sou · H3B365 · 2015-08-04 00:00:00 — På så sätt skapar IKT nya marknader med ett erbjudande baserat på storskalighet och inno- vationskraft bortom vad en enskild spelare kan skapa. Konkurrens från helt nya och oväntade aktörer Digitaliseringen och dess skapande av nya lösningar, roller och värdesystem får som konsekvens att konkurrenssituationen föränd- ras radikalt. De aktörer som bryter in och förändrar industristruk- turer och konkurrensläget kan något förenklat beskrivas i tre huvudgrupper. Först har vi gräsrotsinnovatörerna som lyckas skapa något nytt mer eller mindre av en slump. AirBnB är ett exempel, som startades av tre studenter i som ett sätt att dryga ut hushållskassan. I stället för att sätta upp en lapp i lokala snabb- köpet satte de upp en app i det globala nätverket. På mindre än hade deras idéer utvecklats till världens största rumsförmedling med en värdering som är högre än aktievärdet på världens största hotellkedja. Framgången ligger till stor del i att grundproblemet med lite för lite pengar i hushållskassan och lösningen i att hyra ut ett rum är universellt gångbar, och att lösningen med hjälp av IKT snabbt kan ge stora skalfördelar. Påverkan på hotellnäringen var i alla fall till en början mer av en förbisedd biverkan, men har AirBnB blivit en förändrande kraft. Som andra grupp har vi aktörer med disruption som bärande idé. Google kan beskrivas som en sådan aktör som har kapat åt sig merparten av annonsbranschen genom en målmedveten och lång- siktig satsning på digitala tjänster. Google bygger mycket av sin attraktivitet på nytänkande och innovativa sätt att lösa både gamla och nya behov, och det återstår att se vilken roll företaget kommer spela inom exempelvis transportsektorn med självkörande bilar eller inom ”Internet of Things”, områden där Google har satsat mycket på att bygga sin position. Slutligen har vi aktörer som avancerar från en etablerad position in i nya områden med ett breddat erbjudande långt bortom den ursprungliga verksamheten och affären. Kanske ser vi tecken på detta i dagens gym som redan erbjuder betydligt mer av hälso- tjänster än den träning som utgör det ursprungliga affären. I för- längning kan gymmen, uppbackade med kroppssensorer, genetisk information och nya IKT-plattformar för diagnos och uppföljning, utvecklas till mer av livsstilscoachar och utmana delar av sjukvården med en bättre patientkontakt och mer relevanta behandlingar. Som etablerad spelare måste man således ur ett affärsstrategiskt perspektiv både bredda sin bevakning av hur framtidens konkur- rens och konkurrenter ser ut, men även aktivt utnyttja öppningar och ny teknik för att skapa möjligheter att själv bryta in på områ- den som inte varit tillgängliga. Sammanfattningsvis öppnar IKT för en ökad förändringshastig- het där etablerade spelare utmanas av uppkomsten av aktörer som skapar helt nya eller alternativa marknader, där värde realiseras enligt en helt ny logik. För de aktörer som har förmågan att an- passa sina affärsmodeller och omvärdera sina kompetenser uppstår intressanta möjligheter till expansion, där dagens affär eller verk- samhet kan utvecklas bortom rådande begränsningar vad gäller geo- grafi och erbjudandets omfattning. I den processen kommer de nya resurserna som digitaliseringen medför i form av aktiva användare, uppkopplade saker, analyserad data och nya plattformsresurser vara centrala och leda till en successiv övergång till mer och mer av en nyttjandeekonomi. Just i kombinationen fortsatt snabb teknikutveckling, ökat intresse och kunskap i att använda tekniken och teknikens allt mer drama- tiska påverkan på samhällets modeller för att realisera olika nytto- funktioner ligger grunden till att det blir allt mer rimligt att tala om en ny era, där vi lämnar industrisamhället och övergår till ett nät- verkssamhälle. Förändringen kommer inte att vara utan problem, och det finns en lång rad frågeställningar som riskerar att försvåra utvecklingen. Säkerhet, integritet och robusthet är