sou · H3B312 · 2015-03-02 00:00:00 — I överprövningsmål finns det ibland starka och beaktansvärda tredjemansintressen eller allmänna intressen. Detta gör att en preklusionsregel efter förebild från vad som gäller i dispositiva tvistemål i vissa fall kommer att leda till mycket otillfredsställande materiella resultat. Om exempelvis en upphandlande myndighet utan giltig ursäkt har underlåtit att i förvaltningsrätten åberopa omständigheter eller bevis för att det föreligger tvingande hänsyn till ett allmänintresse att låta ett avtal bestå enligt 16 kap. 14 § , ska kammarrätten med den föreslagna regeln avvisa sådana först i kammarrätten åberopade omständigheter eller bevis, oavsett vilka konsekvenser en ogiltigförklaring av avtalet i det enskilda fallet skulle kunna få för t.ex. människors liv och hälsa. Jag anser att en sådan ordning är olämplig. Synnerlig brådska som uppkommit på grund av en överprövningsprocess Jag instämmer i utredningens bedömning att undantaget för synnerlig brådska på grund av en överprövningsprocess har tolkats väl restriktivt i förvaltningsdomstolarna och i tidigare yttrande av . Undantaget för synnerlig brådska i respektive upphandlingsdirektiv – och i de svenska bestämmelserna där undantaget genomförts – bör kunna tolkas på ett mer ändamålsenligt sätt än att en upphandlande myndighet tidsmässigt ska behöva planera för en fullständig prövning i två instanser, eller en ännu längre tidsåtgång. Några prejudikat i frågan finns inte, men det är enligt min bedömning inte otänkbart att den av utredningen gjorda tolkningen av undantaget skulle godtas av och . Det bör poängteras att möjligheten att ingå avtal utan föregående annonsering för att täcka tillfälliga behov av varor och tjänster, inte ska sammanblandas med frågan om eventuella förändringar av den förlängda avtalsspärren. Båda frågorna tar visserligen sikte på problem som kan uppstå när upphandlingar stoppas i överprövningsprocesser. Ur ett unionsrättsligt perspektiv är det dock en avgörande skillnad mellan att ingå tillfälliga avtal om det mest oundgängliga med tillämpning av undantaget för synnerlig brådska, och att sluta ordinarie avtal i den annonserade upphandlingen. Den sistnämnda situationen är mer långtgående, bland annat eftersom möjligheten att utverka rättelser av felaktiga upphandlingar helt och hållet utsläcks, vilket inte är fallet vid tillfälliga täckningsköp med stöd av undantaget för synnerlig brådska. Enligt min mening är en i praktiken ökad möjlighet för upphandlande myndigheter och enheter att på grund av överprövnings- processer göra icke-annonserade upphandlingar med stöd av undantaget för synnerlig brådska, den enskilt viktigaste förändringen för att komma till rätta med de samhällsekonomiska problem som kan uppstå vid domstolsprocesser som drar ut . Jag välkomnar att det införs en hjälpregel i lagtexten för att tydliggöra en mer ändamålsenlig tolkning av undantaget. Det kan dock diskuteras om den föreslagna ordalydelsen – som behöver tillämpas motsatsvis för att den avsedda effekten ska uppnås – är den bästa tänkbara. I detta sammanhang är det också av vikt att förslaget om att förvaltningsrätten ska avgöra mål genomförs, eftersom detta tydliggör hur en överprövningsprocess i första instans maximalt kan förväntas ta i de allra flesta målen. Det finns behov av ytterligare vägledning om hur undantaget för synnerlig brådska ska tolkas i situationer där brådskan uppstått på grund av en överprövningsprocess. Denna vägledning bör kunna ske såväl i kommande förarbeten och rättspraxis som i ställningstaganden från tillsynsmyndigheten. SOU 1969:41, Fullföljd av talan m.m. Ds B 1980:7, delbetänkande SOU 1991:106 del A, Domstolarna inför 2000-talet Ds 1992:4, Offentlig upphandling och EES – ett lagförslag SOU 1993:62, Rättssäkerheten vid beskattningen SOU 1995:124, Ett reformerat hovrättsförfarande SOU 1999:139, Effektivare offentlig upphandling för fortsatt välfärd, trygghet och tillväxt SOU 2005:77 del 3, Får jag lov? Om planering och