sou · H3B3109 · 2015-12-21 00:00:00 — Förutsägbarhet kan uppnås genom att utformnings- principer tas in i planbeskrivningen och/eller gestaltningsprogram och konfirmeras i genomförandeavtal (vilket ofta sker ).11 I 4 kap. 16 § PBL anges att ”utförande” av byggnad får regleras. Avsikten är då att kunna reglera det tekniska utförandet (byggna- dens tekniska egenskaper).12 Planbestämmelser om utförande kan användas i situationer där det är motiverat med hänsyn till platsens förutsättningar för att bebyggelsen inte ska bli olämplig med hänsyn till människors hälsa, säkerhet, risken för olyckor, översvämning eller erosion (se 11 kap. 10 § PBL).13 Det kan t.ex. handla om att i lågt belägna områden skydda byggnader från vatten genom att införa bestämmelser om lägsta schaktningsnivå. För byggherren är det givetvis av central betydelse att veta vilka krav som ställs i fråga om byggnaders tekniska utförande. Dock bör i varje enskilt fall övervägas i vilken grad sådana tekniska krav ska läggas fast i detaljplaneskedet eller om de ska hanteras med kontrollsystemet i 10 kap. PBL. 11Även om det naturligtvis inte är möjligt att med bindande verkan föregripa en kommande bygglovsprövning i ett genomförandeavtal. 1985/86:1 s. 227 f. 1985/86:1 s. 578–580 och allmänna råd (2014:5). 13Att det i dessa avseenden i grunden gäller statens krav får nog anses underförstått med hänsyn till den genomförda lagreformen för begränsning av kommunala krav på byggnaders tekniska egenskaper. Se nedan avsnitt 11.4.4 och prop. 2013/14:126. En viktig funktion hos detaljplanen är att staten ska kunna bevaka det som anges i 11 kap. 10 § PBL om bl.a. riksintressen och hälsa och säkerhet. Det förutsätter att en detaljplan i vissa fall har långt- gående regleringar av byggnaders utformning och tekniska egen- skaper. I kulturhistoriskt värdefulla miljöer av riksintresse kan det t.ex. vara nödvändigt att en viss arkitektonisk utformning av bygg- nader tryggas genom detaljplanebestämmelser. I bullerstörda lägen kan det vidare vara befogat att kunna reglera bostäders inre utform- ning vad gäller planlösningar/rumsindelningar (såsom sker ). På platser utsatta för olycksrisker kan staten genom planbestäm- melser få garantier om ett visst utförande i fråga om en tekniska egenskaper. Visserligen bör detta i huvudsak hanteras med kontrollprocessen i 10 kap. PBL. Vi anser dock att det, liksom , bör finnas en möjlighet för staten att bedöma i vilka fall byggnaders tekniska egenskaper i något visst avseende kan behöva regleras i detaljplan, som komplement till bestämmelserna i 10 kap. PBL. Direkt berörda fastighetsägare m.fl. Nästa fråga är vad planen bör redovisa för att fastighetsägare och boende m.fl. inom eller invid planområdet ska kunna hävda sina intressen. I de fall närboende/grannar framför invändningar under ett på- gående planarbete, eller överklagar planer och bygglov, gäller detta vanligtvis frågan om att bygga överhuvudtaget, frågor om bygg- naders placering och storlek, effekterna av ökad trafik eller andra ”störningar” från den nya bebyggelsen.14 Däremot rör invändning- arna sällan färgsättning eller andra arkitektoniska aspekter. Byggandets omfattning liksom byggnaders placering, storlek och höjd kan därför i många fall vara viktigt att reglera med hänsyn till att de som finns i omedelbar närhet kan bli påverkade av ökad trafik, ökad insyn, skuggning m.m. Däremot anser vi att det med hänsyn till grannars intressen inte är befogat att i detaljplan reglera 14 Jämför Asplin & (2010), Överklagande av detaljplaner. heter och Byggande, KTH. Examensarbete nr 11 samt Sederström & (2015). Är alla med? – En fallstudie om medborgarinflytande i detaljplaneprocessen. heter och Byggande, KTH. Examensarbete nr 287. byggnaders utformning i övrigt (färgsättning, fasadmaterial etc.). Grannar eller andra som berörs av ett byggprojekt kan i fråga om färgsättning eller arkitektoniska detaljer hävda sina intressen genom att överklaga det specifika bygglov som de är berörda