sou · H3B352 · 2015-06-05 00:00:00 — är vid medvetande, Quick går runt, tar ut henne via passagerardörren. Handtagsremmen finns kvar runt hand- lederna. Han trycker henne mot bilens högra sida och slår hennes huvud mot biltaket. Slaget/slagen träffar på höger sida av huvudet, men ej på pannan. Demonstrerar vid vallningen en träffyta som sträcker sig från örat och framåt, samt nedåt mot kind/haka. blir skadad, Quick minns dock inte några synliga sårskador. Han lättar på handtagsremmen, och kan därigenom få hennes högra arm runt sin egen hals. Väskans remmar vrids ånyo runt handlederna, och han stöttar henne då hon stapplande förs in på motsatt sida av vägen, mot en ängsmark. och snubblar och tappar sina träskor. Quick plockar upp dessa och tar dem med sig. I bortre delen av ängs- marken får ytterligare knytnävsslag mot huvud, bröst och axel- parti. Hon tvingas därigenom ner på marken. Quick tar av hennes byxor och trosor. Sliter loss från dess ena fäste, så att ’väskan dinglar’. Säger vid rekonstruktionen att han ’vill minnas att väskans remmar var längre’, än den väska som används . Drar 2 varv runt hennes hals, så att hon får betydande problem med andningen. I detta skede för han in ett knivskaft i hennes slida och anus. Quick varierar sin version om knivanvändningen, det fram- går inte med tydlighet om han avser själva knivbladet eller knivskaftet. är slipat som en stilett. Kniven kastar han på okänd plats. är svårt medtagen. Han lossar runt hennes hals innan förflyttningen till fyndplatsen. Samlar ihop hennes byxor och trosor, lägger dessa i väskan. Tar väskan och träskorna och lägger dessa ovan- på . Lyfter, bär henne och föremålen nedför en sluttning till den plats där hon anträffas. Under bärandet, tappar han vid ett eller flera tillfällen. Slår hennes huvud mot trädstammar. (Visar vid vall- ningen att stötarna träffar på vänster sida av huvudet). Vid vallningen pekar han ut ett ’område’ som ligger ca 30–från rätt fyndplats. Säger att det är så han minns platsen, men ut- trycker även att han kan ha lagt kroppen något längre ner, i den slut- tande terrängen. Platserna utgör var för sig 2 terrasser, d.v.s. planar ut, i den annars nedåtsluttande terrängen mot idrottsplatsen/omkläd- ningsrummet. Quick har ritat skisser som visar att kroppen ligger ’i gammal skog’, att den ligger i ett nedförslut i riktning mot ett uthus, att det finns en slyväxtlighet i närheten av uthuset. Att kroppen ligger i en svacka i terrängen. placeras inledningsvis med överkroppen stödd mot ett större träd. Han tar ett strypgrepp runt hennes hals, med tummarna omlott på framsidan av strupen. När Quick märker att hon håller på att dö, avbryter han strypattacken. Han ville ’spara’ dödandet och utsätta henne ’för mera våld’. Han skär av från väskan så att den fri- görs helt. Väskan lämnas intill kroppen. Gör en strypsnara, som han trär runt Trines hals. befinner sig nu i en position, där ansiktet är vänd mot marken. Quick lyfter, har ’löpsnarans ände i handen’, huvu- det ’hamnar i en onormal vinkel’. Quick avslutar med att göra ytterli- gare ett halvslag på och säger att han på så sätt ’fixerar’ knu- ten. dör i detta skede. Quick säger att han skurit av, eller ryckt en del könshår från . Utesluter inte att några av dessa tagits med när han lämnade platsen. var inte i stånd att skydda sig. Byxor och trosor tas upp från väskan och hamnar bredvid kroppen. Kroppen ligger i liknande ställning som han lämnade Yenon , d.v.s. på höger sida i ett framstupa sidoläge. Quick minns att hade en tunn halskedja, som han säger att han lämnar kvar på , ändrar dock detta i sista förhöret. Har ett minne av halsbandet när han stryper henne. Visar vid vallningen att han sliter och river i t-tröjan. Uppger även att han har ett minne av att ha använt kniv mot kläderna (pm ). Säger att han lämnar kroppen med t-tröjan och BH:n på överkroppen. [---] Säger utöver detta att han vid tillfället var slätrakad. Att han brukade gå omkring i jeans, alltid t-tröja, möjligen med en utanpå-tröja. Att platsen inte var utsedd i förväg, att orsaken till att han var ned till fotbollsplanen och vände, berodde på att han sökte en lämplig plats, och att han fann det lämpligare uppe vid backkrönet, än längre ner. Förhöret med återupptogs därefter. Nedan följer ett citat av delar av redogörelsen för förhöret i tingsrättens dom. 1981 bodde han i tillsammans med sin mor. […] Vardagen var präglad av stark ångest med tätt återkommande sexuella fantasier om att våldföra sig på människor. […] Han beslöt att fara till , där upptäcktsrisken var mindre, begå en handling och återvända till Sve- rige. Han lånade en bil av en bekant och tog med sig pengar, klädom- byte, yxa, kniv och såg. Han hade