sou · H3B362 · 2015-09-15 00:00:00 — Utomlands är den associationsrättsliga formen vanlig i fondbranschen, bl.a. är många fonder, inklusive sådana som huvudsakligen marknadsförs i , etablerade i som s.k. SICAV:er (d’Investissement à Capital Variable). Flera branschorga- nisationer har vid upprepade tillfällen, och senast vid genomför- andet av AIFM-direktivet, påtalat att avsaknaden av ett associa- tionsrättsligt ramverk för fonder i innebär en konkurrens- Möjligheten att komplettera fondregelverket med sådana associationsrättsliga bestämmelser bör därför undersökas. •ta ställning till om det bör införas en associationsrättslig fond- typ med rörligt kapital (öppen fond) som ska kunna användas för bildande av både värdepappersfonder och alternativa investe- ringsfonder, och •utarbeta nödvändiga författningsförslag. Nya fondtyper för professionella investerare Det finns endast två fondtyper i där själva fonden, inbegripet dess placeringar, är reglerad och står under tillsyn av : värdepappersfonder och specialfonder. De båda fondtyperna skiljer sig åt endast på ett fåtal punkter. En värde- pappersfond ska vara öppen för allmänheten att investera i (s.k. kontraheringsplikt), medan fondbestämmelserna för en specialfond får begränsa kretsen investerare till t.ex. professionella investerare. Specialfonder är, precis som värdepappersfonder, begränsade när det gäller de tillgångskategorier som utgör tillåtna investeringar. Specialfonder får dock, utöver vad som utgör tillåtna tillgångskate- gorier för värdepappersfonder, även placera i derivatinstrument som hänför sig till andra tillgångar än de som tillåts för värde- pappersfonder. Det finns ytterligare vissa skillnader i regelverken för värdepappersfonder respektive specialfonder, bl.a. när det gäller riskspridning och möjligheten till köp och inlösen av andelar. Trots dessa skillnader mellan värdepappersfonder och specialfonder erbjuder båda fondtyperna ett gott konsumentskydd. Det har fram- kommit att många professionella investerare önskar göra investe- ringar i en fondtyp som är reglerad som sådana professio- nella investerare inte nödvändigtvis har samma behov av skydd som konsumenter. Det finns också önskemål om att fonder som enbart marknadsförs till professionella investerare ska kunna placera i fler tillgångsslag och med en anpassad riskspridning än vad som är möjligt för svenska reglerade fonder. Det finns därför ett behov av att analysera möjligheterna att införa ytterligare reglerade fond- typer som är avsedda att marknadsföras enbart till professionella investerare. Det är också viktigt att ta ställning till om en begräns- ning av möjligheten att marknadsföra vissa fonder till icke-professio- nella investerare även bör innebära ett förbud mot att sälja andelar i dessa fonder till icke-professionella investerare när en sådan investe- ring sker på den icke-professionella investerarens initiativ. •analysera om det bör införas ytterligare reglerade fondtyper som är avsedda att marknadsföras enbart till professionella investe- rare, •om analysen leder fram till att ytterligare fondtyper bör införas, föreslå en eller flera reglerade fondtyper som enbart får mark- nadsföras till professionella investerare och som har ett anpassat investerarskydd, möjlighet för fonderna att placera i andra till- gångar än vad som är möjligt och en anpassad risksprid- ning, •i förekommande fall ta ställning till om begränsningen av mark- nadsföringen innebär ett förbud mot att sälja andelar eller aktier i fonderna till icke-professionella investerare, och •utarbeta nödvändiga författningsförslag. Marknadsföring av alternativa investeringsfonder till icke-professionella investerare Genomförandet av AIFM-direktivet innebar att vissa alternativa investeringsfonder även fortsättningsvis får marknadsföras till icke- professionella investerare. Utöver specialfonder får även alternativa investeringsfonder vars andelar eller aktier är upptagna till handel på en reglerad marknad eller motsvarande marknad