sou · H3B379 · 2015-10-07 00:00:00 — Regeringen får på detta sätt ta del av uppgifter som handlar om tillsynsobjektens följsamhet gentemot tillsyns- myndighetens påpekanden. Informationen kan bli viktig vid rege- ringens uppföljning och utvärdering av både tillsynsmyndigheten och tillsynsobjektens verksamhet. När det gäller generalläkarens ingripandemöjligheter skiljer sig dessa åt mellan de olika tillsyns- och kontrollområdena. På miljö- området liksom på livsmedelsområdet har tillsynsfunktionen ett uttryckligt författningsstöd för olika ingripanden vid misskötsam- het. Tillsynsfunktionen har bl.a. rätt att få tillträde och upplys- ningar m.m., meddela förelägganden och förbjuda verksamhet. Enligt utredningens mening kan tillsynsfunktionen ha behov av att använda de befogenheter som ges enligt och livs- medelslagen (2006:804) för att åstadkomma rättelse. Utredningen finner det därför inte påkallat att föreslå ändringar gällande dessa ingripandemöjligheter. När det gäller djurskyddet samt på hälso- och sjukvårdsområdet saknar tillsynsfunktionen uttryckligt författningsstöd för ingripan- den mot verksamhetsutövaren (se vidare avsnitt 14.4.3 och 14.7.3). Det är ovanligt att en statlig tillsynsmyndighet har rätt att med- dela föreläggande förenat med vite riktat mot statlig verksamhet. I de fall det förekommer rör det sig oftast om en tillsynsmyndighet som utövar tillsyn såväl mot eller privat verksamhet som statlig sådan, t.ex. så har Skolinspektionen en sådan rätt. trädde ett fyrtiotal nya bestämmelser om sanktions- avgifter inom arbetsmiljöområdet i kraft. I samband med detta in- fördes också en möjlighet för att utfärda före- lägganden förenade med vite även gentemot statlig verksamhet. Regeringen menar att effektiva sanktioner för att förebygga skador och ohälsa i arbetslivet är av sådan vikt att statliga arbetsgivare inte Analys av tillsynsfunktionens författningsstöd. bör särbehandlas och att det därför finns skäl att göra avsteg från den restriktiva hållningen till att förelägga staten vite (prop. 2012/13:143 s. 67). När det gäller statlig tillsyn som enbart utövas mot statlig verk- samhet synes generalläkaren vara ensam om att ha rätt att meddela föreläggande förenat med vite. Anledningen till att flertalet statliga tillsynsmyndigheter inte har rätt att vitesförelägga är att tillsynen avser myndigheter under regeringen och att tillsynsmyndigheten och tillsynsobjekten befinner sig på ”samma nivå” i statsförvalt- ningen. När det gäller tillsynsfunktionen inom Försvarsmakten finns även kontrollfunktionen inom samma myndighet som kontroll- objektet (Försvarsmakten), vilket skapar ytterligare betänkligheter mot möjligheten att förelägga med vite. Inte heller synes försvars- området vara den typ av speciella undantagsfall som motiverar en rätt att utkräva vite av en statlig aktör enligt förarbetena till lagen (1985:206) om viten.4 Utredningen finner dock att det inte är påkallat att ta bort vites- möjligheten som finns mot statlig myndighet enligt 26 kap. 14 § och 23 § livsmedelslagen (2006:804). Någon rätt att vitesförelägga mot statlig myndighet inom tillsynsfunktionens övriga tillsyns- och kontrollområden bör dock inte ges. Även om tillsynsfunktionen i praktiken har möjlig- het att vända sig till regeringen och påtala missförhållanden anser utredningen att en anmälningsskyldighet liknande den som finns på säkerhetsskyddsområdet skulle vara verkningsfullt även för tillsyns- funktionens vidkommande. Något formellt krav på att tillsynsfunk- tionen har uttömt de sanktionsmedel som står till buds enligt special- författningarna innan inspektören vänder sig till regeringen bör inte uppställas. När det gäller de missförhållanden i verksamhet vid militära insatser och övningar utomlands är det också den enda möjlighet som står till buds (se avsnitt 13.2). Utredningen föreslår att tillsynsfunktionen åläggs en anmäl- ningsskyldighet till regeringen gällande sådana allvarliga brister som myndigheten