sou · H3B352 · 2015-06-05 00:00:00 — hade svårt att förklara vad det var som var speciellt med pungen men hade en minnesbild av att hela pungen var indragen. fortsatte att ställa frågor om saken och frågade till slut om det var någon skillnad på testiklarna. Ja, det kan det vara, då m-men då är jag lite öh… mera osäker… öh… det är som om-om (tyst ) ja, som om ena, åtminstone ena pungstenen är… är uppdragen […]. uppgav också att pungen var ”märkvärdigt ihop- dragen”. Beträffande kläder uppgav att han slängde stövlar och byxor i en vanlig soptunna, dels utmed vägen, dels hemma. påmindes om att han tidigare hade sagt att han gömt byxorna och stövlarna på Stads- berget. svarade att stövlarna, vanliga stövlar bruna eller gröna, gömdes när de stannade utmed vägen. frågade om han mindes om hade haft någon väska. mindes en väska men inte hur den såg ut. ställde frågor om bland annat väskans färg, eventuella applikationer och storlek utan att visste något om detta. Vid förhöret närvarade även . berättade att den mörke pojken och möjligen kom från samma port men på ett avstånd om från varandra. Han ropade till sig . De gick runt bilen och passagerardörren öppnades av en person som satt vid ratten. kunde inte berätta vem den andre personen var men på förhörsledarens fråga om det var en mycket närstående person, uppkom enligt förhörsutskriften en ”synbarlig ångestreaktion” där ”hans svar dröjer och hans and- hämtning blir mycket tung”. berättade att fördes in i bilen, slogs mot instrumentbrädan och drogs över till baksätet där satt. Han och den andre perso- nen hade varit överens om att hitta en pojke att förgripa sig på. hade en blå eller röd täckjacka på sig och en tun- nare, brunröd luva. De åkte till . Han genomförde ett analt samlag med . Han sa åt den andre personen att gömma klädes- persedlarna under en sten. De satte sig i bilen och hade enbart kläder på överdelen. De körde till Åvike där ströp framifrån. När var död lades han på rygg på en bil- pläd och kläddes av. hade en enfärgad collegetröja under jackan. Kroppen styckades med hjälp av en medhavd större bågsåg med kraftig tandning och en kniv. Han avskilde först huvu- det, som bars in i skogen. Sedan avskildes armar, ben och händer. Bålen, armarna, benen, sågen och pläden lades i en medhavd kartong. Händerna placerades i en mindre kartong. Vid lyftes bålen ur kartongen och placerades i baksätet insvept i jacka. Kartongen med innehåll slängdes över broräcket. kom de till Ryggen och parkerade vid järnvägen. Han begravde bålen i en grop som han grävde med händerna. Han täckte över med jord och mossa. omkring 1989–1990 besökte platsen i sällskap med en annan person. tog med sig den ena handen hem, den andra gömde han i en bäck i Ryggen. Handen kunde finnas i ett hus i /Borlängetrakten, åtminstone fanns den där 1985. ansikte var smalare i verkligheten än på bilderna i tidningarna. Det fanns två speciella omständigheter på kropp. Han beskrev kroppen som asymmetrisk med den markant indragna pungen. ritade en skiss över den ”ärrliknande faktor” som hade på vänstra sidan av magen i närheten av ljumskvecket. Skissen var i naturlig storlek och ärret uppmättes . Färgen var inflammatoriskt röd och till viss del ärrliknande. Vid förhöret frågade i vilket skede han uppmärksammades på att hade ”den här hudåkomman” och ville att skulle beskriva var hudåkomman fanns med lite mer exakthet. uppgav att det han tidigare uppgett var riktigt och sade att eventuella differenser inte innebar att hudåkomman hade varit pla- cerad exempelvis upp vid skulderpartiet. F []: Nej. Finns det nån möjlighet att det är på den andra sidan av kroppen. Du har sagt att det är på en bestämd sida om kroppens mittlinjer som du tog upp då. TQ []: Mm F: Finns det nån möjlighet att det är på den andra sidan kroppen? TQ: Jag tror att man alltid skall ha med i beräkningen att det kan vara ett spegel, spegelvänt förhållande. hänvisade vidare till att tidigare hade sagt att pung var asymmetrisk. uppgav att det var som om