sou · H3B324 · 2015-03-23 00:00:00 — Förtroendevalda med barn som har behov av tillsyn har också rätt till skälig ersättning för de kostnader för barntillsyn som uppkom- mer när de fullgör sina uppdrag (4 kap. 12 b § KL). Även förtro- endevalda i en gemensam nämnd har rätt till ersättning av den kommun eller det landsting som har valt dem (4 kap. 15 a § KL). Det är fullmäktige som beslutar enligt vilka grunder sådana obliga- toriska ersättningar till de förtroendevalda ska betalas (4 kap. 13 § KL). Bestämmelserna om ekonomiska förmåner för de förtroende- valda gäller inte förtroendevalda som fullgör uppdragen på heltid Förtroendevalda och anställda i kommuner och landsting eller en betydande del av heltid, dvs. kommunalråd, oppositionsråd och landstingsråd. Fullmäktige får dessutom besluta att förtroendevalda i skälig omfattning ska få ersättning för resekostnader och andra utgifter som föranleds av uppdraget utöver vad som följer av de ovan nämnda bestämmelserna. Fullmäktige får även besluta om arvode för det arbete som är förenat med uppdraget, pension samt andra ekono- miska förmåner (4 kap. 14 § KL). Det är således ersättningar som fullmäktige frivilligt kan ge ut till sina förtroendevalda. Om full- mäktige beslutar att arvode ska betalas, ska arvodet bestämmas till lika belopp för lika uppdrag. Detta gäller dock inte de förtroende- valda som fullgör uppdragen på heltid eller en betydande del av hel- tid (4 kap. 15 § KL). Fullmäktige ska således fatta beslut om det arvode och övriga förmåner som kommunalråd, oppositionsråd, landstingsråd m.fl. ska erhålla. Förtroendevalda har enligt 4 kap. 11 § KL rätt till ledighet från sin anställning i den utsträckning som är nödvändig för att kunna fullgöra sitt uppdrag. Rätten till ledighet omfattar uppdrag som leda- mot eller suppleant i fullmäktige, nämnd, beredning, arbetsgrupp, utredning eller motsvarande som kan betraktas som en följd av uppdraget. Även partigruppsmöten som förberedelser för ordinarie sammanträden i fullmäktige och nämnder kan omfattas. Däremot medför sammanträden som inte har direkt med uppdraget att göra, t.ex. allmänna partimöten, inte rätt till ledighet. Rätten till ledighet omfattar även resor till och från möten samt behövlig dygnsvila före eller efter mötena.2 Förutom för förtroendevalda i fullmäktige och nämnder gäller rätten till ledighet även för av fullmäktige utsedda styrelseleda- möter, styrelsesuppleanter och lekmannarevisorer eller motsvarande andra revisorer och deras suppleanter i kommunala bolag, stiftelser och föreningar (4 kap. 11 § andra stycket KL). Regleringen i kom- munallagen innebär att det finns en rätt till tjänstledighet. Den innebär inte att den som utnyttjar ledigheten har rätt till ersättning från sin arbetsgivare. Med undantag för det revisionsansvar som kan riktas mot enskilda förtroendevalda framgår inte den enskilde förtroendevaldes individuella ansvar av kommunallagen. 2 m.fl., Kommunallagen med kommentarer och praxis, s. 285. Förtroendevalda och anställda i kommuner och landsting Förtroendevalda är inte att betrakta som arbetstagare och om- fattas inte av bestämmelserna om uppsägning och avskedande i lagen (1982:80) om anställningsskydd. Det finns endast två uttryckliga skyldigheter för enskilda förtro- endevalda i kommunallagen. Den ena skyldigheten är en uttrycklig röstplikt för nämndledamot i ärenden som avser myndighetsutöv- ning mot enskild (4 kap. 21 § KL). Den andra skyldigheten är att iaktta jävsreglerna. Känner den förtroendevalde i ett ärende hos fullmäktige eller i en nämnd till en omständighet som kan antas utgöra jäv mot honom, ska denne självmant ge det till känna (6 kap. 24 § andra stycket, 5 kap. 20 § jfr med 9 kap. 4 § KL). En enskild förtroendevald har inte någon uttrycklig skyldighet att närvara vid sammanträdena eller vara inläst på ärenden. Det ansvar som kan utkrävas för bristande deltagande eller förbered- elser är i första hand ett politiskt ansvar. I den juridiska litteraturen