sou · H3B349 · 2015-05-29 00:00:00 — En medlemsstat får dock undanta registrerade revisorer eller revisionsföretag från tredjeländer från sitt system för kvalitetssäkring om en annan medlemsstats eller ett tredjelands system för kvalitetssäkring, som bedömts vara lik- värdigt enligt artikel 46, under de föregående tre åren redan genom- fört en kvalitetssäkringskontroll av de berörda revisorerna eller revisionsföretagen från tredjeländerna. Av artikel 45.4 följer att revisionsberättelser som avges av revisor- er eller revisionsföretag från tredjeländer som inte är registrerade i en viss medlemsstat saknar verkan i den medlemsstaten. I artikel 45.5 uppställs i leden a–e ett antal krav för att en med- lemsstat ska få registrera ett revisionsföretag från ett tredjeland. Revisionsföretaget, samt den revisor från ett tredjeland som revider- ar på uppdrag av företaget, måste uppfylla krav som är likvärdiga med dem i artikel 3.3 (led a) och artiklarna 4–10 (leden b och c). Revisionerna måste vidare utföras i enligt med de internationella revisionsstandarder som avses i artikel 26 samt i enlighet med kraven i artiklarna 22, 24 och 25, eller i enlighet med likvärdiga standarder och krav (led d). Företaget ska även på sin webbplats offentliggöra en sådan årlig rapport om öppenhet och insyn som avses i artikel 40 eller uppfyller likvärdiga krav på offentliggörande (led e). Enligt artikel 45.6 ska kommissionen för att säkerställa en enhet- lig tillämpning av punkt 5 led d i samarbete med medlemsstaterna bedöma den likvärdighet som avses i den bestämmelsen och besluta om detta i enlighet med ett kommittéförfarande i artikel 48.2. Enligt artikel 46.1 får medlemsstaterna bortse från eller ändra kraven i artiklarna 45.1 och 45.3 på grundval av ömsesidighet endast om dessa revisorer eller revisionsföretag från tredjeländer omfattas av system för offentlig tillsyn, kvalitetssäkring, utredningar och på- följder i tredjelandet som uppfyller krav som är likvärdiga med kraven i artiklarna 29, 30 och 32. Av artikel 46.2 följer att kommissionen för att säkerställa en en- hetlig tillämpning av punkt 1 i samarbete med medlemsstaterna ska bedöma den likvärdighet som avses där och besluta om detta i enlig- het med artikel 48.2. Vidare anges att medlemsstaterna får bedöma den likvärdighet som avses i punkt 1, eller förlita sig på andra med- lemsstaters bedömningar, så länge kommissionen inte har fattat något beslut. Om kommissionen beslutar att kraven på likvärdighet enligt punkt 1 inte är uppfyllt, får den tillåta de berörda revisorerna och revisionsföretagen att fortsätta sin revisionsverksamhet i enlighet med den berörda medlemsstatens krav under en lämplig övergångs- period. Enligt artikel 46.3 ska medlemsstaterna underrätta kommissionen om sin bedömning av likvärdigheten enligt punkt 2 och om huvud- dragen i sina samarbetslösningar med tredjeländers system för offent- lig tillsyn, kvalitetssäkring samt utredningar och påföljder på grund- val av punkt 1. De tredjeländer för vilka kommissionen har funnit att kraven på likvärdighet är uppfyllda framgår av kommissionens beslut om genomförandeakter (2011/30/EU), (2013/281/EU) och (2013/288/EU). Enligt 16 b § revisorslagen får en fysisk person eller ett företag från ett tredjeland registreras som revisor från tredjeland, om kraven på lagstadgad revision och på dem som utför revisionen i den staten är likvärdiga med dem som följer av svensk rätt. Vid genomförandet av revisorsdirektivet ansågs det inte finnas anledning att utnyttja den möjlighet till undantag från registreringsskyldigheten som fram- går av artikel 46 i revisorsdirektivet.1 Bestämmelser om regelbunden finansiell information och om offentliggörande av sådan information när det gäller företag som emitterat värdepapper upptagna till handel på en reglerad marknad finns i lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden. Regleringen innebär bland annat att en emittents års- och koncernredovisning ska granskas av