utanför EES och för vilka det finns ett faktablad marknadsföras till icke-professionella investerare. Även riskkapitalfonder, där andels- eller aktieägaren saknar rätt till inlösen under från den första investe- ringen och som enligt sin investeringspolicy generellt investerar i emittenter eller onoterade företag för att förvärva kontroll över dem, får marknadsföras till sådana icke-professionella investerare som utfäster sig att investera ett belopp som motsvarar och skriftligen uppger att de är medvetna om riskerna med det avsedda åtagandet eller investeringen. Detta gäller också fonder som förvaltas av AIF-förvaltare som saknar tillstånd enligt lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder och enbart är registrerade enligt den lagen. Det finns anledning att se över dessa regler. Det bör övervägas om alternativa investeringsfonder vars andelar eller aktier handlas på en handelsplattform bör få mark- nadsföras till icke-professionella investerare. En konsekvens av nu- varande regler har blivit att aktier i de bolag som omfattas av AIFM-direktivet kan handlas på en handelsplattform om de inte uppfyller kriterierna för att få marknadsföras till icke-professionella investerare. Anledningen är att om ett bo- lags aktier är upptagna till handel på en reglerad marknad eller handlas på en handelsplattform anses bolaget marknadsföra sina aktier till icke-professionella investerare. Det kan uppfattas som inkonsekvent att finansiella instrument som t.ex. aktier som hand- las på en handelsplattform får marknadsföras till icke-professionella investerare bara om emittenten inte driver sådan verksamhet som innebär att den anses som en alternativ investeringsfond. Någon ökad risk i sig är det nödvändigtvis inte fråga om bara av den anledning att emittenten anses som en alternativ investeringsfond, utan det skulle snarare kunna innebära en minskad risk för investe- raren med hänsyn till det investerarskydd som reglerna i AIFM- direktivet faktiskt innebär. Förslaget till och rådets förordning om europeiska långsiktiga investeringsfonder KOM (2013) 462 innebär särskilda regler för marknadsföring till icke-professionella investerare av alternativa investeringsfonder som fått tillstånd som europeiska långsiktiga investeringsfonder. Den slutliga EU-regleringen av europeiska långsiktiga investerings- fonder kan komma att innebära att de svenska reglerna om mark- nadsföring till icke-professionella investerare av alternativa investe- ringsfonder eller åtminstone alternativa investeringsfonder med tillstånd som europeiska långsiktiga investeringsfonder måste anpassas till förordningens krav. Hänsyn bör därför tas, i den mån det är möjligt, till förslaget till och rådets förordning om europeiska långsiktiga investeringsfonder. •ta ställning till vilka fondtyper som ur ett konsumentskydds- perspektiv är lämpliga som investeringar för icke-professionella investerare, •ta ställning till om alternativa investeringsfonder vars andelar eller aktier handlas på en handelsplattform men som inte uppfyller övriga krav för marknadsföring till icke-professionella investerare bör få marknadsföras till sådana investerare, och •utarbeta nödvändiga författningsförslag. Möjlighet till investeringssparkonto som enbart omfattar fondandelar När investeringssparkonto infördes som sparform blev det inte möj- ligt för fondbolag att administrera sådana konton på grund av att det inte ansågs förenligt med UCITS-direktivet. Fondbolag kan få tillstånd för att ta emot fondandelar för förvaring enligt 7 kap. 1 § första stycket 1 lagen om värdepappersfonder. De kan däremot inte få tillstånd för att ta emot andra finansiella instrument för förvaring. För fristående fondbolag som inte ingår i en företagsgrupp med andra företag som kan erbjuda investeringssparkonto, kan det inne- bära en konkurrensnackdel att inte kunna erbjuda investerings- sparkonto. En lösning skulle kunna vara att införa en möjlighet för fondbolag att erbjuda investeringssparkonto som begränsas till