sou · H3B326 · 2015-03-24 00:00:00 — SOU och Ds kan köpas från kundtjänst. Beställningsadress: kundtjänst, 106 47 För remissutsändningar av SOU och Ds svarar på uppdrag av . Svara på remiss – hur och varför. Statsrådsberedningen, SB PM 2003:2 (reviderad ) En kort handledning för dem som ska svara på remiss. Häftet är gratis och kan laddas ner som pdf från eller beställas på regeringen.se/remiss. Layout: Kommittéservice, . Tryck: , 2015. Till statsrådet och chefen för Regeringen beslutade att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att se över systemet med reglering av kostnader vid gravsättning av avlidna som inte har varit folkbokförda inom en huvudmans förvaltningsområde, s.k. begravningsclearing. Till särskild utredare förordnades överantikvarien . Som experter förordnades kanslichefen , enhetschefen och kyrkogårdskonsulenten . entledigades från uppdraget och från och med förordnades organisationschefen att vara expert i utredningen. Att som sakkunniga biträda utredningen förordnades departementssekreteraren och rättssakkunniga . Som sekreterare anställdes kammarrättsassessorn . Utredningen har antagit namnet Utredningen om begravningsclearing (S 2014:13). Härmed överlämnas utredningens betänkande Begravningsclearing (SOU 2015:26). Uppdraget är härmed slutfört. 1.1Förslag till lag om ändring i begravningslagen (1990:1144)............................................................................... 1.2Förslag till förordning om ändring i begravningsförordningen (1990:1147) ................................... Utredningens uppdrag och arbete ................................ 2.1.1 Begravningsclearing och en enhetlig Kostnadsansvaret vid gravsättning .............................. 3.3.6 Kroppens omhändertagande och gravskick ................ En ny ordning .......................................................................... 3.4.1 En enhetlig begravningsavgiftssats för huvudmän 3.4.2 Den enhetliga avgiftssatsens beräkning ...................... 3.4.3 Rätt huvudman ............................................................. Begravningsplatser i – en översikt ..................... 4.2Allmänna begravningsplatser som innehas av annan än 4.3Särskilda gravplatser för dem som inte tillhör något 4.3.3 kommuns särskilda gravplatser............... 4.3.4 kommuns särskilda gravplatser ....................... 4.4.5 Judiska begravningsplatsen i ....................... Den katolska kyrkogården........................................... Betänkandet Några begravningsfrågor (SOU 2009:79) ......... Huvudmännens kostnadsansvar vid gravsättning ................. Ersättningen mellan huvudmännen ........................................ Överväganden och förslag ....................................................... 5.7.1 och kommuner............................. De som innehar en begravningsplats utan att vara Överväganden och förslag ....................................................... 6.2.3 Ersättning vid ny gravsättning ..................................... Kammarkollegiet fastställer ersättningsbeloppen....... 6.2.6 Ersättningsbeloppen omprövas ............. Underlag från huvudmännen .................................................. 7.2Förslagen om avskaffande av det obligatoriska clearingsystemet och en ny modell för ersättning till bl.a. enskilda begravningsplatsinnehavare. 7.3 Förslagen och alternativa lösningar ........................................ 7.4Bedömningen av regleringen i förhållande till de skyldigheter som har genom medlemskapet i 7.5 Konsekvenser för den kommunala självstyrelsen 7.6Konsekvenser för brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet, för sysselsättning och offentlig service i olika delar av landet, för små företags villkor, för jämställdheten mellan kvinnor och män eller för möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen ....... Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser .................. 