trots påpekanden inte har rättat till. Vad som utgör en allvarlig brist ankommer på försvarsinspektören för hälsa och miljö att bedöma. Bedömningen av en överträdelses allvar ska framför allt göras mot bakgrund av hur stora följder överträdelsen 4 Se även Ett effektivare vite (SOU 1982:21). Analys av tillsynsfunktionens författningsstöd. har fått, eller med stor sannolikhet riskerar att få, med hänsyn till syftet med kravet. Exempel på allvarlig brist kan vara att de medi- cinska tidsmålen för omhänderagande av skadad personal inte kan innehållas (sådan allvarlig brist rapporterade tillsynsfunktionen till regeringen gällande insatsen i , se prop. 2009/10:160, s. 182). Den information som regeringen får vid anmälningarna kan användas vid uppföljning och utvärdering av såväl Försvarsmaktens som tillsynsfunktionens verksamhet. Anmälningsskyldigheten bör även gälla allvarliga brister inom , och Försvarets radio- anstalt. Anmälningsskyldigheten bör komma till uttryck i 21 § för- ordningen (2007:1266) med instruktion för Försvarsmakten. Utredningens bedömning: Tillsynsfunktionen bör även fort- sättningsvis ha bemyndigande att utfärda interna föreskrifter enligt 21 § förordningen (2007:1266) med instruktion för För- svarsmakten samt föreskrifter enligt 5 § kungörelsen (1942:725) med närmare föreskrifter angående tillämpning av lagen (nr 723) om skyddsympning inom försvarsväsendet, 5 § första stycket anställningsförordningen (1994:373), 41 § för- ordningen (1998:899) om miljöfarlig verksamhet och hälso- skydd, 4 kap. 3 § andra stycket förordningen (1995:241) om disciplinansvar inom totalförsvaret, m.m., 10 § smittskydds- förordningen (2004:255), 40 § andra stycket livsmedelsförord- ningen (2006:813) och 72 § avfallsförordningen (2011:927). Föreskrifter är den beteckning som används i 8 kap. regerings- formen för rättsregler, dvs. för regler som bestämmer enskildas och myndigheters handlande. Kännetecknande för en föreskrift är att den är bindande och generellt gällande. En myndighet har inte någon direkt på regeringsformen grundad rätt att meddela före- skrifter. En myndighet får alltså inte enbart i sin egenskap av myndighet besluta några föreskrifter. Regeringsformen medger dock att och regeringen i viss utsträckning delegerar normgivningskompetensen till en myndighet. Analys av tillsynsfunktionens författningsstöd. Av 21 § första stycket förordningen (2007:1266) med instruk- tion för Försvarsmakten framgår att tillsynsfunktionen får meddela interna föreskrifter för Försvarsmakten för efterlevnaden av gäll- ande bestämmelser inom området. Av ordalydelsen framgår att det är fråga om verkställighetsföreskrifter för Försvarsmaktens tillämp- ning av gällande bestämmelser och att dessa föreskrifter inte gäller för privata subjekt. Tillsynsfunktionen har endast använt sig av denna föreskriftsrätt i begränsad omfattning och då främst på hälso- och sjukvårdsområdet samt inom djurskyddet, se bl.a. general- läkarens föreskrifter om anmälningsskyldighet enligt ”lex ” inom Försvarsmakten, FFS 2010:3, och generalläkarens föreskrifter om användning av levande sövda försöksdjur vid krigssjukvårds- utbildning inom Försvarsmakten, FIB 1995:3.5 Inom Försvarsmakten beslutar överbefälhavaren om verksam- hetsföreskifter. Myndighetschefen får dock överlåta till general- direktören, chefsjuristen eller chefen för säkerhetsinspektionen att avgöra ärenden som avser föreskrifter (13 § förordningen med instruktion för Försvarsmakten). Försvarsmakten har i skrivelse till (Försvars- departementet) begärt ändring i förordningen gällande rätten för chefen för säkerhetsinspektionen att besluta föreskrifter. Vidare har man även begärt förtydligande om att generalläkarens före- skriftsrätt endast ska gälla regler för den egna tillsynsverksam- heten.6 Försvarsmakten gör gällande att föreskrifter inte ska beslutas av de befattningshavare som själva har att granska och kontrollera verksamheten.7 Utredningen kan konstatera att generalläkaren också har rätt att meddela föreskrifter enligt följande författningar. Av 40 § första stycket livsmedelsförordningen (2006:813) framgår att närmare föreskrifter för verkställighet av bestämmelser i livsmedelslagen (2006:804) och i livsmedelsförordningen får meddelas av Livs- 5Föreskrifterna utgavs med stöd av numera upphävda 32 § förordningen (1994:642) med instruktion för Försvarsmakten. Bestämmelsen motsvarar i sak nuvarande 21 § förordningen (2007:1266) med instruktion för Försvarsmakten. 