sou · H3B399d3 · 2015-12-04 00:00:00 — Förslaget innebär att inte ska upphäva kommunens beslut att anta, ändra eller upphäva en detaljplan eller områdesbestämmelser om finner att en åtgärd kan tillåtas enligt 3 kap. 20 § . 15.4Förslaget till förordning om ändring i hushållningsförordningen Utredningens förslag till ändringar i hushållningsförordningen syftar till att i förordningen ge en mer samlad bild än av hur systemet för hushållning med mark- och vattenområden är avsett att tillämpas. Tillämpningen av hushållningsbestämmelserna vid planering och beslut enligt utredningens förslag kan översiktligt beskrivas enligt följande. I en sammanfattande redogörelse till kommunen minst en gång under varje mandatperiod anger områden av väsentligt allmänt intresse och av riksintresse enligt 3 och 4 kap MB enligt register. Redogörelsen kompletteras med eventuella ytterligare områden som bedömer vara av väsentligt allmänt intresse ur regionalt perspektiv. Kommunen ska i sin översiktsplan redovisa sin bedömning av hur skyldigheten att beakta områden av väsentligt allmänt intresse och av riksintresse enligt 3 och 4 kap. kommer att tillgodoses. Kommunen kompletterar sammanfattande redogörelse med eventuella ytterligare områden som kommunen anser vara av väsentligt allmänt intresse ur lokalt perspektiv. ska vid samrådet verka för att dessa intressen tillgodoses och att bestämmelserna om brukningsvärd jordbruksmark följs samt att ett väsentligt allmänt intresse för dricksvattenförsörjningen så långt möjligt tillgodoses. Vid antagande av översiktsplan är det kommunen som avgör avvägningar mellan olika mark- och vattenanvändningsintressen. ska i sitt granskningsyttrande som ska bifogas översiktsplanen ange om 1. ett riksintresse enligt 3 och 4 kap. MB inte tillgodoses 2.bestämmelserna om brukningsvärd jordbruksmark inte följs och om områden av väsentligt allmänt intresse för dricksvattenförsörjningen inte så långt möjligt tillgodoses. Tillsammans med granskningsyttrande blir översiktsplanen vägledande för kommunens beslut om detaljplaner, områdesbestämmelser och bygglov. Vid sådana beslut avgör kommunen avvägningen mellan olika väsentliga allmänna intressen i mark- och vattenanvändningen. kan överpröva kommunens beslut endast i de fall anledning föreligger enligt pkt 1 och 2 ovan. Översiktsplanen blir också vägledande för tillämpningen av 3 och 4 kap MB vid beslut enligt övriga anknutna lagar. Om översiktsplanen inte redovisar riksintresset används det beslut som finns i register som underlag för tillämpningen. Beslutande myndighet ska i sitt beslut alltid ange om den prövade anläggningen, verksamheten eller åtgärden går att förena med en från allmän synpunkt lämplig användning av mark- och vattenresurserna samt med den för området gällande kommunala översiktsplanen, regionplanen eller beslutade havsplanen. Paragrafen ger en definition av sektorsmyndighet. Ansvarsfördelning – 2–8 §§ I 2–6 §§ anges berörda myndigheters övergripande ansvar i systemet för hushållning med mark och vattenområden. I nuvarande 1 § HushF anges att har uppsyn över hushållningen med mark- och vattenområden som omfattas av bestämmelserna i 4 kap. MB. För att förtydliga ansvar att följa utvecklingen anges nu i 3 § att har ett övergripande ansvar för att bevaka hushållningen med mark- och vattenområden och har ett särskilt ansvar för att bevaka hushållningen med de mark- och vattenområden som omfattas av bestämmelserna i 4 kap. 1–7 och 10 §§ . I 5 § ges ett bemyndigande att besluta enligt 3 kap. 20 § MB. I 7 § anges fördelningen av myndigheternas ansvar för de olika intressena som anges i 3 kap. 7–18 §§ MB. I 8 § anges att kommunen ansvarar för det väsentliga allmänna intresset enligt 3 kap. 16 § MB för områden som är särskilt lämpliga för bostadsförsörjning. Underlag – 4,9, 10 §§ I 4 § anges att får ansvar för ett nationellt register över områden av riksintresse och områden av väsentligt allmänt intresse ur ett nationellt perspektiv med viss information om