8.1Förslag till lag om ändring i begravningslagen (1990:1144) och förslag till förordning om ändring i begravningsförordningen (1990:1147)................................... 9.1Förslag till lag om ändring i begravningslagen (1990:1144) .............................................................................. 9.2Förslag till förordning om ändring i begravningsförordningen (1990:1147)................................... Kammarkollegiets föreskrifter om taxa vid Utredningen har sett över systemet med reglering av kostnader vid gravsättning av avlidna som inte har varit folkbokförda inom en huvudmans förvaltningsområde, s.k. begravningsclearing. Syftet har varit att förenkla systemet med begravningsclearing. I uppdraget har ingått att analysera vilka konsekvenser införandet av en enhetlig begravningsavgiftssats får för systemet med begravningsclearing och behovet av en förändrad reglering av kostnadsansvaret vid gravsättning. Uppdraget har även rymt att analysera behovet av en förändrad reglering av kostnadsansvaret vid gravsättning för innehavare av enskilda begravningsplatser eller dem som, utan att vara huvudman, innehar och förvaltar en allmän begravningsplats. Många människor önskar inte bli begravda på den plats där de är folkbokförda, utan på en annan plats som de känner större samhörighet med. Gravsättning kan i sådana fall komma att ske på en annan ort än den avlidnes hemort. Ett system med en obligatorisk och rikstäckande clearing trädde i kraft . Systemet hanterar de fall när gravsättning sker på en annan ort än på den avlidnes hemort och innebär att den huvudman som utför gravsättningen har rätt till ersättning för detta och vissa andra tjänster av huvudmannen på den avlidnes hemort. Denna reglering av kostnader mellan huvudmännen kallas begravningsclearing. Rätt till ersättning genom clearingsystemet har även en enskild begravningsplatsinnehavare eller den som innehar en allmän begravningsplats utan att vara huvudman om en sådan innehavare tillhandahållit gravsättning. Ersättningen mellan huvudmännen regleras i en gemensam taxa för begravningsclearing som fastställs av Kammarkollegiet. Taxan är tvingande för huvudmännen. Från ska folkbokföring inte längre ske i en församling inom utan i en kommun. Eftersom kopplingen mellan församling och person därigenom försvinner införs en enhetlig begravningsavgiftssats för den begravningsverksamhet som bedrivs av huvudmännen inom . Avgiftssatsen ska beräknas genom att kostnaderna för begravningsverksamheten divideras med beskattningsunderlaget. I stället för att detta som görs för varje församling kommer Kammarkollegiet att få i uppgift att med beaktande av samtliga huvudmäns kostnader fastställa en enhetlig avgiftssats. Frågan om även de två kommunala huvudmännen, och kommuner, ska inlemmas i systemet med en enhetlig begravningsavgiftssats – som föreslagits i betänkandet Begravning – återvinning, nya begravningsmetoder och enhetlig begravningsavgiftssats (SOU 2013:82) – bereds i . Begravningsclearingen syftar till att underlätta ekonomiskt för den huvudman som utför gravsättning och vissa andra tjänster för avlidna från andra förvaltningsområden än sitt eget. Ett system med en enhetlig begravningsavgiftssats ger utrymme för en annan ordning. En enhetlig avgiftssats bestäms med beaktande av såväl samtliga huvudmäns kostnader som deras samlade beskattningsunderlag. Den huvudman som har kostnader för tjänster enligt 9 kap. 6 § begravningslagen (1990:1144) får ta upp dessa i sin egen kostnadsredovisning, oavsett om tjänsterna utförts för en person avliden inom det egna förvaltningsområdet eller inte. kostnadsredovisning ligger till grund för den enhetliga begravningsavgiftssatsens beräkning. Detta medför att en fördelning mellan huvudmännen kommer att ske inom ramen för den enhetliga begravningsavgiftssatsens bestämmande. Utredningen föreslår mot denna bakgrund att den reglering av kostnader som sker mellan huvudmännen inom , begravningsclearing, avskaffas. När det gäller och kommuner bör clearingsystemet avskaffas av samma skäl om de inlemmas i systemet med en