har och ansett att det ingår en skyldighet att förbereda sig och sätta sig in i ärendena före sammanträdet. En under- låtenhet att göra detta kan påverka det juridiska ansvaret i form av straffansvar eller skadeståndsansvar i vart fall i ärenden som rör myndighetsutövning mot enskild. I andra kommunala ärenden kan en sådan underlåtenhet att skaffa sig tillräcklig kunskap om ärendet inverka på frågan om utkrävande av revisionsansvar.3 Innebörden av det kommunala förtroendeuppdraget har JO i några beslut uttalat sig om.4 Utgångspunkten i besluten är att de förtroendevalda företräder arbetsgivaren, dvs. kommunen, och rent principiellt kan de förtroendevalda ta över de anställdas funktioner. Själva beslutsfattandet ska inte behöva lamslås vid en arbetskonflikt. Detta gäller dock inte då speciallagstiftning lägger hinder i vägen.5 3Björkman och Riberdahl, Det kommunala förtroendeuppdraget, s. 73. JO 1968 s. 379 och JO 1973 s. 408. 5Dalman m.fl., Kommunallagen med kommentarer och praxis, s. 257 f. Förtroendevalda och anställda i kommuner och landsting Ett förtroendeuppdrag som den enskilde förtroendevalde innehar kan återkallas i vissa fall. Enligt 4 kap. 10 § 1 KL får fullmäktige återkalla uppdraget för en förtroendevald som valts av fullmäktige, om den förtroendevalde har vägrats ansvarsfrihet. Lagregeln har motiverats med att det är viktigt att det finns ett system för utkräv- ande av ansvar för att allmänheten ska ha förtroende för de kom- munala förvaltningarna. Ett utkrävande av ansvar bör grundas på fullmäktiges förtroende för dem som de utsett att ha kommunala uppdrag. Det är därför som fullmäktige fått befogenhet att ent- lediga förtroendevalda i nämnder samt revisorer. I förarbetena till regleringen påpekade regeringen att erfarenheten visar att i de flesta fall som en förtroendevald förlorar fullmäktiges förtroende, t.ex. genom att ansvarsfrihet inte beviljas, tar den förtroendevalde sitt politiska ansvar och avgår självmant. Man kan också utgå ifrån att partiorganisationerna i fall av mistat förtroende verkar för att den enskilde politikern tar sitt ansvar, vilket kan vara nog så betydelse- fullt. En regel om entledigande motiveras därför mer av principiella än av praktiska skäl. Regelns räckvidd begränsas enligt förarbetena därför till situationer där det objektivt sett finns särskild anledning att överväga att återkalla en förtroendevalds uppdrag.6 I RÅ 1999 ref. 5 hade fullmäktige entledigat en ledamot som bl.a. i samband med ett sammanträde gjort sig skyldig till ringa misshandel. Detta hade dock enligt HFD inte sådant samband med uppdraget att det gick att återkalla uppdraget på den grunden. Av 4 kap. 10 § 2 KL framgår vidare att fullmäktige får återkalla uppdraget för en förtroendevald som valts av fullmäktige, om den förtroendevalde genom en dom som har fått laga kraft har dömts för ett brott för vilket det är föreskrivet fängelse eller däröver. Dessutom kan en domstol enligt 20 kap. 4 § , BrB, skilja en förtroendevald från sitt uppdrag om han eller hon har be- gått brott vilket stadgar fängelse eller däröver och om per- sonen genom brottet har visat sig uppenbarligen olämplig att inne- ha uppdraget. Denna möjlighet är inskränkt till att avse förtroende- uppdrag som innefattar myndighetsutövning. Övriga förtroende- valda som innehar kommunala förtroendeuppdrag som inte medför 1990/91:117 s. 61 f. Förtroendevalda och anställda i kommuner och landsting myndighetsutövning omfattas inte av bestämmelsen. Bestämmelsen har såvitt känt ännu inte tillämpats av domstolarna.7 När det gäller förtroendevalda utgår kommunallagen ifrån att alla förtroendevalda oberoende av sysselsättningsgrad kollektivt bär det politiska ansvaret för verksamheten. Det finns dock vissa förtro- endevalda som fullgör sina förtroendeuppdrag på heltid eller en betydande del av heltid och som ofta har en starkare ställning än andra förtroendevalda. infördes en bestämmelse i kommunallagen som uttryckligen nämner begreppet