områdena. Det ger tillgång till pålitlig information om områdena som bl.a. ska användas som underlag för länsstyrelsernas sammanfattande redogörelser. I 9 § anges att sektorsmyndigheterna, i den utsträckning de bedömer det behövligt, ska lämna underlag om mark- och vattenområden som de bedömer vara av väsentligt allmänt intresse ur ett nationellt perspektiv till och i vissa fall till Havs- och vattenmyndigheten. I 10 § anges att , i sin sammanfattande redogörelse enligt 3 kap. 28 § PBL ska lämna uppgifter om områden av riksintresse och områden av väsentligt allmänt intresse ur ett nationellt perspektiv som de centrala myndigheterna redovisat till register områden som bedömer vara av väsentligt allmänt intresse ur ett regionalt perspektiv Exempel på områden enligt pkt 2 kan vara områden som har betydelse för åtgärder för att nå miljökvalitetsmålen, för minskad klimatpåverkan, för anpassningen till ett förändrat klimat, för energiomställning, för naturvård, friluftsliv och kulturmiljövård eller för att bevara grön infrastruktur. Kommunen får genom den sammanfattande redogörelsen kunskap om de områden av riksintresse och av väsentligt allmänt intresse ur nationell och regional synpunkt som ska redovisas i översiktsplanen. I översiktsplaneringen kompletteras kunskapen med områden som kommunen bedömer vara av väsentligt allmänt intresse ur ett lokalt perspektiv, t.ex. områden för bostadsbebyggelse. Kriterier – 11 § Eftersom det enligt utredningens förslag är regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer som beslutar att ett område är av riksintresse anser utredningen att regeringen bör besluta om särskilda kriterier för olika typer av områden som kan vara av riksintresse enligt 3 kap. MB. Beslut om område av riksintresse – 12-14 §§ Enligt nuvarande bestämmelser i 2 § HushF ska centrala myndigheter lämna uppgifter i skriftlig form till länsstyrelserna om områden som myndigheterna bedömer vara av riksintresse enligt 3 kap. . Avsikten är att områdena ska behandlas i den kommunala översiktsplaneringen och på så sätt förtydligas för att tjäna som underlag vid beslut enligt anknutna lagar. I sådana beslut avgörs slutligen frågan om området är av riksintresse. I utredningens utvärdering av tillämpningen av hushållningsbestämmelserna framkommer att denna process inte alltid bedrivs enligt lagstiftarens intentioner, och utredningen konstaterar att det uppfattas som oklart om ett område är av riksintresse. Enligt nuvarande tillämpning är det ingen myndighet som med rättsligt bindande verkan kan förklara ett område som varande av riksintresse. Sådant bemyndigande saknas i lagstiftningen. Frågan om huruvida ett område är av riksintresse måste därför bedömas i ett enskilt ärende, t.ex. i en tillståndsprövning. Den prövande myndigheten kan i ärendet å ena sidan underkänna ett tidigare beslut om riksintresse, å andra sidan anse att ett visst område är av riksintresse, trots att ingen central myndighet beslutat om detta tidigare. Det får också till följd att det är svårt att få adekvat information om områden av riksintresse. Utredningen föreslår därför att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska besluta att ett område är av riksintresse och att beslutet ska föregås av en process som innefattar dialog bl.a. med berörd kommun. För att ge kommunen större möjligheter att hävda sina synpunkter i dialogen föreslår utredningen vidare att sektorsmyndigheten i vissa fall ska ge regeringen möjlighet att pröva ett förslag om att ett område är av riksintresse enligt 3 kap. . Om en berörd kommun beträffande ett förslag till område av riksintresse anser att kriterierna enligt 11 § inte är uppfyllda eller att underlaget enligt 12 § är bristfälligt kan kommunen begära att sektorsmyndigheten ger regeringen möjlighet att pröva förslaget före myndighetens beslut. Processen för beslut om områden av riksintresse kan beskrivas enligt följande. Sektorsmyndigheterna ska, inom sina ansvarsområden, föreslå områden som de bedömer vara av