6Fö 2012/1759/MFI, . 7Exempel på tillsynsmyndigheter som också har föreskriftsrätt finns på flera områden, bl.a. inom transportområdet genom och inom hälso- och sjukvården genom Inspektionen för vård och omsorg. På säkerhetsskyddsområdet har Försvarsmakten och Säkerhetspolisen tillsynsansvar och föreskriftsrätt. Vidare föreslås Myndigheten för sam- hällsskydd och beredskap, som har redan har föreskriftsrätt, i betänkandet SOU 2015:23, få omfattande tillkommande tillsynsuppgifter. Analys av tillsynsfunktionens författningsstöd. I andra stycket samma paragraf regleras att vad gäller lagens tillämpning på Försvarsmakten meddelas sådana föreskrifter av generalläkaren efter samråd med och till viss del av efter samråd med (se bl.a. generalläkarens föreskrifter om livsmedelsverksamhet inom Försvarsmakten, FFS 2012:4). Enligt 5 § kungörelsen (1942:725) med närmare föreskrifter angående tillämpning av lagen (nr 723) om skydds- ympning inom försvarsväsendet får generalläkaren meddela före- skrifter om hur beslutad skyddsympning ska anordnas och kontrolle- ras. Enligt 5 § första stycket anställningsförordningen (1994:373) får generalläkaren, om arbetsuppgifterna i en anställning är sådana att särskilda krav måste ställas på den anställdes hälsotillstånd i något visst hänseende, meddela föreskrifter om att den som ska anställas för arbetsuppgifterna ska lämna läkarintyg. Enligt 41 § förordningen (1998:899) om miljöfarlig verksamhet och hälsoskydd har generalläkaren bemyndigande att meddela de ytterligare föreskrifter för Försvarsmakten, , och som behövs till skydd mot olägenheter för människors hälsa. Innan sådana före- skrifter meddelas ska generalläkaren höra , Havs- och vattenmyndigheten och inom den hörda myndighetens ansvarsområde. Generalläkaren får även enligt 4 kap. 3 § andra stycket förord- ningen (1995:241) om disciplinansvar inom totalförsvaret, m.m. meddela de ytterligare föreskrifter som behövs i hälsoskyddshänse- ende för verkställigheten av bestämmelserna om omhändertagande. Generalläkaren har även möjlighet att föreskriva om undantag från bestämmelser. I 15 kap. 29 § stadgas att rege- ringen, eller efter regeringens bestämmande generalläkaren, får meddela särskilda föreskrifter för Försvarsmakten, Fortifikations- verket, och som avviker från vad som föreskrivs i 15 kap. (avfall och producentansvar). Så har också skett i 72 § avfallsförordningen (2011:927). Där föreskrivs att generalläkaren får meddela före- skrifter som avviker från 15 kap. och avfallsförord- ningen i fråga om hantering av hushållsavfall och farligt avfall inom de ovan nämnda myndigheterna. Innan sådana föreskrifter utfärdas Analys av tillsynsfunktionens författningsstöd. ska generalläkaren höra (se bl.a. generalläkarens föreskrifter om avsteg från tillämpningen av vissa föreskrifter i och avfallsförordningen (2001:1063) i fråga om hante- ring av hushållsavfall och farligt avfall, FFS 2004:4).8 Generalläkaren får även, efter samråd med Folkhälsomyndig- heten, meddela föreskrifter om undantag från smittskyddslagens (2004:168) tillämpning på Försvarsmakten, i den mån föreskrif- terna inte gäller tvångsåtgärd mot enskild (10 § smittskyddsförord- ningen [2004:255]). För smittskyddet under krig m.m. får rege- ringen enligt 9 kap. 5 § smittskyddslagen meddela särskilda före- skrifter. Principiellt finns det vissa problem med att blanda tillsyns- och kontrolluppgifter med normering. Regeringen tar i tillsynsskrivel- sen, En tydlig, rättsäker