kommunalråd, landstingsråd och oppositionsråd. Av 4 kap. 1 § tredje stycket KL framgår nu- mera att en förtroendevald som fullgör sitt uppdrag på heltid eller betydande del av heltid ska ha benämningen kommunalråd, lands- tingsråd eller oppositionsråd eller en annan benämning som full- mäktige bestämmer. Ändringen innebär att de vanligt förekom- mande benämningarna kommunalråd, landstingsråd och oppositions- råd omnämns i kommunallagen. Syftet med detta är att förtydliga att det finns förtroendevalda som fullgör sina uppdrag på hel- eller deltid. Genom bestämmelsen återger kommunallagen på ett korrekt sätt att de förtroendevalda har olika roller i styrningen av kom- muner och landsting. Någon förändring av gällande rätt är inte av- sedd. Friheten för kommuner och landsting att utforma kommunal- rådsinstitutet utifrån egna utgångspunkter kvarstår. Även andra be- nämningar än kommunalråd, landstingsråd och oppositionsråd kan naturligtvis användas. Likaså kan dessa benämningar användas även för en förtroendevald som är verksam i mindre omfattning än ”betydande del av heltid”.8 I kommuner och landsting med flera rådsposter finns ofta en eller flera företrädare för oppositionen. Fördelningen av opposi- tionsrådsposterna görs vanligtvis vid de överenskommelser som de politiska partierna ingår efter de kommunala valen. En efterföljande bekräftelse sker genom fullmäktigebeslut. 7Dalman m.fl., Kommunallagen med kommentarer och praxis, s. 259. 2013/14:5 s. 97. Förtroendevalda och anställda i kommuner och landsting råd är accepterat och rätten att betala arvoden m.m. till dem är klar- lagd.9 I de flesta kommuner är kommunstyrelsens ordförande kom- munalråd. Om det finns ytterligare kommunalråd i kommunen är de ofta ordförande i olika nämnder. När det gäller landsting är ofta landstingsråden ordförande i olika nämnder i . Bestäm- melser om kommunalråd kan tas in i reglementet för kommun- styrelsen.10 Av rättspraxis följer att tillsättande av kommunalråd anses utgöra en särskild beredning enligt 3 kap. 7 § KL.11 Kommunalrådets och landstingsrådets rättsliga befogenheter be- stäms av det förtroendeuppdrag hen har. Är vederbörande ordför- ande i en nämnd gäller de rättigheter och skyldigheter som följer med ordförandeuppdraget. Är vederbörande däremot ledamot i en nämnd har hen inte andra eller fler rättsliga möjligheter än någon annan ledamot. En annan sak är att nämnderna i praktiken kan delegera ett stort antal ärenden till kommunal- och landstingsråd och även i större omfattning än till andra förtroendevalda. Några särskilda rättsliga befogenheter eller skyldigheter följer således inte med ställningen som kommunal- eller landstingsråd. Att kommunal- eller landstingsråd politiskt sett har en stark ställning beror på att de normalt kan ägna hela sin tid åt uppdraget och arvoderas för detta.12 En annan anledning till deras starka ställning är att de ofta har ordförandeposten i styrelsen. Det finns vissa bestämmelser i kommunallagen som gäller enbart för . Denna kommun får ha s.k. borgarråd (4 kap. 24–29 §§ KL). Av 24 § följer att borgarrådsinstitutet är fri- villigt. Vidare finns bestämmelser om val av borgarråd, fyllnadsval och mandattid. Borgarråd får väljas när som helst under mandat- perioden och inte bara efter ett val till fullmäktige. Mandattiden är densamma som för fullmäktige, dvs. För borgarråd som väljs under löpande mandatperiod utgörs mandattiden av den del av 9Jfr RÅ 1982 2:43. 10SKL, Reglemente för styrelsen och övriga nämnder – ett underlag för lokala bedömningar, cirkulär 14:58. 