sou · H3B371d2 · 2015-08-04 00:00:00 — Flera av de föreslagna åtgärderna syftar till att undvika en ökning av nuvarande problem, vilket skulle kräva ytterligare kostsamma samhällsinsatser. Samman- taget torde dessa förbättringar leda till minskade kostnader för kommunerna och staten. Syftet med tydligare och mer detaljerade bestämmelser om tvångs- vård och annan samhällsvård för barn och unga är att uppnå ett stärkt stöd och skydd till barn och unga med stora behov av detta. Uppnås syftet kan vinsterna för samhället bli stora genom att placerade barn och unga får goda möjligheter att utvecklas väl och bidra till samhällets utveckling och välfärd. Det är, som framgår av detta betänkande, väl belagt inom forskningen att barn och unga som varit placerade i samhällsvård senare i livet har överrisker för bland annat fysisk och psykisk ohälsa och problem med syssel- sättning och försörjning. De förslag som utredningen bedömer har störst ekonomiska konsekvenser för kommuner och landsting avser erbjudanden om hälsoundersökningar till barn och unga i samband med placering, stöd och hjälp till de som avslutar en placering i samhällsvård för barn och unga samt stöd till föräldrar vars barn placeras med stöd av LVU. Utredningens förslag ska ses som förtydligande och kompletteringar av gällande regler inom dessa områden, som är centrala för att barn och unga i behov av tvångsvård och annan samhällsvård ska få ett samlat och långsiktigt stöd. Det är i sin tur en ofta avgörande faktor för att förebygga många av de risker och problem som är väl belagda bland de som vårdats i familjehem eller HVB som barn och unga. Flera av de föreslagna åtgärderna syftar också till att undvika att befintliga problem ökar, vilket skulle kräva ytterligare kostsamma samhällsinsatser inom exempelvis och hälso- och sjukvården. Förutom de nämnda förslagen om stöd och hjälp efter avslutad placering samt stöd till föräldrar gäller det bl.a. förslag om förbättrad samverkan kring placerade barns hälsa Många risker och problem i samband med placeringar av barn och unga är kända från forskning och myndighetsrapporter. Underlaget för att bedöma samhällsekonomiska effekter av olika insatser är dock bristfälligt och utredningen har inte kunnat göra tillräckligt säkra beräkningar av vad förslagen skulle innebära i det avseendet. Ett stärkt stöd och skydd till barn och unga i tvångsvård och annan samhällsvård torde dock, enligt utredningens uppfattning, leda till bättre framtidsförutsättningar för barn och unga. Som en följd av detta skulle även kostnaderna för kommunerna och staten minska. 20.5.2Ekonomiska konsekvenser för staten Utredningens bedömning: Om förslagen genomförs beräknas staten få nya temporära kostnader med , , det tredje året och det fjärde året. Kostnaderna avser uppdrag till och Myndigheten för vårdanalys, särskilda medel för lokalt utvecklingsarbete samt stöd till implementeringen av den nya lagstiftningen. Staten beräknas också få nya permanenta kostnader på för sin egen verksamhet. Kostnaderna följer av förslagen om rätt till offentligt biträde i mål om umgängesbegränsningar och hemlighållande av vistelseort samt rätt att överklaga de särskilda befogenheterna. Utredningens förslag har olika ekonomiska konsekvenser för staten. Vid sidan av kostnader för uppdrag till statliga myndigheter handlar det om särskilda medel för lokalt utvecklingsarbete och om kompensation till kommuner och landsting för vissa nya uppgifter och ambitionshöjningar inom vissa områden. I detta avsnitt behandlas de uppdrag till statliga myndigheter som, enligt utredningens bedömning, kräver särskild finansiering samt de särskilda medel som föreslås för lokalt utvecklingsarbete. Inom ett område kan utredningens förslag leda till minskade kostnader för staten. Det gäller förslaget om ändrade regler för hemtagningsbegäran i avsnitt 13.18.5 som kan innebära lägre utgifter för domstolarna. Det saknas dock underlag för att beräkna detta. Sannolikt rör det sig om en relativt