byggande SOU 2006:28, Nya upphandlingsregler 2 Ds 2009:30, Nya rättsmedel m.m. på upphandlingsområdet SOU 2010:13, Upphandling på försvars- och säkerhetsområdet SOU 2010:44, Mål och medel – särskilda åtgärder för vissa måltyper i domstol SOU 2011:73, På jakt efter den goda affären – analyser, erfarenheter och synpunkter på den offentliga upphandlingen SOU 2013:12, Goda affärer – en strategi för hållbar offentlig upphandling SOU 2014:14 Effektiv och rättssäker PBL-överprövning 1981/82:31, Om avgifter vid tingsrätt, m.m. 1988/89:126, Om ersättning för kostnader i ärenden och mål om skatt, m.m. 1992/93:88, Om offentlig upphandling Prop. 1993/94:151, Rättssäkerhet vid beskattningen Prop. 1995/96:115, En ny lag om domstolsärenden 1995/96:165, Frågor om offentlig upphandling Prop. 1996/97:133, Domstols sammansättning m.m. 1996/97:153, Ändringar i lagen om offentlig upphandling Prop. 1997/98:105, Det allmännas skadeståndsansvar 1998/99:37, Ändringar i – hovrättsfrågor m.m. Prop. 2001/02:142, Ändringar i lagen om offentlig upphandling, m.m. 2006/07:119, En effektivare lag om elektronisk kommunikation 2006/07:128, Ny lagstiftning om offentlig upphandling och upphandling inom områdena vatten, energi, transporter och posttjänster 2008/09:29, Lag om valfrihetssystem 2009/10:180, Nya rättsmedel på upphandlingsområdet Prop. 2010/11:150, Upphandling på försvars- och säkerhetsområdet Prop. 2013/14:133, Direktupphandling C-6/64, mot C-41/74, van Duyn C-33/76, Rewe C-148/78, Ratti C-152/84, C-71/92, Kommissionen mot C-328/92, Kommissionen mot C-81/98, C-107/98, Teckal C-380/98, C-285/99 och C286/99, Impresa Lombardini SpA C-237/99, Kommissionen mot C-470/99, C-92/00, Hospital Ingenieure C-327/00, Santex C-315/01, Gesellschaft für () v Österreichische Autobahnen und () C-397-403/01, C-230/02, /03, Stadt C-340/04, Carbotermo C-220/05, /06, Varec C-241/06, Lämmerzahl C-406/08, Uniplex C-456/08, Europeiska kommissionen mot C-279/09, DEB Deutsche Energiehandelsund Beratungsgesellschaft mbH mot Bundesrepublik Ligue du Monde Islamique och Organisation du Secours Islamique mot , dom och McElduff m.fl. mot m.fl. mot mot , dom Aït-Mouhoub mot , dom NJA 1987 s. 845 NJA 2013 s. 762 NJA 2013 s. 909 (f.d. Regeringsrätten) RÅ 1997 not 15 RÅ 1998 not 44 RÅ 2003 ref. 15 RÅ 2003 ref. 64 RÅ 2005 ref. 10 RÅ 2005 ref. 17 RÅ 2005 ref. 62 RÅ 2009 ref. 69 HFD 2013 ref. 5 HFD 2013 ref. 31 HFD 2013 ref. 53 HFD 2014 ref. 13 HFD 2014 ref. 49 Kammarrättens i mål nr 784-10 Kammarrättens i mål nr 5211-10 Kammarrättens i mål nr 2597-10 Kammarrättens i mål nr 5609-5629-10 Kammarrättens i mål nr 18993-11 m.fl. Kammarrättens i mål nr 6929-6949-11 Kammarrättens i mål nr 2262-12 Kammarrättens i mål nr 7024-7026-12 Kammarrättens i mål nr 2798-12 Kammarrättens i mål nr 8953-12 Kammarrättens i mål nr 1066-1067-14 JO:s beslut , dnr 2909-2006 A m.fl., Överprövning av upphandling – och andra rättsmedel enligt och , 2012 Hjelmborg S E m fl., Public Procurement – the EU directive on public contracts, 1:a uppl., 2006 , Rättsmedel inom området offentlig upphandling, Mapsec, , J-E m.fl., Den svåra beställarrollen – Om konkurrensutsättning och upphandling i offentlig sektor, 1:a uppl., , 2005 och , Allmän avtalsrätt, 8 uppl. m.fl., Lagen om offentlig upphandling – en kommentar, 2013 Slavicek M, Upphandlingens olika ansikten, Europarättslig tidskrift, nr 1 2002 Von , U, Likheter och skillnader i nordisk förvaltningsrätt, Förhandlingarna vid det 39:e i 18– Warnling-Nerep W, Offentlig upphandling: myndighetsutövning eller inte och ett nytt område för kommunalt lag- och domstolstrots?, Juridisk 2, 2006/07 och , Förvaltningsprocesslagen m.m. – En kommentar, 6 uppl. 2012:1 Ansöknings- och kungörandeavgifter vid allmän domstol Faktablad om Europeiska unionen Rapport 2014:1 och Rapport 2013:9: Siffror och fakta om offentlig upphandling Statistik om upphandlingar som genomförts respektive 2012 Ökad effektivitet i upphandlingar i samband med överprövningar En särskild utredare ska se över rättsmedlen