sou · H3B38 · 2015-02-18 00:00:00 — 3 § Ett företag vars överlåtbara värdepapper är upptagna till handel på en reglerad marknad får ställa upp balansräkningen på annat sätt än vad som anges i bilaga 1, om 1. postindelningen i stället grundas på en indelning i kortfristiga och långfristiga poster, 2.den information som lämnas är likvärdig med den som annars ska lämnas i enlighet med bilaga 1, och 3.det är förenligt med 3 kap. 2 § och 3 § första stycket. Första stycket gäller även andra företag som omfattas av en koncernredovisning som upprättas med tillämpning av de inter- nationella redovisningsstandarder som avses i och rådets förordning (EG) nr 1606/2002 av om tillämpning av internationella redovisningsstandarder. 4 § Posterna i balansräkningen ska tas upp var för sig i den ord- ningsföljd som anges för respektive uppställningsform. Om en tillgång, avsättning eller skuld avser flera än en post i balansräkningen, ska det upplysas om förhållandet till andra poster antingen under den post där den tas upp eller i not. Avvikelser på grund av verksamhetens särskilda inriktning 5 § Vid postindelningen ska de avvikelser göras som är betingade av verksamhetens särskilda inriktning. Poster som föregås av romerska siffror får dock inte ändras. Komplettering med ytterligare poster 6 § Andra poster än de som finns upptagna i uppställningsformerna får tas upp, om de nya posternas innehåll inte täcks av uppställning- formernas poster. Kompletterande poster ska ges beteckningar som tydligt anger vad som ingår i posten. 7 § Posterna får delas in i delposter. Om delar av en post har till- kommit på ett sådant sätt eller är av sådan storlek att det är av betydelse med hänsyn till kravet i 3 kap. 3 § första stycket på en rättvisande bild att de redovisas särskilt, ska de tas upp i delposter. Delposter ska ges beteckningar som tydligt anger vad som ingår i posten. 8 § Poster som föregås av arabiska siffror får slås samman, 1.om de är oväsentliga med hänsyn till kravet i 3 kap. 3 § första stycket på rättvisande bild, eller 2.om sammanslagningen främjar överskådligheten och posterna och, i förekommande fall, delposterna anges i not. 9 § För varje post eller delpost i balansräkningen och sådana noter som avses i 8 § 2 ska beloppet av motsvarande post för det närmast föregående räkenskapsåret anges. 10 § Om ett företag har ändrat principerna för värdering, klassific- ering eller indelning i poster eller delposter, ska posterna för det närmast föregående räkenskapsåret räknas om eller ändras på det sätt som behövs för att de ska kunna jämföras med räkenskapsårets poster på ett meningsfullt sätt. Om det finns särskilda skäl och är förenligt med 3 kap. 2 § och 3 § första stycket, får avvikelse göras från vad som föreskrivs i andra stycket. Små företag och mikroföretag behöver inte göra sådana justeringar som avses i första stycket under förutsättning att upplysningar om den bristande jämförbarheten lämnas i not. Vad som ska tas upp som anläggningstillgångar och omsättningstillgångar 11 § Tillgångar som är avsedda för stadigvarande bruk eller innehav i verksamheten ska tas upp som anläggningstillgångar. Andra till- gångar ska tas upp som omsättningstillgångar. Om företaget drivs av en fysisk person eller ett dödsbo, får djur i jordbruk eller renskötsel tas upp som omsättningstillgångar oav- sett avsikten med innehavet. 12 § Utgifter för koncessioner, patent, licenser, varumärken, hyres- rätter och liknande rättigheter och tillgångar som är av betydande värde för rörelsen får tas upp som immateriell anläggningstillgång. Detsamma gäller ersättning som vid förvärv av rörelse överstiger det behållna värdet av de tillgångar som för- värvats och de skulder som övertagits (goodwill). Det som sägs i första stycket gäller även utgifter för företagets eget utvecklingsarbete. För aktiebolag och ekonomiska föreningar gäller detta dock endast under förutsättning att motsvarande belopp överförs från fritt eget kapital till en fond för utvecklings- utgifter. Utgifter