liten kostnadsminskning. Ett samlat uppdrag om kunskap och kvalitet till Utredningen föreslår att regeringen ger ett samlat uppdrag om kunskap och kvalitet i samhällsvård för barn och unga. Vid sidan av de författningsändringar som utredningen föreslår behövs flera insatser för att främja en god vård genom ökad tillgång till kunskap inom olika områden. Det handlar om kunskapsstöd till huvudmän, verksamheter och professioner, men i några fall även om utredningar inom områden där regeringens beslutsunderlag behöver förbättras. har som regeringens expertmyndighet inom socialtjänst och hälso- och sjukvård en nyckelroll när det gäller kunskap och kvalitet i samhällsvård för barn och unga, vilket ytterligare understryks av att myndigheten ska vara ett nav i den fortsatta statliga styrningen med kunskap inom socialtjänst och hälso- och sjukvård. Dessa delar ingår i det samlade uppdraget till : Informationsspridning m.m. i syfte att stärka tvärprofessionellt arbete vid utredning och placering (avsnitt 9.16.3). Denna del av uppdraget beräknas ta att genomföra till en kostnad av för personalkostnader och vissa informations- och kommunikationsinsatser för bearbetningar och presenta- tioner av befintligt material. Kunskapsstöd för säkrare bedömningar i fråga om umgänge (av- snitt 12.9.4). Denna del av uppdraget beräknas ta att genomföra till en kostnad av för personalkostnader och expertunderlag samt 2 miljoner för personalkostnader och informations- och kom- munikationsinsatser för att göra kunskapsstödet känt och använt. Nationellt stöd för implementering av ny bestämmelse i LVU om stöd till föräldrar vars barn är omhändertagna (avsnitt 12.9.6). Denna del av uppdraget beräknas ta att genomföra till en kostnad av för personal- kostnader och expertunderlag samt för personalkostnader och informations- och kommunika- tionsinsatser. Kunskapsstöd och utbildning om gränssättande åtgärder (avsnitt 14.11.4). Denna del av uppdraget beräknas ta att genom- föra till en kostnad av för personalkostnader och expertunderlag samt för personalkostnader och informations- och utbildningsinsatser för att kunskapsstödet ska få avsedd effekt. Vägledning om ansvar för vård vid psykisk ohälsa (avsnitt 15.8.3). Denna del av uppdraget beräknas ta att genomföra till en kostnad av för personal- kostnader och expertunderlag samt för personalkostnader och informations- och kommunika- tionsinsatser för att göra vägledningen känd och använd. Utredning om kompetens hos föreståndare och personal i institu- tionsvård (avsnitt 16.8.2). Denna del av uppdraget beräknas ta att genomföra till en kostnad av för personalkostnader och expertunderlag för kartläggningar av utbildningar m.m. samt det halva andra året för personalkostnader. Utredning om integrerad vårdform och utveckling av specialiserad och differentierad institutionsvård (avsnitt 16.8.4). Denna del av uppdraget beräknas ta att genomföra till en kostnad av respektive år för personalkostnader och expertunderlag. Sammantaget beräknas kostnaderna för det samlade uppdraget till uppgå till och . Rätt till offentligt biträde i mål om umgängesbegränsning och hemlighållande av vistelseort Utredningen beräknar att detta förslag, som finns i avsnitt 10.4.3, rör sammanlagt drygt 200 mål i landet . Eftersom statistik inte är uppdelad på ärendetyp inom den måltypen LVU-mål har utredningen utgått ifrån uppgifter vid en förvaltningsrätt. Ett rättsligt biträde har rätt till skälig ersättning för arbete, tidsspillan och utlägg som uppdraget har krävt. Timkostnads- normerna är fastställda i förordningen (2009:1237) om timkostnadsnorm inom rättshjälpsområdet. Regeringen har för beslutat att timkostnadsnormen för den som är godkänd för F-skatt är , exklusive mervärdesskatt och att tim- kostnadsnormen för den som inte är godkänd för F-skatt är , exklusive mervärdesskatt. För s.k. tidsspillan utgår . Det är svårt att uppskatta hur ofta mål om umgänges- begränsning och hemlighållande av vistelseort kan förekomma, om part