det varit en åverkan på huden på pungen. På fråga om det var någon skillnad i proportioner mellan högra och vänstra delen av könsorganet berättade att vänstra pungkula saknades. frågade vem som hade varit med vid bortförandet och förklarade att han hade förstått att hade berättat detta för . be- kräftade att han hade berättat för men ville inte säga namnet vid förhöret. Av en promemoria framkom att vid ett telefonsamtal med ville göra ett förtydligande om hudåkomman på kropp. Anled- ningen till att tidigare hade sagt att det rörde sig om en ”ärrliknande skada” var att han egentligen skurit bort ett födelse- märke på kroppen. Den omständigheten att han hade skurit bort födelsemärket med kniv utgjorde i sig ett hinder för honom att nämna den riktiga omständigheten. I förhör , där även närvarade, berättade att inte hade begått någon våldshandling mot på . Det finns inte någon uppgift i förundersökningsprotokollet om att hade nämnt brodern i samband med mordet på . Han berättade att brodern inte hade deltagit aktivt när han ströp men att han på uppresan hade känt till att de sökte efter en pojke. Brodern hade hetsat genom att säga ”visa att du vågar ta livet av en pojke” och hade på mordplatsen uppträtt överlägset och sagt ”döda honom nu då”. När styckade kroppen stod brodern tre–från platsen och onanerade. Efteråt placerade de huvudet uppe på en berghäll. tog sedan med sig huvudet och lade det på golvet i framsätet. De åkte till broderns bostad i . Han visste inte vad som hade hänt med huvudet därefter. åkte de tillsammans i LT:s bil till Ryggen där gömde resterande kroppsdelar. Drygt , , hölls nästa förhör med som då hade fått som offentlig försvarare. Vid förhöret närvarade som förhörsledare även krimi- nalkommissarien . berättade att han påbörjade resan från en sen höstdag. Han hade lånat en röd av LT. Han parkerade i en kurva nedanför skolan och bostadsområdet. Ur en port kom en mörkhårig pojke som vek av. därefter kom en ljushårig pojke, , ut ur en annan port lite närmare . Han berättade för att han hade kört på en katt. följde med till bilen. Han tog tag kring nacke, förde in honom i bilen och slog honom mot instrumentbrädan så han förlorade med- vetandet. Han åkte till där han våldtog . Han körde till Åvike-området och stannade vid en plats där det stod en arbetarbod. Huvudet avlägsnad- es och händerna togs bort. Bålen lades i en kartong, händerna i bilen. Han åkte därefter vidare till . Han slängde ned kartongen som innehöll något klädesplagg och verktyg men inga kroppsdelar. Han vände tillbaka mot . I , på väg mot , kastade han den vänstra handen. Han kom till Ryggen-området . Högerhanden gömde han i en hålighet i bäcken vid Ryggen. Bålen placerades ute i skogen. Han var inte nöjd med bålens place- ring och hämtade en såg och mejsel. Han sågade av och gömde en del av bäckenbenet på platsen. Det som var kvar av bålen tog han med sig till där han begravde resterna i närheten av ett rött hus. Han hade med sig några kroppsdelar hem till huset som slutligen lämnades vid Jungfruberget. Det hade skett en senare bearbetning av kroppsdelarna som inte ville beskriva vid förhöret. Någon del av brändes. Han berättade att han skulle träffa dagen därpå och att han tänkte ta upp detta med honom. hade en röd mössa, blå täckjacka, bruna stövlar, blå jeans och en väska, kanske en Kånken-ryggsäck. Närmast kroppen hade kortkalsonger och en t-tröja. kunde inte minnas om han hade någon mer tröja på sig mellan täck- jackan och t-tröjan. hade inga handskar. hade ett relativt nyopererat pungbråck och båda testiklarna hade inte varit nere i pungen. Han hade ett några centi- meter långt och rosafärgat operationsärr vid könsorganet. För- ändringarna på ryggen fick att tänka på bältros och var som en rodnad, en mjällighet, en fnöskighet. kallade det för hudåkomma. På fråga om det fanns någon medgärningsman svarade att han nu valde att prata i jag-form. Han vågade inte be- rätta vilka föremål han använt på . Han hade eldat på kropp vid