några, men även mer kultu- rella och värderingsmässiga aspekter påverkas, inte minst relation- erna mellan mänskliga aktiviteter och nyttoskapande. I industri- samhällets logik har arbete och anställning varit ett av de mest centrala begreppen kring vilket samhället varit uppbyggt. kommer många av de jobb som finns att elimineras och ersättas med automatiserade processer och vi får nog vara be- redda att ompröva anställning som grund för både värdeskapande och värdedistribution. Det ska inte tolkas som att sysslolöshet är att vänta, utan att vi måste vara öppna för att de dagliga sysslorna kan se radikalt annorlunda ut, och bygga på ett annorlunda funda- ment jämfört med . I grunden är det inte mer främmande än skillnaden mellan sysslorna i det gamla bondesamhället med dagens verklighet på en vanlig arbetsplats. Det skulle onekligen vara en utmaning att förklara för en 1800-tals människa som slet på åkern att våra sysslor på jobbet är ett arbete. På motsvarande sätt kan det visa sig utmanande att förklara för oss hur dagliga sysslor bidrar till värdeskapandet i samhället. I som denna, när mycket talar för accelererande föränd- ring, är jag övertygad om det viktiga i ett långsiktigt perspektiv, en aktiv idédebatt och utvecklandet av visioner för att skapa hand- lingskraft. Den närmsta framtiden medför konflikter mellan olika intressen och kommer ställa invanda begrepp på ända. Att gå oför- beredd in i en sådan framtid medför stora risker. För samhällets aktörer, politiker, myndigheter och utförare av välfärdstjänster krävs en ökad medvetenhet om, och kanske även intresse för, teknikens möjligheter. Det krävs också tidiga ställ- ningstaganden kring vilken utveckling som är önskvärd och ini- tiativ för att stimulera innovation och utveckling i den önskade riktningen. Mer utmanande, men väl så nödvändigt, är att se hur etablerade strukturer och organisationsformer påverkas. Med IKT som bärande infrastruktur skapas nya former av skalfördelar och med dem möjlig- heter att realisera effektivitetsvinster och brukarnytta på radikalt nya sätt. I världsekonomin leder utvecklingen till förändrade för- utsättningar för exportframgångar och konkurrenskraft. Ledande aktörer på morgondagens globala marknader måste ha förmågan att integrera IKT som en naturlig del i erbjudandet och utnyttja IKT som en drivkraft för kontinuerlig innovation. Samhället måste aktivt understödja att dagens ledande industrisektorer vidare- utvecklas och tillvarata potentialen i utvecklingen av framväxande nya digitala industrier. För näringslivet och kommersiella aktörer krävs även här en ökad medvetenhet om, och intresse för, teknikens möjligheter och förståelse för dess förändrande kraft. Vägen mot mer av en nytt- jandeekonomi driver fram en helt ny logik i flertalet industrier. Marknader som varit väl skyddade av höga barriärer kom- mer utmanas. Alternativet att endast satsa på förstärkt försvar är knappast framkomlig. I stället måste företag bli mer aktiva i att dra nytta av digitaliseringen i sina erbjudanden och inte bara i sin kost- nadsstruktur. Givet att disruption blir mer regel än undantag så behöver fler utmana sin egen modell och bli sin egen disruptör, snarare än vänta på andras inbrytning. Genom proaktivitet och att bygga affärer som utnyttjar de nya tillgångarna skapas möjligheter att expandera in i värdeskapande, långt bortom nuvarande begräns- ningar. Social media, intelligenta transporter, smarta elnät, inter- aktiv e-hälsa, individualiserat e-lärande, smarta städer är några av de framtidsscenarier som alla skapar nya möjligheter och öppnar för kommersiella aktörer att lämna sin läst och kapitalisera på nyttjande- ekonomins möjligheter. Framtidens medielandskap, demokratin och den sociala sammanhållningen För att ett demokratiskt samhälle ska fungera krävs någon form av social sammanhållning som vilar på frivillighetens grund. Det krävs för att det ska finnas något som binder samman människor som inte har några direkta relationer med varandra