är berättigad till offentligt biträde. En avhållande faktor från sådana processer är att part själv får svara för kostnaderna. I de fall målet enbart gäller umgängesbegränsning anser utredningen att tidsåtgången kan beräknas till motsvarande normal tidsåtgång för mål om placeringsfrågor, vilket är . Mål gällande hemlighållande av vistelseort tar rimligtvis i anspråk. Både beslut om umgängesbegränsningar och beslut om hemlig- hållande av vistelseort kan förekomma i mål gällande beredande av vård enligt LVU, t.ex. om socialnämnden har beslutat om endera i samband med ett omhändertagande och beslutet/ besluten är överklagat. Ett sådant överklagande bör handläggas gemensamt med frågan om vård. I de fallen bedömer utredningen att den utökade tidsåtgången rimligtvis är av mindre omfattning. Den extra tidsåtgången bedöms i dessa fall uppgå . Utifrån ovanstående resonemang kan antas att kostnaden för offentligt biträde i ett mål om umgängesbegränsning kan upp- skattas till (á samt kostnad för s.k. tidsspillan á ). För riket blir det en kostnad för domstolarna på för omkring 200 mål . Som framgår ovan är en del mål om umgängesbegränsningar och beslut om hemlighållande av vistelseort mindre omfattande, vilket innebär att beloppet är relativt högt räknat. kan en rätt till offentligt biträde väntas bidra till att antalet mål ökar något. Rätt att överklaga de skyddsåtgärder och till offentligt biträde Förslagen finns i avsnitt 17.6.20–17.6.21 och rör sammanlagt ett stort antal beslut som SiS fattar och som inte kan överklagas. De berör beslutstyper där det fattades 10 716 beslut. Beslutstyperna avsåg omhändertagande av egendom (2 207 beslut), ytlig kroppsbesiktning (3 568 beslut), vård på låsbar enhet (2 024 beslut), blod-, urin-, utandnings-, saliv- och svettprov (2 513) samt kontroll av försändelser (404 beslut). Utöver detta fattade SiS 11 590 beslut om kroppsvisitation. En mycket stor andel av dessa beslut kommer att, med utredningens förslag i avsnitt 17.6.8, i stället gälla beslut om skyddsvisitation som inte ska kunna överklagas. Sannolikt skulle bara en mindre andel av besluten komma att överklagas med utredningens förslag. SiS fattar många beslut som kan överklagas, och av dem överklagas bara ett fåtal. fattade SiS 720 beslut om avskiljningar, av vilka sex överklagades, och 696 beslut om vård i enskildhet, av vilka fem överklagades. Enligt 23 § lagen (1998:603) om verkställighet av sluten ungdomsvård får samtliga beslut om tvångsåtgärder över- klagas hos allmän förvaltningsdomstol. Enligt uppgift från SiS överklagades sammanlagt åtta sådana beslut . Utredningen bedömer att andelen beslut som överklagas kan femfaldigas från om förslaget om rätten att överklaga dem och rätten till offentligt biträde genomförs. När det gäller offentliga biträden beräknas detta leda till ökade kostnader med . Det motsvarar kostnader för två timmars arbetsinsats á (se föregående avsnitt) i omkring 600 mål. Vidare beräknar utredningen att domstolarna får ökade kostna- der på om förslaget genomförs. Beräkningen bygger på att de 600 målen kräver fyra timmars förberedelse och två timmars arbete av domare och har gjorts efter kontakt med en förvaltningsrätt. Särskilda medel för systematiskt utvecklingsarbete för stöd och hjälp efter avslutad placering Enligt detta förslag, som finns i avsnitt 18.7.4, bör det systematiska utvecklingsarbetearbetet omfatta tio kommuner och pågå . Syftet ska vara att utveckla konkreta exempel på fungerande arbetssätt som kan spridas till övriga landet. Utvecklingsarbetet ska därför genomföras så att resultat och erfarenheter kommuniceras under arbetets gång och vid avslutningen av arbetet. Det ska finnas en plan för hur slutsatserna kan användas av samtliga berörda huvudmän och verksamheter efter att arbetet avslutats. Den försöksverksamhet med bl.a. kontaktperson som ska ingå i arbetet ska vara forskningsanknuten för att säkerställa systematik i genom- förandet och uppföljningen. Medlen ska fördelas till de