för företagsbildning, ökning av aktiekapitalet eller mot- svarande eller för företagets förvaltning får inte tas upp som till- gång. Vad som ska tas upp som avsättningar 13 § Som avsättningar ska tas upp sådana förpliktelser som är hän- förliga till räkenskapsåret eller tidigare räkenskapsår och som på balansdagen är säkra eller sannolika till sin förekomst men ovissa till belopp eller till den tidpunkt då de ska infrias. Avskrivningar och nedskrivningar får inte tas upp som avsätt- ningar. Uppdelning av fordrings- eller skuldposter 14 § För varje fordringspost i balansräkningen som är upptagen under Omsättningstillgångar ska anges den del som förfaller till betalning senare än efter balansdagen. För varje skuldpost i balansräkningen ska anges den del som för- faller till betalning från balansdagen och den del som förfaller till betalning senare än efter balansdagen. I balansräkningen ska även summan av sådana fordringar respektive skulder som avses i första och andra styckena anges. Det som sägs i första och andra styckena om fordrings- och skuldposter gäller även motsvarande poster som har tagits in i sådana noter som avses i 8 § 2. 15 § Egna aktier får inte tas upp som tillgång. Om bolaget har förvärvat egna aktier, ska fritt eget kapital minskas med utgiften för förvärvet. Har egna aktier överlåtits, ska fritt eget kapital ökas med inkomsten från överlåtelsen. 16 § I ett aktiebolag ska den del av betalningen för en aktie som överstiger aktiens kvotvärde tas upp under överkursfonden. 17 § I en ekonomisk förening får fordran på insats inte tas upp som tillgång. Redovisningen av fullgjorda insatser får göras så att i balans- räkningen anges samt hur mycket därav som inte har fullgjorts, varefter skillnaden – de betalda insatserna – utförs som en särskild post under eget kapital. Det som sägs i andra stycket gäller även vid redovisning av full- gjorda upplåtelseavgifter i en bostadsrättsförening. Uppdelning av eget kapital 18 § Ett aktiebolags eget kapital ska delas upp i bundet eget kapital och fritt eget kapital eller ansamlad förlust. Under bundet eget kapital ska tas upp Aktiekapital, Uppskriv- ningsfond, Reservfond, Fond för utvecklingsutgifter och Kapital- andelsfond. Under fritt eget kapital eller ansamlad förlust ska tas upp Över- kursfond, Fond för verkligt värde, övriga fria fonder, var för sig, Balanserad vinst eller förlust samt Vinst eller förlust för räken- skapsåret. Balanserad förlust och förlust för räkenskapsåret ska tas upp som avdragsposter. 19 § En ekonomisk förenings eget kapital ska delas upp i bundet eget kapital och fritt eget kapital eller ansamlad förlust. Under bundet eget kapital ska tas upp Inbetalda eller genom insatsemission tillgodoförda insatser, Uppskrivningsfond, Fond för utvecklingsutgifter, Reservfond och Kapitalandelsfond. Medlems- insatser och förlagsinsatser ska redovisas var för sig. Under fritt eget kapital eller ansamlad förlust ska tas upp Fond för verkligt värde, övriga fria fonder, var för sig, Balanserad vinst eller förlust samt Nettovinst eller förlust för räkenskapsåret. Balanserad förlust och förlust för räkenskapsåret ska tas upp som avdrags- poster. Det som sägs i andra stycket om insatser gäller också vid redo- visning av upplåtelseavgifter i en bostadsrättsförening. 20 § Ett företag får avvika från vad som föreskrivs i 1–19 §§ och i bilagorna 1 och 2 till lagen, om effekten av avvikelsen är oväsentlig. 1 § Resultaträkningen ska i sammandrag redovisa företagets samt- liga intäkter och kostnader under räkenskapsåret. 2 § Resultaträkningen ska upprättas enligt någon av de uppställ- ningsformer som anges i bilagorna 3 och 4. Små företag och mikroföretag får även använda någon av de uppställningsformer som anges i bilagorna 5 och 6 (förkortad resultaträkning). I så fall ska det i anslutning till posten Bruttovinst eller Bruttoförlust lämnas upplysning om företagets nettoomsätt- ning. får i ett enskilt fall medge att upplysningen om nettoomsättning utelämnas, om det är motiverat av konkurrens- skäl. Byte av uppställningsform får ske endast om det finns särskilda skäl och är förenligt med 3 kap. 2 § och 3 § första stycket. Detta gäller dock inte vid byte mellan uppställningsformerna i bilagorna 3 och 5 och vid byte mellan uppställningsformerna i bilagorna 4 och 6. 