i upphandlingslagstiftningen, dvs. möjligheten att bl.a. överpröva en upphandling. Utredaren ska även närmare utreda frågan om s.k. temporär direktupphandling samt utreda frågor om avgifter och processkostnader i upphandlingsmål. Syftet med utredningen är att öka effektiviteten i upphandlingsförfarandena genom att finna sätt att komma till rätta med de problem som orsakas, både samhällsekonomiskt och för berörda aktörer, av att upphandlingar stoppas när de begärs överprövade i domstol. En given utgångspunkt för utredningen är att eventuella förändringar av regelverket inte får innebära att rättssäkerheten eftersätts. –analysera lämpligheten av att införa bestämmelser om en s.k. preklusionsfrist i upphandlingslagarna, –analysera i vilken omfattning den förlängda avtalsspärren ska gälla, om en domstol ska kunna pröva en upphandling trots ingånget avtal och om och i så fall hur en skadelidande leverantör ska kunna kompenseras, –undersöka möjligheten att införa ett undantag i upphandlingslagarna för direktupphandling under pågående överprövning, samt –utreda och överväga bestämmelser om ersättning för processkostnader eller avgifter vid ansökan i mål om överprövning. En utblick mot EU/EES-området, särskilt , ska göras. Ut- redaren ska överväga vilka förslag som bäst tillgodoser syftet och utifrån de överväganden som görs lämna fullständiga författningsförslag. Uppdraget ska redovisas . Behovet av en utredning Offentlig upphandling är ett viktigt verktyg för att öka effektiviteten i de offentliga utgifterna. Upphandlingen kan också bidra till att uppnå gemensamma samhälleliga mål såsom skydd för miljön samt främjande av innovation, sysselsättning och social integration. Den offentliga upphandlingen utgör en betydande andel av BNP och har en direkt inverkan på den svenska ekonomin. ger förutsättningar för en effektiv och rättssäker offentlig upphandling och en välfungerande överprövningsprocess är ett nödvändigt inslag för att lagstiftningen ska få genomslag. Bestämmelserna om rättsmedel finns i lagen (2007:1091) om offentlig upphandling (), lagen (2007:1092) om upphandling inom områdena vatten, energi, transporter och posttjänster (LUF) och lagen (2011:1029) om upphandling på försvars- och säkerhetsområdet (LUFS), upphandlingslagarna. De genomför bestämmelserna om rättsmedel i rådets direktiv /665/EEG av om samordning av lagar och andra författningar för prövning av offentlig upphandling av varor och bygg- och anläggningsarbeten och Rådets direktiv /13/EEG av om samordning av lagar och andra författningar om gemenskapsregler om upphandlingsförfaranden tillämpade av företag och verk inom vatten-, energi-, transport- och telekommunikationssektorerna, rättsmedelsdirektiven, som har ändrats genom och rådets direktiv /66/EG av om ändring av rådets direktiv /665/EEG och 92/13/EEG vad gäller effektivare förfaranden för prövning av offentlig upphandling, ändringsdirektivet, samt och rådets direktiv /81/EG av om samordning av förfarandena vid tilldelning av vissa kontrakt för byggentrepre- nader, varor och tjänster av upphandlande myndigheter och enheter på försvars- och säkerhetsområdet och om ändring av direktiven /17/EG och 2004/18/EG. Alltsedan tillkomsten av rättsmedel i upphandlingsregelverket, dvs. i samband med anslutning till Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES), har prövningen av upphandlingsmål varit föremål för diskussion. Debatten har tilltagit bl.a. till följd av att antalet upphandlingsmål – med undantag för – har ökat stadigt . Diskussionen har också handlat om domstolarnas handläggningstider. Enligt statistik från och tog ett överprövningsärende för förvaltningsrätterna att avgöra. Handläggningstidernas längd varierar dock mycket. Vid en jämförelse mellan upphandlingar under respektive över EU:s tröskelvärden var det mer än dubbelt så vanligt med överprövningar i det senare fallet. Vidare var anbudsgivare i vissa branscher, t.ex. transportbranschen, mer benägna än andra att ansöka om överprövning. har