och kanske aldrig kommer att mötas, för att människor ska kunna samarbeta för att nå gemensamma mål, för att människor ska känna att de ingår i en helhet större än dem själv, och för att de demokratiska processerna och demokratiskt fattade beslut ska uppfattas som legitima. Det i sin tur hänger samman med viljan att betala skatt, att följa olika lagar och regler, och för att människor ska acceptera en välfärdsstat som omfördelar resurser. Frågan om den sociala sammanhållningens natur och förutsätt- ningar – eller, för att parafrasera Simmel, hur det demokratiska samhället är möjligt – är därför central för att analysera den demo- kratiska samhällsutvecklingen.1 Det gäller inte minst i tider av stora och omvälvande samhällsförändringar liksom den vi lever i . Under har globaliseringen och individuali- seringen tilltagit, som den globala migrationen har ökat och teknikutvecklingen accelererat.2 Enligt många observatörer befinner vi oss nu bara i början av vad som kan karaktäriseras som en tredje industriell revolution, lika omvälvande som mekanise- ringen och utvecklingen av ångkraften (den första industriella revo- 1Simmel, 1981. 2För översikter, se , 2013; Strömbäck, 2013. lutionen) och utvecklingen av elektriciteten och förbränningsmotorer (den andra industriella revolutionen) i slutet av 1800-talet.3 Den här gången drivs den teknologiska omvandlingsprocessen i hög grad framåt av digitaliseringen och robotiseringen, och som alltid när det gäller teknikutveckling finns det skäl att påminna om Kranzbergs första lag: ”Technology is neither good nor bad: nor is it neutral”.4 I sig själv är tekniken vare sig ond eller god, men teknik- utveckling får alltid såväl förutsedda som oförutsedda, avsiktliga såväl som oavsiktliga, konsekvenser. I den meningen är teknik- utvecklingen aldrig neutral. Den påverkar alltid. Frågan är hur. Mot den bakgrunden är syftet med detta kapitel att analysera hur digitaliseringen och medieutvecklingen påverkar – eller kan komma att påverka – den sociala sammanhållningen och demokra- tin. Kapitlet består av fyra delar. I den första delen kommer jag att diskutera och analysera forskning om social sammanhållning. Som kommer att framgå av den diskussionen kan medier och medie- användning antas ha en stor betydelse för vad som kan karaktärise- ras som subjektiv social sammanhållning. I den andra delen kom- mer jag därför att analysera medielandskapets förändringar, med fokus på människors medieanvändning och faktorer som påverkar den. I den tredje delen kommer jag att fördjupa diskussionen om olika faktorer som påverkar människors medieanvändning och olika mekanismer som redan har eller riskerar att leda till en ökad fragmentering och polarisering av medieanvändningen. I den fjärde och avslutande delen kommer jag slutligen att kort diskutera hur medielandskapet och medianvändningen kan förväntas utvecklas , vilken betydelse det kan komma att få för den sociala sammanhållningen, samt föra en sammanfattande diskussion. 3Se bland annat , 2012; Castells, 2001; Brynjolfsson & McAfee, 2014. 4Kranzberg, 1986, p. Social sammanhållning och föreställd gemenskap Under har social sammanhållning (social cohesion) blivit ett allt mer framträdande begrepp inom såväl forsk- ning som policyorienterade diskussioner och en rad regeringar och policyorganisationer som exempelvis har tagit initia- tiv till att undersöka och försöka stärka den sociala sammanhåll- ningen. Någon entydig definition av vad social sammanhållning är finns dock inte. syftar social sammanhållning på en process, ibland på ett tillstånd; ibland på subjektiva värderingar och förhåll- ningssätt, ibland på frånvaron av objektivt existerande skiljelinjer mellan olika grupper i samhället. Ofta blandas subjektiva och objektiva faktorer och förhållanden i en och samma definition.5 Ett exempel på det är Maxwell´s definition, enligt vilken social sam- manhållning involves shared values and communities of interpretation (subjektiv dimension, min anmärkning), reducing