deltagande kommunerna med viss hänsyn till deras storlek och hur de avser att använda medlen. En förutsättning för tillgången till medlen bör vara att varje kommun svarar för en viss finansiering själv av stöd och hjälp efter avslutad placering, vilket de är ansvariga att göra enligt 5 kap. 1 § SoL. De särskilda medlen ska inte användas för att finansiera sådant stöd som kommunerna ska vara skyldiga att ge utan reserveras för utvecklingsinsatser utöver detta stöd. Utredningen bedömer att regeringen bör avsätta sammanlagt 10 miljoner tid för fördelningen till de kommuner som deltar i utvecklingsarbetet. Utöver detta beräknas för samordning av utvecklingsarbetet och uppdrag till forskare att följa upp det samt under ett fjärde år för fortsatt forskar- uppdrag, sammanställning av slutrapport och presentation av resul- taten. Dessa medel bör enligt utredningens förslag hanteras av Kommuner och Landsting (SKL), som också bör svara för fördelningen av medel till de kommuner som deltar i utvecklings- arbetet. Uppdrag om system för uppföljning av vård i familjehem och HVB till Myndigheten för vårdanalys Uppdraget, som beskrivs i avsnitt 19.5.3, beräknas ta att genomföra till en kostnad av respektive år för personalkostnader och expertunderlag. Stöd till implementering av ny lagstiftning Införandet av den nya LVU bör föregås av utbildnings- och informationsinsatser till politiker och tjänstemän för att de efter- strävade resultaten med lagen ska uppnås. Kommunerna har ett grundläggande ansvar för att implementera nya lagar och för- ordningar. Staten bör dock, enligt utredningens förslag i avsnitt 4.5.4, bidra till implementeringskostnaderna i detta fall. Förslaget beräknas innebära att kommunerna tillförs för informationsmaterial, seminarier och konferenser. Bidraget är ett engångsbelopp. 20.5.3Ekonomiska konsekvenser för kommunerna Utredningens bedömning: Om förslagen genomförs beräknas kommunerna att få ökade kostnader med 43–48 miljoner till följd av utökade arbetsuppgifter och ambitionshöjningar i lagstiftningen. Huvuddelen av utredningens förslag bedöms inte leda till utökade arbetsuppgifter med ekonomiska konsekvenser för kommunerna. På några punkter innebär förslagen nya möjligheter för kom- munerna att besluta om insatser utifrån behov som det dock redan ingår i deras ansvar att tillgodose. Det gäller bl.a. förslaget om att socialnämnden i vissa fall ska kunna besluta om öppna insatser utan samtycke med stöd av LVU även vid upphörande av en placering för att hindra beteendeproblem som kan föranleda en ny placering (avsnitt 6.7.2). Långsiktigt kan förslaget bidra till en effektivare resursanvändning om insatserna bidrar till att förebygga åter- placeringar. Andra förslag handlar om förtydliganden av lagar och för- ordningar inom ramen för kommunernas befintliga ansvars- områden utan att nya arbetsuppgifter åläggs dem. Det gäller bl.a. de föreslagna kraven på vård med stöd av LVU (avsnitt 5.8.3). Av dessa krav finns flera i gällande lagar (krav på kvalitet och sam- verkan) och i föreskrifter från (krav på god vård). Nya krav som föreslås avser rätt till samhörighet med anhöriga och andra närstående, kontakt med hemmiljön och möjlighet till en fritid som är anpassad till barnets eller den unges ålder och intressen vid vård utanför det egna hemmet. Dessa krav bedöms dock vara förtydliganden av socialnämndens ansvar vid placeringar av barn och unga enligt dagens LVU och inte nya krav på särskilda insatser från nämnden. Utredningens förslag innebär i första hand att nämndens skyldigheter beskrivs samlat i den lag som i övrigt reglerar tvångsvård för barn och unga och med utgångspunkt från barnets eller den unges rätt. Även den föreslagna författningsändringen om information till vårdnadshavare (avsnitt 12.9.2) och de förslag som avser social- nämndens planering av vården (13.18.3 och 18.7.2) bedöms handla om förtydliganden av lagar och förordningar inom ramen för kommunernas befintliga ansvarsområden. Förslaget om