enhetlig begravningsavgiftssats. Utredningen föreslår att clearingsystemet avskaffas i sin helhet även om och kommuner inte inlemmas i systemet med en enhetlig begravningsavgiftssats. Det främsta skälet är att clearingsystemet kommer att få en begränsad betydelse eftersom och kommuner inte längre kommer att behöva ersätta huvudmän inom för de tjänster dessa utför avseende avlidna som var folkbokförda i eller kommuner. har fler enskilda som gravsätts av en annan huvudman än de själva gravsätter från en annan huvudman. För kommun varierar resultatet av clearingen något mellan åren men det handlar om små över- eller underskott. Sammantaget anser utredningen att det inte är motiverat att behålla clearingsystemet enbart för och kommuner. De som innehar en begravningsplats utan att vara huvudman Om clearingsystemet avskaffas förlorar de enskilda begravningsplatsinnehavarna och de församlingar som innehar en allmän begravningsplats utan att vara huvudman sin rätt till ersättning. Detta är inte önskvärt. Utredningen föreslår därför en ny ersättningsmodell för dessa innehavare. Utredningen föreslår att den huvudman inom vars förvaltningsområde den avlidne var folkbokförd ska ersätta en enskild begravningsplatsinnehavare eller den församling, som utan att vara huvudman, tillhandahåller gravsättning på gravplats eller motsvarande. Ersättning ska liksom betalas för varje ny gravsättning. Ersättning ska betalas med ett belopp när gravsättning sker på en bestämd gravplats och ett annat belopp när gravsättning sker utan bestämd gravplats. De två ersättningsbeloppen ska beräknas enligt följande. Den samlade kostnaden för begravningsverksamheten på årsbasis med avdrag på reduceras med kostnaderna för krematorieverksamheten varefter beloppet divideras med antalet gravplatser hos huvudmännen som är eller har varit upplåtna med gravrätt. Beräkningen ger ett genomsnittsbelopp. Ersättningsbeloppet för gravsättning på en bestämd gravplats ska fastställas till genomsnittsbeloppet multiplicerat med 25. När gravsättning sker i en redan upplåten grav ska ersättningsbeloppet fastställas till genomsnittsbeloppet multiplicerat med det antal år som upplåtelsetiden behöver förlängas för att uppgå till även för den senare gravsättningen. är den tid som en gravplats eller motsvarande ska tillhandahållas dödsboet utan kostnad enligt 9 kap. 6 § begravningslagen. När gravsättning sker utan bestämd gravplats ska ersättningsbeloppet fastställas till genomsnittsbeloppet. Utredningen föreslår att Kammarkollegiet ska beräkna och fastställa ersättningsbeloppen. Utredningen bedömer det tillräckligt att ersättningsbeloppen omprövas . Tillhandahålls gravsättning på gravplats eller motsvarande av den som innehar en enskild begravningsplats, eller den som innehar en allmän begravningsplats utan att vara huvudman, ska den huvudman som avses i 6 § ersätta innehavaren med de belopp som fastställs i enlighet med 12 §. lag om ändring i begravningslagen (1990:1144) Härigenom föreskrivs i fråga om begravningslagen (1990:1144)1 dels att 9 kap. 10 § ska upphöra att gälla, dels att 9 kap. 11, 12 och 14 §§ ska ha följande lydelse, Om de tjänster som anges i 6 § tillhandahålls av den som innehar en enskild begravningsplats skall den huvudman som avses i den bestämmelsen ersätta innehavaren av den enskilda begravningsplatsen med de belopp som fastställs för varje tjänst i enlighet med 12 §. 1Senaste lydelse av 9 kap. 10 § 1999:306. 2Senaste lydelse 1999:306. 12 §3 Regeringen eller den myndig- het som regeringen bestämmer fastställer de belopp med vilka ersättning skall betalas för de tjänster som anges i 6 §. Lydelse enligt SFS 2013:379 ska på medium för automatisk databehandling underrätta regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer om respektive huvudmans beräknade kostnader för det följande beskattningsåret. Sedan regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer har fastställt avgiftssatsen ska regeringen, eller den myndighet som regeringen bestämmer, på samma sätt underrätta om den avgiftssats som ska gälla för det följande beskattningsåret och respektive huvudmans andel av de totala kostnaderna. ska till regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer lämna de ytterligare uppgifter som behövs för att fastställa en avgiftssats. samt och kommuner ska på medium för automatisk databehandling till regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer lämna de uppgifter som behövs för att fastställa de ersättningsbelopp som anges i 12 §. 