riksintresse enligt 3 kap. . Av underlaget ska framgå hur kriterierna enligt 11 § är uppfyllda. Områdena ska vara avgränsade på karta. Beskrivningarna ska innehålla motiv för riksintressebedömningen och beskrivning av de värden som riksintresset avser Respektive sektorsmyndighet lämnar uppgifter om områden som de bedömer vara av riksintresse enligt ovan för samråd i skriftlig form till samt till de länsstyrelser, regionala organ, kommuner och de sektorsmyndigheter som är berörda. Om en berörd kommun beträffande ett förslag till område av riksintresse anser att de av regeringen beslutade kriterierna inte är uppfyllda eller att underlaget till förslaget är bristfälligt kan kommunen begära att sektorsmyndigheten ger regeringen möjlighet att pröva förslaget före myndighetens beslut. Avsikten är inte att regeringen ska avgöra ett stort antal beslut om riksintresseområden, utan är en möjlighet att i särskilda fall få en politisk prövning till ledning för fortsatt arbete. ska alltså bifalla eller avslå kommunens begäran att ge regeringen möjlighet att pröva förslaget före myndighetens beslut. Myndigheten modifierar sitt förslag med anledning av synpunkterna och eventuell regeringsprövning och fattar beslut om områdets avgränsning och beskrivning. De parter som har deltagit i samrådet ska underrättas om beslutet. Beslutet ska utan dröjsmål lämnas till och Havs- och vattenmyndigheten i vissa fall. för in beslutet i sitt register enligt 4 § hushållningsförordningen. Aktualitetsprövning – 15 § ska aktualitetspröva sina beslut om områden av riksintresse minst en gång eller vid behov. Beslut om områden som inte längre bedöms vara av riksintresse ska upphävas. Uppgifter om aktualitetsprövade och upphävda beslut ska meddelas till som för in uppgifterna i registret. ska påtala för sektorsmyndigheten om ett beslut om ett område av riksintresse behöver ändras eller kompletteras. Underlag vid tillämpningen – 16–18 §§ I 16 § beskrivs översiktsplanens roll vid tillämpningen av hushållningsbestämmelserna. I 17 § anges att sektorsmyndighetens beslut ska användas som underlag vid prövningen. I normalfallet har kommunen behandlat riksintresset i översiktsplanen i överensstämmelse med sektorsmyndighetens beslut och planen kan användas som underlag i enlighet med bestämmelsen i § 16. Om beslutet inte har behandlats i översiktsplanen blir sektorsmyndighetens beslut vägledande för prövningen. 18 § innehåller motsvarande bestämmelse som 5 § i nu gällande hushållningsförordning. Underrättelse till regeringen i vissa fall – 19 och 20 §§ Paragraferna motsvarar nuvarande 6 och 7 §§. 15.5Förslaget till förordning om ändring i plan- och byggförordningen Förslaget har behandlats i avsnitt 11.7. Under ett samråd om ett förslag att anta, ändra eller upphäva planer enligt PBL ska länsstyrel- sen, enligt förslaget, inhämta yttrande om planförslaget rör renskötseln. Syftet med tillägget är att tydliggöra och förstärka roll i den kommunala planeringen. (2006). – det kommunala planmonopolets århundrade. Planering med nya förutsättningar, för samhällsbyggande . (1996). Områden av riksintresse enligt 3 kap. NRL. (Rapport ). (2006a). Vad händer med kusten? Erfarenheter från och regional planering samt EU-projekt i Sveriges kustområden. (, ). (2006b). Återrapportering om tillämpningen av bestämmelser för områden av riksintresse. 2006- 12-20 (dnr 2201-4426/22006). (2011a). EU:s påverkan på fysisk planering – en kartläggning av EU-initiativ inom miljöområdet. (Rapport 2011:11). (2011b). Sammanställning av nationella mål, planer och program av betydelse för fysisk samhällsplanering. (Rapport 2011:17). (2012a). Vision för 2025. (, Dnr 109-2640/2011). (2012b). Redovisning av uppdrag 3 i regleringsbrev för . Uppföljning av vissa bestämmelser om hushållning med mark- och vattenområden. (2012c). Miljökvalitetsmålen i kommunernas översiktsplanering. ( Rapport 2012:23). (2012d). Bostadsbristen ur ett marknadsperspektiv. (Rapport 2012:18). (2014a). Låst läge på bostadsmarknaden – marknadsrapport. (, ). (2014b). Sambandet mellan det regionala tillväxtarbetet och kommunernas översiktsplanering. (Rapport 2014:15). (2015a). (2015b). Behov av bostadsbyggande. (Rapport 2015:18). , (2005). Fysisk planering i Sápmi. Examensarbete, 30 hp. Masterprogram i fysisk planering. (1970). (2005). Riksintresse för naturvård och friluftsliv. med allmänna råd för tillämpningen av 3 kap. 6 §, andra stycket . (2005:5). (2005). Uppsikt och tillsyn i samhällsplaneringen– intention och praktik. (Rapport 2005:12). (2013). Statens hantering av riksintressen – ett hinder för bostadsbyggande. (Rapport 2013:21). SCB (2013). SKL (2014). Aktuella kommunomfattande översiktsplaner – Läget i landet . Kommuner och Landsting, . (2013). Jordbruksmarken i kommunernas fysiska planering. (Rapport 2013:35). Offentligt tryck och domar Dir. 2013:75 En trygg dricksvattenförsörjning. Beslut vid regeringssammanträde . Ds 2012:23 Svenska miljömål – preciseringar av miljökvalitetsmålen och en första uppsättning etappmål. Ds 2013:19 Svenska framtidsutmaningar. Slutrapport från regeringens . Ds 2015:35 Investeringsstöd för anordnande av hyresbostäder och bostäder för studerande. Maj:ts proposition nr 1972 Regional utveckling och hushållning med mark och vatten. Regeringens proposition nr 1975 Planering och samordning av samhällets insatser för rekreation och turism. Regeringens proposition 1975/76:1 Redovisning av programskedet i den fysiska riksplaneringen. Regeringens proposition 1977/78:31 Riktlinjer i den fysiska riksplaneringen för vissa s.k. obrutna fjällområden. Regeringens proposition 1977/78:57 Om riktlinjer i den fysiska riksplaneringen för vattendrag i norra och . Regeringens proposition 1978/79:213 Redovisning av planeringskedet i den fysiska riksplaneringen. Regeringens proposition 1980/81:71 Avgränsning av obrutna fjällområden. Regeringens proposition 1980/81:183 Fortsatt fysisk riksplanering. Regeringens proposition 1985/86:1 Ny plan och bygglag. Regeringens proposition 1985/86:3 Lag om hushållning med naturresurser m.m. Regeringens proposition 1985/86:90 Följdlagstiftning till den nya , lagen om exploateringssamverkan samt lagen om hushållning med naturresurser m.m. Regeringens proposition 1989/90:80 om ändring i lagen (1987:12) om hushållning med naturresurser m.m. Regeringens proposition 1992/93:80 om utökat älvskydd. Regeringens proposition 1994/95:230 översiktsplanering enligt , m.m. Regeringens proposition 1995/96:226 Hållbar utveckling i landets fjällområden. Regeringens proposition 1997/98:45 Miljöbalk. Regeringens proposition 1997/98:145 Svenska miljömål. Miljöpolitik för ett hållbart . Regeringens proposition 2000/01:130 Svenska miljömål – delmål och åtgärdsstrategier. Regeringens proposition 2004/05:150 Svenska miljömål – ett gemensamt uppdrag. Regeringens proposition 2005/06:182 sanktionssystem m.m. Regeringens proposition 2006/07:98 Ny instansordning för PBL- ärenden. Regeringens proposition 2006/07:122 Ett första steg för en enklare plan- och bygglag. Regeringens proposition 2008/09:162 En sammanhållen klimat- och energipolitik – Klimat. Regeringens proposition 2009/10:155 Svenska miljömål – för ett effektivare miljöarbete. Regeringens proposition 2009/10:170 En enklare plan- och bygglag. Regeringens proposition 2009/10:215 Mark- och miljödomstolar. Regeringens proposition 2013/14:126 En enklare planprocess. Regeringens proposition 2013/14:141 En svensk strategi för biologisk mångfald och ekosystemtjänster. Regeringens proposition 2015/16:1 Budgetproposition . Regeringens skrivelse 2012/13:51 Mål för friluftspolitiken. Regeringens skrivelse 2013/14:145 Svenska miljömål visar vägen! Regeringens proposition 2013/14:186 Hushållning med havsområden. SOU 1971:75 Hushållning med mark och vatten. SOU 1979:54 Hushållning med mark & vatten 2. Del I Överväganden. SOU 1979:55 Hushållning med mark & vatten 2. Del II Bakgrundsbeskrivning. SOU 1994:36 Miljö och fysisk planering. SOU 2004:14 Det ofullständiga pusslet. Behovet