild vård motiverad av vårdskäl, men också för att den unges eller de övriga boendes säkerhet ska kunna garanteras. Däremot kan personalens säkerhet inte motivera vård i enskildhet. Alternativet, att ha den unge kvar i gruppen, innebär i stället akuta avskiljningar med stöd 13SiS (2012) Riktlinjer/Juridik, LVU, Flik 6 Särskilda befogenheter m.m. s. 25. 14JO 2002/03 s. 222. Verksamheten vid särskilda ungdomshem av 15 § c LVU, inte bara av den unge själv utan ofta också av andra ungdomar i gruppen. Detta försvårar och kan till och med omöjliggöra behandlingen.15 Vård i enskildhet skiljer sig således från att hållas i avskildhet, se nedan. För det första svarar vård i enskildhet mot ett väl definierat vårdbehov hos det enskilda barnet eller den unge vilket för det andra inte uppträder akut utan kan förutses. Normalt sett bör detta behov vara av sådan art att det klart och tydligt kan beskrivas i den individuella behandlingsplan som upprättats vid SiS-institutionen. Vård i enskildhet innebär också att barnet eller den unge vistas i enskildhet från andra boende men tillsammans med personal. SiS kartläggning av vård i enskildhet SiS har genomfört en kartläggning av vård i enskildhet.16 Av kart- läggningen framgår att det fattades totalt 640 beslut om vård i enskildhet inom ungdomsvården, vilket är en ökning med 110 beslut jämfört med då 529 beslut fattades. –2011 var det totala antalet beslut om vård i enskildhet relativt . Flertalet av SiS institutioner har också byggt till lokaler för att kunna bedriva vård som inte ges i grupp. Antal dagar som ungdomarna vårdats i enskildhet varierade från . De flesta perioder av vård i enskildhet varade mellan en och , där var vanligast. Antalet beslut om avskiljning minskade betydligt –2011 för att sedan öka med 59 beslut . fattades 705 beslut om avskiljning.17 En jämförelse mellan antalet beslut om avskiljning och antalet beslut om vård i enskildhet visar att en minskning av antalet beslut om avskiljningar inte följs av en ökning av antalet beslut om vård i enskildhet. Förändringar i antalet beslut ser snarare ut att ha följts åt . –2011 minskade antalet beslut om vård i enskildhet . Även beslut om avskilj- ningar minskade . 2012 har antalet beslut, som nämnts, ökat något. Enligt SiS är det rimligt att anta att verk- 2002/03:53 s. 99. 16SiS (2013) s. 11. 17Uppgift från SiS . Verksamheten vid särskilda ungdomshem samhetens arbete för en rättssäker tillämpning av avskiljningar även kan förklara minskningen i antalet beslut som avser vård i enskildhet upp till en dag.18 Av kartläggningen framgår att det varken av beslutsmotiveringar eller av journaler framgår tydligt att det föreligger ett sådant uttalat vårdbehov som förarbeten eller lagstiftning förutsätter. Snarare tycks verksamheten vara i behov av någon form av tillfällig respit för att i enskild kontakt med den unge sortera i samspelsvårigheter, konflikter eller annat beteende som uppges försvåra samvaron i grupp. Enligt kartläggningen förefaller det som att verksamheten är i behov av alternativ som inte innebär att helt isolera den unge från verksamheten men som ändå ger utrymme för att temporärt hantera uppkomna situationer enskilt. Som en del av arbetet med att kvalitetssäkra sin vård och behandling har SiS genomfört fokusgrupper med inriktning på att kartlägga ungdomars upplevelse av de särskilda befogenheterna.19 I fokusgrupperna om att vårdas i enskildhet framkom att ungdomar med erfarenhet av vårdformen grovt kan delas in i två kategorier Den unge samtycker till vårdformen och önskar möjligheter att dra sig undan från övriga gruppen. Den unge motsätter sig vårdformen och upplever den som ett straff. Trots att ungdomarna har olika utgångspunkter i förhållande till vårdformen är deras upplevelser av vård i enskildhet i flera avse- enden gemensamma. Ungdomarna uttryckte starka känslor av maktlöshet och beskrev svårigheten i att vara beroende av och utlämnad till personalens bedömning. Ingen av de intervjuade ungdomarna upplevde att de fått en tydlig beskrivning av vilken vård de behövde och hur den skulle bedrivas, vilka behandlingsmål som skulle uppnås och på vilket sätt de själva kunde påverka sin situation. I intervjuerna efterlyste de unga fler aktiviteter och tydligare behandlingsinslag. Av intervjuerna framgick vidare att de unga inte alltid hade tillgång till personal. De beskrev vård i 18SiS (2013) s. 7. 