3 Senaste lydelse 1999:306. Regeringen eller den myndig- Regeringen eller den myndig- het som regeringen bestämmer het som regeringen bestämmer om när och hur uppgifterna ska om när och hur uppgifterna enligt första och andra styckena Bestämmelser om skyldighet att lämna uppgifter när kommun är huvudman finns i lagen (1965:269) med särskilda bestämmelser om kommuns och annan menighets utdebitering av skatt, m.m. Denna lag träder i kraft i fråga om 9 kap. 12 och 14 §§ och i övrigt . Ersättningsbeloppen ska grundas på en genomsnittlig beräkning av den årliga kostnaden för en gravplats. Genomsnittsbeloppet beräknas genom att av huvudmännens samlade kostnader för begravningsverksamheten, minskat med kostnaderna för kremationsverksamheten, divideras medKammarkollegiet ska fastställa dels ett belopp för gravsättning på en bestämd gravplats dels ett belopp för gravsättning utan bestämd gravplats som ska betalas när en huvudman enligt 9 kap. 11 § begravningslagen (1990:1144) ska ersätta någon som tillhandahållit gravsättning på gravplats eller motsvarande. i begravningsförordningen (1990:1147) Härigenom föreskrivs att 46–48 §§ i begravningsförordningen (1990:1147) ska ha följande lydelse. Reglering av kostnader vid Reglering av kostnader vid 46 §4 Kammarkollegiet skall fastställa en taxa enligt vilken ersättning skall betalas för tjänster som avses i 9 kap. 6 § begravningslagen (1990:1144) när en huvudman enligt 9 kap. 10 och 11 §§ begravningslagen skall ersätta någon som tillhandahållit dessa tjänster. Taxan skall grundas på ett underlag som visar den beräknade kostnaden för de olika tjänsterna. Kammarkollegiet skall samråda med huvudmännen i fråga om underlaget. 4Senaste lydelse 1999:882. 5Senaste lydelse 1999:882. antalet gravplatser hos huvud- männen som är eller har varit upplåtna med gravrätt. för en viss tjänst regelmässigt bestämd gravplats ska ersätt- överstiger den beräknade kost- naden i väsentlig mån till följd av geografiska faktorer, särskilda Om gravsättning sker på en redan upplåten gravplats ska när taxan för tjänsten fastställs. med det antal år som upp- enlighet med 9 kap. 6 §. För gravsättning utan bestämd taxa som skall tillämpas under det följande kalenderåret. som ska tillämpas de följande sätt informeras om taxan. sätt informeras om beloppen. Denna förordning träder i kraft . 6 Senaste lydelse 1999:882. 2Utredningens uppdrag och arbete 2.1.1Begravningsclearing och en enhetlig begravningsavgiftssats Vårt uppdrag är att se över systemet med reglering av kostnader vid gravsättning av avlidna som inte har varit folkbokförda inom en huvudmans förvaltningsområde, s.k. begravningsclearing. Syftet med översynen är att förenkla utformningen av systemet med begravningsclearing. Uppdraget är till en början att analysera vilka konsekvenser införandet av en enhetlig begravningsavgiftssats får för systemet med begravningsclearing. Våra överväganden redovisar vi i kap. 5. I uppdraget ingår vidare att analysera behovet av en förändrad reglering av kostnadsansvaret vid gravsättning. Här ingår att analysera behovet av en förändrad reglering av kostnadsansvaret vid gravsättning för innehavare av enskilda begravningsplatser eller dem som, utan att vara huvudman, innehar och förvaltar allmän begravningsplats. Våra överväganden redovisar vi i kap. 6. Utredningens uppdrag och arbete Utredningsarbetet påbörjades och har bedrivits på sedvanligt sätt med sammanträden med experter och sakkunniga. Utredningen har sammanträtt vid sammanlagt fyra tillfällen. I