av. Vad behöver kommunens medborgare och olika organisationer veta om ett föreslaget byggprojekt för att göra sin stämma hörd? Möjligheterna till sådant medborgarinflytande i planeringen var en central del i 1987-års lagreform. I förarbetena anförde då departe- mentschefen följande om kopplingen mellan medborgarinflytande och detaljplaners detaljeringsgrad: För bostadsområden anser jag det rimligt om planen redovisar om det gäller enbostadshus i högst två våningar eller flerbostadshus i högre höjd än två våningar. I det senare fallet bör det maximala vånings- antalet anges. Likaså bör det anges om friliggande eller sammanbyggda hus skall byggas på området. För större områden bör läget för tillfarter anges liksom parkeringarna och större gemensamma ytor.15 I propositionen sägs att ovanstående information i många fall bör vara ett tillräckligt innehåll i ett första steg vid prövning av ny bostadsbebyggelse. Den detaljerade prövningen sker därefter i bygg- lovet, varvid de som är direkt berörda kan komma till tals och ha ett inflytande över hur byggnader placeras och utformas inom detalj- planens ramar. framförs att ovannämnda minsta reglering i detaljplaner för bostadsprojekt inte är tillräcklig vid stadsför- nyelse och byggande på platser som omgärdas av äldre bebyggelse. Kravet på mer detaljerad redovisning i detaljplanen motiveras då av ”sakägares och övriga intressenters intressen”. 16 Det tycks således inte ha varit strävan efter ett brett medborgarinflytande som ansågs kräva en detaljerad redovisning och reglering i detaljplanen, utan mer en fråga om hur bebyggelsen påverkar närboende och hur den anpassas till omgivande bebyggelse. Vad gäller medborgarinflytande anser vi att det är viktigt att planen definierar tillåten markanvändning och bebyggelseområdets 1985/86:1 s. 593–594. 1985/86:1 s. 167. struktur vad gäller gator, parker och andra allmänna platser. Även byggnaders tillåtna storlek, höjd och huvudsakliga placering kan vara viktigt att klarlägga och låta allmänheten ge sina synpunkter på under en detaljplaneprocess. Däremot anser vi inte att byggnaders utformning i detalj – färgsättning, materialval eller andra saker som enbart handlar om utseende – behöver regleras i detaljplan med motivet att tillgodose medborgarinflytande. 11.4.2Bestämmelser om användning, byggandets omfattning och byggnaders placering En utgångspunkt för vårt förslag är att kommunen i detaljplanen, liksom , ska kunna reglera markanvändning och byggandets omfattning på ett sådant sätt att byggherren får tillräcklig infor- mation för att kunna värdera planens fastlagda ”byggrätt”. Regle- ring av tillåten markanvändning och byggandets omfattning måste dessutom kunna ske på ett sätt som är motiverat med hänsyn till detaljplaneringens roll vad gäller statens och medborgarnas inflytan- de (se avsnitt 11.4.1). Vad gäller byggandets omfattning handlar det om att kunna reglera byggnaders storlek (höjd/antal våningar, bredd), ytor (total brutto- area etc.), antal lägenheter/lokaler, exploateringsgrad etc. Plan- bestämmelser om höjd, ytor m.m. kan ibland vara uttryckta med precisa mått vilket kan orsaka problem i genomförandeskedet. Vi ser dock inte att det är möjligt att begränsa kommunernas möjlig- heter att reglera detta.17 För att i någon mån bemästra de problem som kan uppstå bör det i fråga om byggnaders höjd, liksom i fråga om storleksmått i kvadratmeter, finnas ett visst utrymme för tolk- ning av planen. Jämför de uttalanden om plantolkning som gjorts i prop. 1989/90:37 s. 55 där bland annat ett överskridande av planens byggnadshöjd med anses vara planenligt. Om ”av- steget” från planbestämmelsen inte påverkar något annat intresse bör det, enligt vår uppfattning, inte betraktas som en avvikelse med åtföljande krav på grannhörande inför beslut om lov. Även planbestämmelser om byggnaders placering kan i vissa fall orsaka problem vid plangenomförandet beroende på att bestäm- 17 I var fall inte utöver kravet på att en detaljplan inte får vara