Jungfruberget. återkom med frågor kring hudåkomman. hade inget minne av att han tidigare hade ritat en teckning av hudåkomman. anknöt till att hade nämnt bältros och menade då att han hade försökt beskriva en mjällighet, fnöskighet, en lätt hudrodnad. Målet med resan var eftersom det var en stad relativt långt bort som han ändå hade viss kännedom om. Det var en slump att han hamnade i Bosvedjan. han var borta tog modern hand om hunden. Vid resan med var det som diri- gerade dem till Bosvedjan och pekade ut fastighet. ritade i samband med förhöret skisser över Bo- svedjan, Åvike och Jungfruberget. Av en vallningspromemoria framgår att vallades i Ryggen-området. Vallningspromemorian är tran- sumt återgiven i förundersökningsprotokollet och det framgår inte vilka som närvarade vid tillfället. Av promemorian framgår att gick omkring i området kring ett vattendrag och berättade att han hade gjort vissa markeringar för att kunna hitta tillbaka till den aktuella platsen. 1980 hade han gått från strand- kanten till ett närliggande skogsparti och ville att de åkte vidare dit, men med bil. Vid vallningen var skogsvägen avstängd med en bom och kommenterade att han inte kände igen väg- bommen. Han berättade att han hade burit kropp från bilen och lagt den öppet i området. Han hade hämtat en såg och ett stämjärn och sågat av en bit av höftbenet som gömts i om- rådet. Resten av kroppen togs med tillbaka till bilen. Vid vallningen anvisade ytterligare platser i området, bland annat kring ett kalhygge. hölls ett förhör med där även kriminalinspektören närvarade som förhörs- ledare. Förhöret behandlade platser som nämnt i tidigare förhör och vid olika vallningar beskrivit och pekat ut som markområden med kvarlevor. uppgav att det i Ryggen-området fanns ett fingerben vid en bäck och en del av höft- benet vid en dalsänka nedanför ett jakttorn. , , hölls ett möte där och hans nya offentlige försvarare samt , , kriminalkommissarien och närvarade. Mötet syftade till att klar- göra inställning till fortsatt utredningsarbete kring de mord för vilka åtal ännu inte hade väckts. läm- nade ”en förklaring till den process som pågår inom terapin i avsikt att möjliggöra T Quicks berättande”. berättade att det hade hänt mycket 1981 och att detta hade varit tabubelagt för honom fram till då han hade berättat för om en specifik händelse som i sig hade utgjort en ”barriär” för att kunna peka ut gömslen av kvarlevor. Om han lyckades bryta igenom barriären skulle det möjliggöra ett dylikt utpekande. infogade enligt promemorian över mötet att ”det som T Quick beskrev som ett sätt att ta sig fram till ett utpekande av gömslen, genom att ta sig genom ”barriären”, ej var någon avvikelse från hans sida”. berättade också att det fanns möjlighet att hitta DNA från . I ett förhör diskuterades hur förutsättning- arna skulle vara för att skulle komma vidare i . Närvarande vid förhöret som förhörsledare var även och den norske polismannen . beskrev att han alltjämt ville berätta men att han Han föreslog att de kunde göra en rekonstruktion i Bosvedjan. På fråga vad som skilde sig åt från vad han tidigare hade berättat svarade han att det inte skilde sig så mycket men att en rekonstruktion kunde hjälpa honom peka ut var han hade dödat och var kvarlevorna hade lämnats. Han jämförde med rekonstruktionen i Appojaure där han kunde berätta om de verkliga förhållandena först efter att han hade fått ut all sin ilska på platsen. bekräftade att det fanns av- stämningsmöjligheter i Åvike och att fynd kunde göras i Ryggen- området och i . hade kontrollerat att det fanns intakta skelettdelar kvar. Kraniet skulle kunna åter- finnas i . Andra platser där skelettdelar fanns var vid Främby udde och . Av en promemoria framkom att vid ett telefonsamtal med framförde önskemål inför den kommande rekonstruktionen. ville bli transporterad till , strax söder om . Det var onödigt att ödsla energi på ett besök på och tvek- samt om man behövde besöka Åvike-området, eftersom det inte fanns några kvarlevor