av att utveckla den ekonomiska styrningen och samordningen när det gäller länsstyrelserna. SOU 2005:77 Får jag lov? – Om planering och byggande. SOU 2007:60 inför klimatförändringarna – hot och möjligheter. SOU 2007:75 Att styra staten – regeringens styrning av sin förvaltning. SOU 2009:45 Områden av riksintresse och miljökonsekvensbeskrivningar. SOU 2009:57 Myndighet för hållbart samhällsbyggande – en granskning av . SOU 2012:15 Plan för framtagandet av en strategi för långsiktigt hållbar markanvändning. SOU 2013:34 En effektivare plan- och byggprocess. SOU 2013:43 Långsiktigt hållbar markanvändning – del 1. SOU 2014:14 Effektiv och rättssäker PBL-överprövning. SOU 2014:50 Med miljömålen i fokus – hållbar användning av mark och vatten. SOU 2014:59 Bostadsförsörjning och riksintressen. SOU 2015:59 En ny regional planering – ökad samordning och bättre bostadsförsörjning. dom , mål nr M 9540-99. dom , mål nr M 2966-04. dom , mål nr M 456-06. dom , mål nr M 2210-08. dom , mål nr M 294-08. dom , mål nr M 7051-07. dom , mål nr, M 10316-09. Mark- och domar , mål nr M 847-11, M 825-11 och M 824-11. Mark- och dom , Mål nr P 3231-15. Högsta förvaltningsdomstolens dom , mål nr 7425-7427-13. Regeringsbeslut , M2006/1140/F/P. Regeringsbeslut , S2011/6061/PBB. Regeringsbeslut , S2013/1328/PBB. Regeringsbeslut , S2013/2717/PBB. Regeringsbeslut , S2013/2136/PBB. Hushållning med mark och vatten – områden av riksintresse En särskild utredare får i uppgift att göra en översyn av 3 kap. och relevanta delar av 4 kap. . Utredaren ska föreslå sådana ändringar som ger ett system för hushållning med mark- och vattenområden och särskilt områden av riksintresse, som är ändamålsenligt, anpassbart över tiden, fokuserat på väsentliga och aktuella behov och som inte leder till onödiga inskränkningar i användningen av mark- och vattenområden eller för planeringen av hur områdena ska användas. Systemet ska vara rättssäkert, enkelt, överskådligt och begripligt samt underlätta en enhetlig tillämpning i hela landet. Utredaren ska med förtur behandla frågan om bostadsförsörjning i relation till riksintressesystemet och utveckla ett system där avvägningar kan göras mellan olika riksintressen och tillgodoseendet av bostadsförsörjningsbehovet. Överväganden och förslag i förtursfrågan ska redovisas i ett delbetänkande men också ingå i redovisningen av hela uppdraget. Beskrivningar och eventuella förslag i delredovisningen måste därför utformas så att de möjliggör för utredaren att senare ge förslag som tar hänsyn till helheten och andra aspekter än enbart bostadsförsörjningen. Delbetänkandet ska redovisas . Uppdraget i sin helhet ska redovisas i ett slutbetänkande . Hushållningsbestämmelserna har sitt ursprung i den fysiska riksplaneringen som inleddes och som utformades som en aktiv dialog mellan den lokala kommunala och den statliga regionala och nationella nivån. riktlinjer för denna riksplanering kodifierades 1987 i lagen (1987:12) om hushållning med naturresurser m.m. (naturresurslagen) i samband med införandet av (1987:10). Ett av huvudsyftena med var att ansvaret för planeringen av mark och vatten skulle decentraliseras till kommunerna. Kraven på den kommunala översiktsplanen, som då infördes, och hänsyn till riksintressena var förutsättningar för denna överföring av ansvar. Bestämmelserna om riksintressen fick därför avgörande betydelse för ansvarsfördelningen mellan stat och kommun när det gäller planering och beslut om användningen av mark och vatten. Översiktsplanen skulle vara arenan för dialogen mellan staten och kommunen om avgränsningen och innebörden av riksintressena enligt 2 kap. naturresurslagen (nuvarande 3 kap. ). tillämpning kom hushållningsbestämmelserna i naturresurslagen att oförändrade föras in i 3 och 4 kap. som började gälla 1999. hushållningsbestämmelser har stor betydelse i den fysiska planeringen och vid tillståndsprövningen för olika verksamheter. De syftar till att främja en sådan användning av mark, vatten och fysisk miljö