mer detaljerad än vad som krävs med hänsyn till planens syfte, se 4 kap. 32 § andra stycket PBL. melsen är utformad med hög detaljeringsgrad. Med utgångspunkt i våra resonemang ovan om vad olika aktörer, bland annat kom- munen själv, kan behöva få klarlagt i detaljplaneskedet bedömer vi dock att det inte är möjligt att närmare precisera i vilka fall byggna- ders placering får regleras i detaljplan. I vissa fall kan det krävas att en placering regleras med hög detaljeringsgrad. I en tät stadsmiljö kan byggnadskropparnas placering, t.ex. i förhållande till gata och ledningsdragningar, behöva utredas och regleras med för- hållandevis hög noggrannhet redan i detaljplaneskedet. I bullerstörda områden kan byggnaders placering i vissa fall behöva låsas i detalj- planen för att kunna säkerställa en god boendemiljö. Men i många andra fall kan det vara lämpligt att i planen enbart anger en ”bygg- ruta” med tillåten placering och därefter pröva placeringen vid bygg- lovsprövningen. Oavsett hur detaljplanen reglerar byggnaders placering uppkom- mer inte sällan önskemål om att placera en byggnad något annor- lunda. Som tidigare nämnts kan skälet t.ex. vara att konsekvenserna av detaljplanens angivna placering framgår först då markundersök- ningar och projektering hunnit längre. På motsvarande sätt som ifråga om höjd- eller ytbestämmelser bör det i dessa fall finnas ut- rymme för en viss plantolkning. Placeringen bör kunna anses plan- enlig såvida den inte uppenbart strider mot planen eller medför påtagliga effekter för omgivningen. Sammanfattningsvis bedömer utredningen att de möjligheter som finns att i detaljplan reglera användning av mark och bygg- nader, byggandets omfattning och byggnaders placering, bör behållas. 11.4.3Bestämmelser om byggnaders utseende Färgsättning, materialval etc. ska inte regleras i detaljplan Mot bakgrund av problemen i genomförandeskedet med detalje- rade bestämmelser och våra överväganden om vad olika intressenter behöver få klarlagt i detaljplaneskedet föreslår vi följande: Detaljplaner får – som huvudregel – inte ha bestämmelser för nya byggnader som reglerar färgsättning, materialval för tak och fasader, fönstersättning, förekomst och placering av skarvar/fogar etc.18 Prövningen av sådana frågor kring estetisk utformning ska i stället göras i bygglovet. Vad gäller materialval för tak och fasader ska noteras att det i vissa situationer ska vara möjligt att i detaljplan reglera detta om det på den aktuella platsen är motiverat av byggnadstekniska skäl (t.ex. vid byggande i direkt anslutning till transportled för farligt gods). Förslaget omfattar inte alla bestämmelser om utseende/estetik Även planbestämmelser om storlek, bredd, form eller höjd syftar ofta till att uppnå en viss estetisk kvalitet. En sådan bestämmelse kan dock ha flera syften. Utöver att uppnå en viss arkitektonisk effekt kan bestämmelsen t.ex. syfta till skydd mot buller eller vind, eller vara till för att säkra fri sikt i en gatukorsning. Bestämmel- serna har även i många fall en avgörande betydelse för att definiera ”byggrätten”. Om en reglering av storlek, bredd, form eller höjd har som enda syfte att uppnå en viss arkitektonisk effekt skulle det – enligt de resonemang som förts ovan om detaljplanens funktion för olika aktörer – finnas skäl att undvika reglering med detaljplan. Dvs, en generell princip skulle vara att utformningskrav som enbart handlar om estetik ska fullt ut prövas i bygglovet. Regeringen har tidigare lagt fram ett förslag i den riktningen men då begränsat lagreformen till detaljplaner vars genomförande- tid har gått ut. Som nämnts genomfördes inte förslaget, bl. a. av skälet att det vid planens tillämpning kan vara svårt att fastställa vilka utformningsbestämmelser som enbart har haft ett estetiskt motiv och därför upphör att gälla efter genomförandetidens utgång (Civil- utskottets betänkande 2013/14:CU31 s. För att undvika dylika gränsdragningsproblem har vi valt att begränsa vårt förslag så att det endast är bestämmelser som avser färgsättning, materialval etc. som inte ska kunna införas i nya detalj- planer. 