sou · H3B321d2 · 2015-03-02 00:00:00 — I och med lag om arbetslöshetsförsäkring kom ersätt- ningen att utgå i form av skattepliktig dagpenning för högst enligt tio klasser Det innebar en höjning av ersätt- ningen. Ersättningsperioden inleddes med fem dagars karens.85 höjdes dagpenningen , bl.a. för att svara mot inflationen. avskaffades dagpenningklasserna, som en följd av förändrade statsbidragsregler. I stället angavs en högsta och en lägsta dagpenning, och inom den ramen fick varje arbetslöshets- kassa fastställa den dagpenning som kassan, med hänsyn till sina ekonomiska förutsättningar, ville tillämpa.86 ändrades bestämmelserna så att alla arbetslöshetskassor skulle tillämpa samma högsta och lägsta dagpenning. infördes en regel som innebar att den högsta dagpenningen skulle fastställas med hänsyn till löneutvecklingen för industri- 1999/2000:98. 1981/82:139. Bakgrund till en trygg och effektiv arbetslöshetsförsäkring Indexeringen, som skulle starta året därpå, dvs. 1990, motiverades med att även den som är arbetslös bör ha rätt att ta del av ett förbättrat löneläge. sänktes även ersättningsnivån från till av tidigare inkomst. Detta kompenserades av att karensen i arbetslöshetsförsäkringen slopades.87 återinfördes karensen. Dessutom sänktes ersättningsnivån från 90 till 80 pro- cent och indexeringen av arbetslöshetsersättningen bröts. Dessa förändringar motiverades av det ekonomiska läget under 1990-tals- krisen.88 sänktes ersättningsnivån ytterligare till av tidigare inkomst, men höjdes igen till . höjdes den högsta dagpenningen till 580 kronor.89 I och med införandet av den nya lagen om arbetslöshetsför- säkring lämnades två olika typer av ersättning. Arbetslös- hetsersättningen lämnades som ett grundbelopp i grundförsäkringen, där det relaterades till den sökandes genomsnittliga arbetstid innan arbetslösheten. Ersättningen lämnades som en inkomstrelaterad dagpenning i inkomstbortfallsförsäkringen. Som skäl för förändringen angavs att det förtydligade arbetslöshetsförsäkringen som allmän och sammanhållen.90 infördes en förhöjd dagpenning i ersättningsperioden. Det innebar att ersättningen som mest kunde vara för att sedan sänkas till per dag under resten av ersättnings- perioden. Grundbeloppet höjdes till . Bak- grunden till detta var att den högsta dagpenningnivån släpat efter löneutvecklingen under 1990-talet.91 höjdes grundbeloppet till och den högsta dagpenningen till . Den förhöjda dagpenningen var . infördes garantiregler för sökande som lämnat aktivitets- garantin och uppfyllt ett nytt arbetsvillkor. Om det var mer förmån- ligt än den ersättning som skulle lämnas enligt vanlig beräkning, 1987/88:114. 1992/93:100, bilaga 11 och prop. 1992/93:150, bilaga 8. 1996/97:107. 1996/97:107. 1999/2000:139. Bakgrund till en trygg och effektiv arbetslöshetsförsäkring kunde dessa sökande få behålla den dagpenning och det arbets- utbud de haft då de senaste var inskrivna i aktivitetsgarantin. Detta gällde under förutsättning att den sökande ansökte om arbets- löshetsersättning från det att han eller hon lämnat garantin. Förändringen var en följd av att rätten att återgå till en ersättningsperiod som påbörjats innan deltagande i aktivi- tetsgarantin upphörde,92 se även avsnitt om Aktivitetsstöd. förändrades ersättningsnivåerna i arbetslöshetsförsäk- ringen. Den förhöjda dagpenningen slopades. Dagpenning läm- nades med högst av den tidigare dagsförtjänsten i ersättningsperioden. Därefter var ersätt- ningsgraden av tidigare inkomst. Denna ersättningsgrad var relevant bl.a. för sökande som beviljats en förlängning av ersättningsperioden.93 Motivet till den avtrappande ersättningsgraden var att ge den som är arbetslös incitament att så snabbt som möjligt återgå i arbete och för att ge arbetsförmedlingarna motiv att bidra till detsamma. infördes en bestämmelse om att tid med sjuklön samt tid som ersatts med föräldrapenningförmån, sjukpenning, havande- skapspenning eller rehabiliteringspenning, smittbärarpenning eller ersättning för