i övrigt som innebär att en från ekologisk, social, kulturell och samhällsekonomisk synpunkt långsiktigt god hushållning tryggas. Med bestämmelserna ges mark- och vattenområden som rymmer resurser, värden eller företeelser som är särskilt betydelsefulla i ett nationellt perspektiv ett skydd mot vissa åtgärder. Det innebär att värdefulla miljöer kan bevaras och möjligheterna att uppföra anläggningar som är viktiga för säkras. De grundläggande bestämmelserna för hushållning med mark- och vattenområden i 3 kap. och de särskilda bestämmelserna för hushållning med mark och vatten för vissa områden i landet i 4 kap. innehåller bl.a. regler för områden av riksintresse. I 3 kap. anges bl.a. att områden som är opåverkade så långt som möjligt ska skyddas mot åtgärder som påtagligt kan påverka deras karaktär. För bägge slagen av riksintresseområden gäller, med vissa undantag i 4 kap., att de ska skyddas mot åtgärder som kan påtagligt skada områdenas angivna värden, påtagligt försvåra viss verksamhet eller utgöra hinder för vissa anläggningar. Undantagen i 4 kap. innebär bl.a. att de bestämmelser som rör områden av särskild betydelse för turism och friluftsliv, såsom kustområden, fjällområden och älvar, inte utgör hinder för utvecklingen av befintliga tätorter eller av det lokala näringslivet. Det finns inte några motsvarande undantag från bestämmelserna i 3 kap. För de områden som anges i 3 kap. och som inte är av riksintresse gäller att de så långt som möjligt ska skyddas mot vissa åtgärder. Det är fråga om åtgärder som kräver tillstånd enligt de lagar som är knutna till hushållningsbestämmelserna. Pågående markanvändning berörs inte i andra fall än då det av olika skäl krävs förnyade tillstånd för en viss verksamhet. I samhällsplaneringen utgör hushållningsbestämmelserna en grund för bedömningar av skilda intressen och anspråk när det gäller mark- och vattenanvändningen samt vid prövning av mål och ärenden enligt och enligt de lagar som hänvisar till hushållningsbestämmelserna. I förordningen (1998:896) om hushållning med mark- och vattenområden m.m. anges myndigheternas ansvar för hushållningen med naturresurser liksom för underlaget om riksintressen m.m. har uppsikt över hushållningen med de mark- och vattenområden som omfattas av 4 kap. och ska verka för samordning av de statliga myndigheternas arbete med underlag för tillämpningen av 3 och 4 kap. . De myndigheter som särskilt anges i 2 § i förordningen ska, efter samråd med bl.a. , lämna uppgifter till länsstyrelserna om områden som myndigheten bedömer vara av riksintresse enligt 3 kap. . har uppsikt inom länet över hushållningen med mark- och vattenområden och ska enligt (2010:900) verka för att riksintressena tillgodoses i den kommunala planläggningen. Enligt ska kommunen i sin översiktsplan redovisa riksintressen enligt 3 och 4 kap. . ska upphäva en detaljplan som inte tillgodoser ett riksintresse. Riksintressebestämmelserna har alltså stor betydelse för den kommunala markanvändningsplaneringen. Behov av översyn av hushållningsbestämmelserna och särskilt bestämmelserna om riksintresse Det är viktigt att riksintressesystemet är ändamålsenligt utformat och enkelt att tillämpa i den kommunala planeringen och vid tillståndsprövning. Det har riktats kritik mot bestämmelserna om riksintresse och deras tillämpning. Den inverkan som regelverket har på exempelvis den kommunala planprocessen och i infrastrukturplaneringen gör det angeläget med en översyn av riksintressesystemet. Alltsedan naturresurslagen tillkom har det efterhand framförts synpunkter på hur bestämmelserna om riksintresse tillämpas och dessa synpunkter har blivit fler och mer artikulerade . Regeringen uppmärksammade tillämpningsproblem i propositionen översiktsplanering enligt , m.m. (prop.1994/95:230 s. 54–59) och angav där sin syn på syftet med tillämpningen. har i ett antal rapporter och skrivelser pekat på problem när det gäller tillämpningen av riksintressebestämmelserna och angett att en översyn behövs.