sou · H3B377 · 2015-09-04 00:00:00 — För att , och ska få tillgång till den information som myndigheterna behöver för att kunna tillhandahålla relevant information bör de myndigheter som har kunskapen ges i uppdrag att bidra med denna. Utred- ningen föreslår därför att , Datainspektionen, Krono- fogdemyndigheten och ges i uppdrag att utifrån varje myndighets verksamhetsområde bidra med sakkunskaper och er- farenheter som de bedömer kan vara av betydelse för att motverka fakturabedrägeri. Myndigheterna bör ges i uppdrag att bl.a. tillhandahålla , och Till- växtverket den information utifrån varje myndighets verksam- hetsområde som myndigheten bedömer kan vara av betydelse för att motverka fakturabedrägeri samt att ansvara för den information som lämnas, i samverkan med , och ge stöd och vägledning åt de företag som drabbas, samverka med , , Tillväxt- verket och andra informationsansvariga myndigheter vid sam- ordning av informationen, samverka med , och Till- växtverket vid utformningen av en strategi för att öka känne- domen om vart man kan vända sig för att få information om fakturabedrägeri. 12Konsekvenserna av utredningens förslag I utredningens uppdrag ingår att analysera konsekvenserna av läm- nade förslag i enlighet med 14–15 a § kommittéförordningen (1998:1474). Eftersom utredningen lämnar författningsförslag ska konsekvensanalysen göras i enlighet med 6 och 7 §§ förordning (2007:1244) om konsekvensutredning vid regelgivning (15 a § kommittéförordningen). De åtgärder utredningen föreslår innebär framför allt att högre krav ställs på vissa myndigheter som föreslås få ett utökat informa- tionsansvar i förhållande till företag och enskilda personer. Det bedöms medföra vissa ökade kostnader för det allmänna, främst för , och . Såväl före- tag som enskilda personer berörs också av förslaget till en särskild rättegångskostnadssanktion vid rättegångsmissbruk. Förslagen för- väntas också få betydelse för möjligheterna att förebygga brott. Utredningen bedömer att förslagen inte kommer att få någon betydelse för den kommunala självstyrelsen, för sysselsättningen och den offentliga servicen i olika delar av landet, för jämställd- heten mellan kvinnor och män eller för möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen (15 § kommittéförordningen). 12.2Utredningens uppdrag och överväganden rörande olika regleringsalternativ Utredningens uppdrag har gått ut på att dels kartlägga omfattningen och karaktären av problemen med fakturabedrägerier och dels att med beaktande av kartläggningen överväga behovet av förändringar Konsekvenserna av utredningens förslag i framför allt civilrättslig, näringsrättslig och civilprocessrättslig lagstiftning. Utredningen har också haft i uppdrag att vid behov föreslå ändringar och att ta ställning till om andra slags åtgärder bör vidtas, t.ex. informationsinsatser riktade till företag eller myndig- hetsuppdrag. Utredningens kartläggning och analys har visat att problemen med fakturabedrägeri är komplexa. I stor utsträckning handlar det om att personerna bakom fakturabedrägerierna drar nytta av män- niskors felaktiga föreställningar om rättsläget eller bristande kun- skaper om förutsättningarna för att få en s.k. betalningsanmärkning. Ekonomiska eller praktiska överväganden hos den som drabbas, särskilt i de fall förfarandena riktas mot ett företag, kan också leda till att oriktiga krav betalas. Att anmälningsfrekvensen är låg och risken för upptäckt därmed är liten bidrar sannolikt till brottslig- hetens utbredning. Utredningen har mot bakgrund av slutsatserna i sin analys föreslagit särskilda informationsinsatser för att öka allmän- hetens kunskaper om fakturabedrägeri och för att förmå fler att vägra betala. Utredningen har också sett över befintliga regler som har ansetts kunna vara av betydelse i sammanhanget, för att se om det finns ett behov av förändringar. På såväl det marknadsrättsliga som det avtalsrättsliga området har utredningen kommit fram till att de materiella