ledighet för närståendevård, under vissa förutsätt- ningar, ska räknas med vid bestämmande av normalarbetstid och dagsförtjänst. Anledningen till denna förändring var att sökande som var sjuka men arbetade i sådan omfattning att månaden ändå var tillgodoräkningsbar i ramtiden inte skulle förlora på detta jämfört med någon som var sjuk i samma omfattning, men arbetade i mindre utsträckning. I det första fallet skulle månaden tillgodo- räknas vid beräkningen av ersättning. I det senare fallet var mån- aden överhoppningsbar, vilket skulle kunna leda till att den senare sökande fick en bättre ersättning än den förra.95 2002/03:44. 93Ersättningen på av tidigare inkomst blev också relevant i jobb- och utvecklings- garantin då reglerna om samordning mellan arbetslöshetsersättningen och aktivitetsstödet infördes. 2006/07:15. 2008/09:127. Bakgrund till en trygg och effektiv arbetslöshetsförsäkring fanns inga bestämmelser för hur den genomsnittliga arbetstiden innan arbetslösheten skulle beräknas. Arbetslöshets- kassorna fick själva fastställa en normalarbetstid för att kunna betala ut den deltidsersättning som den nya lagen medgav. utfärdade dåvarande tillsynsmyndigheten gene- rella föreskrifter för beräkning av normalarbetstid och dagsför- tjänst. Det var först i och med införandet av en obligatorisk arbets- löshetsförsäkring 1994 som regler för beräkning av normalarbetstid togs in i lagen.96 infördes bestämmelser som innebar att normalarbets- tiden skulle vara den genomsnittliga arbetstiden innan arbetslös- heten. Beräkningen skulle göras på det förvärvsarbete genom vilket den sökande uppfyllt arbetsvillkoret eller, om det var mer förmån- ligt för den sökande, på allt förvärvsarbete som utförts under ram- tiden. Motivet till detta var att endast månader då den sökande utfört arbete skulle ligga till grund för beräkningen av den genom- snittliga arbetstiden.97 Bestämmelsen fördes in i den nya lagen om arbetslöshetsförsäkring som trädde i kraft 1998.98 förändrades beräkningen av ersättningen. Från att ha beräknats på samma arbete som arbetsvillkoret skulle ersätt- ningen nu fastställas på hela ramtiden innan arbetslösheteten.99 Syftet med denna ändring var att den stadig- varande inkomst den sökande haft innan arbetslösheten skulle åter- speglas i ersättningen under arbetslösheten.100 ändrades de regler som dittills gällt för ersättningsperio- den. I stället för ett fastställt antal dagar fastställdes antalet ersättningsdagar till 300. kunde den sökande ta ut utan tidsbegränsning så länge den sökande återknöt 1994/95:AU5. 1994/95:99 och bet. 1994/95:AU5. 1996/97:107. 99Om det var mer förmånligt för den enskilde skulle dagpenningen emellertid beräknas på hela ramtiden även i före denna regeländring. 2006/07:15. Bakgrund till en trygg och effektiv arbetslöshetsförsäkring till en påbörjad ersättningsperiod . Innan regel- ändringen kunde samma arbete i vissa fall grunda rätt till ersättning under två på varandra följande försäkringsår. Den längre ersätt- ningsperioden skulle avlasta arbetslöshetskassorna genom att dessa inte skulle behöva pröva arbetsvillkoret lika ofta. Arbetssökande fick dessutom . Ersättnings- perioden i KAS var dock totalt 150 dagar.101 I den nya lagen om arbetslöshetsförsäkring infördes enhetliga ersättningsperioder. Det innebar att ersättningsperioden var oavsett kvalifikationsgrund, dvs. oavsett om den sökande fick inkomstrelaterad ersättning eller det grund- belopp som ersatte KAS. För sökande som var var ersätt- ningsperioden 450 dagar.102 upphävdes möjligheten till för äldre sökande. Ersättningsperioden blev därmed för alla sökande. Dessutom infördes en möjlighet till förlängning av ersättningsperioden. Samtliga arbetssökande som beviljats en ersättningsperiod kunde därmed få en förlängd ersättningsperiod utan att uppfylla ett nytt arbetsvillkor. Detta, och införandet av aktivitetsgarantin (se avsnitt om Aktivitetsstöd), minskade behovet av en från början förlängd ersättningsperiod för äldre arbetssökande. ändrades