emittentens revisor och att revisionsberättelsen ska offentliggöras tillsammans med års- och koncernredovisningen. I 16 kap. 11 a § lagen om värdepappersmarknaden föreskrivs att om en emittent som inte har säte i en stat inom EES anlitar en fysisk person eller ett företag från ett tredjeland för granskning av års- eller koncernredovisning så ska den som anlitas vara registrerad enligt 16 b § revisorslagen. Av 16 kap. 3 § 3 lagen om värdepappers- marknaden framgår vidare att bestämmelserna i det kapitlet om finan- siell information inte tillämpas i fråga om obligationer eller andra överlåtbara skuldförbindelser som var och en har ett nominellt värde motsvarande och som inte är av sådant slag som anges i 18 kap. 2 § första stycket 1. Revisorer från tredjeland står enligt 3 § första stycket 2 och 3 revisorslagen under tillsyn. Av 27 a § andra stycket revisorslagen följer att en revisor från tredjeland ska vara 2008/09:135 s. 124. SOU 2015:49 Internationella aspekter föremål för kvalitetskontroll om revisorn inte redan har varit föremål för likvärdig kontroll i hemlandet. Genom artikel 1.33 i ändringsdirektivet har artikel 45 i revisors- direktivet ändrats på så sätt att punkterna 1 och 6 i artikeln har ersatts av nya. Vidare har punkt 5 ändrats i vissa avseenden och en ny punkt 5a har lagts till. Genom artikel 1.34 i ändringsdirektivet har punkt 2 i artikel 46 i revisorsdirektivet ersatts av en ny. I den nya punkten 1 i artikel 45 har, förutom vissa redaktionella ändringar, bestämmelserna om undantag från registreringsskyldig- heten vid granskning av företag som enbart emitterat skuldinstrument till så kallade kvalificerade investerare ändrats. Om skuldförbindel- serna emitterats före gäller fortfarande samma gränsvärde som tidigare, dvs. För skuldförbindelser emitterade efter detta datum har gränsvärdet däremot höjts till eller motsvarande i annan valuta. I punkt 5 angående de krav som ett revisionsföretag måste upp- fylla för att bli registrerat har led a tagits bort. Där angavs att före- taget måste uppfylla krav som är likvärdiga med kraven i artikel 3.3. I den sistnämnda artikeln sammanfattas vad som krävs för att någon ska godkännas som lagstadgad revisor genom att en hänvisning sker till villkoren i artiklarna 4 och 6–10. Samma artiklar räknas upp även i artikel 45.5 led c, vilket inte har ändrats. I led d har vissa redaktionella ändringar gjorts. Led e har ändrats på så sätt att hänvis- ningen till artikel 40 i revisorsdirektivet har ersatts med en hänvis- ning till artikel 13 i revisorsförordningen, där bestämmelserna om den årliga rapporten numera återfinns. I punkt 5 regleras endast villkoren för att registrera ett revisions- företag från tredjeland. Artikeln har kompletterats med en ny punkt 5a där det anges att en medlemsstat får registrera en revisor från ett tredjeland endast om denne uppfyller kraven i punkt 5 leden c, d och e i artikel 45. Liksom tidigare vänder sig bestämmelserna i den nya punkten 6 i artikel 45 i första hand till kommissionen som ges befogenhet att genom genomförandeakter och delegerade akter närmare precisera den likvärdighet som avses i punkt 5 led d. bedömer likvärdigheten på nationell nivå ska de tillämpa de kriterier som fastställts av kommissionen för alla tredjeländer. Detsamma gäller för bestämmelserna i den nya artikel 46.2. Nytt i artikel 46.2 är vidare att det anges att medlemsstaterna, när kommissionen erkänt den likvärdighet som avses i punkt 1 i artikeln, får besluta att helt eller delvis förlita sig på denna likvärdighet och därmed att helt eller delvis upphöra att tillämpa eller ändra kraven i artiklarna 45.1 och 45.3. Ändringarna i bestämmelserna i artikel 45.1 i revisorsdirektivet om gränsbelopp för när undantag från registreringsskyldigheten får medges föranleds av ändringar i direktiv /71/EG (se punkt 27 i ingressen till ändringsdirektivet). Dessa ändringar har införlivats i 16 kap. 3 § lagen om värdepappersmarknaden. Några ytterligare för- fattningsändringar