att enbart omfatta fondandelar. sköter admini- strationen av andelsägarnas innehav i fonderna och att hantera mot- svarande inom ramen för ett investeringssparkonto kan därför vara teoretiskt möjligt för fondbolag. Men de praktiska och fondrätts- liga förutsättningarna för detta behöver utredas. •utreda de praktiska och de fondrättsliga förutsättningarna för fondbolag att få tillhandahålla investeringssparkonto som begrän- sas till fondandelar, och •utarbeta nödvändiga författningsförslag. tillämpning på fondbolag, AIF-förvaltare och vissa värdepappersbolag I samband med genomförandet av och rådets direktiv /36/EU av om behörighet att utöva verksamhet i kreditinstitut och om särskild tillsyn av kreditinstitut och värdepappersföretag, om ändring av direktiv /87/EG och om upphävande av direktiv /48/EG och 2006/49/EG (kapital- täckningsdirektivet) och anpassningen av svensk rätt till Europa- parlamentets och rådets förordning (EU) nr 575/2013 av om tillsynskrav för kreditinstitut och värdepappersföretag och om ändring av förordning (EU) nr 648/2012 (tillsynsförord- ningen) uppmärksammades det att de svenska kapitalkraven för fondbolag med tillstånd för diskretionär portföljförvaltning och värdepappersbolag med motsvarande tillstånd går utöver det som krävs av . Även värdepappersbolag som inte omfattas av definitionen av värdepappersföretag i tillsynsförordningen, åläggs att tillämpa tillsynsförordningen. Tillämpningen av de nya kapital- täckningsreglerna innebär en betydande administrativ börda för fondbolagen och de berörda värdepappersbolagen. I samband med genomförandet av de reglerna i svensk rätt gjordes bedömningen att det finns ett behov av en översyn när det gäller kapitaltäck- ningsregelverkets tillämpning på fondbolag och AIF-förvaltare (prop. 2013/14:228 s. 129–131). En sådan översyn bör därför göras i detta sammanhang. För att undvika att reglerna för likartad verk- samhet skiljer sig åt i alltför stor utsträckning, bör översynen in- begripa även kraven på värdepappersbolag som inte omfattas av definitionen av värdepappersföretag i tillsynsförordningen. •ta ställning till i vilken utsträckning kapitaltäckningsregelverket bör tillämpas på fondbolag och AIF-förvaltare med tillstånd för diskretionär portföljförvaltning och på värdepappersbolag som inte omfattas av definitionen av värdepappersföretag i tillsyns- förordningen, och •utarbeta nödvändiga författningsförslag. Tillåtna tillgångar i värdepappersfonder En översyn behövs av vilka överlåtbara värdepapper och penning- marknadsinstrument en värdepappersfonds medel får placeras i enligt 5 kap. 3 § första stycket lagen om värdepappersfonder. I första stycket 2 anges att värdepappersfonders medel får placeras på en reglerad marknad eller ”annan marknad som är reglerad och öppen för allmänheten”, vilket har tolkats som att det inte omfattar handels- plattformar (prop. 2006/07:115 s. 672 f.). fonders medel i överlåtbara värdepapper och penningmarknads- instrument som handlas på en handelsplattform tillåts dock i fler- talet andra länder inom EES som Europeiska värde- pappers- och marknadsmyndighetens (Esmas) riktlinjer för s.k. börshandlande fonder och fondföretag pekar på att även anser att placering i tillgångar som handlas på handelsplattformar är förenligt med UCITS-direktivet. Enligt praxis är det, med hänvisning till den nämnda propositionen, inte tillåtet att placera en värdepappersfonds medel i överlåtbara värdepapper och penningmarknadsinstrument som handlas på en handelsplatt- form. Mot bakgrund av detta är det oklart vilka överlåtbara värde- papper och penningmarknadsinstrument som omfattas av 5 kap. 3 § första stycket 2 lagen om värdepappersfonder. Frågan om huruvida det bör tillåtas att värdepappersfonders medel placeras i överlåtbara värdepapper och penningmarknadsinstrument som handlas på en handelsplattform bör analyseras. Analysen bör göras med utgångs- punkt i reglerna i UCITS-direktivet och syfta till att bestämmel- serna i lagen ska kunna förtydligas. I 