reglerna om beviljande av en ny ersättningsperiod. Eventuella åter- stående dagar i en tidigare ersättningsperiod räknades inte längre av från den nya ersättningsperioden, utan den lades ut från den tidpunkt då den tidigare ersättningsperioden löpte ut. Anledningen till denna ändring var att de tidigare reglerna kunde innebära att ersättningsperioden blev väsentligt kortare. Förändringen innebar även en regelförenkling.103 upphörde den generella möjligheten till förlängning. Syftet var att understryka arbetslöshetsförsäkringens roll som omställningsförsäkring. Eftersom särskild hänsyn kunde behöva tas till fler än enbart den arbetssökande i familjer sattes ersättnings- perioden för föräldrar till barn under 18 år.104 1996/97:107. 1999/2000:139. 2006/07:89. Bakgrund till en trygg och effektiv arbetslöshetsförsäkring lag lagstadgades rätten att få arbetslöshetsersättning på deltid jämsides med ett deltidsarbete. Arbetslöshetsersättningen kom därmed att beräknas på veckobasis i stället för dag för dag. En omräkningstabell infördes i vilken förvärvsarbete räknades om till hela och halva ersättningsdagar. I tabellen skulle ersättningen bestämmas utifrån normal arbetstid och inkomst . En begränsningsregel , med möjlighet att under vissa omständigheter utöka antalet dagar till 150, infördes i lagen.105 slopades begränsningsregeln för arbetslöshetsersättning jämsides med arbete helt, delvis för att minska arbetslöshets- kassornas administrativa börda. I stället infördes ett föreskrifts- bemyndigande.106 Bemyndigandet användes genom att begränsningen jämsides med arbete återin- fördes. Dessutom skulle det göras en särskild prövning var sjätte månad av om den sökande kunde anses stå till arbetsmarknadens förfogande. Deltidsbegränsningen avskaffades återigen 1993. I stället infördes ett bemyndigande för regeringen att meddela föreskrifter om beg- ränsningar och ytterligare bestämmelser om karenstid för sökande som får arbetslöshetsersättning jämsides med arbete. Anledningen till detta var att det ansågs otillfredsställande att en deltidsarbetslös skulle behöva gå över i hel arbetslöshet för att behålla rätten till arbetslöshetsersättning. Risken för missbruk underströks dock och mot den bakgrunden infördes ett föreskrifts- bemyndigande på området.107 återinfördes deltidsbegränsningen i förändrad form. bestod deltidsbegränsningen i att den som hade en tillsvidareanställning på deltid kunde få ersättning baserad på tidi- gare arbete ersättningsperioden ut, men inte under en ny ersätt- ningsperiod om deltidsarbetet fortsatte. Tanken bakom denna begränsningsregel var att understryka arbetslöshetsförsäkringens roll som omställningsförsäkring. En sökande med fast deltids- anställning skulle kunna uppfylla arbetsvillkoret gång på gång och 1983/84:126. 1992/93:AU17. Bakgrund till en trygg och effektiv arbetslöshetsförsäkring därmed fortsätta uppbära ersättning vid sidan av arbetet på obe- stämd tid.108 Bestämmelsen fördes över till den nya lagen om arbetslöshets- försäkring 1998. Man ansåg att mer generösa regler för arbetslös- hetsersättning jämsides med deltidsarbete skulle kunna bidra till ytterligare ökning av antalet deltidsanställningar på arbetsmark- naden. Detta sågs inte som önskvärt.109 När den förhöjda dagpenningen infördes begränsades möjligheten till förhöjd dagpenning för deltidsarbet- ande, vilket motsvarade för en helt arbetslös sökande.110 ändrades deltidsbegränsningen så att den kom att inne- bära att en sökande som arbetade deltid endast kunde få arbets- löshetsersättning jämsides med arbetet i . För att vara berättigad till eventuella återstående dagar i ersättnings- perioden måste den sökande vara helt arbetslös. Syftet med skärp- ningen av deltidsbegränsningen var att skapa drivkrafter till fler heltidsanställningar. reglerades ersättning vid arbetsmarknadspolitiska åtgärder i ett flertal olika lagar och förordningar. Genom förordningen om aktivitetsstöd fördes dessa olika ersättningar samman till en stöd- form 