till följd av konsekvensändringarna i revisors- direktivet fordras inte. Den nya punkten 5a i artikel 45 innebär endast ett förtydligande och motsvaras av regleringen i 16 b § revisorslagen. I övrigt består ändringarna av artikel 45 i revisorsdirektivet en- dast av redaktionella ändringar samt av följdändringar i anledning av andra ändringar i revisorsdirektivet och av tillkommande bestämmel- ser i revisorsförordningen. De kräver inga författningsändringar. När revisorsdirektivet införlivades i svensk rätt valde som nämnts att inte utnyttja möjligheten i artikel 46 att medge undan- tag från registreringsskyldigheten.2 Utredningen ser ingen anledning att nu ändra detta ställningstagande. Enligt artikel 46 finns dock också möjlighet att undanta revisorer från tredjeland som registre- rats i från de krav på tillsyn, kvalitetskontroll etc. som upp- ställs i artikel 45.3. Så får ske om revisorn från tredjeland omfattas av motsvarande system för tillsyn och kvalitetskontroll i sitt hem- land. Utredningens anser att revisorer från tredjeland även fortsätt- ningsvis bör stå under tillsyn och kunna bli före- mål för nämndens disciplinära åtgärder. I ett visst avseende finns 2 A. prop. dock enligt utredningens mening anledning att utnyttja den möj- lighet som erbjuds i artikel 46 att undanta revisorer från tredjeland från tillsynsverksamhet. Det gäller tillsyn i form av kvalitetskontroller. Som nämnts följer av 27 a § andra stycket revisorslagen att en revisor från tredjeland ska vara föremål för kvalitetskontroll om revisorn inte redan har varit föremål för likvärdig kontroll i hem- landet. För att undantaget ska vara tillämpligt krävs alltså att kan fastställa att revisorn de facto har genomgått en sådan kontroll och att nämnden bedömer att denna har varit likvärdig med en kvalitetskontroll enligt svenska regler. Bestäm- melsen motsvaras av artikel 45.3 i revisorsdirektivet. För att undan- tag från kravet på kvalitetskontroll ska medges enligt artikel 46 fordras dock endast att revisorn omfattas av ett system för kvalitets- kontroll som kommissionen har bedömt likvärdigt med det system som föreskrivs i direktivet. Enligt bestämmelserna i artikel 46 räcker det således med att konstatera att revisorn hör hemma i ett land som kommissionen har godkänt för att revisorn ska undantas från kravet på kvalitetskontroll. I de fall då revisorer från tredjeland i sin hemstat omfattas av ett system för kvalitetskontroll som kommissionen har bedömt upp- fylla kraven på likvärdighet får det ur ett tillsynsperspektiv anses obehövligt att en motsvarande kontroll genomförs även i . Ett sådant krav förefaller inte heller vara ett effektivt utnyttjande av resurser. Utredningen föreslår därför att det i revisorslagen föreskrivs att revisorer från sådana tredjeländer för vilka kommissionen har funnit att kraven på likvärdighet är upp- fyllda alltid ska undantas från kravet på kvalitetskontroll. Vidare bör den nuvarande bestämmelsen i 27 a § revisorslagen, om att revisorer från tredjeland som redan har varit föremål för likvärdig kontroll i hemlandet ska undantas från kravet på kvalitets- kontroll, preciseras. I bestämmelsen anges ingen tidsgräns bakåt för när en sådan kontroll ska ha ägt rum. I artikel 45.3 i revisorsdirek- tivet föreskrivs att undantag får medges om kontrollen genomförts . Den svenska bestämmelsen bör ändras i enlighet med detta. 