reglerna ger ett tillräckligt gott skydd mot förfarandena och att bristerna beror på att reglerna inte tillämpas som det är tänkt. Inom dessa områden är det följaktligen inte motiverat att föreslå några författ- ningsändringar. På andra områden har utredningen gjort bedöm- ningen att det visserligen skulle gå att åstadkomma förbättringar i vissa avseenden men att de olika regleringsalternativen skulle medföra oacceptabla nackdelar i andra avseenden. Det gäller t.ex. möjliga förslag till ökad kontroll av inkassoverksamheten och olika varianter av förbud mot att i en kreditupplysning ta med uppgift om att en ansökan om betalningsföreläggande har gjorts mot en näringsidkare. Utredningens förslag om full ersättningsskyldighet för rätte- gångskostnaderna i förenklade tvistemål i vissa fall avser att av- skräcka den som överväger att missbruka rättegångsförfarandet för att driva in oriktiga krav och syftar på samma gång till att minska oron för att bli föremål för rättegång hos dem som utsätts för kraven. Förslagen väntas också avskräcka ombud, ställföreträdare Konsekvenserna av utredningens förslag och biträden från att företräda eller biträda de näringsidkare som överväger att väcka talan utan att ha något berättigat anspråk. Möjligheten att få full ersättning för rättegångskostnaderna kan också förväntas leda till att fler företag gör bedömningen att det ur ett företagsekonomiskt perspektiv är värt att bestrida kraven. Utredningen har också gjort bedömningen att en del önskvärda förändringar lämpligare kan åstadkommas genom andra åtgärder än reglering. Det gäller t.ex. telefonförsäljningsbranschens möjligheter att genom egenåtgärder åstadkomma en praxis som ställer bevis- kraven så högt på telefonförsäljaren att utrymmet för oegentlig- heter blir mycket litet. Kreditupplysningsföretagens möjligheter att på frivillig väg åstadkomma ett effektivt rättelseförfarande har också bedömts vara att föredra framför ett lagkrav. Utredningens överväganden i dessa delar framgår av övervägan- dena i respektive textavsnitt. 12.3Ekonomiska konsekvenser för det allmänna Utredningens förslag på ökade informationsinsatser för att mot- verka fakturabedrägeri kommer att få betydelse främst för Konsu- mentverket, och som föreslås få i uppdrag av Regeringen att dels var för sig och dels gemensamt ansvara för information till allmänheten. Informationsinsatserna kan förväntas kräva bl.a. en översyn och regelbunden uppdatering av information på de olika myndigheternas webbplatser, bemanning av en vägledningstjänst, arbete med andra informationsinsatser i före- byggande syfte och återkommande möten mellan myndigheterna. För del kommer uppdraget framför allt att inne- bära att den information som finns på upplysnings- tjänstens hemsida kompletteras. Resurser kommer att behöva av- sättas för att utbyta information med och Polismyn- digheten samt övriga informationsansvariga myndigheter. Inled- ningsvis kan det vara nödvändigt med ett flertal kontakter men på Konsekvenserna av utredningens förslag sikt torde det vara tillräckligt med några möten . Även för utarbetandet av en strategi för att öka kännedomen om vart man kan vända sig för att få information om fakturabedrägeri kommer resurser att behöva avsättas. Samarbetet mellan myndigheterna ger dem tillfälle att samordna sina resurser och fördela infor- mationsarbetet mellan sig. Den direktvägledningstjänst som Konsu- mentverket tillhandahåller kan förväntas få fler samtal som ett resultat av en ökad kännedom hos allmänheten om möjlig- heten att få vägledning också i fråga om fakturabedrägeri. Utgångs- punkten är emellertid att de flesta ska kunna få tillräcklig informa- tion genom upplysningstjänstens webbplats. Det kan därför antas att det inte kommer att bli fråga om någon större ökning av antalet samtal till vägledningstjänsten. Sammantaget bedömer utredningen att de åtgärder som föreslås få i uppdrag att genomföra ryms inom befintliga anslag. arbetar med att informera om faktura- bedrägeri