det diskuterats olika problem som följer av att upphandlingarna regelmässigt stoppas under handläggningen i domstol. Stoppen leder till svårigheter att försörja offentliga verksamheter med varor och tjänster som den offentliga sektorn ofta är skyldig att tillhandahålla medborgarna eller som på ett eller annat sätt ingår i den offentliga servicen. När en upphandling blir överprövad och stoppad är de upphandlande myndigheterna eller enheterna ofta tvingade att genomföra en direktupphandling för att täcka behoven under den pågående överprövningen och den tid det tar att genomföra en eventuell ny upphandling. Sådana upphandlingar riskerar i sin tur att bli stoppade i en ny överprövning eller bli föremål för en talan om ogiltighet enligt upphandlingslagarna. konstaterade i sitt slutbetänkande att antalet överprövningar var en av de mest diskuterade frågorna i samband med utredningsarbetet (Goda affärer – en strategi för hållbar tillväxt, SOU 2013:12). Överprövningarna ansågs vara en av de viktigaste orsakerna till att många upphandlande myndigheter och företag upplever att offentlig upphandling blivit mer som en juridisk process än en process som syftar till att åstadkomma goda affärer. Rädslan för att upphandlingen stoppas i en överprövning leder enligt utredningen till suboptimering, dvs. på ett sådant sätt som inte gagnar utvecklingen av innovativa och hållbara varor och tjänster av god kvalitet. Det får anses sannolikt att leverantörerna kompenserar sig för den osäkerhet som en utdragen process medför. Upphandlingar som riskerar att dra ut kan därför föranleda höjningar av priset på de aktuella varorna eller tjänsterna. Vidare kan mindre företag ha svårt att stå vid sina anbud under längre stopp. Det riskerar i sin tur att inverka negativt på konkurrensen. För att komma till rätta med de beskrivna problemen är två strategier tänkbara. Den ena innebär att man vidtar åtgärder som minskar de negativa konsekvenserna av att en upphandling blir överprövad. Den andra innebär att man försöker minska antalet överprövningar och därmed antalet stoppade upphandlingar. lämnade förslag med huvudsakligt syfte att minska de negativa effekterna av stoppade upphandlingar. Förslagen handlade bl.a. om att koncentrera upphandlingsmålen till ett fåtal förvaltningsrätter och en kammarrätt. Den frågan bereds inom . Såvitt framkommit är det inte aktuellt med någon översyn av rättsmedelsdirektiven på EU-nivå. Regeringen bedömer däremot att tiden är mogen för en översyn av hur direktiven har genomförts i svensk rätt. Jämförelser med hur relevanta europeiska stater har genomfört direktiven och deras erfarenheter av tillämpningen kan ge uppslag till hur det svenska regelverket skulle kunna förändras för att minska de negativa konsekvenserna av en överprövning. I synnerhet våra nordiska grannländer är intressanta att analysera i detta avseende. Andra underlag kan vara nationell domstolspraxis och aktörernas erfarenheter. I det sammanhanget finns det skäl att på nytt överväga om en preklusionsfrist ska införas i lagstiftningen. Vidare ska förslag att införa ett undantag för direktupphandling under pågående överprövning (temporär upphandling) utredas närmare. När det gäller den andra strategin kan ett sätt att minska antalet upphandlingsmål, eller åtminstone bromsa ökningen, vara att införa ansökningsavgifter eller bestämmelser om ansvar för processkostnader. Även här kan lärdomar dras av övriga EU-/EES-länders tillvägagångssätt och erfarenheter. En given utgångspunkt för utredningen är att eventuella förändringar av regelverket inte får innebära att rättssäkerheten eftersätts. Uppdraget att se över rättsmedlen och utreda frågan om temporär upphandling En preklusionsfrist för att renodla målen i domstolarna Med preklusionsfrist menas att vissa av de inledande momenten i en upphandling endast får överprövas inom . En frist kan t.ex. innebära ett förbud mot invändningar mot förfrågningsunderlagets utformning efter att anbudstiden löpt ut. Rättsmedelsdirektiven