12.3Samarbete med myndigheter i tredjeländer och med internationella organisationer och organ Förslag: Revisorslagens bestämmelser om utlämnande av upp- gifter till myndigheter i tredjeland kompletteras med en före- skrift om att ett sådant utlämnande får göras endast om det inte skadar det granskade företagets affärsintressen. Utlämnande av uppgifter till ska fortsättningsvis göras enligt det de bestämmelser som gäller för uppgiftslämnande till behörig myn- dighet i tredjeland och inte enligt bestämmelserna om uppgifts- lämnande inom EES. Bedömning: Svensk rätt är förenlig med de ändringar som i övrigt genomförts i revisorsdirektivets bestämmelser om infor- mationsutbyte med tredjeländer. Revisorsförordningens bestäm- melser om detta gäller direkt och kräver inga författningsänd- ringar. Författningstext som berörs av förslagen: 27 b och 27 c §§ revisorslagen. I artikel 47 i revisorsdirektivet finns bestämmelser om samarbete med behöriga myndigheter i tredjeländer. Bestämmelserna möjlig- gör att revisionshandlingar och andra handlingar kan överlämnas till sådana myndigheter för att dessa ska kunna fullgöra sitt tillsyns- uppdrag. Enligt punkt 1 i artikel 47 kan medlemsstaterna tillåta att revisions- eller andra handlingar hos lagstadgade revisorer eller revisionsföretag som de godkänt på vissa villkor överlämnas till behöriga myndig- heter i tredjeland. För att så ska få ske fordras att handlingarna är relaterade till revision av bolag som har emitterat värdepapper i det tredjelandet eller ingår i en koncern som utfärdar koncernredo- visningar där (led a). Överlämnandet ska göras via hemlandsstatens behöriga myndigheter (led b) och de behöriga myndigheterna i tredjelandet måste uppfylla vissa krav som kommissionen fastställer (led c). Vidare krävs att samarbetsformer på grundval av ömse- sidighet har avtalats mellan berörda behöriga myndigheter (led d) och att överlämnandet av personuppgifter till tredjelandet sker i enlighet med kapitel IV i dataskyddsdirektivet3 (led e). Bestämmel- ser om hur kommissionen ska besluta om de krav som avses i led c finns i punkt 3. I punkt 2 uppställs vissa krav på innehållet i de samarbetsavtal som enligt punkt 1 led d ska slutas mellan de behöriga myndig- heterna. Dessa avtal ska säkerställa att de behöriga myndigheterna lämnar en motivering till ändamålet med begäran om att handlingar överlämnas (led a), att de anställda eller tidigare anställda vid tredje- landets behöriga myndigheter omfattas av tystnadsplikt (led b), att handlingarna får utnyttjas endast för att fullgöra myndighetens uppdrag vad avser offentlig tillsyn, kvalitetssäkring och utredningar som uppfyller krav som är likvärdiga med kraven i artiklarna 29, 30 och 32 i revisorsdirektivet (led c) samt att en begäran om överläm- nande får avvisas om överlämnandet kan inverka på gemenskapens eller medlemsstatens suveränitet, säkerhet eller allmän ordning eller om rättsliga förfaranden redan har inletts i medlemsstaten rörande samma handlingar och mot samma personer (led d). I undantagsfall får medlemsstaterna enligt punkt 4 tillåta att lagstadgade revisorer eller revisionsföretag som de godkänt över- lämnar handlingar direkt till tredjelandets behöriga myndigheter. Enligt punkt 5 får kommissionen närmare ange när så får ske. Slutligen föreskrivs i punkt 6 att medlemsstaterna ska underrätta kommissionen om de samarbetsformer som avtalas med myndig- heterna i tredjeland. Enligt 27 c § första stycket revisorslagen får på begäran lämna ut uppgifter till en behörig myndighet i ett annat tredjeland än om utlämnandet är förenligt med person- uppgiftslagen. Vidare krävs att uppgifterna har samband med revision av ett företag som har sitt säte inom EES och som har emitterat värdepapper upptagna till handel i tredjelandet eller ingår i en kon- cern, för vilken koncernredovisning upprättas i tredjelandet. 3 Direktiv /46/EG. måste också ha lämnats tillräckliga garantier för att uppgifterna inte kommer att utnyttjas för annat ändamål än verksamhet som mot- svarar den som bedriver enligt revisorslagen. Vidare ska kommissionen ha beslutat att myndigheten uppfyller tillräckliga krav i enlighet med artikel 47.3 i revisorsdirektivet och ska ha träffat ett samarbetsavtal med myndigheten. Enligt andra stycket får uppgifterna inte lämnas ut om den sak som begäran avser redan prövas eller har prövats av . Uppgiftslämnande till behöriga myndigheter i andra stater inom EES regleras i 27 b § revisorslagen. Den paragrafen ska också tilläm- pas när det gäller utlämnande av uppgifter till behöriga myndigheter i . Genom