18 Sådana regleringar av utformning brukar betecknas med bokstaven f. Se punkt 7.5 i allmänna råd (2014:5) om planbestämmelser för detaljplan. Där anges att bestämmelser om kulörer, material etc. endast bör införas om ”det finns särskilda skäl att ta hänsyn till förhållandena på platsen eller omgivningen”. De materiella kraven ändras inte Vad gäller PBL:s materiella krav i 2 och 8 kap. avseende anpassning till omgivningen och god form-, färg- och materialverkan föreslår vi ingen ändring varför kommunerna kommer att ha samma befogen- heter som att påverka gestaltning av stadsmiljöer och utform- ning av enskilda byggnader. Skillnaden blir att det, som huvudregel, ska ske fullt ut i bygglovet. Riksintressen för kulturmiljövård kan bevakas Vi föreslår en undantagsregel med innebörd att detaljplaner får innehålla sådana bestämmelser om byggnaders utseende som krävs för att staten () inte ska ingripa och överpröva detalj- planen med stöd av bestämmelserna i 11 kap. 10–11 §§ PBL. I prak- tiken kommer det att handla om detaljplaner i områden av riks- intresse för kulturmiljövården. För att säkerställa att byggandet blir förenligt med berört riksintresse får detaljplanen då reglera t.ex. färgsättning. Hur ska då en kommun kunna bedöma vilka planbestämmelser om utseende som krävs i ett visst fall – för att inte staten ska över- pröva planen? Normalt bör sådana frågor kunna ut genom yttrande i samrådsskedet. Alternativt kan frågan klar- läggas genom vårt förslag om s.k. planeringsbesked, se kapitel 8. Dvs, kommunen kan i en formell begäran om planeringsbesked ställa frågan: Kommer denna föreslagna detaljplan att bli föremål för överprövning p.g.a. att den saknar vissa bestämmelser om byggna- ders utseende? Beslut i fråga om färgsättning etc. tas i ett senare skede – men kan förberedas under planarbetet Med ovanstående system kommer (enligt huvudregeln) kommu- nens prövning av färgsättning, fasadmaterial, fönstersättning – och hur byggnaderna i dessa avseenden förhåller sig till omgivningen – att förskjutas från planskedet till bygglovsskedet. Som stöd för sådana prövningar kan kommunen använda sig av olika former av, icke bindande, program för stadsutveckling, arkitektur och beva- Sådana program eller riktlinjer kan ha olika detaljeringsgrad och olika geografisk omfattning. De kan vara en del av översikts- planen eller utgöra ett beslutsunderlag utan formell koppling till översiktsplanen. Framförallt vad gäller hänsyn till den befintliga bebyggelsens arkitektur och kulturmiljövärden finns det många exempel på att kommunerna tar fram kulturmiljö- program eller liknande, till stöd för bl. a. prövning av bygglov. I de fall det finns program eller riktlinjer av denna typ kan de t.ex. vara ett stöd för att via bygglovsprövningen åstadkomma en- hetlighet eller variation i stadsbilden. Under arbetet med en detalj- plan kan byggherre och kommun ta upp frågan om hur kommande bygglovsprövningar kommer att påverkas av ett ”stadsmiljöprogram”. Saknas det utarbetade program/riktlinjer för byggnaders utseende är det inget som hindrar att ett sådant beslutsunderlag arbetas fram med detaljplanen, och ges den geografiska avgränsning som är lämplig med tanke på kommande bygglovsprövningar inom den aktuella detaljplanen. Hur ska då byggherren kunna bedöma hur en bygglovsansökan bör utformas i fråga om färgsättning etc. för att sannolikt bli be- viljad? Problematiken är i princip densamma som då byggherren inför en detaljplaneprocess gör överväganden om byggnaders utform- ning. Mer eller mindre i samarbete med kommunen arbetar man fram förslag som kan leda till en antagen detaljplan. Detta utan att fördenskull föregripa myndighetsbeslutet om antagande av planen. På motsvarande sätt ser vi att en byggherre förbereder sin bygg- lovsansökan för att förslaget inte ska falla på utpräglade utseende- frågor. Det bör dock påpekas att det – på motsvarande sätt som inför ett planantagande – inte är möjligt att i förväg bestämma hur ska besluta i en kommande bygglovsprövning.19 Med vårt förslag bör det inte längre råda någon tveksamhet om att bygglovsprövningen i dessa fall ska anses vara lika stark som en planbestämmelse (se avsnitt 11.4.5). Ställningstaganden i fråga om t.ex. färgsättning eller fasadmaterial kan då bättre utgå från de förutsättningar som råder för byggande. 