på dessa platser. Möjligen kunde man åka in på en väg som ledde till höger i ett vägkors, där de var under vall- ningen 1993. Längs den vägsträckan hade han gömt kraniet. Det fanns riktmärken som gjorde att han skulle finna platsen. Skulle han inte hitta platsen ville han åka till , där det fanns ett säkrare gömsle. Fynd kunde göras i Ryggen-området, även om det var så litet att det kunde ha förstörts. Av ett protokoll framgår att vallades den 9 sep- tember 2000 i Bosvedjan, Stadsberget och Åvike-området. Av protokollet framgår inte vilka som närvarade. be- rättade att den mörke pojken kom ut först från en av portarna. Därefter kom ut från en annan port. Han sade till att han hade kört på en katt och sprang mot honom. Han våldtog på och gömde troligen kalsonger på platsen. I Åvike-området berättade att han slog ned utanför bilen och lade honom på en presenning från bilen. Han satte sig på , tog fram en kniv som han slog med, sprättade upp tröjan och öppnade byx- orna. Han klädde av honom och upptäckte att hade ett nyopererat pungbråck. Han agerade mot köns- organ, både med händerna och med kniven. Han vände på , onanerade och tog stryptag på honom. Han märkte att levde och gick tillbaka till bilen och hämtade en stor bågsåg. Han sågade sedan rakt igenom hals- kotpelaren och lösgjorde huvudet från kroppen med kniven. Han hämtade en brödkartong från bilen som han lade kläder i. Han tömde kroppen på blod och kroppsvätskor. Han virade in hela kroppen, förutom huvudet, i presenningen och lade den i bilen och åkte vidare till en sjö. Allt var med från platsen. På vägen tillbaka visade han en höjd som var av intresse. Vid förhöret , dagen efter vallningen, närvarade även och . beskrev hur han efter att ha ”frigjort” huvudet från kroppen åkte därifrån men vände tillbaka och tog ut huvudet ur bagageutrym- met. Han kastade ned huvudet för branten vid höjden som han hade pekat ut under vallningen dagen innan. Huvudet hamnade 25–nedanför branten. Han lämnade det i öppen dager. Han hade aldrig hämtat kraniet. frågade om det inte hade varit stängt vid bommarna som de hade passerat vid vall- ningen. mindes inte att det hade varit några bommar på platsen . frågade var resten av kroppen hamnade och på- pekade att nämnt flera olika platser som han också hade vallats på. Nya platser, Främby udde och banvallen i , hade nämnts vid vallningen dagen innan. Han berättade att det i Ryggen-området borde finnas en liten del av kroppen kvar, men att de större fynden av till exempel bäckenben kunde göras vid Främby udde och i . Av promemorian framkom att vid ett samtal med och , men utan försvararen, beskrev att han behövde besöka tre olika plat- ser. Platserna var en stig i , en järnvägsbank i och ett område på Främby udde. Steg två skulle sedan bli att successivt närma sig två av dessa platser och steg tre skulle bli ett utpekande av ett gömsle. vallades vid Främby udde. närvarade inte vid vallningen. Av en tran- sumt återgiven vallningspromemoria framgår att vallades från en båt på sjön och sedan till fots längs en stig vid Främby udde. kommenterade och uppmärksam- made ett flertal platser i området. Under återresan till beskrev att han hade haft ögonkontakt med gömslet samt att han genom promenaden ”ringat in området där gömslet ligger”. Vid förhöret närvarade även som förhörsledare. berättade att han vid vallningen i , och på Främby udde någon vecka innan hade fått visuell kontakt med bland annat kvarlevor. kunde han inte peka ut något gömsle trots att han visste var det fanns. Det var psykologiska orsaker som hindrade honom och det kunde ta ytterligare månader innan det var möjligt. hölls ett kompletterande förhör med . På fråga om brodern hade medverkat förklarade att han inte mindes att han hade sagt det. medverkade inte när han dödade eller gömde kroppsdelarna men var medveten om att det skedde. Brodern hade varit chaufför från Bosvedjan till Åvike och tillbaka till . Även brodern kunde vara aktuell, men enbart i andra utredningar. Av en