19SiS (2013e). Verksamheten vid särskilda ungdomshem enskildhet som långa ensamma dagar framför tv:n och otaliga som huvudsakligt sällskap och tidsfördriv.20 Sammantaget ger SiS kartläggning av vård i enskildhet en bild av obefintliga eller otydliga behandlingsmål samt avsaknad av uppfölj- ning.21 Enligt 15 c § LVU får, om det är särskilt påkallat på grund av att den intagne uppträder våldsamt eller är så påverkad av berusnings- medel att han eller hon inte kan hållas till ordningen, den intagne hållas i avskildhet (avskiljning). Han eller hon ska då stå under fortlöpande uppsikt av personalen. Barnet eller den unge22 får inte hållas i avskildhet än vad som är oundgängligen nöd- vändigt och inte i något fall än . Är barnet under ska läkare skyndsamt yttra sig om avskilj- ningen. Om läkaren begär det ska avskiljningen genast avbrytas. Avskiljning får således endast förekomma om det är särskilt påkallat. Av SiS interna riktlinjer framgår att avskiljning är ett tvångsmedel som ska användas mycket restriktivt och att avskilj- ning på inga villkor får användas som någon form av sanktion eller bestraffning. Avskiljning måste grundas på ett pågående beteende hos den unge som gör det särskilt påkallat med avskiljning. Det beteende som kan berättiga avskiljning är att den unge uppträder våldsamt eller är så påverkad av berusningsmedel att han eller hon inte kan hållas till ordningen. Exempel på våldsamt uppträdande kan vara att den unge slår sönder inredning på en avdelning alternativt går till angrepp mot personal eller andra ungdomar, med eller utan tillhyggen.23 Det kan också förekomma att en ungdom måste avskiljas från de övriga utan att allvarligt våld förekommer, som t.ex. i en nödsituation där det förekommer akut självmordshot.24 20SiS (2013) s. 10 f. 22Lagtexten använder begreppet ”den intagne”. 23SiS (2012) Riktlinjer/Juridik, LVU, Flik 6 Särskilda befogenheter m.m. s. 34. 24SiS (2012b) s. 7 och 21 f. Verksamheten vid särskilda ungdomshem När den unge förs till avskiljning kan personalen bli tvungen att hålla fast eller lägga ner honom eller henne på golvet. Slag och sparkar får inte förekomma och när den unge inte längre uppträder störande får fysiskt tvång inte användas överhuvudtaget.25 Under avskiljningen ska den unge stå under fortlöpande uppsikt av personalen. Syftet är i första hand att förhindra att den unge kommer till skada eller skadar sig själv men också att kontinuerligt bedöma om avskiljningen kan avbrytas. Om personalen inte kan ha uppsikt över den unge anser SiS att det uppfyller lagens krav på fortlöpande uppsikt att personalen ser till den unge om inte omständigheterna gör att det behövs tätare tillsyn.26 För att barnet eller den unge ska anses avskild förutsätts att det sker genom en åtgärd från hemmets sida. I förarbetena till bestäm- melsen står att den unge vid en avskiljning låses in ensam, oftast i ett för ändamålet särskilt avsett rum, medan han eller hon står under ständig uppsikt av personalen.27 JO har dock uttalat att en avskiljning inte förutsätter att dörren till rummet är låst. Det väsentliga är att den unge faktiskt hålls avskild på ett sådant sätt att han eller hon inte fritt kan ta kontakt med de övriga ungdomarna. Inte heller är det en nödvändig förutsättning att personalen lämnar rummet; det är ju inte personalen som den unge är avskild från.28 Att barnet eller den unge hålls