5 kap. 3 § lagen om värdepappersfonder anges att den marknad på vilken instrumenten som fondens medel placeras i är upptagna till handel ska vara angiven i fondbestämmelserna eller vara god- känd av för sådana placeringar. Detta förefaller dock inte stämma överens med UCITS-direktivet, där ett sådant krav endast ställs på marknader utanför EES på vilka fondens medel placeras (artikel 50.1 c). En översyn av bestämmelsen i 5 kap. 3 § lagen om värdepappersfonder behöver därför göras. I 5 kap. 15 § lagen om värdepappersfonder regleras vilka krav som gäller när medel i en värdepappersfond placeras i fondandelar. Enligt UCITS-direktivet får placering ske endast i fonder som står under tillsyn av en tillsynsmyndighet (artikel 50.1 e). En översyn av 5 kap. 15 § behövs för att säkerställa att de krav som ställs upp i bestämmelsen motsvarar de som gäller enligt UCITS-direktivet. Bestämmelsen bör även förtydligas för att undvika osäkerhet kring de krav som gäller när medel i en värdepappersfond placeras i fond- andelar. •analysera om värdepappersfonders medel bör få placeras i över- låtbara värdepapper och penningmarknadsinstrument som hand- las på en handelsplattform, •undersöka om nuvarande krav i 5 kap. 3 § lagen om värdepappers- fonder som uppställs på de marknader utanför EES på vilka fondens medel placeras stämmer överens med UCITS-direktivet, •utreda vilka krav som enligt UCITS-direktivet gäller för placering av en värdepappersfonds medel i fondandelar och föreslå hur reglerna kan förtydligas, och •utarbeta nödvändiga författningsförslag. Förtydligande av redovisnings- och bokföringskrav för värdepappersfonder Ett förtydligande av redovisnings- och bokföringskrav för värde- pappersfonder behövs. Svenska värdepappersfonder är inte juridiska personer. Det innebär att sådana fonder inte omfattas av bokför- ingslagen (1999:1078). Av föreskrifter (FFFS 2013:9) om värdepappersfonder framgår att redovisningen för fonden ska följa god redovisningssed, men vad som avses med det förtydligas inte i föreskrifterna. Det bör övervägas om det i lagen om värdepappersfonder behövs mer detaljerade regler om redovis- ning och bokföring som förtydligar kraven på redovisningen. För att tillhandahålla ett grundläggande ramverk för hur redovisning ska ske för värdepappersfonder är det nödvändigt att analysera om det är möjligt att hänvisa till årsredovisningslagen (1995:1554) eller lagen (1995:1559) om årsredovisning i kreditinstitut och värde- pappersbolag när det gäller innehåll och presentation av fonders årsbokslut. Man bör även ta ställning till om specialfonderna bör omfattas av samma krav som ska gälla för värdepappersfonder. •analysera hur redovisnings- och bokföringskrav för värdepappers- fonder kan förtydligas, •ta ställning till om motsvarande krav även bör gälla för special- fonder, och •utarbeta nödvändiga författningsförslag. Det finns behov av att undersöka möjligheten att dela en fond. Frågan analyserades inom ramen för , framför allt mot bakgrund av de förslag till fusionsregler som samma utredning föreslog (se SOU 2010:78 s. 251). I motiven till den lagstiftning som byggde på betänkandet angavs dock att de tids- mässiga begränsningarna som arbetet med genomförandet av UCITS IV-direktivet ställde gjorde det omöjligt att inom ramen för det lagstiftningsarbetet utreda frågan på ett tillfredsställande sätt (prop. 2010/11:135 s. 266–268). Frågan skulle därför behöva utredas på nytt och även inkludera alternativa investeringsfonder. Fondbolag och AIF-förvaltare kan vara bildade som europa- bolag. Särskilda regler behövs för att förtydliga vilka bestämmelser om styrelsen och dess ledamöter i fondlagstiftningen som är tillämp- liga på dualistiskt organiserade europabolag. som är bildade som europabolag gäller 2 kap. 3 § tredje stycket lagen om värdepappersfonder. Vad som gäller för tillsynsorganet eller dess ledamöter i en AIF-förvaltare som är bildat som ett dualistiskt orga- niserat europabolag framgår dock inte av lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder. Av denna anledning bör det analyseras vilka bestämmelser i lagen om förvaltare av alternativa investerings- fonder som ska tillämpas på ledningsorganet eller dess ledamöter i en AIF-förvaltare som har ett sådant förvaltningssystem som avses i artiklarna 39–42 i rådets förordning (EG) nr 2157/2001 av om stadga för europabolag. En AIF-förvaltare får överlåta förvaltningen av en specialfond till en annan AIF-förvaltare, även till en AIF-förvaltare som är etablerad i ett annat land inom EES. Motsvarande borde vara möj- ligt även för ett fondbolags överlåtelse av förvaltningen av en värde- pappersfond. Fondbolagspasset, som infördes i UCITS IV-direk- tivet, innebär att en värdepappersfond och ett fondbolag inte behöver vara etablerade i samma land inom EES. Ett svenskt fondbolag kan således förvalta en värdepappersfond etablerad i utan att behöva inrätta en filial där. Det är en naturlig följd av införandet av fondbolagspasset att gränsöverskridande överlåtelser borde vara tillåtna. Det är troligtvis ett förbiseende att möjligheten inte inför- des i samband med att UCITS IV-direktivet genomfördes i svensk rätt. Det finns således behov av att se över om bestämmelserna om överlåtelse av förvaltning av värdepappersfonder i lagen om värde- pappersfonder bör ändras för att tillåta även gränsöverskridande över- låtelser. I informationsbroschyren för en alternativ investeringsfond ska det senast beräknade nettotillgångsvärdet anges (10 kap. 1 § första stycket 14 lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder). I förarbetena anges emellertid att sådan information som uppdateras ofta inte behöver ingå i informationsbroschyren utan bör få göras tillgänglig genom en hänvisning till en bilaga till broschyren eller genom hänvisning till en webbplats (se prop. 2012/13:155 s. 322). Det behövs därför en bedömning av om det är nödvändigt att upp- ställa krav på att nettotillgångsvärdet ska anges i informations- broschyren. Fondbolag får inte utöva ett väsentligt inflytande över företag (5 kap. 20 § lagen om värdepappersfonder). Enligt UCITS-direk- tivet ska, vid bedömningen av om ett fondbolag utövar väsentligt inflytande över ett företag, det sammanlagda aktieinnehav som fondbolaget kontrollerar genom samtliga förvaltade fonder, läggas samman (artikel 56). Som bestämmelsen i lagen om värdepappers- fonder nu är utformad innebär den att ett fondbolag som även har tillstånd som AIF-förvaltare och förvaltar alternativa investerings- fonder och genom sitt innehav i företag utövar ett väsentligt inflytande över dessa företag, inte kan förvärva ytterligare aktier i samma företag för en värdepappersfonds räkning. Förvaltaren för- värvar dock inte sådana aktier i egenskap av fondbolag utan i egen- skap av AIF-förvaltare. Det finns därför behov av att se över hur reglerna om väsentligt inflytande bör tillämpas av fondbolag som även har tillstånd som AIF-förvaltare. Arbetet med genomförandet av och rådets direktiv /65/EU av om marknader för finan- siella instrument och om ändring av direktiv /92/EG och av direktiv /61/EU, det s.k. MiFID II, har påbörjats (se dir. 2013:55, dir. 2014:45 och dir. 2014:136). Särskilt ersättningsreglerna kan få konsekvenser för fondbolag och AIF-förvaltare och deras möjlig- het att marknadsföra sina fonder med hjälp av värdepappersbolag. Utredaren bör därför noggrant följa arbetet med genomförandet av MiFID II och analysera behovet av eventuella följdändringar i fond- regelverket. •utreda möjligheterna att dela en värdepappersfond eller en alter- nativ investeringsfond, •analysera vilka bestämmelser i lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder som ska tillämpas på ledningsorganet eller dess ledamöter i en AIF-förvaltare som har ett sådant förvalt- ningssystem som avses i artiklarna 39–42 i rådets förordning (EG) nr 2157/2001 av om stadga för europa- bolag, •undersöka om det bör införas en möjlighet att överlåta förvalt- ningen av en värdepappersfond till en förvaltare