möjlighet för barn att få fortsatt vård utanför det egna hemmet utan vårdnadshavarens samtycke (avsnitt 11.6.2) bedöms beröra ett mycket litet antal barn. Den föreslagna möjligheten till fortsatt vård utanför egna hemmet kan innebära vissa ökade kostnader för främst familjehemsvård, men den kan också förebygga nya placeringar eller andra former av stöd och vård till de berörda barnen. Sammantaget bedömer utredningen att förslaget inte medför utökade arbetsuppgifter och ambitions- höjningar med ekonomiska konsekvenser för kommunerna. Inte heller bedöms det föreslagna kravet på överenskommelser mellan kommuner och landsting om samarbete i fråga om placerade barn och unga (avsnitt 15.8.2) leda till ökade kostnader. Överens- kommelserna i sig innebär inte någon ambitionshöjning, med hänsyn till att huvudmännen är skyldiga enligt lag att samverka. kan överenskommelser av det slag som utred- ningen föreslår leda till att brister identifieras och att områden för fortsatta insatser utvecklas inom ramen för respektive huvudmans ansvarsområden. Ett krav på överenskommelse torde snarare bidra till att effektivisera samarbetet och skapa förutsättningar för sam- ordnade insatser. Formaliseringen av samarbetet kan därför komma att ge kostnadsbesparingar på sikt.4 Möjlighet att besluta om vård utanför det egna hemmet mot vårdnadshavarens vilja för barn som har fyllt Den föreslagna bestämmelsen, som finns i avsnitt 11.6.2, ska tillämpas restriktivt och endast för barn med en så allvarlig problematik i hemmiljön att fortsatt boende i hemmet inte bedöms möjlig. I dessa fall är en placering i många fall ett alternativ till öppenvårdsinsatser. I en del av dessa ärenden kan en placering också verka förebyggande eftersom problemen i hemmiljön kan leda till en placering på institution. Utredningen har i sitt delbetänkande lämnat förslag till en ny placeringsform för barn, boende för stöd och tillsyn (stödboende), som bör kunna vara ett huvudsakligt placeringsalternativ för de barn som berörs av förslaget i avsnitt 11.6.2. Ett stödboende ska kunna ta emot enskilda från för anpassat stöd och tillsyn av särskilt avdelad personal. I delbetänkandet utgick utredningen från en vårddygnskostnad på för denna målgrupp.5 Vid sidan av stödboende kommer även placering i familjehem att vara alternativ för några av de unga som berörs av den föreslagna bestämmelsen. Det finns inget underlag som kan användas för en närmare beskrivning och bedömning av hur många beslut som kan bli aktuella till följd av den föreslagna bestämmelsen. Med en restriktiv tillämpning antar utredningen att 25–50 unga kan behöva vara placerade med stöd av bestämmelsen . Några av dem kan behöva en placering under hela eller huvuddelen av året medan andra kan behöva det under begränsad period. Placeringen kan pågå fram till 18-årsdagen för några unga, men eftersom vården då kommer att övergå i någon annan form av boende kommer antalet placerade unga inte att öka på i någon större utsträckning efter hand. 2012/13:77 s. 49. 5SOU 2014:3 s. 288 ff. Kostnaden för 25 unga som är placerade i stöd- boende uppgår till . Utifrån det antagandet kan olika beräkningar göras, där antalet unga, deras placeringstid och valet av placeringsform (familjehem eller stöd- boende) förändras. Med den osäkerhet som finns i dessa beräk- ningar bedömer utredningen att kommunernas kostnader kommer att uppgå till 5–vid ett genomförande av förslaget. Stärkt stöd till vårdnadshavare i samband med placering enligt LVU Förslaget, som finns i avsnitt 12.9.5, innebär ett förtydligande av bestämmelsen i 6 kap. 7 § 4 SoL och en ambitionshöjning. Den föreslagna författningsändringen avser enbart stöd till vårdnads- havare vars barn placeras till följd av brister i hemmiljön. Vårdnads- havare till barn som omhändertas eller placeras enbart till följd av eget beteende omfattas inte av förslaget. Ambitionshöjningen består både i att stödet ska erbjudas aktivt och att kommunerna systematiskt ska arbeta så att stödet gör