i olika sammanhang. Information om förfarandena finns också på myndighetens hemsida och på den externa webbplatsen bestrid.nu. Den information som finns kan visserligen behöva kom- pletteras och göras mer användarvänlig. I det arbetet torde Konsu- mentverkets nya webbplats kunna tjäna som ett gott exempel. Att förnya webbplats kan dock vara motiverat av flera skäl än att göra informationen om just fakturabedrägeri mer lättillgänglig. De ökade resurser som ett sådant arbete kan ta i anspråk kan därför inte tillskrivas enbart utredning- ens förslag. Enligt uppgift från nationella bedrägeri- centrum, NBC, tar emot ett stort antal telefonsamtal som rör fakturabedrägeri. I en del fall rör det sig om polisanmälningar som görs via telefon. I andra fall resulterar telefonsamtalet endast i att den som ringer får vägledning. Så kan vara fallet när man från sida bedömer att det inte är fråga om något brott men också i fall då man bedömer att det inte skulle vara möjligt att styrka brott, trots att man miss- tänker att förfarandet faktiskt är brottsligt. Konsekvenserna av utredningens förslag som utredningen föreslår ska omfattas av uppdraget till Polismyn- digheten bör inte leda till någon större ökning av antalet telefon- samtal jämfört med vad som gäller . Det är dock möjligt att telefonsamtalen till viss del kommer att vara av en annan karaktär. uppgift kommer inte enbart att gå ut på att avgöra om förfarandet är brottsligt och om en polisanmälan ska göras utan också att i större utsträckning ge vägledning i fall som bedömer inte vara brottsliga. Ett ökat fokus på avtalsrättsliga frågor kan medföra ett behov av ökad kompetens på det området. Den nödvändiga kompetensen bedöms redan finnas inom och det bör därför vara en fråga om att omfördela vissa resurser. Vägledningen kan också gå ut på att hänvisa den som söker information till antingen eller för mer information. På samma sätt som gäller för bedömer utredningen att de arbetsinsatser som kommer att krävas för att samarbeta med andra myndigheter inom ramen för informationsuppdraget i viss utsträckning vägs upp av de möjligheter till effektivisering av informationsarbetet som ett sådant samarbete ger tillfälle till. Utredningens förslag till uppdrag kan beräknas leda till en viss ökning av kostnaderna för att sprida information om arbete med fakturabedrägeri och att öka allmänhetens kännedom om förfarandena och vart man kan vända sig för att få vägledning. Utredningen bedömer dock att de kostnader som det föreslagna uppdraget kan medföra inte är större än att de kan rymmas inom befintliga anslag. uppdrag innefattar att tillhandahålla information till företagen på olika områden. Verket har redan en uppbyggd struktur för såväl webbaserad information som direkt- vägledning via telefon. Det föreslagna uppdraget innebär dock att verkets nuvarande informationsuppdrag utökas något, såväl i fråga om omfattning som innehåll. I huvudsak kommer relevant infor- mation att kunna inhämtas från de informationsansvariga myndig- heterna. Även om avtalsrätten faller utanför myndigheternas verk- samhetsområden är det rimligt att utgå ifrån att kompetensen ändå finns inom myndigheterna, i vart fall hos och Konsekvenserna av utredningens förslag Om bedömer att verket behöver tillföras avtalsrättslig kompetens bör därför även det behovet i första hand kunna tillgodoses genom samarbetet med övriga infor- mationsansvariga myndigheter. Är det inte möjligt kan verket be- räknas få ökade kostnader för att köpa in expertkompetens inom avtalsrätt. Sammantaget bedömer utredningen emellertid att de kostnader som det föreslagna uppdraget kan medföra inte är större än att de ryms inom befintliga anslag. Kostnader för övriga myndigheter Förslagen påverkar också , Datainspektionen, Krono- fogdemyndigheten och eftersom utredningen har före- slagit att dessa myndigheter ska bli informationsansvariga för den information inom respektive myndighets verksamhetsområde som myndigheten bedömer vara av intresse för , Polis- myndigheten och att informera om. Arbetet kan för- väntas kräva återkommande möten och andra kontakter för att utbyta av information mellan myndigheterna. De nämnda kost- nadsökningarna kan dock inte förväntas bli i den storleksordningen att de inte ryms inom befintliga anslag eller avgiftsintäkter. 