disparities in wealth and income (objektiv dimension, min anmärkning), and generally enabling people to have a sense that they are engaged in a common enterprise, facing shared challenges, and that they are members of the same community (subjektiv dimension, min anmärkning).6 Som alltid när det gäller definitioner finns det ingen definition som är mer sann än någon annan. För egen del ansluter jag mig till de som ser social sammanhållning som en fråga om hur människor upplever sig själva i förhållande till samhället i stort eller till olika grupper i samhället – vad som kan kallas subjektiv social samman- hållning.7 Olika objektiva förhållanden och skillnader mellan grup- per är viktiga, både i sig och därför att de påverkar hur människor upplever sig själva i förhållande till andra och samhället, men i slutändan är människors subjektiva upplevelser avgörande. Det enda människor kan utgå från, och det som har betydelse för deras handlingar och attityder till andra, är hur de upplever sig själva, andra människor och den situation som föreligger. Som det så kal- lade Thomas-teoremet slår fast: ”If men define situations as real, 5Chan m.fl., 2006; Levay, 2013; , 2011; Friedkin, 2004; , 1998. 6Maxwell, 1996, s. 13. 7Strömbäck, 2015a; Bollen & , 1990; m.fl., 2006. they are real in their consequences”.8 I sitt sökande efter vad som gör samhället möjligt konstaterade likaledes att Medvetandet att tillsammans med andra bilda en enhet, är faktiskt i detta fall hela den enhet som gäller.9 En parallell kan här dras till nationalismforskningen och teorier kring vad som konstituerar en nation. Trots att människor i varda- gen upplever länder och nationer som objektivt existerande stor- heter råder det inom nationalismforskningen en bred enighet om att det inte existerar någon objektiv, av naturen given, nation. Vare sig geografi, kultur eller språk kan historiskt förklara nationer eller deras uppkomst. I stället formas nationer genom sociala, kulturella och politiska processer, och oftast formas staterna före nation- erna.10 Ett välkänt uttryck för det är den italienske nationalisten d’Azeglios uttalande: We have made , now we have to make Enligt bör nationen därför förstås som en föreställd gemenskap: den är föreställd eftersom de flesta aldrig kommer att känna, träffa eller ens höra talas om mer än en minoritet av övriga medlemmar, och ändå lever i vars och ens med- vetande bilden av deras gemenskap.12 är nationen som en föreställd gemenskap alltid begrän- sad: ingen nation sammanfaller eller strävar efter att omfatta hela mänskligheten. Det går alltid någon form av gräns mellan de som tillhör och de som inte tillhör den nationella gemenskapen. Det är också inom ramen för denna nationella gemenskap som frågan om den subjektiva sociala sammanhållningen aktualiseras. Om man håller sig till den nationella nivån har människors före- ställningar om den samhälleliga gemenskapen med andra ord stor betydelse för den subjektiva sociala sammanhållningen. Ur det per- spektivet kan subjektiv social sammanhållning i moderna, hetero- gena samhällen förstås som i vilken grad ett samhälle präglas av att 8Citerad i , 1995, s. 380. 9Simmel, 1981, s. 68. 10Anderson, 1991; Billig, 1995. 11Citerade i Billig, 1995, s. 25. 12Anderson, 1991, s. 22. människor känner gemenskap och tillit till varandra, av att de upp- levda avstånden och konflikterna mellan olika grupper är små, och av att toleransen inför olikheter är stor.13 Medier och social sammanhållning I och med att föreställningen om den samhälleliga gemenskapen har betydelse för den subjektiva sociala sammanhållningen går det inte att förstå graden av subjektiv social sammanhållning utan hän- syn till medier av olika slag. Det främsta skälet är att det i allt väsentligt är via medier som människor får kännedom och infor- mation om allt sådant som ligger bortom den egna vardagen.14 Det mesta vi vet, eller tror oss veta, om samhället i stort och hur det fungerar eller inte fungerar bygger