artikel 1.35 i ändringsdirektivet ändras artikel 47 i revisors- direktivet enligt följande. I punkt 1 har lagts till att även utrednings- och kontroll- rapporter får överlämnas till behöriga myndigheter i tredjeland. Vidare har led a i punkt 1 ändrats språkligt. I punkt 2 har ett nytt led ba införts där det föreskrivs att de samarbetsavtal som ska ingås med myndigheten i tredjeland ska säkerställa även att skyddet för det granskade företagets affärs- intressen, däribland dess industriella och immateriella rättigheter, inte skadas. Vidare har bestämmelsen i led d om att en begäran om överlämnande får avvisas om rättsliga förfaranden redan har inletts i medlemsstaten kompletterats med en bestämmelse om att så får ske även när medlemsstatens behöriga myndigheter har meddelat ett slutligt avgörande rörande samma handlingar och mot samma lagstadgade revisorer eller revisionsföretag. Vidare har bestämmelserna i punkt 3 om processen för hur kom- missionen får besluta om tillräcklighet enligt punkt 1 led c ändrats i vissa avseenden. Slutligen har punkt 5, som gav kommissionen be- fogenhet att närmare ange i vilka fall handlingar får överlämnas direkt från revisorn eller revisionsföretaget till myndigheten i tredjeland, tagits bort. I revisorsförordningen finns kompletterande bestämmelser om avtal om informationsutbyte (artikel 36), utlämnande av information från tredjeländer (artikel 37) och utlämnande av information som överförts till tredjeländer (artikel 38) som gäller vid revisioner som avser företag av allmänt intresse. Enligt artikel 36 får de behöriga myndigheterna ingå samarbets- avtal om utbyte av information med behöriga myndigheter i tredje- länder endast om den utlämnade informationen omfattas av garantier om tystnadsplikt i de berörda tredjeländerna som minst motsvarar dem som föreskrivs i artiklarna 22 och 34 i förordningen. De be- höriga myndigheterna ska informera CEAOB om sådana avtal och anmäla dem till kommissionen. Vidare anges att informa- tion endast får utbytas om det krävs för att dessa behöriga myndig- heter ska kunna fullgöra sina uppgifter enligt revisorförordningen samt att kraven i dataskyddsdirektivet4 ska iakttas. Det föreskrivs också att de behöriga myndigheterna ska samarbeta med behöriga myndigheter eller andra berörda organ i tredjeländer när det gäller kvalitetskontroller och utredningar av lagstadgade revisorer och revisionsföretag. Slutligen finns vissa bestämmelser om CEAOB:s roll i detta samarbete. Enligt artikel 37 får en medlemsstats behöriga myndighet lämna ut konfidentiell information som den mottagit från behöriga myn- digheter i tredjeländer endast om detta föreskrivs i ett samarbets- avtal. Vidare fordras ett uttryckligt medgivande från den överläm- nande behöriga myndigheten eller att ett utlämnande krävs enligt unionsrätten eller nationell rätt. I artikel 38 föreskrivs att den behöriga myndigheten i en medlemsstat ska kräva att konfidentiell information som lämnats av den till en behörig myndighet i ett tredjeland endast får utlämnas av den berörda myndigheten till tredje parter eller myndigheter om den har fått uttryckligt medgivande av den behöriga myndighet som överlämnade informationen i enlighet med sin nationella rätt och förutsatt att informationen endast utlämnas i de syften för vilka den behöriga myndigheten i medlemsstaten gett sitt med- givande, eller när sådant utlämnande krävs enligt unionsrätten eller 4 Direktiv /46/EG. nationell rätt eller är nödvändigt i samband med rättsliga åtgärder i det tredjelandet. Bestämmelserna i artikel 47 i revisorsdirektivet har som nämnts sin motsvarighet i 27 c § revisorslagen. De flesta av de ändringar som genomförts i artikel 47 täcks enligt utredningens bedömning av paragrafens nuvarande lydelse och kräver därmed inga författnings- ändringar. I 27 c § anges att på begäran får lämna ut upp- gifter som har samband med revision. Detta får anses omfatta även det nya tillägget i artikel 47 punkt 1 om att utrednings- och