12.3.2Förslaget om rättegångskostnadssanktion i förenklade tvistemål Utredningens förslag att införa ett undantag från det begränsade ersättningsansvaret för motpartens rättegångskostnader i de s.k. förenklade tvistemålen, i de fall käranden är näringsidkare och har inlett rättegången trots att denne insett eller borde ha insett att käromålet var ogrundat kan förväntas leda till längre handlägg- ningstider för vissa förenklade tvistemål. Det är rimligt att förvänta sig att bestämmelsen kommer att åberopas i fler fall än vad som är motiverat, vilket medför att domstolarna kan behöva lägga tid på att bedöma om det finns skäl att döma ut full ersättning för rätte- gångskostnaderna på denna grund. kan rättegångskost- nadssanktionen förväntas verka avskräckande på parter som inte dragit sig för att använda rättegången som påtryckningsmedel, trots att parten insett eller borde ha insett att käromålet saknat grund. Risken att bli solidariskt ersättningsskyldig fullt ut för mot- Konsekvenserna av utredningens förslag partens rättegångskostnader bör få en avskräckande effekt även för de mindre nogräknade ställföreträdare, ombud och biträden som överväger att företräda eller biträda kärandeparter i dessa mål. Sam- mantaget gör utredningen bedömningen att de kostnadsökningar i form av längre handläggningstider som förslaget kan förväntas leda för domstolarna kompenseras av besparingar i form av färre för- enklade tvistemål totalt sett. 12.4Ekonomiska konsekvenser för företagen Förslaget om rättegångskostnadssanktion i förenklade tvistemål vid rättegångsmissbruk Genom utredningens förslag till en rättegångskostnadssanktion i de förenklade tvistemålen ges parter som oförskyllt dras in i en rättegång möjlighet att i vissa fall fullt ut få ersättning för sina rättegångskostnader. Det kan förväntas leda till att fler företag vågar bestrida oriktiga krav, vilket innebär en direkt kostnadsbesparing för dessa företag. Risken för att bli ersättningsskyldig fullt ut för motpartens rättegångskostnader kan också förväntas leda till att färre rättegångar grundade på oriktiga krav inleds i syfte att pressa motparten att betala. Det innebär också en ekonomisk besparing för de företag som annars riskerar att bli föremål för rättegångar av dessa slag. kan möjligheten till full ersättning för rätte- gångskostnaderna förväntas leda till att fler parter gör gällande att den tappande parten inlett rättegången trots att parten insett eller borde ha insett att käromålet var ogrundat. I dessa mål kan parter- nas kostnader för bevisning och motbevisning av påståendet för- väntas öka. I de flesta av dessa fall, vilka i sig inte kan förväntas bli särskilt många, torde det dock inte bli fråga om särskilt svåra be- dömningar. Rättegångskostnadssanktionen skulle kunna innebära att försäk- ringsbolagen tvingas betala ut högre ersättning enligt rättsskyddet, eftersom deras försäkringstagare i fler fall kan förväntas bli ålagda att ersätta motpartens rättegångskostnader fullt ut. Det troliga är emellertid att försäkringsbolagen kommer att anpassa sina försäk- ringsvillkor så att rättskyddet inte heller omfattar dessa situationer. Förslaget kan därmed inte väntas leda till andra kostnader för för- säkringsbolagen än de som är kopplade till arbetet med att se över och ändra försäkringsvillkoren i rättsskyddsförsäkringarna. Konsekvenserna av utredningens förslag 12.5Ekonomiska konsekvenser för enskilda personer Förslaget om särskilda informationsinsatser för att motverka faktura- bedrägeri kan förväntas leda till att fler enskilda personer vågar bestrida oriktiga krav. För dessa personer innebär utredningens förslag således direkta