vårdnadshavaren delaktig i vården av barnet och kan utvecklas i föräldraskapet. Eftersom det redan finns ett krav på kommunerna att erbjuda föräldrar råd, stöd och annan hjälp som de behöver innebär förslaget dock inte några helt nya uppgifter. Förslaget ska i stället ses som en förpliktelse för kommunerna att särskilt nå vårdnadshavare vars barn omhändertagits utan deras samtycke till följd av brister i hemmiljön. Ett gott stöd till dessa vårdnadshavare kan bl.a. bidra till att barnet få en god och stabil kontakt med dem genom en återförening eller ett väl fungerande umgänge. Förslaget kan också leda till att kontakterna mellan barn och vårdnadshavare samt mellan familjehemsföräldrar och vårdnadshavare underlättas. Det kan stärka såväl barnrättsperspektivet i tvångsvården som föräldrarnas ställning och rättssäkerhet genom att förebygga fortsatta eller ytterligare problem i kontakterna. Utredningen vill framhålla vikten av ett aktivt erbjudande för att nå dessa vårdnadshavare, som inte själva samtyckt till placeringen av deras barn. Förutom egna problem kan de vara i kris till följd av omhändertagande och inte vilja ha kontakt med . För att ett erbjudande ska vara aktivt krävs både att det utformas på ett motiverande sätt, att det kommuniceras på ett sätt som anpassas efter vårdnadshavarnas förutsättningar samt att det ges och upprepas när dessa kan tänka igenom vad det innebär. Vad ett aktivt erbjudande ska innebära i praktiken kommer att behöva utvecklas i förhållande till vårdnadshavarnas behov och förut- sättningar. Enligt utredningens bedömning är det särskilt viktigt med aktiva erbjudanden i tidiga skeden av en placering där en återförening är målet för vården. Erbjudandena bör ges med beaktande av de akuta krisreaktioner som kan finnas i samband med placeringen, men det får antas att många vårdnadshavare ändå inte vill ta emot råd, stöd och hjälp från socialnämnden eller exempelvis en idéburen organisation som nämnden samverkar med. I vilket skede som det aktiva erbjudandet ska övergå i en beredskap hos nämnden att ge råd, stöd och hjälp efter behov går inte att avgöra generellt, men i de sammanhangen behöver nämnden ta upp frågan vid olika kontakter med vårdnadshavarna om placeringen. När en vårdnadshavare sagt ja till ett erbjudande om stöd måste det givetvis följas av insatser som utförs med kompetens och kunskap om väl fungerande arbetssätt och metoder för att göra vårdnadshavaren delaktig i vården av barnet och utvecklas i föräldraskapet. var omkring 4 900 barn och unga placerade med stöd av LVU till följd av brister i hemmiljön.6 Det finns inga samlade uppgifter om huruvida deras vårdnads- havare får råd, stöd och annan hjälp från socialnämnden eller om insatsernas frekvens och inriktning. Utredningen bedömer att det är särskilt angeläget att den föreslagna nya skyldigheten leder till mer aktiva erbjudanden – och mer systematiska insatser för råd, stöd och hjälp – för vårdnadshavare till barn och unga som relativt blivit placerade i LVU-vård. påbörjade drygt 1 100 barn och unga sådan vård till följd av brister i hemmiljön.7 Utöver detta saknas det underlag för en närmare beskrivning och bedömning av vilka ekonomiska konsekvenser som den före- slagna bestämmelsen kan leda till. I finns det exempel på motsvarande insatser och i pågår lokala 6Socialstyrelsen (2014c) s. 66 (tabell 13). s. 61 (tabell 8). projekt inom området. Utredningen har dock inte haft tillgång till beräkningar av exempelvis stödets omfattning från dessa arbeten. Vidare saknas det uppgifter om omfattning av och kostnader för det stöd som kommunerna redan är skyldiga att ge enligt 6 kap. 7 § 4 SoL. Utredningen har gjort antagandet att vårdnadshavare till om- kring 2 000 omhändertagna barn och unga behöver få aktiva erbju- danden om stöd . Det motsvarar vårdnadshavarna till omkring 1 100 nytillkomna barn och unga i LVU-vård samt till omkring 900 barn och unga som placerats till följd av brister i hemmiljön och där vården ännu pågår.