ger medlemsstaterna en möjlighet att införa preklusionsfrister. har dock valt att inte införa bestämmelser om preklusionsfrist. Frågan övervägdes senast i propositionen Nya rättsmedel på upphandlingsområdet (2009/10:180, del 1 s. 155 f.). Som främsta skäl mot en frist framhölls att det ofta är först när anbudsgivarna tar del av tilldelningsbeslutet som det står klart för leverantören vad förfrågningsunderlaget har betytt för utvärderingen. Först då har leverantören tillräcklig information för att avgöra om det finns anledning att begära överprövning av förfrågningsunderlaget. Överprövningsmål som kommer in till domstolen i ett sent skede av upphandlingsförfarandet och innehåller invändningar om både det inledande konkurrensuppsökande skedet i upphandlingen (t.ex. mot valet av upphandlingsförfarande eller villkor i förfrågningsunderlaget) och anbudsutvärderingen tenderar att bli omfattande och ”tungrodda” både för den handläggande domstolen och för parterna. Detta påverkar rimligen handläggningstiden. Om domstolen sedan beslutar att upphandlingen ska göras om t.ex. på grund av fel i förfrågningsunderlaget, innebär det en försening och framför allt högre kostnader för den upphandlande myndigheten eller enheten och anbudsgivarna jämfört med om felet hade upptäckts och korrigerats tidigare. Vissa upphandlande myndigheter har vidare redogjort för uppfattningen att det finns leverantörer som ansöker om överprövning för att skapa affärstillfällen i samband med de direktupphandlingar som genomförs för att täcka behoven av varor eller tjänster som uppstår när den huvudsakliga upphandlingen stoppas i väntan på avgörande. Syftet med en preklusionsfrist är att påskynda upphandlingsprocessen i de fall överprövning sker. Mot bakgrund av det ökade antalet upphandlingsmål anser regeringen att det är angeläget att sträva efter att hanteringen av målen blir så smidig som möjligt. Därför finns det skäl att på nytt överväga frågan om en preklusionsfrist bör införas. Äldre analyser och överväganden kan tjäna som utgångspunkt. De bör dock kompletteras bl.a. med hänsyn till att de inte beaktade om och i vilken utsträckning leverantörernas affärsstrategiska bedömningar eventuellt påverkar när en ansökan om överprövning lämnas. –undersöka förekomsten av preklusionsfrister i andra europeiska staters rättsordningar och erfarenheter från tillämpningen, –undersöka om och varför leverantörerna väntar till efter tilldelningsbeslutet med att begära överprövning med invändningar mot de inledande momenten i upphandlingen, samt –analysera lämpligheten av att införa bestämmelser om en preklusionsfrist. Större möjligheter att ingå avtal trots pågående överprövning När en upphandlande myndighet eller enhet har skickat ut en underrättelse om tilldelningsbeslut inträder en s.k. avtalsspärr. Spärren innebär att myndigheten eller enheten inte får ingå avtal på normalt . Om någon leverantör ansöker om överprövning hos förvaltningsrätten förlängs avtalsspärren automatiskt (förlängd avtalsspärr), som huvudregel det tar att handlägga målet där. Förvaltningsrätten ska alltså inte fatta något interimistiskt beslut eller göra någon skadeavvägning i frågan om huruvida avtalsspärren ska bestå för domstolens handläggning. Det finns en möjlighet för förvaltningsrätten att häva den förlängda avtalsspärren, men den möjligheten ska användas i undantagsfall, som huvudregel på yrkande av part, för att undvika orimliga konsekvenser. I överinstanserna gäller inte någon förlängd avtalsspärr. Här måste leverantören begära ett interimistiskt beslut för att utesluta möjligheten att upphandlingen avslutas genom att avtal ingås för domstolens prövning. Enligt upphandlingslagarna gäller vidare att om en upphandlande myndighet eller enhet ingår avtal i en upphandling, får upphandlingen inte längre överprövas. Sammantaget med den förlängda avtalsspärren blir konsekvensen att en upphandling regelmässigt stoppas upp under hela den tid som förvaltningsrättens prövning pågår. Den upphandlande