1996. Sammanslagningen var ett led i arbetet med regel- förenkling och effektivisering inom arbetsmarknadspolitiken. fanns en stark koppling mellan arbetslöshets- ersättning och utbildningsbidrag, och därför skulle aktivitetsstödet, precis som utbildningsbidraget, lämnas med samma belopp som den sökande var berättigad till från arbetslöshetskassa eller KAS. Vissa arbetsmarknadspolitiska program har varit ersättnings- grundande under vissa perioder. Det innebar att arbetssökande kunde kvalificera sig för en ny ersättningsperiod i arbetslöshets- försäkringen genom att delta i ett arbetsmarknadspolitiskt program. 1994/95:99. 1996/97:107. 1999/2000:139. 1995/96:222. Bakgrund till en trygg och effektiv arbetslöshetsförsäkring Från början gjordes heller ingen samordning mellan arbetslöshets- ersättningen och aktivitetsstödet. Den sökande kunde då gå mellan arbetslöshetsersättning och olika insatser inom arbetsmarknads- politiken . infördes aktivitetsgarantin, dit sökande som var eller riskerade att bli långtidsarbetslösa skulle anvisas. Pro- grammet hade flera syften. Ett var att erbjuda den sökande en stabil heltidsaktivitet som skulle hjälpa honom eller henne att ta sig ur arbetslösheten. Ett annat syfte var att bryta rundgången mellan arbetsmarknadspolitiska program och arbetslöshetsersättning. Ytter- ligare ett syfte var att säkerställa att den arbetslöse aktivt sökte arbete, även i aktivitet. I samband med införandet av aktivitetsgarantin infördes en regel som innebar att aktivitetsstödet skulle motsvara arbetslöshetsersättningen för sökande som upp- fyllde ett arbetsvillkor.112 infördes den förhöjda dagpenningen i arbetslös- hetsförsäkringen. infördes en regel som innebar att den förhöjda dagpenningen kunde lämnas i , oavsett om den sökande fick arbetslöshetsersättning eller aktivitetsstöd . I denna del skulle de olika stöden samordnas, men i övrigt var de fortfarande fristående från varandra. upp- hörde tid i arbetsmarknadspolitiska program att vara ersättnings- grundande i arbetslöshetsförsäkringen.113 ändrades reglerna för aktivitetsgarantin. Det var inte längre möjligt att återgå till en ersättningsperiod som påbörjats innan deltagandet i garantin. Vid prövning av rätt till ersättning kunde ramtiden heller inte längre omfatta tid före deltagandet i garantin. Anledningen till förändringarna var att en sökande skulle erbjudas plats i aktivitetsgarantin tills dess han eller hon åter hade en förankring på arbetsmarknaden.114 ersattes aktivitetsgarantin av jobb- och utvecklings- garantin. Den nya garantin riktade sig till sökande som utförsäkrats från arbetslöshetsförsäkringen utan att ha uppfyllt ett nytt arbets- villkor och till sökande som inte uppfyllde villkoren för arbets- löshetsersättning men som stått till arbetsmarknadens förfogande i 1999/2000:98. 1999/2000:139. 2002/03:44. Bakgrund till en trygg och effektiv arbetslöshetsförsäkring 18 månader.115 I jobb- och utvecklingsgarantin ingick individuellt utformade åtgärder som syftade till att så snabbt som möjligt få in deltagarna på arbetsmarknaden.116 infördes regler som innebar att aktivitetsstödet och arbetslöshetsersättningen samordnades i större utsträckning . samordnades ersättningsnivåerna i arbets- löshetsförsäkringen och i aktivitetsstödet. samordnades antalet ersättningsdagar i de båda stöden. Detta innebar att när exempelvis förbrukats, oavsett om den sökande fått arbetslöshetsersättning eller aktivitetsstöd , lämnades ersättning av tidigare inkomst. Anledning till samordningen var att den dittills rådande ordning skulle kunna uppfattas som orättvis. Sökande som deltog i arbetsmarknadspolitiska program fick i praktiken ett högre eko- nomiskt stöd än arbetssökande som enbart var öppet arbetssökande. upphävdes reglerna om att för- värvsarbete som utförts före deltagande i garantin inte var tillgodo- räkningsbar i ett nytt arbetsvillkor och om att det inte var möjligt att återgå till en ersättningsperiod som påbörjats innan deltagandet i garantin.117 Även om