3 § Posterna i resultaträkningen ska tas upp var för sig i den ord- ningsföljd som anges för respektive uppställningsform. Avvikelser på grund av verksamhetens särskilda inriktning 4 § Vid postindelningen ska göras de avvikelser från respektive upp- ställningsform som är betingade av verksamhetens särskilda inrikt- ning. Komplettering med ytterligare poster 5 § Andra poster än de som finns upptagna i uppställningsformerna får tas upp, om de nya posternas innehåll inte täcks av upp- ställningsformernas poster. Kompletterande poster ska ges beteck- ningar som tydligt anger vad som ingår i posten. 6 § Posterna får delas in i delposter. Om delar av en post har till- kommit på ett sådant sätt eller är av sådan storlek att det är av betydelse med hänsyn till kravet i 3 kap. 3 § första stycket på en rättvisande bild att de redovisas särskilt, ska de tas upp i delposter. Delposter ska ges beteckningar som tydligt anger vad som ingår i posten. 7 § Poster får slås samman, 1.om de är oväsentliga med hänsyn till kravet i 3 kap. 3 § första stycket på rättvisande bild, eller 2.om sammanslagningen främjar överskådligheten och posterna och, i förekommande fall, delposterna anges i not. 8 § För varje post eller delpost i resultaträkningen och sådana noter som avses i 7 § 2 ska beloppet av motsvarande post för det närmast föregående räkenskapsåret anges. 9 § Om ett företag har ändrat principerna för värdering, klassific- ering eller indelning i poster eller delposter, ska posterna för det närmast föregående räkenskapsåret räknas om eller ändras på det sätt som behövs för att de ska kunna jämföras med räkenskapsårets poster på ett meningsfullt sätt. Om det finns särskilda skäl och är förenligt med 3 kap. 2 § och 3 § första stycket, får avvikelse från vad som föreskrivs i andra stycket göras. Små företag och mikroföretag behöver inte göra sådana juste- ringar som avses i första stycket under förutsättning att upplys- ningar om den bristande jämförbarheten lämnas i not. Särskilda poster i ekonomiska föreningars resultaträkningar 10 § I resultaträkningen för en ekonomisk förening ska sådan över- skottsutdelning som avses i 10 kap. 1 § andra stycket 1 lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar tas upp som en särskild kost- nadspost. 11 § Ett företag får avvika från det som föreskrivs i 1–10 §§ och i bilagorna 3–6 till lagen, om effekten av avvikelsen är oväsentlig. Hur anläggningstillgångar ska värderas 1 § Anläggningstillgångar ska tas upp till belopp som motsvarar tillgångens anskaffningsvärde, om inte annat följer av 3 §, 4 §, 5 §, 13 §, 15 § eller 20–27 §§. Hur anskaffningsvärdet för anläggningstillgångar ska bestämmas 2 § I anskaffningsvärdet för en förvärvad tillgång ska räknas in, utöver inköpspriset, utgifter som är direkt hänförliga till förvärvet. I anskaffningsvärdet för en tillverkad tillgång får räknas in, utöver sådana kostnader som direkt kan hänföras till produktionen av tillgången, en skälig andel av indirekta tillverkningskostnader. Ränta på kapital som har lånats för att finansiera tillverkningen av en tillgång får räknas in i anskaffningsvärdet till den del räntan hänför sig till tillverkningsperioden. Utgifter för värdehöjande förbättringar av en tillgång får räknas in i anskaffningsvärdet, om de har lagts ned under räkenskapsåret eller balanserats . 3 § Anläggningstillgångar med en begränsad nyttjandeperiod ska skrivas av systematiskt över . Om nyttjandeperioden för en immateriell anläggningstillgång som utgörs av utgifter för företagets eget utvecklingsarbete inte kan fastställas med rimlig grad av säkerhet, ska perioden anses upp- gå till . Detsamma gäller i fråga om sådan goodwill som avses i 4 kap. 12 §. Avskrivningar ska tas upp i resultaträkningen. Annan redovis- ning får dock tillämpas, om det finns särskilda skäl och är förenligt med 3 kap. 2 § och 3 § första stycket. 