på intryck och information som vi hämtar från olika medier. Information och intryck hämtade från olika medier har därmed även stor betydelse för den sociala inter- aktionen och samtalen med andra människor. Forskning visar också att medier kan utöva avsevärt inflytande bland annat över vilka frågor människor tycker är viktiga, över hur vi uppfattar de frågor och aktörer som förekommer i medierna, över vilka mått- stockar vi använder när vi bedömer politiska alternativ och tar ställning politiskt, och över hur vi uppfattar verkligheten. Teoretiskt kan medier tänkas påverka den subjektiva sociala sammanhållningen på flera sätt. Av betydelse är både vilka medier och vilket medieinnehåll som finns tillgängliga och vilka medier och vilket medieinnehåll människor tar del av. På en generell nivå bidrar exponeringen för samma medieinnehåll till att gemensamma referensramar kan formas. Det spelar i det sammanhanget mindre roll om det handlar om nyheter, sport eller underhållning, även om stora sporthändelser som eller underhållningsprogram som – vad som ibland kallas mediehändelser – kanske är de bästa exemplen på hur exponering för samma medieinnehåll kan bidra till att forma en känsla av gemenskap. Genom formandet av gemensamma referensramar läggs också grunden för interperso- nella diskussioner vilka kan bidra till att ytterligare stärka känslan 13Strömbäck, 2015a; m.fl., 2006. , 2011; Levay, 2013. 14Mutz, 1998; Shehata & Strömbäck, 2014. Även när det gäller nyhetsmedier bidrar exponering för samma eller likartade nyheter till att gemensamma referens- ramar formas. Det kan exempelvis handla om vilka som är de stora samhällsfrågorna eller hur samhället i något avseende utvecklas. Det kan också handla om hur verkligheten de facto är beskaffad. Det är en viktig aspekt inte minst eftersom en förutsättning för konstruktiva politiska diskussioner är att människor har någor- lunda gemensamma verklighetsbilder. Eftersom det i första hand är via nyhetsmedier – i deras traditionella eller digitala former – som människor hämtar information om politik och samhälle har dessa medier och användningen av dem en särskilt stor betydelse för den subjektiva sociala sammanhållningen (se nedan).15 En del av detta är att det i hög utsträckning är via medier som vi hämtar våra intryck av andra grupper i samhället och relationen mellan grupper. Bilden av exempelvis politiker, av ungdomar, av invandrare eller någon annan grupp som vi själva inte tillhör, och har begränsade egna erfarenheter av, präglas därför i hög grad av de medierade bilderna av dessa grupper. Vilket medieinnehåll människor exponerar sig för kan ha bety- delse för den subjektiva sociala sammanhållningen på fler sätt. Om man exempelvis exponerar sig för mycket nyheter om brott och olyckor kan det bidra till att forma bilden att världen är en farlig plats och att man inte kan vara nog försiktig i mötet med andra som man inte känner, vilket kan inverka negativt på den sociala tilliten och sammanhållningen. På samma sätt kan exponering för medieinnehåll som betonar avstånd och underblåser konflikter bidra till känslan av ”vi” och ”dom”, vilket kan inverka negativt på den subjektiva sociala sammanhållningen. I det sammanhanget har digitala medier en särskild betydelse eftersom de har gjort det mycket enklare för grupper som är mer extrema att organisera sig och sprida sina budskap. Det kan handla om såväl högerextrema som vänsterextrema eller extremreligiösa grupper. Det kan även handla om grupper som odlar diverse konspirationsteorier. Den gemensamma nämnaren för dessa mer extrema grupper är att de präglas av en tydlig distinktion mellan ”vi” och ”dom” och av en mer eller mindre uttalad och hög intolerans mot, bristande tillit till och svag känsla av gemenskap med dem som definieras som ”dom”. 