instängd i ett särskilt rum eller i sitt eget rum utan möjlighet att lämna rummet utgör således typiska fall av avskiljning.29 JO har vidare uttalat att ett beslut om avskilj- ning alltid bör meddelas om det i en viss uppkommen situation skulle vara tveksamt om vidtagande av en tänkt åtgärd skulle innebära ett avskiljande enligt 15 c § eller inte, bl.a. eftersom ett sådant beslut kan överklagas till förvaltningsrätten.30 Är den unge under ska läkare skyndsamt yttra sig om avskiljningen. Det krävs inte något läkaryttrande innan en avskilj- ning får börja verkställas. Något formellt krav på att läkaren träffar eller undersöker den unge innan han eller hon yttrar sig finns inte. 25SiS (2012) Riktlinjer/Juridik, LVU, Flik 6 Särskilda befogenheter m.m. s. 35. 2002/03:53 s. 99. 28JO 2008/09 s. 305. 29JO 2002/03 s. 222 och prop. 2002/03:53 s. 106. 30JO 2008/09 s. 305. Verksamheten vid särskilda ungdomshem Läkaren avgör själv under vilka förutsättningar han eller hon vill yttra sig. Om läkaren begär det ska åtgärden genast avbrytas. Avskiljningen får inte pågå än vad som är oundgängligen nödvändigt. En och samma avskiljning får inte i något fall pågå än . Det ska ske en fortlöpande prövning om avskiljningen kan avslutas. Denna pröv- ning ska dokumenteras i journalen minst en gång . Enligt SiS interna riktlinjer ska den unge, efter avslutad avskiljning, erbjudas ett samtal om det inträffade.31 Majoriteten av de ungdomar och klienter som vårdas hos SiS blir aldrig avskilda. fattades 691 beslut om att hålla någon i avskildhet med stöd av LVU. Avskiljningarna varade i snitt och . Majoriteten av alla avskiljningar, , var kortare än sex timmar.32 I av fallen varade avskiljningen mindre än två timmar.33 fattades 786 beslut om att hålla någon i avskildhet. Den genom- snittliga tiden för en avskiljning har ökat marginellt. Majoriteten av alla avskiljningar , , varade än sex timmar.34 Av SiS fokusgrupper med inriktning på att kartlägga klienters och ungdomars upplevelse av avskiljning har det framkommit fem tydliga teman: Bli lyssnad på. Av fokusgrupperna framkom att avskiljning kan upplevas som ett verktyg för att visa makt och att avskiljning setts som ett straff och att man inte haft kännedom om lagtexten kring befogenheten. De intervjuade poängterade att kommunikation var grunden för om 31SiS (2012) Riktlinjer/Juridik, LVU, Flik 6 Särskilda befogenheter m.m. s. 37. 32SiS (2012c) s. 10 och 25. 33SiS, Skrivelse till utredningen . 34SiS (2015) s. 48 f. Verksamheten vid särskilda ungdomshem situationen skulle resultera i något bra eller dåligt. Det är viktigt med ett respektfullt bemötande samt att det finns en dialog där alla parter får komma till tals och ge sin syn på saken. De intervjuade framhöll vidare att det är viktigt att det går att signalera till personalen att man vill prata som avskiljningen pågår. De framhöll även att det är viktigt att få ge sin syn på situationen efter en avskiljning och att samtal därför alltid ska erbjudas efter en avskiljning. Ett förslag som kom fram var att det på varje institution borde finnas en person som övervakar hur avskilj- ningarna går till, en person som följer med till avskiljningen och kontrollerar att det går rätt till.35 17.3.3Krav på att avskiljning av barn avskaffas granskade () drygt 450 avskiljningar på särskilda ungdomshem. Enligt BO visade granskningen att avskiljningar använts på ett sätt som inte är förenligt med vare sig , svensk lagstiftning eller de riktlinjer som SiS har. Avskiljning hade i flera fall använts rutinmässigt eller som bestraffning och det fanns även exempel på att barn och unga som haft ångest eller befunnit sig i kris avskilts i stället för att få adekvat behandling. hade cirka 100 avskiljningar berört barn . I en skrivelse till regeringen och en kompletterande skrivelse har BO framfört att avskiljning av barn och unga strider mot barnrättskommitténs general comment nummer 10 (CRC/C/GC/10) som rör rättigheter för unga lagöverträdare. Alla disciplinära åtgärder måste stå i överensstämmelse med upp- rätthållandet av den unges inneboende värdighet och de grundläggande målen med vård på institution; disciplinära åtgärder som bryter mot artikel 37, så som kroppslig bestraffning, placering i en mörk cell, isolering eller andra straff som kan skada barnets fysiska eller mentala hälsa eller välmående måste vara strängt för- bjudna. 