kontroll- rapporter som avser revisionerna får överlämnas. Även tillägget i punkt 2 led d, om att en begäran om överlämnande får avvisas om den behöriga myndigheten redan har meddelat ett slutligt avgöran- de rörande samma handlingar och mot samma lagstadgade revisorer eller revisionsföretag, får anses redan ha en motsvarighet i 27 c §. I andra stycket i den paragrafen sägs nämligen att uppgifterna inte får lämnas ut om den sak som begäran avser redan har prövats av . Den nya bestämmelse som har införts i punkt 2 led ba saknar dock motsvarighet i svensk rätt. Där anges att det samarbetsavtal som ska ingås med myndigheten i tredjeland ska säkerställa även att skyddet för det granskade företagets affärsintressen, däribland dess industriella och immateriella rättigheter, inte skadas. En föreskrift om detta bör därför införas i 27 c § revisorslagen. De ändrade bestämmelserna i punkt 3 och borttagandet av punkt 5 rör kommissionens beslutsbefogenheter och fordrar inga författningsändringar. De bestämmelser om informationsutbyte som införts i revisorsförordningen gäller direkt och ska inte införlivas i nationell rätt. Inte heller dessa bestämmelser kräver därmed några författningsändringar. Som framgått ovan omfattas av bestämmelserna i 27 b § revisorslagen om utlämnande av uppgifter till behöriga myndigheter inom EES och inte av tredjelandsbestämmelserna i 27 c §. betraktas dock som ett tredjeland5 och ett överlämnande av uppgifter till får därmed enligt direktivet inte ske i annan ordning än den som föreskrivs i artikel 47. De svenska bestäm- melserna bör därför ändras så att fortsättningsvis omfattas av 27 c § och inte av 27 b § revisorslagen. 5 Se avsnitt 5.3 ovan. 13 Det granskade företaget Huvuddelen av bestämmelserna i revisorsdirektivet och revisors- förordningen är riktade till revisorer och till myndigheter som utövar tillsyn av revisorer. Regleringen innehåller emellertid även bestämmelser som helt eller delvis riktar sig till revisionsklienten, dvs. det granskade företaget. Det är fråga om bestämmelser som rör val av revisorer, revisionsuppdragets varaktighet, revisorers ent- ledigande och avgång samt revisionsutskott. Bestämmelserna finns i artiklarna 37–39 i revisorsdirektivet samt artiklarna 16 och 17 i revisorsförordningen. De allra flesta av dessa bestämmelser gäller endast för företag av allmänt intresse. Avsnittet inleds med utredningens allmänna överväganden när det gäller frågan om de nya unionsreglerna kräver att de granskade företagen ställs under tillsyn och att eventuella överträdelser av reglerna som dessa företag gör sig skyldiga till sanktioneras. I det sammanhanget behandlas också revisorsförordningens bestämmel- ser om utseende av behörig myndighet. Därefter behandlas frågor om revisionsutskott i företag av allmänt intresse, val av revisor, revisions- uppdragets varaktighet och revisorers entledigande och avgång. Bedömning: Unionsrätten kan inte anses ställa krav på att det inrättas ett generellt tillsynssystem för att kontrollera efter- levnaden av de bestämmelser i revisorsdirektivet och revisors- förordningen som särskilt riktar sig till det granskade företaget. Inte heller kan det anses föreligga ett generellt krav på att eventuella överträdelser av dessa bestämmelser som det granskade företaget gör sig skyldigt till sanktioneras. Som framgått av avsnitten 9 och 10 ovan innehåller revisorsdirek- tivet och revisorsförordningen ett omfattande regelverk för tillsyn av och sanktioner mot revisorer och registrerade revisionsbolag. I det följande redovisas utredningens överväganden när det gäller om unionsreglerna innebär att en motsvande tillsyns- och sanktions- mekanism måste införas även för de granskade företagen. 13.2.2Dagens regler om tillsyn av granskade företag När det gäller den nu rådande svenska ordningen för tillsyn av de företag som omfattas av direktivet och förordningen kan följande konstateras. såsom kreditinstitut och försäkrings- företag står under tillsyn av .