fantasier om att förgripa sig på en pojke och sedan stycka honom. Han tog också med sig olika handskar för att inte lämna fingeravtryck. Vid Mysen, ungefär en mil in i , hade han i ett stenröse gömt stulna, norska regi- streringsskyltar som han monterade på bilen. För övrigt körde han i ett sträck och kom till . Han ställde bilen i närheten av och gick runt. Han satte sig i bilen och hade suttit och väntat på en pojke när en ung flicka kom gående mot bilen. Han kände en stark spänning och aggressivitet. [---] Det var inte svårt att få kontakt med flickan. Han frågade efter vägen till och bad henne sätta sig i bilen och följa med och visa. Hon steg in i bilen. Han körde bilen mot men avvek han och började söka sig mot E 18 och . Flickan blev förskräckt. [---] Han uppfattade att hon försökte påkalla andra trafikanters uppmärk- samhet och att hon försökte komma ur bilen. Han tog tag i hennes högra handled och ryckte henne mot sig. Hon ryckte tillbaks och han körde säkert vingligt. Han slog med handen mot hennes vänstra ansiktshalva och stannade bilen. Flickan hade en väska med bärremmar med sig. Han tog väskan och snurrade bärremmarna runt hennes hand- leder och hindrade henne på så sätt att komma ur bilen. Hon var om- tumlad av det som skett och förhöll sig passiv. Han körde vidare. Hon satt lutad mot honom. Han sökte sig fram till en lämplig plats att stiga ur. Han hittade en skogsbilväg, som han minns mycket väl, och körde på tills den tog slut vid en idrottsplats, vände och körde tillbaka och vände igen för att han sett en lämplig plats. Han såg också en mindre väg. Han stannade bilen, steg ur, gick runt bilen, öppnade passagerardörren och bad flickan gå ur. Hon gjorde det. Han stängde dörren, tog tag i hennes huvud och slog med kraft hennes högra ansiktshalva mot biltakets kant. Flickan knäade, möjligen tappade hon medvetandet. Han hjälpte henne på benen, justerade remmarna och gick in med henne på den mindre vägen. Han rev loss den ena bär- från väskan och beordrade flickan att sätta sig ner. Han tog fram sin kniv som han hade i en slida innanför byxlinningen och hot- ade att strypa henne om hon inte gjorde som han sa åt henne. Han gjorde också en attack mot hennes hals med så kraftigt att hennes ansiktsfärg ändrades. Han tog av henne träskor, byxor och trosor. Han riktade låtsashugg med kniven mot hennes mage och bröst. Hon hade då bara en T-tröja på sig. Han förde in knivens skaft i hennes slida och hennes anus. Han tog en gång till runt hennes hals och drog åt hårdare. Hans avsikt var att döda henne. Han ville för att vara säker på att inte upptäckas gå längre in i skogen. Han lade hennes saker i väskan och bar henne in i skogen. Han var i ett mycket aggressivt tillstånd och slog hennes huvud upprepade gånger med kraft mot unga trädstammar han passerade medan han gick med henne i famnen. Det var en svår och besvärlig promenad. Det sluttade kraftigt utför. tappade han henne och trampade på hen- nes arm och hennes klocka. Han tog av henne klockan och stoppade den i sin ficka. När han kom fram till den plats där hon senare hittades drog han av henne sockorna. Han önskade att hennes medvetandegrad skulle öka. Han gjorde en löpsnara av bärremmen och lade runt hennes hals och lyfte upp krop- pen med ett antal gånger så att huvudet hängde på ett groteskt sätt. Hon rosslade och var tydligen vid liv. Han ville inte känna hud- kontakt med henne. Han drog därför upp hennes ca för att försöka strypa henne med tröjans halslinning, men det lyckades inte. Han drog i stället åt löpsnaran. I rädsla att hon skulle vakna till liv igen fixerade han löpsnareknuten med en annan, enkel knut. Ur väskan tog han fram hennes byxor och trosor och lade bredvid henne. [---] Hon låg i framstupa sidoläge i närheten av en trädstam. Han ryckte loss könshår från hennes kropp och droppade dem tillbaka mot kroppen. Han ville att kroppen skulle hittas, men inte . Han samlade en del trädkvistar och lade över hennes kropp. Han såg hur kroppen lyste igenom den lätta täckningen. Han har ett bestämt minne av att hon hade en halskedja, som fanns kvar när han lämnade henne. Han gick till bilen. Han lade märke till en trädgren, som stack ut på ett särskilt sätt. Han ville kunna hitta tillbaka till platsen. Andra hållpunkter var ett vattendrag som han iakttagit på ditvägen och idrottsplatsen med två intilliggande uthus. Enligt vad har beskrivit i boken rimligt tvivel: och rättvisan (2015) berättade även om sin förmåga att köra bil och uppgav att han hade lärt sig köra bil av en äldre kamrat vid femton, ålder men medvetet dolt detta för omgivningen. Detta framgår dock inte av tingsrättens dom. Vittnesförhör hölls med angående den tekniska undersökningen av