promemoria daterad framgår att fick se fotografier föreställ- ande ett strandområde på Främby udde där sökhunden hade markerat . Närvarande vid fotovisningen var och men inte . När såg fotomaterialet ville han direkt åka till plat- sen för att begränsa sökområdet ytterligare. vallades därför på Främby udde. Innan avfärd pratade han med . Vårdpersonal följde med vid vallningen. På plats berättade att det fanns en del av ett underarmsben och en länd- ryggkota vid vattnet i närheten av en markant sten. Gömslet gjordes och hade därefter aldrig öppnats. Bendelen var inte bränd. På strandkanten hade han hanterat delar av bålben och bröstben och täljt i dessa med kniv så flisor uppstått. Bålbenet och bröstbenet fanns inte kvar i området. Han instruerade hur sökytan kunde begränsas, vilket också markerades på ett fotografi. uppgav att hade ovanligt kraftig befjuning och pekade på området nedanför nacken mot skulderbladen. Vid förhöret deltog även , och . när- varade inte. upplystes om att polisen genomsökt och grävt ut det utpekade området vid stranden på Främby udde med vattensållar och sållbord men att inga fynd hade gjorts. menade att de inte hade letat och ville inte medverka i fler vallningar på platsen. uppgav att det var helt avgörande för åtalsprövningen att det gjordes fynd och frågade om det fanns andra platser som kunde anvisa. ville inte göra det. Han förstod att det kanske inte skulle väckas åtal men lovade att vara oerhört koncen- trerad i domstolen om åtal väcktes. på- pekade att de tidigare fallen hade byggt på ett antal avstämnings- bara omständigheter men att det inte fanns så många sådana om- ständigheter i . Av en promemoria framgår att ringde till för att ville veta resultatet av grävningarna vid Främby udde. infor- merades på telefon om att sökarbetet inte hade gett något resultat. skickade ett fax till polisen som var undertecknat av dagen innan, med rubriken ”Iakttagelser i samband med bortrövandet av ”. I faxet beskrevs bland annat att ”den mörka pojken” hade svart, rakt hår och var iklädd en mörkgrå, stickad tröja, jeans, en väska av Fjällräven-typ och ljusa joggingsskor. hade en dam med beige kappa gått över torget. Från hörnet av postbyggnaden hade det kommit en annan kvinna som ropade eller till damen som därefter hade väntat in kvinnan. På vägen upp från E4:an till Bosvedjan hade det stått en slamsugningsbil. Det hade varit dimmigt när åkte in i och ut till Bosvedjan. När han stod vid skolbyggnaden hade han hört ett buller som lät som ett dieselaggregat. Det hade kommit en ljushårig pojke i 16–17-årsåldern på moped. LT hade berättat för att han hade förgripit sig sexuellt på sina barn och den uppgiften hade använt mot LT. Det bifogades en skiss över Bosvedjan som hade gjort. hölls ett förhör med som inte finns med i tingsrättens material men som vi ändå har haft tillgång till. Av förhöret framgår att såg en brunröd tankbil när han parkerade i Bosvedjan. Färgen fick honom att asso- ciera till ett slamsugningsfordon. Han gick upp mot torget. Det kom en dam som var prydligt klädd. En yngre kvinna ropade ”” eller ”” efter damen. Kvin- norna gick mot köpcentret och klockan var omkring 7.20. Han körde upp mot skolan och parkerade. ställde sig mot en lång vägg vid skolan och hörde ett brummande ljud som från ett dieselaggregat. Han parkerade därefter utmed i höjd med nummer 35 och 39. Klockan närmade sig åtta. Den mörka pojken kom ut från port D. Han var och klädd i grå tröja. Han bar en väska. Han gick efter pojken, som försvann. kom ut från fastigheten och gick rakt emot honom. Han ropade efter och på hade de åkt därifrån. I förundersökningsprotokollet finns en skiss som ritade under förhöret av en tröja som ”den mörke pojken” hade haft på sig. Vid en jämförelse mellan skiss och fotografiet av SL:s tröja, som senare beslagtogs, kan konstatateras att skissen skiljer sig från fotot. Skissen har en svart bredare rand runt magen/bröstet medan den beslagtagna tröjan har en bredare bård längs med halsöppningen. Det