direktiven framhålls att utredningen ska samråda med berörda myndigheter och organisationer. Kammarkollegiet, och har deltagit med experter i utredningen. Samrådet med närmast berörd myndighet och organisationerna har således kunnat ske genom dessa representanter. Kunskaper, erfarenheter och synpunkter har under arbetets gång fortlöpande inhämtats och funnits som underlag för utredningens analyser och överväganden. Utredningen har också samrått med , och kommuner, den i samt de församlingar i som innehar en allmän begravningsplats utan att vara huvudman. har varit huvudman för nästan all begravningsverksamhet i . Relationen mellan staten och ändrades , men kom inte att medföra någon förändring av kyrkans ställning som huvudsaklig huvudman för begravningsverksamheten. 1998/99:KU18, s. 14) Vid sidan av är endast och kommuner huvudmän för begravningsverksamheten. I dessa båda kommuner har begravningsverksamheten varit en angelägenhet. Regeringen noterade i samband med den ändrade relationen till att begravningsverksamheten i grunden främst är en samhällsuppgift och att frågan om huvudmannaskap därmed hamnar i ett annat läge genom reformen. 1998/99:38 s. 104) Att fick behålla huvudmannaskapet reste två frågor av principiell natur. Den ena gällde religionsfriheten och den andra den demokratiska styrningen av en verksamhet som alla folkbokförda i riket måste bidra till. Båda frågorna handlade om hur hänsyn skulle tas till de som inte tillhörde . Den andel av befolkningen som står utanför har ökat kontinuerligt. stod av befolkningen utanför (medlemsutveckling –2013. Hämtad från , ). För att säkerställa att det kyrkliga huvudmannaskapet inte kom i konflikt med kraven på religionsfrihet och demokratisk styrning infördes i begravningslagen krav på särredovisning av begravningsverksamhetens kostnader och intäkter samt regler om att huvudmännen ska tillhandahålla särskilda gravplatser för dem som inte tillhör något kristet samfund. I lagen finns dessutom krav på att huvudmannen ska samråda med dem som inte tillhör något kristet samfund i frågor som rör förvaltningen av de särskilda gravplatserna. (2 kap. 2 § begravningslagen) Samrådsreglerna var enligt regeringens mening en förutsättning för att det kyrkliga huvudmannaskapet för de särskilda gravplatserna skulle vara förenligt med de bestämmelser som finns om religionsfrihet i regeringsformen (2 kap. 1 § 6) och i (prop. 1998/99:38, s. 106). hade 2013 en folkmängd om 9,6 miljoner och antalet som avled var 90 402. Nära åtta av tio som dör i får en förrättning inom vid sin begravning. Andelen har emellertid kontinuerligt minskat . 1979 var andelen . (Döpta, konfirmerade, vigda och begravda enligt ordning –2013. Hämtad från , ) Kostnaden för begravningsverksamheten som bedrivs av huvudmännen inom har varit . Det allmänna har ett ansvar för att det finns en fungerande begravningsverksamhet som omfattar alla som är folkbokförda i landet. Begravningsverksamheten regleras huvudsakligen i begravningslagen (1990:1144) och begravningsförordningen (1990:1147). Begravningsplatser definieras i begravningslagen som områden eller utrymmen som är anordnade för förvaring av avlidnas stoft eller aska och som har tagits i anspråk för detta ändamål. Främst handlar det om kyrkogårdar eller andra gravområden, minneslundar, kolumbarier och urnmurar. Att begravningsplatsen är allmän innebär att den är anordnad av en församling, en kommun eller annars av det allmänna (1 kap. 1 § begravningslagen). Att vara huvudman enligt begravningslagen innebär en skyldighet att anordna och hålla allmänna begravningsplatser med ett tillräckligt antal gravplatser och andra gravanläggningar av allmänt förekommande slag (2 kap. 1 §). I vissa fall i och kommuner innehas en allmän begravningsplats av församlingar som inte är huvudman för begravningsverksamheten. Huvudmannen har rätt att till en sådan innehavare lämna ett skäligt bidrag till förvaltningen av begravningsplatsen (9 kap. 13 §). En sådan innehavare, som inte är huvudman, har rätt att