35SiS (2011a) s. 6. 36BO (2009), skrivelse till och korrigerad version , S2009/1417/ST. 37BO (2009), skrivelse till , S2009/1417/ST. Verksamheten vid särskilda ungdomshem BO anser att all avskiljning av barn och unga på särskilda ung- domshem bör förbjudas. BO menar att en lagändring är nödvändig då dagens möjlighet att avskilja barn och unga står i strid med . Vidare har BO påpekat att trots att beslut om avskiljning kan överklagas till förvaltningsrätten så sker inte detta. Barn och unga känner inte till möjligheten och ett överklagande kan enbart ske i efterhand när avskiljningen redan ägt rum. Barn saknar dessutom rätt att överklaga. I deras fall är det enbart vårdnadshavaren som kan överklaga. För att stärka barns och ungas rättssäkerhet föreslår BO att ett nationellt oberoende barnombud inrättas vid Inspektionen för vård och omsorg (). Barnombudet ska ha till uppgift att företräda barns och ungas rättigheter och intressen.38 har vid de två senaste granskningarna av hur förverkligar de rättigheter som anges i barnkonven- tionen uttalat sig om avskiljning av barn. rekommenderades att se över den nuvarande tillämpningen av avskiljning och införa förändringar i den nuvarande lagstiftningen där så är lämpligt. Kommittén uttalade att inlåsning i avskildhet inte ska användas såvida det inte bedöms som absolut nödvändigt och att avskilj- ningsperioden inte får överstiga . Kommittén rekom- menderade att begränsa tillämpningen av avskiljning till mycket sällsynta undantagsfall, minska tidsperioden som är tillåten för den och sträva efter att ta bort den. Kommittén rekommenderade också att säkerställa att alla barn som har blivit omhändertagna ges adekvat rättslig representation. Vid den senaste granskningen 2015 har dock barnrättskommittén skärpt kraven på vad gäller avskiljning. Med hänvisning till barn- rättskommitténs allmänna kommentar nr 8 om Barnets rätt till skydd mot kroppslig bestraffning och andra grymma eller förnedrande former av bestraffning samt barnrättskommitténs allmänna kom- mentar nr 13 Barnets rätt till frihet från alla former av våld, kräver kommittén att förbjuder avskiljning av barn i alla sam- manhang. har även uppmanat att 38 BO (2009 och 2010), Skrivelser till socialminister : Förbjud isolering av barn och unga med dnr 9.2:0138/2009 och Lagstiftningen som rör placerade barn måste utgå från barnets rättigheter med dnr 9.2:0293/10. Verksamheten vid särskilda ungdomshem tillhandahålla utbildning till personalen om metoder of non-violent and non-coercive care39 ()40 har krävt att avskaffar möjligheten till ”solitary confinement” av barn i ungdomshäkten och på institutioner för unga.41 Exakt vad som avses med ”solitary confinement” kan diskuteras. Isolering är en annan åtgärd än avskiljning och är inte tillåten på de särskilda ungdomshemmen.42 för förhindrande av tortyr (European Committe for the Prevention of Torture, CPT)43 besökte SiS ungdomshem Fagared . I rapporten redovisade CPT två fall där en ung person uppgav att personalen hade använt övervåld i samband med en avskiljningssituation. CPT rekommenderade att personalen på skulle informeras om att inte mer våld än vad som är nödvändigt får användas och att säkra tekniker användes. Vidare påtalade CPT att det fanns brister i dokumentationen av avskiljningar och rekommenderade att åtgärder skulle vidtas för att förbättra rapporteringen av sådana händelser.