myndigheten eller enheten, liksom domstolen, har i praktiken små möjligheter att påverka detta. Att den förlängda avtalsspärren gäller för förvaltningsrättens prövning följer inte av rättsmedelsdirektiven, utan beror på andra överväganden. Direktiven innebär endast att medlemsstaterna ska se till att när någon har klagat på ett tilldelningsbeslut, ska den upphandlande myndigheten eller enheten inte kunna ingå avtal förrän prövningsorganet har hunnit pröva en ansökan om interimistiska åtgärder. Vid ett sådant interimistiskt beslut får prövningsorganet göra en skadeavvägning för alla berörda intressen, inklusive allmänintresset. Det finns heller inget krav i rättsmedelsdirektiven att ett avtal ska avskära möjligheten till överprövning av upphandlingen. Vid en jämförelse med t.ex. de övriga nordiska länderna är det bara som har valt en sådan ordning. I kan besluta om ”gottgörelse” om en upphandling är avslutad vid domstolens prövning. Det finns alltså ett nationellt utrymme att utforma regelverket för att möjliggöra en mer nyanserad prövning av om upphandlingen ska få fortgå och avslutas som en överprövning pågår. En fråga är vad rättsmedelsdirektiven och övrig unionsrätt kräver och vad som i övrigt är lämpligt i fråga om kompensation till en skadelidande leverantör, om en förvaltningsdomstol kommer fram till att en avslutad upphandling har varit felaktig i något avseende. –redogöra för hur ett relevant urval av EU- eller EES-länder valt att genomföra bestämmelserna om förlängd avtalsspärr, om upphandlingar kan prövas efter det att kontrakt eller ramavtal slutits och vilken kompensation som i sådana fall finns tillgänglig för en leverantör som får rätt i överprövningen, –analysera i vilken omfattning den förlängda avtalsspärren ska gälla, –analysera om en domstol ska kunna pröva upphandlingen trots ingånget avtal, samt –analysera om och i så fall hur en skadelidande leverantör ska kompenseras och även i övrigt se över rättsföljderna i överprövningsmål. I uppdraget ingår inte att överväga om civilrättsliga skadeståndstvister ska prövas i allmän förvaltningsdomstol. föreslog i sitt slutbetänkande att ett nytt undantag ska införas i 15 kap. i upphandlingslagarna av innebörd att direktupphandling ska få användas temporärt när en upphandling överprövats och en förlängd avtalsspärr inträtt (SOU 2013:12 s. 366). En sådan reglering kan vara ett alternativ för att minska de negativa konsekvenserna av att en upphandling stoppas. Regeringen anser dock, i likhet med många remissinstanser, att förslaget kräver ytterligare analys av de rättsliga förutsättningarna, de faktiska konsekvenserna och hur en eventuell reglering bör utformas för att bäst uppnå det avsedda syftet. –undersöka möjligheten att införa ett undantag i upphandlingslagarna för temporär upphandling (direktupphandling under pågående överprövning). Uppdraget att utreda frågor om avgifter och processkostnader i upphandlingsmål Trenden i visar på en ökande tillströmning av upphandlingsmål. Övriga nordiska länder tillämpar ansökningsavgifter eller låter förlorande part ansvara för motpartens kostnader i upphandlingsmål. ansåg att varken ansökningsavgifter eller ersättning för motpartens processkostnader borde införas (SOU 2013:12 s. 364). Ett antal organisationer, bl.a. , , , och kommun påtalade i sina remissvar att frågan borde utredas grundligare. Förvaltningsprocesslagen (1971:291) och upphandlingslagstiftningen saknar motsvarighet till huvudregeln i dispositiva tvistemål i allmänna domstolar om ersättningsskyldighet för förlorande part och rätt till ersättning för vinnande part. Precis som i merparten av de måltyper som handläggs i de allmänna förvaltningsdomstolarna står vardera parten för sina egna processkostnader oavsett utgången. Parterna i förvaltningsdomstolarna är normalt en eller flera enskilda mot det allmänna. Upphandlingsmålen är i flera avseenden inte jämförbara med övriga måltyper i förvaltningsdomstolarna utan uppvisar snarare likheter med civilmål i allmän domstol.