kostnadsbesparingar. Förslaget om rättegångskostnadssanktion i förenklade tvistemål vid rättegångsmissbruk Förslaget om att införa ytterligare ett undantag för det begränsade ersättningsansvaret i förenklade tvistemål påverkar även enskilda personer. Full ersättningsskyldighet för motpartens rättegångs- kostnader föreslås dock bara kunna åläggas näringsidkare. Förslaget förväntas få framför allt preventiv effekt genom att minska risken för rättegångsmissbruk. Bestämmelsen antas endast komma att tillämpas i undantagsfall. I normalfallet påverkar förslaget därför inte omfattningen av ersättningsansvaret för motpartens rättegångs- kostnader. 12.6Konsekvenser för brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet Utredningens förslag har som övergripande syfte att förebygga brott, i första hand genom att ge de presumtiva brottsoffren bättre möjligheter att upptäcka brottsliga förfaranden som riktas mot dem och därmed stärka deras motståndskraft mot fakturabedrägeri. De föreslagna informationsinsatserna tjänar detta syfte. De struktu- rer för informationsinsatserna som utredningen föreslår kan också i sig förväntas leda till ett närmare samarbete mellan de myndigheter som genom sin verksamhet har en möjlighet att motverka faktura- bedrägeri. Det är inte enbart fråga om brottsförebyggande och brottsutredande myndigheter utan även tillsynsmyndigheter och andra myndigheter. Ett ökat informationsutbyte myndigheterna emellan kan förväntas leda till att fakturabedrägeri kan motverkas mer effektivt. Utredningens övriga förslag syftar till att göra det Konsekvenserna av utredningens förslag svårare för personerna bakom fakturabedrägerierna att använda sig av rättsliga åtgärder som påtryckningsmedel för att driva in de orik- tiga kraven. Sammantaget förväntas åtgärderna få stor betydelse för möjligheterna att motverka brott. Utredningens övergripande uppdrag har varit att föreslå åtgärder mot fakturabedrägerier. I den mån tänkbara åtgärder har bedömts medföra negativa effekter som inte vägs upp av de positiva effekterna har utredningen avstått från att föreslå dem. De informations- insatser som utredningen föreslår syftar till att minska allmänhetens utsatthet genom att förstärka deras beredskap mot fakturabedrägeri och genom att förse dem med kunskaper som gör det lättare för dem att hantera oriktiga krav. Informationsinsatserna kommer att medföra kostnader för samhället. Myndigheterna bedöms dock genom det gemensamma informationsuppdraget kunna samordna och fördela sitt informationsarbete. Ett ökat informationsutbyte myndigheterna emellan kan också få en positiv effekt för de myndig- heter vars arbete innefattar tillsyn eller brottsbekämpning. Förslaget om rättegångskostnadssanktion syftar också till att stärka de en- skildas rättigheter och bedöms kunna få en avhållande effekt på dem som utnyttjar rättssystemet. Sammantaget får detta positiva effekter på samhällsekonomin i stort. 12.8Konsekvenser för det gränsöverskridande samarbetet inom EU Fakturabedrägeri är i stor utsträckning en gränsöverskridande före- teelse. Genom att tre myndigheter får ett uttalat uppdrag att till- handhålla information om fakturabedrägeri bör det bli enklare för myndigheter och enskilda i andra medlemsstater att skaffa sig besked om vart de ska vända sig för att få information om fakturabedrägeri i och hur de ska gå tillväga för att bestrida oriktiga krav. Utbyte av varningar och exempel på nya förfaranden bör också kunna underlättas. Utredningens förslag ligger således i linje med det behov av bättre informationsutbyte mellan medlemsstaterna som har diskuterats inom EU. Utredningens förslag: Ändringarna ska träda i kraft Skälen för utredningens förslag: De föreslagna ändringarna innebär dels att en ny rättegångskost- nadssanktion införs för vissa fall av rättegångsmissbruk och dels att fler myndigheter blir informationsansvariga enligt förordningen om en upplysningstjänst för konsumenter. Ändringarna syftar till att göra det svårare