arbetslöshetsförsäkringens administration utretts har få förändringar genomförts. Arbetslöshetskassorna var först understödsföreningar. knöts reglerna om arbets- löshetskassornas i stället i stor utsträckning till lagen (1951:309) om ekonomiska föreningar. togs en rad föreningsrättsliga bestämmelser in i . Detta dels som ett led i att modernisera lagstiftningen, dels som en följd av att den lag om ekonomiska föreningar om ekonomiska föreningar som bestämmelserna inom arbetslöshetsförsäkringen hänvisade till ersatts av ny lagstiftning, lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar. 115Kvalifikationstiden ändrades 2011. 116En Jobbgaranti för ungdomar infördes senare . Denna garanti riktade sig till ungdomar mellan som varit inskrivna hos Arbetsförmedlingen , se prop. 2006/07:118. 2006/07:15 och prop. 2006/07:89. Bakgrund till en trygg och effektiv arbetslöshetsförsäkring Regeländringarna rörde bl.a. bestämmelser om arbetslöshets- kassans ledning, föreningsstämma och kapital, samt regler för att bilda en ny arbetslöshetskassa och för fusion av existerande arbets- löshetskassor. Reglerna för en arbetslöshetskassas likvidation eller konkurs upphävdes.118 regleras arbetslöshetskassorna föreningsrättsligt i en självständig lag, LAK. Försörjningen av arbetslösa som inte var medlemmar i en arbets- löshetskassa var en angelägenhet . I och med införandet av lag om arbetslöshetsförsäkring infördes en sär- skild lag om KAS. Reglerna för KAS liknade dem för arbetslöshets- försäkringen. KAS hanterades dock inte av arbetslöshetskassorna, utan av AMS och länsarbetsnämnderna. De allmänna försäkrings- kassorna betalade ut stödet.119 trädde nya regler om arbetslöshetsförsäkringen i kraft. De innebar att KAS och arbetslöshetsförsäkringen omvandlades till en sammanhållen försäkring. I samband med skapandet av en sam- manhållen arbetslöshetsförsäkring tillkom en kompletterande arbetslöshetskassa, Alfakassan. Enligt förarbetena skulle den kom- pletterande arbetslöshetskassan bildas av organisationer som orga- niserar dels löntagare, dels arbetsgivare. När dessa organisationer, och Svenska arbetsgivarför- bundet (SAF,) drog sig ur tog SO på sig rollen att stifta Alfakassan. SO är den enda medlemmen i Alfakassan. Denna skulle främst vara en övergångskassa till någon av de existerande arbetslöshets- kassorna för dem som inte var medlemmar i någon sådan arbets- löshetskassa. Kassan skulle tillhandahålla såväl ersättning enligt grundförsäkringen som ersättning enligt den frivilliga inkomst- bortfallsförsäkringen till dem som anslöt sig till kassan.120 Tillsynsansvaret för arbetslöshetsförsäkringen låg ursprungligen hos , men flyttades över till AMS när den nya myndigheten skapades 1948. skapades en ny myndighet, IAF, med tillsyn över arbetslöshetsförsäkringen som sin huvud- sakliga uppgift.121 1990/91:160. 1996/97:107. 2001/02:151. Bakgrund till en trygg och effektiv arbetslöshetsförsäkring Som visats i föregående avsnitt har finansieringen av arbetslöshets- försäkringen förändrats . Det går att urskilja två huvud- sakliga finansieringsmodeller, och båda har förekommit i en rad olika varianter. Den ursprungliga modellen varade . I den stod arbetslöshetskassan (i alla fall i början) för större delen av den ekonomiska risken vid ökad arbetslöshet. I början var statsbidraget relativt blygsamt, men villkoren förbättrades succes- sivt inom ramen för samma övergripande statsbidragsmodell. 