4 § Har en anläggningstillgång på balansdagen ett lägre värde än det värde som följer av 1 och 2 §§ samt 3 § första stycket, ska tillgången skrivas ned till detta lägre värde, om det kan antas att värdened- gången är bestående. En finansiell anläggningstillgång får skrivas ned till det lägre värde som tillgången har på balansdagen även om det inte kan antas att värdenedgången är bestående. En nedskrivning enligt första eller andra stycket ska återföras, om det inte längre finns skäl för den. Detta gäller dock inte ned- skrivning som avser goodwill. Nedskrivningar och återföringar som avses i första–tredje styckena ska tas upp i resultaträkningen. 5 § Ett aktiebolags eller en ekonomisk förenings anläggnings- tillgångar som har ett tillförlitligt och bestående värde som väsent- ligt överstiger bokfört värde enligt 2 §, 3 § första stycket, 4 § första-tredje styckena och 12 § får skrivas upp till högst detta värde. Uppskrivning får dock ske endast om uppskrivningsbeloppet avsätts till en uppskrivningsfond eller, i aktiebolag, för ökning av aktiekapitalet genom fondemission eller nyemission. Avskrivningar och nedskrivningar av den tillgång som har skrivits upp ska efter uppskrivningen beräknas med utgångspunkt i det uppskrivna värdet. Ianspråktagande av fonden för utvecklingsutgifter och uppskrivningsfonden 6 § Ett aktiebolag får ta fonden för utvecklingsutgifter eller upp- skrivningsfonden i anspråk för 1.ökning av aktiekapitalet genom fondemission eller nyemission, 2.täckning av förlust enligt fastställd balansräkning när för- lusten inte kan täckas av fritt eget kapital. Ett beslut att ta fonden för utvecklingsutgifter eller uppskriv- ningsfonden i anspråk för att täcka en förlust enligt första stycket 2 får fattas endast efter revisorernas hörande. Innan har för- flutit från beslutet får vinstutdelning beslutas endast om eller, i tvistiga fall, allmän domstol ger tillstånd till det eller om aktiekapitalet har ökats med minst ett belopp som mot- svarar den förlust som har blivit täckt med ett belopp från fonden. I fråga om eller domstolens tillstånd gäller 20 kap. 25–29 §§ aktiebolagslagen (2005:551) i tillämpliga delar. 7 § Vid avskrivning enligt 3 § eller nedskrivning enligt 4 § av en upp- skriven tillgång eller vid avyttring eller utrangering av tillgången ska uppskrivningsfonden minskas i motsvarande utsträckning, dock högst med den del av fonden som svarar mot tillgången. På samma sätt ska fonden för utvecklingsutgifter minskas i samband med avyttring, avskrivning eller nedskrivning av en sådan tillgång som avses i 4 kap. 12 § andra stycket. Minskningen av uppskrivningsfonden eller fonden för utveck- lingsutgifter i fall som avses i första stycket får göras enbart genom att 1.fonden tas i anspråk enligt 6 §, 2.den del av fonden som motsvarar avskrivning eller nedskriv- ning överförs till fritt eget kapital, eller 3.den del av fonden som motsvarar en avyttrad tillgång överförs till fritt eget kapital. Hur omsättningstillgångar ska värderas 8 § Omsättningstillgångar ska, om inte annat följer av 11–16 § eller 20–27 §§, tas upp till det lägsta av anskaffningsvärdet och nettoförsäljningsvärdet på balansdagen. Om det finns särskilda skäl, får återanskaffningsvärdet, i förekommande fall med avdrag för inkurans, eller något annat värde som är förenligt med 3 kap. 2 § och 3 § första stycket användas i stället för nettoförsäljningsvärdet. Hur anskaffningsvärdet, nettoförsäljningsvärdet och återanskaffningsvärdet för omsättningstillgångar ska bestämmas 9 § Anskaffningsvärdet för omsättningstillgångar ska bestämmas enligt 2 § första – tredje styckena, om inte annat följer av 10 §. Nettoförsäljningsvärdet ska bestämmas som försäljningsvärdet med avdrag för beräknad försäljningskostnad. Återanskaffningsvärdet ska bestämmas till belopp som mot- svarar