som är etablerad i ett annat land inom EES, •bedöma om det för alternativa investeringsfonder är nödvändigt att ange senast beräknade nettotillgångsvärde i informations- broschyren, •utreda hur förbudet för fondbolag att utöva ett väsentligt inflyt- ande över företag bör tillämpas för fondbolag som även förvaltar alternativa investeringsfonder, •analysera hur genomförandet av MiFID påverkar fondbranschens möjligheter att marknadsföra sina fonder och föreslå nödvändiga ändringar i fondregelverket, och •utarbeta nödvändiga författningsförslag. Utredaren ska utifrån de regler som föreslås lämna en redovisning av de konsekvenser och kostnader som uppstår för den enskilde, fondbolag, förvaltare av alternativa investeringsfonder, Finansinspek- tionen och staten i övrigt. Samråd och redovisning av uppdraget Utredaren ska i sitt arbete samråda med berörda myndigheter och organisationer som har relevans för utredningsuppdraget. Utredaren ska beakta relevant arbete som pågår inom och inom EU samt hålla sig informerad om arbetet i andra länder inom EES med att genomföra UCITS V-direktivet. Utred- aren ska även följa och Esmas arbete med reg- ler som ska komplettera direktivet. Ett delbetänkande med förslag till de lagändringar som krävs för att genomföra direktivet ska redovisas . Uppdraget i övrigt ska redovisas . Utredningen om en översyn av fondregelverket (Fi 2014:15) Regeringen beslutade kommittédirektiv om en översyn av fondregelverket (dir. 2014:139). Regeringen ger nu utredaren i uppdrag att också föreslå åtgärder för att förbättra informationsgivningen och jämförbarheten kring hur fondförvaltare integrerar hållbarhetsaspekter i sin förvaltning, så- som miljö- och klimatfrågor, mänskliga rättigheter, arbetsvillkor och bekämpning av korruption. Uppdraget ska fortfarande slutredovisas . Befintliga initiativ och metoder för arbete med hållbarhetsfrågor i kapitalförvaltning Internationella och nationella initiativ Fondförvaltare (fondbolag och AIF-förvaltare) integrerar ana- lyser av hållbarhet i sin förvaltning i olika utsträckning. Det be- grepp som oftast används för att beskriva de hållbarhetshänsyn som tas i förvaltningen är ESG (Environment, Social and Governance). () har också bidragit till att sprida medveten- het om att i större utsträckning ta hänsyn till hållbarhetskriterier i den finansiella analysen av befintliga och presumtiva investeringar. Detta görs genom initiativet till ett nätverk för förvaltare som bildades och betecknas PRI (Principles for ). I finns Swesif (), som är en förening som verkar för att höja kunskapen om hållbara och ansvarsfulla investeringar. Swesif har tagit fram den s.k. håll- barhetsprofilen som riktar sig till fondsparare och syftar till att till- handahålla information om hur hållbarhetskriterier tillämpas i för- valtningen av fonder. Hållbarhetsprofilen används på Pensions- myndighetens fondtorg för att informera om hur hållbarhetskrite- rier tillämpas i förvaltningen av de fonder som har en miljö- och etikmärkning på fondtorget. Det finns flera olika metoder som fondförvaltare kan använda sig av för att ta hänsyn till hållbarhetsaspekter. Investeringar som görs med hänsynstagande till sådana aspekter brukar ofta betecknas som ansvarsfulla eller hållbara investeringar. Negativt urval var den metod som först etablerades för bl.a. förvaltning av s.k. etiska fonder och för förvaltning av kapital ägt av kyrkliga eller ideella organisationer. Metoden har ofta använts för att utesluta bolag branschvis, t.ex. inom tobaks- eller vapenindustrin. Den kan även användas för att utesluta bolag som inte respekterar vissa principer, t.ex. FN:s Global Compacts principer, riktade till företag, om mänskliga rättigheter, arbetsrätt, miljö och bekämpning av korruption. En annan metod är positivt urval, s.k. best in class, där fond- förvaltaren går igenom risker förknippade med ESG-principerna branschvis och sedan systematiskt försöker värdera vilka företag som bäst hanterar dessa risker inom respektive bransch.