1989 gjordes statsbidragssystemet om från grunden. I och med reformen betalade staten ut statsbidrag som täckte hela ersätt- ningen till enskilda. Arbetslöshetskassorna fick i stället betala in avgifter – finansieringsavgiften – till staten för att delfinansiera statsbidraget. Staten övertog därmed den ekonomiska risken för arbetslöshetsförsäkringen. infördes ett utjämningssystem mellan arbetslöshetskassor, finansierat av en utjämningsavgift.122 ändrades arbetslöshetsförsäkringens finansiering för att göra försäkringen mer försäkringsmässig. Det innebar att utjäm- ningsavgift och utjämningsbidrag togs bort. I stället infördes en möjlighet för regeringen att besluta om bidrag till en arbetslös- hetskassa för annat ändamål än för kostnader för ersättning. Finansieringsavgiften skulle beräknas i stället för, som tidigare, med medlemsantalet som bas. Dessutom infördes en förhöjd finansieringsavgift som baserades på kassornas relativa utbetalning per medlem, dock högst per icke arbetslös medlem och månad. Den förhöjda finansierings- avgiften skulle inte betalas av arbetslösa medlemmar.123 Beräkningen av den förhöjda finansieringsavgiften var relativt komplicerad, och den ersattes därför av arbetslöshetsavgiften 2008.124 Arbetslöshetsavgiften baserades på utbetald ersättning under månaden fördelat på icke arbetslösa medlemmar. Konstruktionen blev nu betydligt enklare än tidigare och den så kallade omräknings- faktorn som justerade för genomsnittligt utbetald ersättning för 1987/88:114. 2006/07:15. 124Modellen tog hänsyn till genomsnittligt utbetalad dagpenning i samtliga kassor och med hjälp av avvikelseandelar fick fram en avgift att betala per icke arbetslös medlem. Utgångs- punkten var att den förhöjda finansieringsavgiften som i genomsnitt skulle vara och icke arbetslös kassamedlem, eftersom det skulle täcka finansieringsbehovet. Bakgrund till en trygg och effektiv arbetslöshetsförsäkring samtliga kassor togs bort. Arbetslöshetsavgiften avskaffades 2014, delvis eftersom den inte haft förväntad effekt.125 Sammanfattningsvis kan sägas att arbetslöshetsförsäkringens finansiering präglats av ett successivt ökat statligt ansvarstagande när det gäller att hantera skillnader i arbetslöshetsrisk. Själva stats- bidragssystemet kom att i stort sett helt kompensera för skillnader i arbetslöshet. Kopplingen mellan arbetslösheten i den enskilda kassan och de medlemsavgifter som togs ut fanns dock kvar indirekt eftersom kraven på fondstorlek baserades på arbetslösheten i kassan. Även om fondkraven sänktes successivt fanns denna koppling kvar när fonderna avskaffades. Kopplingen mellan arbetslöshet och arbets- löshetskassornas uttag av medlemsavgifter återinfördes i och med den förhöjda finansieringsavgiften 2007, men avskaffades igen 2014. 18.5Kompletterande avtal och försäkringar Det finns två typer av kompletterande ersättningar vid arbets- löshet: kollektivavtalade ersättningar och inkomstförsäkringar. Kollektivavtalade ersättningar har förhandlats fram av arbetsmark- nadens parter och omfattar alla som omfattas av kollektivavtal. Inkomstförsäkringar tecknas antingen som gruppförsäkring genom ett fack- eller yrkesförbund eller som en individuell försäkring. De första kollektivavtalade ersättningarna vid arbetslöshet var avgångsbidrag (AGB) och det kom till . Tanken bakom dessa bidrag var att de skulle underlätta strukturomvandling och driftsinskränkningar inom näringslivet. Ersättningen i AGB- försäkringen bestod av ett A-belopp, som utgick oberoende av arbetslöshet och ett B-belopp, som var skattefritt och utbetalades till arbetslösa. kom AGB-försäkringen allt mer att bli ett komplement till arbetslöshetsförsäkringen. förhand- lade de privatanställda tjänstemännen fram sin avgångsersättning (), även om avtalslösningar då i princip inte var något nytt för 2007/08:118 och prop. 2013/14:1. Bakgrund till en trygg och effektiv arbetslöshetsförsäkring tjänstemännen, som redan hade avtalslösningar för både sjukdom och pension.126 finns ett tiotal omställnings- och trygghetsavtal på den svenska arbetsmarknaden. Kollektivavtalen erbjuder ersättning över taket i arbetslöshetsförsäkringen i vissa fall, men även andra typer av stöd under arbetslösheten som coachning och utbildning m.m. Fyra av avtalen täcker flertalet anställda och totalt omfattas av alla anställda av kollektivavtal (inklusive häng- avtal).127 Det är dock förhållandevis få som faktiskt får ersättning från de kollektivavtalade försäkringarna. En förklaring till detta är att inte alla som omfattas av avtalen uppfyller villkoren för ersätt- ning.