den utgift för anskaffandet som företaget skulle ha haft om tillgången hade anskaffats på balansdagen. Anskaffningsvärde för varulager av likartade tillgångar 10 § Anskaffningsvärdet för varulager av likartade tillgångar får beräknas enligt först-in-först-ut-principen, enligt vägda genomsnitts- priser eller enligt någon annan liknande princip. Sist-in-först-ut- principen får inte tillämpas. Värdering av pågående arbeten 11 § Pågående arbeten för någon annans räkning får värderas till belopp som överstiger anskaffningsvärdet, om det finns särskilda skäl och det står i överensstämmelse med 3 kap. 2 § och 3 § första stycket. Värdering av djur i vissa fall 12 § Om företaget drivs av en fysisk person eller ett dödsbo, får djur i jordbruk eller renskötsel värderas till det värde som fastställs av . Bestämmelser som avser både anläggningstillgångar och omsättningstillgångar Redovisning till bestämd mängd och fast värde 13 § Materiella anläggningstillgångar, råvaror och förnödenheter som omsätts och vilkas sammantagna värde är av underordnad betydelse för företaget får tas upp till en bestämd mängd och ett fast värde, om deras kvantitet, värde och sammansättning inte varierar väsentligt. Omräkning av fordringar och skulder 14 § Fordringar och skulder i annan valuta än redovisningsvalutan ska omräknas till redovisningsvalutan enligt växelkursen på balans- dagen, om inte annat följer av 3 kap. 2 § och 3 § första stycket. 15 § Företag som avses i 4 kap. 3 § får redovisa andelar i dotter- företag, intresseföretag och gemensamt styrda företag i resultat- räkningen och balansräkningen med tillämpning av bestämmelserna i 10 kap. 23–27 §§, om det är förenligt med 3 kap. 2 § och 3 § första stycket. Värdering av dotterföretags andelar i moderföretag 16 § Vid värdering av ett moderföretags andelar i ett dotterföretag ska andelar som dotterföretaget äger i moderföretaget inte anses ha något värde. 17 § En avsättning ska motsvara den på balansdagen bästa upp- skattningen av det belopp som kommer att krävas för att reglera förpliktelsen. Periodisering av vissa belopp vid upptagande av lån 18 § Kapitalrabatt och direkta emissionsutgifter vid upptagande av lån ska periodiseras, dock längst över tiden till dess skulden för- faller till betalning. Sådan periodisering behöver dock inte göras, om den är utan betydelse med hänsyn till kravet i 3 kap. 3 § första stycket på rättvisande bild. 19 § Om en ekonomisk förening har förlagsinsatser i annan valuta än redovisningsvalutan, ska dessa räknas om enligt växelkursen på balansdagen. Skillnaden mellan det omräknade beloppet och mot- svarande belopp vid räkenskapsårets ingång, ska föras mot Balanserad vinst eller förlust. Värdering till verkligt värde Vad som får värderas till verkligt värde 20 § Derivatinstrument och andra finansiella instrument får tas upp till sitt verkliga värde, om inte annat följer av 21 § eller 22 §. Vid tillämpningen av första stycket och 22–24 §§ ska avtal som avser rå- och stapelvaror och ger endera parten rätt att reglera avtalet med kontanter eller med något annat finansiellt instrument anses som derivatinstrument. Detta gäller dock inte om avtalet 1.ingicks för att täcka företagets förväntade behov av inköp, försäljning eller egen förbrukning av rå- och stapelvaror, 2.även efter avtalets ingående har tillgodosett detta behov, 3.utformades för detta ändamål när det ingicks, och 4.förväntas regleras genom leverans av varan. Av 26 § följer att säkrade poster i vissa fall ska tas upp till verkligt värde. 