utan kostnad lämna över förvaltningen av begravningsplatsen till huvudmannen för begravningsverksamheten (2 kap. 2 a §). Huvudmännen ska, inom det egna förvaltningsområdet, eller inom ett närbeläget förvaltningsområde, tillhandahålla särskilda gravplatser för dem som inte tillhör något kristet samfund (2 kap. 2 § begravningslagen). Enskilda begravningsplatser får bara anordnas och hållas av trossamfund eller stiftelser som har fått tillstånd av . Tillstånd att anordna och hålla en enskild begravningsplats får bara lämnas om det finns särskilda skäl för det och det kan antas att trossamfundet eller stiftelsen kan behålla begravningsplatsen och fullgöra de skyldigheter som ankommer på innehavare av begravningsplatser (2 kap. 6 och 7 §§ begravningslagen). De trossamfund och stiftelser som innehar ett tillstånd är inte huvudmän enligt begravningslagen och därmed inte heller berättigade till någon andel av begravningsavgiften. I förarbetena till begravningslagen (prop. 1990/91:10 s. 26) berörde regeringen frågan hur stort utrymmet för att ordna enskilda begravningsplatser skulle vara. Regeringen menade att det inte gick att bortse ifrån att medlemmar av andra trossamfund kunde hysa föreställningar om att intressen gavs företräde på de allmänna begravningsplatserna under huvudmannaskap. Detta kunde vara en anledning till att vilja anordna egna begravningsplatser. Ett annat skäl kunde vara att man önskade begravningsplatsen utformad helt i enlighet med det egna trossamfundets särskilda önskemål och behov. Regeringen ansåg därför att möjligheten för trossamfund att anordna egna begravningsplatser skulle finnas kvar. Regeringen ansåg vidare att även stiftelser skulle ha möjlighet att anordna egna begravningsplatser. Som skäl för detta anfördes att ett ökande antal människor föredrar att hålla sig utanför alla trossamfund och somliga kan ha starka önskemål om att kunna få bli gravsatta på religiöst neutral mark. En förutsättning för att tillstånd skulle ges var att det fanns grund för antagandet att det sökande trossamfundet eller stiftelsen hade möjlighet att fullgöra sina skyldigheter med avseende på skötsel och bevarande. Relationsändringen mellan och staten innebar inte någon förändring beträffande de enskilda begravningsplatserna och möjligheterna att anordna sådana. Regeringen uttryckte att innehavarna även fortsättningsvis skulle ha det fulla ansvaret för förvaltningen av begravningsplatserna (prop. 1998/99:38 s. 101). På en allmän begravningsplats ska gravplats beredas dem som vid dödsfallet var folkbokförda inom församlingen eller kommunen. Om tillgången på gravplatsmark medger det, får också andra beredas gravplats där (2 kap. 3 § begravningslagen). Rätten till gravsättning på en allmän begravningsplats ska inte vara beroende av att den avlidne tillhörde visst trossamfund. Detta gäller inte för gravsättning på en sådan särskild gravplats som avses i 2 § första stycket (2 kap. 4 §). Enligt begravningslagen kan gravsättning ske genom placering av stoft (kroppen) eller aska inom en bestämd gravplats eller inom ett gemensamt gravområde utan bestämda gravplatser eller utströende av aska i minneslund eller på någon annan plats än begravningsplats (1 kap. 1 § begravningslagen). Gravrätt är den rätt som uppkommer när en bestämd gravplats på en allmän begravningsplats upplåts av den som förvaltar begravningsplatsen till någon för gravsättning (1 kap. 1 § begravningslagen). En gravrätt uppstår endast när en bestämd gravplats upplåts. Sker gravsättning inom ett gemensamt område som minneslund eller askgravlund uppkommer ingen gravrätt. Det är emellertid möjligt att upplåta en askgravplats med begränsad gravrätt. Begränsningarna gäller gravanordningens utseende och beskaffenhet samt gravplatsens utsmyckning och ordnande i övrigt. Vid upplåtelse av en begränsad gravrätt har upplåtaren ansvar för att gravplatsen hålls i ordnat och värdigt skick (7 kap. 8 §). Enligt begravningslagen kan en gravrätt upplåtas , minst 15 och högst , eller för alltid.