19 Se SOU 2012:91 s. 193 f. med där hänvisade rättsfall samt prop. 1985/86:1 s. 227 f. Här ska även poängteras att förekomsten av ett bygglov som beviljats i ett tidigt skede20 men som av olika skäl inte har nyttjats, inte hindrar att byggherren senare söker ett nytt lov där byggnadens utseende har justerats utifrån aktuella önskemål. Med vårt förslag hindras inte sådana nya bygglov av inaktuella planbestämmelser om ett visst utseende. Förslaget berör inte planbestämmelser om ändring av byggnad Vi föreslår inga ändringar vad gäller möjligheterna att med detalj- plan reglera i vad mån befintliga byggnader får ändras. Visserligen skulle man även här kunna argumentera för att ovannämnda regle- ringar ska ske i bygglovet. Utredningens utgångspunkt har dock framförallt varit detaljplanering för nya bostäder. Vi har därför valt att inte närmare behandla frågan om planbestämmelser som reglerar ändring av byggnad. Här kan dock nämnas att den sortens problem vi sett med detaljerade planer för nya bostadsprojekt inte förekommer på samma sätt i fråga om planbestämmelser avseende befintliga byggnader. Dessutom kan det vara mer befogat att för befintliga byggnader klargöra redan i detaljplanen vilka eventuella ändringar som får ske utan att det ska anses strida mot varsamhetskravet i 8 kap. 13 § PBL eller förbudet mot förvanskning i 8 kap. 13 § PBL. Färgsättning etc. i kulturmiljöer som inte utgör riksintresse? Enligt vårt förslag kan en detaljplan som tillåter nya byggnader i ett område med kulturhistoriskt värdefull bebyggelse innehålla bestäm- melser om färgsättning, materialval etc. för nya byggnader endast om området utgör ett riksintresse för kulturmiljövården. I andra områden med kulturhistoriskt värdefull bebyggelse kan kommunen inte använda planbestämmelser för att reglera färg- sättning etc. vad gäller nya byggnader. De materiella kraven i PBL är dock desamma – oavsett om bebyggelseregleringen sker i detalj- 20 Det kan vara ett bygglov som förenats med villkor att planen vinner laga kraft eller ett lov som beviljats efter att planen vann laga kraft. planen eller bygglovsprövningen – och kommunen kan hävda krav vad gäller färgsättning m.m. i bygglovsprövningen (se avsnitt 11.4.5). Kommunen kan dessutom ta fram olika program och riktlinjer avseende den kulturhistoriskt värdefulla bebyggelsen och ha dessa som stöd vid bygglovsprövningen. 11.4.4Bestämmelser om byggnaders tekniska egenskaper Under arbetet med att ta fram en detaljplan har kommunen som planmyndighet ansvar för att bedöma platsens lämplighet ur olika aspekter, bl. a. vad gäller hälsa och säkerhet. I områden som är ut- satta för störningar, risker eller som uppvisar svåra byggnadstek- niska förhållanden kan det krävas åtgärder för att platsen ska bli lämplig för byggande. Sådana åtgärder kan säkerställas genom bestäm- melser i detaljplanen. Med 4 kap. 12 och 14 §§ kan t.ex. säkras att ett plank uppförs som skydd mot omgivningsbuller. Med stöd av 4 kap. 10 § kan t.ex. bestämmas att tomtmarken ska läggas på sådan nivå att den inte riskerar att översvämmas vid höga vattenstånd. I andra fall kan det krävas att byggnader i byggnadstekniskt avseende utförs på ett visst sätt, för att bemästra platsens dåliga förutsättningar för byggande. En sådan planbestämmelse kan införas med stöd av 4 kap. 16 §.21 Ett exempel är att det för en byggnad invid järnväg införs en bestämmelse om förstärkt fasad. I ett annat fall kan de geologiska eller hydrologiska förhållanden i området vara motiv för att med detaljplan reglera hur byggnader grundläggs. Sistnämnda