15 Strömbäck, 2015b. På en mer generell nivå kan medierna och medieanvändningen antas påverka den subjektiva sociala sammanhållningen positivt i den grad som (a) människor tar del av samma eller likartade medier och medieinnehåll, (b) de medier och det medieinnehåll som män- niskor exponerar sig underbygger en känsla för det gemensamma och vad som förenar olika grupper i samhället, (c) de medier och det medieinnehåll som människor exponerar sig för underbygger tillit och tolerans. Omvänt kan medierna och medieanvändningen antas påverka den subjektiva sociala sammanhållningen negativt i den grad som (a) mediekonsumtionen är fragmenterad, (b) de medier och det medieinnehåll som människor exponerar sig för ger tydligt olikartade bilder av hur verkligheten ser ut, och (c) de medier och det medieinnehåll som människor exponerar sig för betonar eller underblåser misstro, intolerans och konflikter mellan olika grupper i samhället. I båda fallen gäller detta den subjektiva sociala samman- hållningen på samhällsnivå där föreställningen om samhället och olika grupper i samhället har större betydelse än de egna erfaren- heterna. En slutsats som kan dras av detta är att graden av subjektiv social sammanhållning inte kan förstås och analyseras utan hänsyn till medierna och medieanvändningen. Det finns därför goda skäl att titta närmare på medieutvecklingen och människors medie- användning. Förändrat medielandskap, förändrad mediekonsumtion Inom medieforskningen finns en rad olika teorier och modeller för att förklara och förstå människors medieanvändning. Den kanske mest eleganta av dessa är den så kallade OMA-modellen, vilket står för Opportunities, Motivations och Abilities.16 Kärnan i den modellen är att förutsättningen för att människor ska agera på ett visst sätt, exempelvis konsumera nyheter, är att det finns såväl möjligheter som motivation och förmåga. Vad som är centralt är kombina- tionen. Att det finns möjligheter att agera på ett visst sätt är en nödvändig men inte tillräcklig förutsättning för mänskligt hand- lande. Om motivation eller förmåga saknas spelar det mindre roll 16 Luskin, 1990; Prior, 2007; Strömbäck m.fl., 2013. vilka möjligheter som finns. Omvänt betyder det att ju större möjlig- heterna är, desto större betydelse får människors motivationer och förmågor. Förändringar på makronivå (möjligheter) får därmed betydelse för hur viktiga faktorer på individnivå (motivationer och förmågor) är för mänskligt handlande. När det gäller förändringarna av medielandskapet under har de varit närmast revolutionerande. fanns varken kommersiell tv eller radio i marknätet, digital-tv, läsplattor, internet eller sociala medier. Persondatorer fanns men var dyra och därför ovanliga. Mobiltelefoner fanns men var varken särskilt mobila eller vanliga, och smartphones hade ingen hört talas om. Vid sidan av de som hade kabel-tv var den som ville se på tv i princip hänvisad till någon av två kanaler, den som ville lyssna på radio var hänvisad till någon av fyra kanaler, och den som ville läsa tidningar var hänvisad till de nationella morgon- och kvällstidningarna och lokaltidningen. Medier och massmedier, tidningar och papperstid- ningar liksom medier och nyhetsmedier var i princip synonymer. Att valmöjligheterna var så begränsade gjorde att sannolikheten att människor såg eller lyssnade på samma program på TV eller radio, eller läste samma nyheter i tidningen, var hög. När det gäller nyhetskonsumtionen var sannolikheten stor att människor såg på nyheterna i TV, inte nödvändigtvis därför att de var intresserade av nyheterna men därför att de var intresserade av att se på TV, och såg man på TV var sannolikheten stor att man även såg nyheterna. Inom forskningen brukar detta kallas oavsiktlig exponering (accidential eller incidental exposure).17 På samma sätt var sannolikheten stor att människor läste nyheterna om vad som hände i den lokala politiken, inte nödvändigtvis därför att man var intresserad av att ta del av dessa, men därför att man var tvungen att bläddra igenom tidningen för att komma till de nyheter som man var mest intresse- rad av. Begränsade möjligheter gjorde att människors preferenser hade en mindre betydelse.