och effektiv tillsyn, inte ställning till om till- synsmyndigheterna också ska bedriva normerande verksamhet (skr. 2009/10:79 s. 18). Vid bildandet av fristående tillsynsmyndigheter är ofta avsikten att skilja tillsynen från normering, kunskapsutveck- ling och bidragsgivning. Utredningen kan dock konstatera att det skulle bli dyrt för det allmänna om man skulle separera norme- ringen från tillsynen inom samtliga tillsynsfunktioner i samhället. Föreskriftsrätten i 21 § förordningen med instruktion för För- svarsmakten ger generalläkaren en generell rätt att besluta interna verkställighetsföreskrifter för Försvarsmakten för efterlevnaden av gällande bestämmelser inom området, dvs. inom tillsynsfunktion- ens tillsyns- och kontrollområden. Enligt de ovan angivna bestäm- melserna i specialförfattningarna ges generalläkaren härutöver ytterligare möjlighet att meddela såväl verkställighetsföreskrifter som föreskrifter om undantag. Viss dubbelreglering föreligger så- ledes men när det gäller djurskydd och hälso- och sjukvård vilar föreskriftsrätten dock enbart på nämnda 21 §. I frågan om tillsynsfunktionen bör ha kvar sin föreskriftsrätt överhuvudtaget konstaterar utredningen att tillsynsfunktionen har haft möjlighet att meddela föreskrifter . Före- skriftsrätten bidrar enligt utredningens mening till att stärka till- synsfunktionens självständighet och tillsynsfunktionens personal bedöms även besitta den sakkunskap som behövs vid utarbetande 8 utgavs med stöd av den numera upphävda 48 § avfallsförordningen (2001:1063). Bestämmelsen motsvarar i sak nu gällande 72 §. Analys av tillsynsfunktionens författningsstöd. av föreskrifter inom de olika tillsyns- och kontrollområdena. När det särskilt gäller 21 § förordningen med instruktion för Försvars- makten ger den tillsynsfunktionen rätt att utfärda interna före- skrifter gällande samtliga tillsyns- och kontrollområden. Argumen- tet att förskrifter inte ska beslutas av de befattningshavare som själva har att granska och kontrollera verksamheten träffar också alla de ovan nämnda fall där tillsynsfunktionen enligt specialförfatt- ningarna givits föreskriftsrätt. Om argumentet godtas, skulle det leda till att föreskriftsrätten borde tas bort även i dessa fall. Detta vore klart olämpligt. Försvarsmakten har gjort gällande att det kan finnas risk för att överbefälhavaren och tillsynsfunktionen meddelar föreskrifter inom samma område med innehåll som strider mot varandra. Denna risk får dock anses vara liten eftersom tillsynsfunktionen inte självstän- digt kan utfärda dessa. Försvarsmaktens chefsjurist är ansvarig ut- givare av (), Försvarsmaktens interna bestämmelser (FIB) och Försvarsmaktens allmänna råd (FAR) och ska även kontrasignera Försvarsmaktens föreskrifter (12 kap. 2 § Försvarsmaktens föreskrifter med arbetsordning för Försvarsmakten, FFS 2013:4). Inför denna kontrasignering bör eventuella motstridheter upptäckas. Mot bakgrund av ovanstående resonemang anser utredningen att tillsynsfunktionen ska ha kvar såväl föreskriftsrätten enligt 21 § förordningen med instruktion för Försvarsmakten som föreskrifts- rätten enligt specialförfattningarna. Föreskriftsrätten enligt 21 § bör som avse interna verkställighetsföreskrifter för Försvars- makten och därmed inte omfatta privata verksamhetsutövare. Se även avsnitt 14.4.3 där utredningen föreslår att tillsynsfunktionen även ska få bemyndigande att meddela föreskrifter enligt patient- säkerhetsförordningen (2010:1369). 