två exempel handlar om att trygga byggnaders tek- niska egenskaper enligt kraven i 8 kap. 4 § PBL. Dessa krav preci- seras genom plan- och byggförordningen och föreskrifter. Om det i en detaljplan läggs in planbestämmelser som på ett detalje- rat sätt reglerar byggnaders tekniska egenskaper kan det vid tid- punkten för byggande visa sig att dessa inte längre stämmer överens med nyssnämnda generellt gällande nationella föreskrifter. Det blir en otydlig eller t.o.m. motsägelsefull reglering av byggandet. För att minska risken för otydliga ”dubbelregleringar” av byggnaders tekniska egenskaper bör det i 4 kap. 16 § införas en begränsning av 21 Se prop. 1985/86:1 s. 578–580 och allmänna råd (2014:5). möjligheterna att reglera tekniskt utförande av byggnadsverk och tomter. Med bestämmelserna i 8 kap. 4a § PBL har lagstiftaren velat klargöra att en kommun i sin myndighetsutövning eller i genom- förandeavtal inte kan ställa egna krav på byggnaders tekniska egen- skaper.22 Kommunens möjlighet att med stöd av 4 kap. 16 § PBL införa planbestämmelser om utförande av en byggnad bör därför inte kunna användas för att ställa s.k. ”kommunala särkrav” i fråga om tekniska egenskaper. Om så vore möjligt skulle 8 kap. 4a § PBL i huvudsak vara en verkningslös lagregel, eftersom huvudelen av byggandet sker inom detaljplan. I stället måste rimligen lagreglerna tolkas så att kommunen med stöd av 4 kap. 16 § kan agera så att en tekniska egenskaper på en viss plats – med speciella förut- sättningar – når upp till den nivå som krävs enligt 8 kap. 4 § PBL och de föreskrifter som staten utfärdat för att precisera tekniska egenskapskrav på byggnader. råder trots detta viss osäkerhet om hur förhållandet mellan regleringen i 4 kap. 16 § och 8 kap. 4 a ska tolkas. En bidragande orsak till detta kan vara paragrafens ordalydelse: ”En kommun får inte i andra fall än som följer av 4 kap. 12 § och 16 §§ … ställa egna krav på ett byggnadsverks tekniska egenskaper …”. Formuleringen ”egna krav” skulle kunna tolkas som att det vore fritt för kommu- nen att med 4 kap. 16 § ställa helt egna krav på byggnaders tekniska egenskaper – som går utöver de föreskrifter som gäller i fråga om byggnaders tekniska egenskaper. Det är därför befogat att i fråga om detaljplanebestämmelser förtydliga rollfördelningen stat – kommun i fråga om kravnivån avseende byggnaders tekniska egenskaper. Med anledning av det som sagts ovan i fråga om risken för ”dubbelregleringar” (planbestämmelser vid sidan av före- skrifter) samt behovet att vid detaljplaneläggning klargöra rollfördel- ningen stat – kommun vad gäller tekniska egenskapskrav föreslår vi en begränsningsregel i 4 kap. 16 §. Denna innebär att detaljplaner får innehålla bestämmelser om utförande (tekniska egen- skaper) endast om detta krävs för att säkerställa att byggandet upp- fyller statens krav i fråga om hälsa och säkerhet. Dvs, endast om det krävs för att inte ska ingripa och överpröva detalj- planen enligt 11 kap. 10 § PBL. 22 Se prop. 2013/14:126, s. 213 ff. Hur ska då en kommun kunna bedöma vilka planbestämmelser om tekniskt utförande som krävs i ett visst fall – för att inte staten ska överpröva planen? På samma sätt som i fråga om bestämmelser om byggnaders utseende (se ovan) bör behovet av planbestämmelser om byggteknik kunna ut genom yttrande i samrådsskedet eller med vårt förslag om s.k. planeringsbesked. 11.4.5Bygglovsprövningens styrka inom detaljplan Vi har ovan behandlat tänkbara förklaringar till att detaljer i byggan- det inte sällan regleras genom detaljplan i stället för i bygglovspröv- ningen. Motivet förefaller vara att detaljplanen bedöms vara en säker metod för reglering medan möjligheterna att ställa motsvarande krav i bygglovsskedet upplevs som alltför små. Med anledning av detta vill vi kommentera frågan om bygglovsprövningens ”styrka” inom detaljplan.23 Rättsinstanser har i vissa fall ansett att det saknas stöd för att ställa krav i bygglovsskedet, eftersom kravet borde ha ställts i detaljplanen.