finns partier i svart kring armslut och nedtill på tröjan som har vissa likheter även om de är mer markanta på skiss än på fotografiet. genomfördes en fotokonfrontation vid vilken och de två norska polismännen närvarade. Vid fotokonfrontationen fick frågan om han kunde identifiera ”den mörka pojken”. Ett av fotografierna föreställde SL. pekade dock ut en annan pojke och uppgav att ytterligare två andra var intressanta. Vid förhöret närvarade men inte . berättade att inte hade något med mordet på att göra. Han förklarade att han hade ett par olika personligheter, bland an- nat en där han var . när jag var uppe i Bosvedjan så är det helt klart att jag på grund av ångest och så vidare dissocierar, dvs. övergår i en Cliffgestalt, sen finns det många psykologiska förklaringsmekanismer till det som vi inte be- höver gå in på nu […] för att orka se den här Cliffgestalten så placerar jag ovanpå honom […] dvs. jag gör honom till . Han överlämnade en terapianteckning och ett psykologutlåtande av . Han menade att handlingarna var ett underlag för polisen att bättre förstå mekanismerna. hölls det sista förhöret med . närvarade inte vid det förhöret vilket dock gjorde. berättade att hans hund troli- gen hade varit hos brodern , alternativt på i , när han reste till . 12.2.4Förhör med övriga personer från ett stort antal förhör med olika personer som hörts både i denna och i den ursprungliga förundersökningen finns med i förundersökningsprotokollet. Nedan är en redogörelse för vad några av dessa personer uppgett. Det har också fram- kommit att förhör har hållits i utredningen utan att dessa har tagits med i förundersökningsprotokollet. Det är inte känt för oss varför vissa förhör har utelämnats. Även några av dessa förhör redovisas nedan. , det vill säga efter att berättat att deltagit när dödats, hördes . Förhöret finns inte med i förunder- sökningsprotokollet. I ingressen till förhöret anges att förhöret bland annat ingår i utredningen kring försvin- nande. I förhöret togs inte anklagelserna mot upp. Förhöret behandlade i stället allmänna frågor om familje- förhållanden. Inte heller det andra förhöret med , , finns med i förundersökningsprotokollet. Förhöret hade samma karaktär och frågor som det första förhöret och behandlade inte heller det anklagelserna mot . I förundersökningsprotokollet finns ett förhör med från . I förhöret reflekterade han kring körförmåga och konstaterade att han aldrig hade sett köra bil –1987 och att han trodde att inte ens kunde köra bil . fronterades med uppgiften att hade gjort gällande att han hade varit med vid gärningen. förnekade all inblandning och kännedom om händelsen. Han delgavs inte misstanke om något brott. berättade att hade en röd axelremsväska som det stod ”Puma” på. I förhöret berättade hon att hade ett födelsemärke på en plats nedanför midjan som var väl synligt. Hon ville inte i detalj redogöra för var på underkroppen det satt. Hon nämnde också att hade ett pungbråck som yttrade sig som en svullnad på den ena testikeln. Månaderna innan försvinnandet hade bråcket inte varit synligt men svullnaden kunde framkallas av tryck, till exempel om jeansen suttit åt för hårt. hade inte ärr av något slag. berättade att hudåkomma var belägen på ryggsidan, på höger skinka. Hon beskrev hudåkomman som en pigmentförändring som var smutsbrun i förhållande till omkringliggande hud med diffusa ytterkonturer. Huden inom det förändrade området var inte upp- höjd, skrovlig eller på annat sätt avvikande från normal hud. Hud- förändringen låg horisontellt i längdriktningen och det var ute- slutet att det såg ut som en ”diagonal bild på kroppen”. Hon ritade också en skiss i naturlig storlek av hudåkomma. När hördes berättade hon att fotografiet på , som hade synts mycket i media, stämde väl med hur han såg ut vid försvinnandet. Bilden där satt i fören på en båt, som också hade förekommit mycket i media, var väldigt lik vid försvinnandet. Han hade varken magrat eller blivit större sedan fotografierna togs.