14.4Hälso- och sjukvården samt smittskyddet Inspektionen för vård och omsorgs () befogenheter i fråga om verksamhetstillsynen inom den civila hälso- och sjukvården är tydligt reglerade. Däremot finns det inga bestämmelser för general- läkarens motsvarande verksamhetstillsyn. Analys av tillsynsfunktionens författningsstöd. fattningsstöd inom hälso- och sjukvårdsområdet är därmed brist- fälligt och otydligt. Avsaknaden av uttryckligt författningsstöd medför att det råder oklarhet om vilket mandat och befogenheter tillsynsfunktionen har, bl.a. gällande olika former av ingripanden mot verksamhetsutövaren. Generalläkaren tillämpar däremot de bestämmelser som reglerar IVO:s befogenheter analogt. Enligt 7 kap. 1 § andra stycket patientsäkerhetslagen (2010:659) framgår att särskilda bestämmelser gäller för tillsynen över hälso- och sjukvården inom Försvarsmakten. (Utredningen föreslår i av- snitt 12.4.6 att tillsynen över hälso- och sjukvården även ska om- fatta .) En sådan särskild bestämmelse återfinns i 21 § förordningen (2007:1266) med instruktion för Försvarsmakten. Av den bestäm- melsen framgår emellertid endast att generalläkaren ansvarar för tillsynen över bl.a. hälso- och sjukvården inom Försvarsmakten. Några ytterligare bestämmelser som närmare reglerar generalläka- rens tillsyn över Försvarsmaktens hälso- och sjukvård finns inte, med undantag för några föreskrifter som utfärdats av general- läkaren, se bl.a. föreskrifter om anmälningsskyldighet enligt ”lex ” inom Försvarsmakten, FFS 2010:3.9 Av 9 kap. 1 § smittskyddslagen (2004:168) framgår att det är som utövar tillsyn över smittskyddet i landet. Vidare sägs i samma bestämmelse att bestämmelserna i 7 kap. 20–28 §§ och 10 kap. 13 § patientsäkerhetslagen (2010:659) ska tillämpas vid till- synen enligt lagen. Av 10 § smittskyddsförordningen (2004:255) framgår emellertid att det är generalläkaren som utövar tillsyn över smittskyddet inom Försvarsmakten. (Utredningen föreslår i avsnitt 12.4.6 att även tillsynen över smittskyddet ska omfatta .) 9 Föreskriften reglerar att om det görs en ”lex ” anmälan till så ska en kopia skickas till tillsynsfunktionen. Generalläkaren har försökt att få ge ut en föreskrift om att journalhandlingar ska få föras på engelska vid en internationell insats. Försvarsmaktens juridiska stab skickade förslaget till som ansåg att generalläkaren ej hade rätt att ge ut en sådan föreskrift varför juridiska staben inte gav ut den. Analys av tillsynsfunktionens författningsstöd. 14.4.3Överväganden avseende hälso- och sjukvård Utredningens förslag: Lydelsen av 7 kap. 1 § andra stycket patientsäkerhetslagen (2010:659) ska ändras på så sätt att rege- ringen ges bemyndigande att bestämma vilken myndighet som ska utöva tillsyn över hälso- och sjukvården inom Försvars- makten och . I samma stycke ska det även införas en bestämmelse som upplyser om att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen meddela föreskrifter om denna till- syn. I patientsäkerhetsförordningen (2010:1369) ska det vidare införas ett nytt kapitel med tre nya bestämmelser av vilka det ska framgå att hälso- och sjukvården inom Försvarsmakten och står under tillsyn av försvarsinspektören för hälsa och miljö, att inspektören får meddela föreskrifter för Försvarsmakten och för efterlevnaden av gällande bestämmelser inom hälso- och sjukvården samt att det som föreskrivs för Inspektionen för vård och omsorgs tillsyn i 7 kap. 8 § första stycket, 9 § första stycket, 10–12 §§, 14–21 §§, 23 §, 24 § första meningen och 25–28 §§ patientsäkerhetslagen ska, med undantag från vad som där sägs om tillsynen över hälso- och sjukvårdspersonal samt tillsynen över sjukvårds- inrättningar och enheter som avses i 7 §, gälla också för inspek- törens tillsyn. Inspektörens förelägganden får dock inte förenas med vite. Av bestämmelserna ska det även framgå att inspektö- rens beslut i tillsynsärenden får överklagas till regeringen om beslutet gäller 1.föreläggande enligt 7 kap. 20 § andra stycket patientsäker- hetslagen (2010:659) att lämna upplysningar eller lämna över handlingar, prover eller annat material, 2.föreläggande enligt 7 kap. 24 § patientsäkerhetslagen att vidta rättelse, eller 3.förbud enligt 7 kap. 26, 27 eller 28 §§ patientsäkerhetslagen att bedriva verksamhet. Det ska slutligen framgå att övriga beslut i tillsynsärenden inte får överklagas. Analys av tillsynsfunktionens författningsstöd. Av 7 kap. 1 § andra stycket patientsäkerhetslagen (2010:659) fram- går