11RÅ 1982 2:43 och RÅ 1994 ref. 104 II och III. 12Dalman m.fl., Kommunallagen med kommentarer och praxis, s. 255 f. Förtroendevalda och anställda i kommuner och landsting mandatperioden som återstår för valet. I 25 § anges att den allmänna bestämmelsen om förtroendeuppdragens upphör- ande vid t.ex. omval också ska tillämpas på borgarrådens uppdrag. Enligt 26 § ska de allmänna bestämmelserna om valbarhet och för- troendeuppdragets upphörande i 5 och 8–10 a §§ tillämpas på borgarråden. Frågan om den kommunalrättsliga särregleringen för har länge varit föremål för diskussioner. Regeringen har senast i propositionen demokrati gjort bedöm- ningen att behovet av en särreglering av borgarråd i kommunal- lagen är litet, men att det saknas skäl att avskaffa regleringen mot kommuns vilja.13 Utredningen har i den lagtekniska öve- rsynen redogjort närmare för borgarrådsbestämmelserna och utred- ningens syn på särregleringen av borgarråd i kommunallagen, se avsnitt 18.5. I 5 kap. KL finns de grundläggande reglerna om fullmäktiges arbets- former och många av dem har karaktären av ordningsföreskrifter. Dessa bestämmelser berör även uppgifterna för ordförande i full- mäktige. Fullmäktige ska bland sina ledamöter välja en ordförande och en eller flera vice ordförande, som tillsammans utgör fullmäktiges presidium, samt bestämma tiden för uppdragen (5 kap. 6 § KL). Ordföranden ingår alltså i fullmäktiges presidium. Begreppet presi- dium infördes i kommunallagen , då presidiet blev ett kommunalrättsligt organ som kunde ges särskilda uppgifter.14 De regler som behövs om hur ordförandeskapet ska utövas i olika situationer kan tas in i fullmäktiges arbetsordning. Fullmäktige bestämmer när ordinarie sammanträde ska hållas. Det anges vidare att sammanträde också ska hållas bl.a. när ordförande anser att det behövs (5 kap. 7 § KL). Enligt 5 kap. 8 § KL ska ordförande utfärda en kungörelse om varje sammanträde med fullmäktige. Ordförande ska vid samman- trädena se till att bara sådana ärenden avgörs som är kungjorda och 2013/14:5 s. 51. 2013/14:5 s. 22 f. Förtroendevalda och anställda i kommuner och landsting beredda, med undantag för brådskande ärenden som får avgöras utan kungörelse och beredning, om samtliga närvarande ledamöter beslutar det (5 kap. 40 § KL). Ordförande leder fullmäktiges sammanträden och ansvarar för ordningen vid sammanträdena (5 kap. 39 § KL). När överläggningen har avslutats lägger ordförande fram förslag till beslut. Förslagen ska utformas så att de kan besvaras med ja eller nej, dvs. ordförande ska ställa proposition och ordförande redo- visar därefter sin uppfattning om vad som har beslutats och be- fäster beslutet med klubbslag, om inte omröstning begärs (5 kap. 41 § KL). Vid lika röstetal har ordförande utslagsröst (5 kap. 44 § KL) Det finns ytterligare bestämmelser om omröstning, lottning, propositionsordning och ordförandes propositionsvägran (5 kap. 42–45 §§ KL). Det finns också bestämmelser i kommunallagen om att ett proto- koll ska föras vid fullmäktigesammanträdena. Protokollet ska föras på ordförandes ansvar. Bestämmelserna finns i 5 kap. 57–62 §§ KL. Fullmäktige får tillsätta beredningar som bereder ärenden som full- mäktige ska avgöra (3 kap. 7 § KL). Det handlar inte om ett allmänt beredningsorgan med uppgifter som svarar mot styrelsens utan om att fullmäktige i vissa fall kan tillsätta en särskild person eller grupp av personer med uppgift att ägna sig åt viss ärendeberedning. Samma valbarhetskriterier gäller för ledamöterna i beredningarna som för ledamöter och ersättare i nämnder och revisorer (4 kap. 5 § KL). Det är fullmäktige som ska fatta närmare beslut om bered- ningarnas uppgifter och arbetsformer. Till skillnad från för ordförande i fullmäktige finns det inte många bestämmelser i kommunallagen som rör nämndernas ordförande. De fåtal bestämmelser om ordförande i en nämnd som finns i kom- munallagen visar dock att ordförande har en särställning i för- hållande till de övriga ledamöterna. Det har i vissa fall uttalats i den juridiska litteraturen att ordförandes särställning också kan få betyd- Förtroendevalda och anställda i kommuner och landsting else för fördelningen av det politiska, revisionella och juridiska an- svaret mellan ordförande och övriga ledamöter och även mellan ordförande och tjänstemännen.15 Det som är reglerat i kommunallagen är att ordförande har rätt att påkalla sammanträde med nämnden