21 § Följande finansiella instrument får inte värderas till verkligt värde: 1.finansiella instrument som hålls till förfall och som inte utgör derivatinstrument, 2.lånefordringar och andra fordringar som härrör från företaget och som inte innehas för handelsändamål, 3.andelar i dotterföretag, intresseföretag eller gemensamt styrda företag, 4.eget kapitalinstrument som företaget självt har gett ut, 5.avtal om villkorad ersättning i samband med förvärv och sam- gåenden, 6.skulder, med undantag för skulder som ingår som en del i en handelsportfölj eller som utgör derivatinstrument, samt 7.andra finansiella instrument, som är av sådan särskild karaktär att de enligt vad som är allmänt accepterat bör redovisas på annat sätt. 22 § Värdering till verkligt värde får inte ske, om en sådan värdering inte skulle ge ett tillförlitligt värde på det finansiella instrumentet. Särskilda villkor för värdering till verkligt värde 23 § Värdering till verkligt värde får ske endast om samtliga före- tagets finansiella instrument, utom sådana som enligt 21 § inte får tas upp till verkligt värde, värderas till verkligt värde. 24 § I mikroföretag får värdering till verkligt värde ske endast om företaget lämnar samtliga upplysningar som små företag ska lämna enligt 7 och 8 kap. Särskilda bestämmelser för noterade företag m.m. 25 § Företag som avses i 4 kap. 3 § får, trots det som sägs i 21 §, värdera där angivna finansiella instrument till verkligt värde, om 1. det är förenligt med sådana internationella redovisnings- standarder som avses i och rådets förordning (EG) nr 1606/2002 av om tillämpning av inter- nationella redovisningsstandarder, och 2. upplysningar om värderingen lämnas i enlighet med dessa standarder. Värdering av säkrade poster 26 § Om en tillgång, avsättning eller skuld eller en del därav har säkrats mot ett finansiellt instrument som värderas till verkligt värde, ska den säkrade posten värderas på samma sätt, om de tillämpade principerna för säkringsredovisning tillåter det. Hur det verkliga värdet ska bestämmas 27 § Det verkliga värdet ska bestämmas på grundval av det finansi- ella instrumentets marknadsvärde. Om något marknadsvärde inte kan bestämmas för ett instrument men däremot för dess bestånds- delar eller för ett likartat instrument, ska det verkliga värdet bestämmas på grundval av beståndsdelarnas eller det likartade instrumentets marknadsvärde. Om inte heller en sådan värdering är möjlig, ska det verkliga värdet bestämmas med hjälp av sådana all- mänt accepterade värderingsmodeller och värderingsmetoder som ger en rimlig uppskattning av marknadsvärdet. 28 § Om en tillgång värderas till verkligt värde, ska värdeför- ändringen redovisas i resultaträk- ningen. I följande fall ska värdeförändringen redovisas i en fond för verkligt värde i stället för i resultaträkningen: 1.värdeförändringen avser ett säkringsinstrument och de tillämp- ade principerna för säkringsredovisning tillåter att en del av eller hela värdeförändringen inte redovisas i resultaträkningen, eller 2.värdeförändringen är orsakad av en kursförändring på en monetär post som utgör en del av företagets nettoinvestering i en utländsk enhet. En värdeförändring på en finansiell tillgång som inte innehas för handelsändamål och inte heller är ett derivatinstrument får redo- visas i fonden för verkligt värde i stället för i resultaträkningen. När det inte längre finns skäl att redovisa ett belopp i fonden för verkligt värde, ska fonden justeras. 29 § Ett företag får avvika från vad som föreskrivs i 1–28 §§, om effekten av avvikelsen är oväsentlig. Upplysningar för olika kategorier av företag m.m. 1 § Samtliga företag ska lämna de notupplysningar som framgår av 7–17 §§. Ytterligare upplysningskrav för samtliga företag finns i 3 kap. 3 § och 4 kap. 4 §. Särskilda bestämmelser för europabolag och europakooperativ finns i 54 §. 2 § Små företag ska, utöver vad som framgår av 1 §, även lämna de upplysningar som anges i 18–26 §§. 3 § ska, utöver vad som framgår av 1 §, även lämna de upplysningar som anges i 18–51 §§. 4 § Stora företag och företag av allmänt intresse ska, utöver vad som framgår av 1 §, även lämna de upplysningar som anges i 18– 53 §§. 5 § Om inte annat följer av kravet i 3 kap. 2 § på överskådlighet, ska noter som avser enskilda poster i balansräkningen eller resultat- räkningen läggas fram i samma ordning som posterna. Hänvisning ska göras vid de poster till vilka noterna hänför sig. Utelämnande av oväsentliga upplysningar