att särskilda bestämmelser gäller för tillsynen över hälso- och sjukvården inom Försvarsmakten. Utredningen föreslår i avsnitt 12.4.6 att försvarsinspektören för hälsa och miljös tillsynsansvar på området även ska omfatta hälso- och sjukvård inom . Bestämmelsen kan knappast uppfattas som ett be- myndigande för regeringen att meddela föreskrifter på området utan torde enbart syfta till att göra undantag för Försvarsmakten. För att undanröja eventuella tveksamheter föreslår utredningen att lydelsen av 7 kap. 1 § andra stycket ändras så att regeringen ges bemyndigande att bestämma vilken myndighet som ska utöva till- syn över hälso- och sjukvården inom Försvarsmakten och Försva- rets materielverk. Utredningen föreslår även att det i samma stycke ska införas en bestämmelse som upplyser om att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen meddela föreskrifter om denna tillsyn. För att ytterligare öka tydligheten föreslår utredningen att det i patientsäkerhetsförordningen (2010:1369) införs ett nytt kapitel av vilket det ska framgå att hälso- och sjukvården inom Försvars- makten och står under tillsyn av försvars- inspektören för hälsa och miljö och att inspektören får meddela föreskrifter för Försvarsmakten och för efterlevnaden av gällande bestämmelser inom hälso- och sjukvården (se avsnittet nedan). I kapitlet ska det även anges vilka bestämmel- ser i patientsäkerhetslagen som ska gälla för inspektörens verksam- hetstillsyn (se avsnitten nedan) och hur inspektörens beslut i till- synsärenden får överklagas. Föreskriftsrätt enligt patientsäkerhetsförordningen (2010:1369) I 21 § första stycket förordningen (2007:1266) med instruktion för Försvarsmakten ges generalläkaren bemyndigande att meddela interna föreskrifter för Försvarsmakten för efterlevnaden av gäll- ande bestämmelser inom området. När det gäller hälso- och sjuk- vården vilar tillsynsfunktionens föreskriftsrätt enbart på denna bestämmelse (se även avsnitt 14.3.5). Utredningen har i avsnitt 12.4.6 föreslagit att tillsynsfunktion- ens tillsyn över hälso- och sjukvården även ska omfatta Försvarets Analys av tillsynsfunktionens författningsstöd. Som en konsekvens härav bör därför tillsynsfunk- tionens föreskriftsrätt även omfatta . Efter- som föreskriftsrätten i 21 § inte binder föreslår utredningen att försvarsinspektören för hälsa och miljö ges bemyndigande i patientsäkerhetsförordningen (2010:1369) att med- dela föreskrifter för för efterlevnaden av gällande bestämmelser inom hälso- och sjukvården. För tydlighetens skull bör bemyndigandet även avse Försvarsmakten. Särskilt om åtgärder mot vårdgivare kan anmäla till åtal samt har rätt att inspektera och få tillträde, rätt att få upplysningar m.m., rätt att påkalla polishjälp och möjlig- het att meddela förelägganden med eller utan vite. har även möjlighet att helt eller delvis förbjuda verksamhet om ett förelägg- ande inte följs och om missförhållanden utgör en fara för patient- säkerheten eller annars är av allvarligt slag (7 kap. 20–28 §§ patient- säkerhetslagen [2010:659]). IVO:s rätt att få upplysningar m.m. enligt 7 kap. 20 § patient- säkerhetslagen innebär att den som bedriver verksamhet som står under tillsyn enligt 7 kap. och hälso- och sjukvårdspersonalen är skyldig att på IVO:s begäran lämna över handlingar, prover och annat material som rör verksamheten och lämna de upplysningar om verksamheten som inspektionen behöver för sin tillsyn. IVO:s rätt att inspektera och få tillträde enligt 7 kap. 21 § patientsäkerhetslagen innebär, såvitt nu är relevant, att har rätt att inspektera verksamhet som står under tillsyn enligt 7 kap. Den som utför inspektionen har rätt att få tillträde till lokaler eller andra utrymmen som används för verksamheten, dock inte bostäder. Den som utför inspektionen har även rätt att tillfälligt omhänderta handlingar, prover och annat material som rör verksamheten. Den vars verksamhet inspekteras är skyldig att lämna den hjälp som behövs vid inspektionen.