om han eller hon anser att det behövs (6 kap. 18 § andra stycket KL). När det gäller nämnd- sammanträdena ska protokoll föras på ordförandes ansvar (6 kap. 30 § jfr med 5 kap. 57–62 §§ KL). Ordförande och vice ordförande i styrelsen och nämnder har enligt 5 kap. 22 § KL skyldighet att lämna upplysningar vid full- mäktiges sammanträden, om fullmäktige begär det. Det får själv- klart inte föreligga hinder mot det på grund av sekretess. Den bestämmelsen anknyter till 3 kap. 15 § KL som anger att nämnderna ska redovisa till fullmäktige hur de har fullgjort sådana uppdrag som fullmäktige har lämnat till dem. Ledamöter i fullmäktige har dessutom rätt att rikta en interpellation eller fråga till ordförande i en nämnd (5 kap. 52 och 54 §§ KL). I de flesta kommuner och landsting finns bestämmelser om ärendeberedning, handlingar till sammanträden m.m. i reglementen för styrelsen och de övriga nämnderna. I ett reglemente brukar ord- förandes uppgifter preciseras i förhållande till det som står i kom- munallagen. Enligt SKL:s förslag till reglemente för styrelsen och övriga nämnder ska i reglementet anges att ordförande ansvarar för kallel- sen till sammanträdet. Det ska också anges vilka tidsfrister som ska gälla för kallelsen. Enligt förslaget till reglemente bör kallelsen åt- följas av en föredragningslista med tillhörande handlingar. Enligt reglementet ska det också i första hand vara ordförande som råder över det beredningsunderlag som styrelsen eller nämnden ska få. När det gäller ordförande i styrelsen föreslås det bl.a. att i regle- mentet ska anges att ordförande ska främja samverkan mellan kommunstyrelsen och kommunens övriga nämnder, med uppmärk- samhet följa frågor av betydelse för kommunens utveckling och ekonomiska intressen samt effektiviteten i verksamheten och ta ini- tiativ i dessa frågor.16 15Björkman och Riberdahl, Det kommunala förtroendeuppdraget, s. 101. 16SKL, Reglemente för styrelsen och övriga nämnder – ett underlag för lokala bedömningar, cirkulär 14:58. Förtroendevalda och anställda i kommuner och landsting Nämnden kan också i en intern arbetsordning eller i andra instruktioner ge ordförande särskilda uppgifter. Därutöver kan varje nämnd besluta om delegation i vissa ären- den till ordförande. Detta påverkar också ordförandes uppgifter och ansvar. Enligt 6 kap. 33 § KL får en nämnd uppdra åt bl.a. ordförande att besluta på nämndens vägnar i ett visst ärende eller en viss grupp av ärenden, dvs. När ord- förande fattat ett beslut med stöd av uppdrag enligt 6 kap. 33 § KL ska det anmälas till nämnderna, som bestämmer i vilken ordning detta ska ske (6 kap. 35 § KL). En nämnd får vidare uppdra åt ordförande att besluta på nämndens vägnar i ärenden som är så brådskande att nämndens avgörande inte kan avvaktas. Sådana beslut ska anmälas vid nämndens nästa sam- manträde (6 kap. 36 § KL). En sådan delegation kan villkoras genom att samråd ska hållas med t.ex. minoritetsföreträdare.17 Möjligheten att delegera till ordförande är i likhet med vad som gäller för anställda begränsad. Det finns vissa angivna ärenden i 6 kap. 34 § KL i vilka beslutanderätten inte får delegeras. Det gäller bl.a. ärenden som avser verksamhetens mål, inriktning, omfattning eller kvalitet, och ärenden som rör myndighetsutövning mot en- skilda, om de är av principiell beskaffenhet eller annars av större vikt. Dessa begränsningar kommenteras vidare i avsnitt 7.3.2. Beslutanderätt kan vidare delegeras även till annan nämndleda- mot än ordförande. Bestämmelserna i 6 kap. 33–36 §§ KL är i sådant fall tillämpliga. Fullmäktige i kommuner och landsting har valt ett presidium också i nämnderna. framgår det ut- tryckligen av kommunallagen att en nämnds ordförande och vice ordförande tillsammans utgör nämndens presidium (6 kap. 15 § första stycket KL). Fullmäktige bestämmer tiden för uppdragen. Om den politiska majoriteten i fullmäktige har förändrats på ett sådant sätt att det parti som en nämnds ordförande företräder inte längre ingår i den politiska majoriteten, får fullmäktige välja ett nytt nämnd- presidium (6 kap. 15 § andra stycket KL). 