att använda sig av rättsliga åtgärder som på- tryckningsmedel för att driva in oriktiga krav och att förbättra informationen till allmänheten. Det är viktigt att det skydd för en- skilda som ändringarna avser att skapa kommer till stånd så fort som möjligt. Utredningen anser därför att ändringarna bör träda i kraft . Utredningens förslag: Övergångsbestämmelser behövs för de ändrade reglerna om kostnadsansvar i förenklade tvistemål i de fall talan har väckts före ikraftträdandet. I sådana fall bör de äldre bestämmelserna gälla. För de föreslagna ändringarna i för- ordningen om en upplysningstjänst för konsumenter behövs inga särskilda övergångsbestämmelser. Skälen för utredningens förslag: De föreslagna ändringarna i reglerna om kostnadsansvar för rätte- gångskostnaderna i mål som handläggs enligt 1 kap. 3 d § rätte- gångsbalken syftar till att avhålla parter och dess ställföreträdare, ombud och biträden från att inleda eller medverka vid rättegång i de fall parten respektive ställföreträdaren, ombudet eller biträdet inser eller borde inse att käromålet är ogrundat. Inför risken att bli ersättningsskyldig fullt ut för motpartens rättegångskostnader för- väntas många av dessa parter avstå från att väcka en grundlös talan endast i syfte att utöva påtryckning mot motparten. Ställföreträdare, ombud och biträden förväntas i större utsträckning avstå från tvek- samma uppdrag. För att parterna och de andra aktörer som bestäm- melserna gäller ska kunna rätta sig efter reglerna krävs emellertid att dessa har trätt i kraft innan talan väcktes. De nya reglerna bör därför endast gälla mål där talan har väckts efter ikraftträdandet. Den föreslagna ändringen i förordningen om en upplysnings- tjänst för konsumenter bör gälla direkt efter ikraftträdandet. Några särskilda övergångsbestämmelser behövs därför inte. 14.1Förslaget till lag om ändring i 7 § Ska part enligt detta kapitel helt eller delvis ersätta motpartens rätte- gångskostnad och har ställföreträdare för parten eller partens ombud eller biträde genom åtgärd, som avses i 3 § första stycket, eller genom vårds- löshet eller försummelse, som sägs i 6 §, vållat sådan kostnad, får rätten, även om yrkande därom inte framställts, förplikta honom eller henne att jämte parten ersätta kostnaden. Första stycket tillämpas på motsvarande sätt om den som där sägs har företrätt eller biträtt käranden som är näringsidkare, i mål som handläggs enligt 1 kap. 3 d §, om den har insett eller borde ha insett att käromålet var ogrundat. I paragrafen finns bestämmelser om skyldighet för ställföreträdare, ombud eller biträde att solidariskt med parten ersätta motpartens rättegångskostnad i vissa fall. I första stycket har enbart språkliga ändringar gjorts. Genom paragrafens andra stycke, som är nytt, har införts en möjlighet för rätten att i mål som handläggs som för- enklade tvistemål ålägga ställföreträdare, ombud eller biträde en med parten solidarisk ersättningsskyldighet för motpartens rätte- gångskostnader, i de fall denne har företrätt eller biträtt käranden, om ställföreträdaren, ombudet eller biträdet har insett eller borde ha insett att käromålet var ogrundat. Bestämmelsen är bara tillämp- lig i de fall kärandeparten är eller i rättegången uppträder som näringsidkare. För att ersättningsskyldighet ska kunna åläggas i dessa fall krävs att ställföreträdaren, ombudet eller biträdet personligen har insett eller borde ha insett att käromålet var ogrundat. Det är inte till- räckligt att parten har insett eller borde ha insett det. Vid bedöm- ningen av om ställföreträdaren, ombudet eller biträdet har insett eller borde ha insett att käromålet var ogrundat får hänsyn tas till samma slags omständigheter som vid bedömningen av partens ersättningsskyldighet enligt 8 a §. Se vidare kommentaren till den bestämmelsen. 8 a § I mål där 1 kap. 3 d § första stycket tillämpas gäller följande i stället för bestämmelserna i 8 §. Ersättning för rättegångskostnad får inte avse annat än kostnad för