17 SKL, Uppdrag och samspel mellan ledande politiker och tjänstemän, s. 19. Förtroendevalda och anställda i kommuner och landsting Fullmäktige får besluta att en nämnd ska ha ett eller flera utskott. Om fullmäktige inte har beslutat att en nämnd ska ha ett utskott, får nämnden själv besluta att det ska finnas ett utskott (6 kap. 20 § KL). Utskottet består av förtroendevalda som väljs bland ledamöter och ersättare i nämnden (6 kap. 22 § KL). Anställda vid nämnden kan inte ingå i utskottet. Kravet på att ett utskott ska väljas innebär att det inte kan finnas några givna ledamöter i ett utskott. Kommuner och landsting kan reglera utskottens arbetsformer i reglementet för nämnden. Rätten att besluta i ett visst ärende eller i en viss grupp av ären- den kan vidare delegeras till utskottet i nämnden. Bestämmelserna i 6 kap. 33–35 §§ KL är i sådant fall tillämpliga. Ett utskott kan också ha till uppgift att bereda nämndens ärenden (6 kap. 21 § KL). Av 6 kap. 21 § andra stycket KL framgår att en nämnd får tillsätta de nämndberedningar som behövs. Det finns inte något formellt krav på att nämndernas ärenden ska beredas. En ledamot kan t.ex. väcka ett ärende vid sammanträdet och nämnden kan fatta beslut i ärendet direkt utan beredning. Att beredning i nämnd ändå sker i flertalet fall följer av allmänna förvaltningsrättsliga principer. Andra nämndberedningar än utskott kan i princip sammansättas fritt och t.ex. bestå av både förtroendevalda och andställda.18 7.2Regleringen av de anställda i kommunallagen Det yttersta ansvaret för den kommunala verksamheten ligger som nämnts på de förtroendevalda. Från juridisk synvinkel betraktas en anställd som biträde eller rådgivare till den nämnd hos vilken hen är anställd. De anställda kan komma att delta i beredningen av ären- den eller i verkställigheten av beslut och därigenom få inflytande över de beslut som de förtroendevalda fattar. 18 m.fl., Kommunallagen med kommentarer och praxis, s. 423. Förtroendevalda och anställda i kommuner och landsting anställda få delegation av nämnd eller förvaltningschef att fatta be- slut i vissa ärenden. En grundläggande utgångspunkt för en god förvaltning är att den är rättssäker. Rättssäkerhet innebär bl.a. att det finns en rätts- ordning som skyddar mänskliga fri- och rättigheter och ser till att beslutsfattandet sker objektivt och opartiskt utifrån gällande lag- stiftning och inte ger uttryck för någon form av diskriminering. Av 1 kap. 9 § RF framgår att alla som fullgör offentliga förvaltnings- uppgifter ska i sin verksamhet beakta allas likhet inför lagen samt iaktta saklighet och opartiskhet. Det finns ett antal regler om hur en ska organiseras och vilken roll de anställda har när de biträder de för- troendevalda att verkställa deras beslut. Det finns vidare regler om möjligheten att delegera ärenden till bl.a. anställda. Det finns också bestämmelser som rör förhållandet mellan förtroendevalda och de anställda. Det finns jävsregler i 6 kap. 24–27 §§ KL som gäller både förtroendevalda och anställda. I 5 kap. 22 § KL föreskrivs slutligen också en skyldighet för de anställda att lämna upplysningar vid full- mäktiges sammanträden. Det finns bestämmelser i kommunallagen som rör förhållandet mellan de förtroendevalda och de anställda. Det finns ett valbarhetshinder som innebär att den som är anställd hos en kommun eller ett lands- ting för att ha den ledande ställningen bland personalen inte är val- bar (4 kap. 6 § första stycket KL). Kommunen eller klargör genom en föreskrift i en instruktion eller på annat sätt vilken av de anställda som avses.19 Med uttrycket den ledande ställningen bland personalen avses kommundirektören, landstingsdirektören, kanslichefen eller motsvarande befattning.20 Det finns ytterligare ett valbarhetshinder för förvaltningschefer när det gäller uppdrag i en nämnd inom det egna verksamhetsområdet.