fyndplatsen och den utredning som företagits avseende tillvarataget material. Foton och kartor över fyndplatsen förevisades. Tingsrättens dom innehåller inga uppgifter från för- höret. Tingsrätten fick se bag, den rem hon hade haft runt halsen och även den bag som hade använts vid rekonstruk- tionen. Härefter hölls ytterligare nio förhör med vittnen och sakkun- niga. Delar av vad några av dessa berättade har återgetts i tings- rättens dom under rubriken ”Tingsrättens överväganden”. Vittnesförhör hölls med , och angående omständigheterna vid försvin- nande, vad som framkommit under utredningen före erkännande och vilka utredningsåtgärder som företagits med anled- ning av uppgifter. Sakkunnigförhör hölls med domstolssakkunnige , som förevisade fotografier och redogjorde för innehållet i hennes och utlåtande. Vittnesförhör hölls med , som redogjorde för sina utlåtanden och förevisade fotografier av snarorna. I anslutning till det visade åklagaren det snöre som hade använt vid ”rekonstruktionen av hur han anbringat runt hals”. Kompletterande förhör hölls med . Rättegången övergick sedan till att gå igenom utredningen avse- ende mordet på . Åklagaren gav in ”Resultat av undersökning om uppgifter i dags- och kvällstidningar om morden på och .” Åklagaren föredrog en sammanställning av mediauppgifter. Härefter hölls de förhör som åberopats till styrkande av båda åtalen. Sakkunnigförhör hölls med domstolssakkunnige . Förhöret åberopades som bevisning av både åklaga- ren och . presenterade resul- tatet av ett av honom utfört test benämnt ”Test av pressmaterial i samband med utredningen av morden på och ”. Av den skriftliga redogörelsen för testet framgår att tio män (”förhörspersonerna”) den 25–fick kopior av norska tidningsurklipp om morden på och . Med ledning därav skulle de var för sig detaljerat och övertygande beskriva hur morden hade genomförts. Uppgifterna jämfördes sedan med de uppgifter som hade lämnat till polisen i utredningen av brotten. Jämförelsen gjordes utifrån i huvudsak dels antal rätt i jämförelse med fakta, dels i jämförelse med press- uppgifter. I det ingivna testmaterialet angavs inte hur hade fått del av uppgifter. har dock vid möte med kommissionen berättat att inför testet sammanställde och översände en lista med frågor som hade besvarat. Dessa frågor fick sedan även förhörspersonerna svara på. Frågorna återfinns i tings- rättsmaterialet men inte de erhållna svaren. svar framgår dock, i vart fall delvis, av den skriftliga redogörelsen för testet under rubriken ”Resultat: ” som citeras nedan. Jämförelse mellan Quicks utsaga och försökspersonernas utsagor beträffande de aspekter av TQ:s berättelse som beläggs av fakta och som inga förhörspersoner kunnat gissa sig till utifrån pressmaterialet. TQ beskriver tillhörigheter hos vid bortförandet: halsband och bh. TQ anger att Trines kropp var placerad i framstupa sidoläge, att kläder, skor, plånbok, papper och kam varit utspridda runt kroppen, att väs- kan låg intill kroppen med avsliten, att endast var iklädd en t-tröja och bh när hon hittades. TQ kände till att Trines kropp var ’symboliskt’ övertäckt med kvistar. TQ var den enda som angav strypning med snara som primär döds- orsak. TQ var den enda som nämnde väskan rem/band samt knutar på väs- kans rem. TQ hittar platsen där Trines kropp lämnats, vet redan ute på vägen att en trädgren som hänger ut över vägen går i direkt riktning mot fynd- platsen. Jämförelse mellan Quicks utsaga och försökspersonernas beträff- ande de aspekter av TQ:s berättelse som ej kunnat bekräftas/för- kastas utifrån fakta. TQ angav var bilen parkerades under mordet. TQ angav skador efter samt händerna på halsen. TQ beskriver knytnävsslag mot axelpartiet, våld mot en arm (trampat på denna), slag mot Trines bröst, fört in ett slätt knivskaft i hennes slida, beskriver viss lealöshet hos som om benet kan ha gått av. Enligt visade testet sammantaget att hade en bättre kännedom om död jämfört med förhörspersonerna. Vittnesförhör hölls med . Förhöret åberopades av under huvudförhandlingen men bevistemat fram- går inte av protokollet. Vittnesförhör hölls med . Förhöret var åberopat av för att visa att han inte hade fått någon informa- tion om brottsutredningarna genom henne och för att belysa de psykologiska betingelser som gällde när beskrev händelserna. Vittnesförhör hölls med . Förhöret var åberopat av för att belysa bland annat hans tillgång till tid- ningar, radio och TV. hördes om sina levnadsomständigheter. Därefter föredrogs yttrandet av , daterat . Yttran- det hade tingsrätten, enligt 3 § andra stycket lagen om rättspsykiat- risk undersökning, inhämtat för bedömning av om det fanns förut- sättningar för att överlämna till rättspsykiatrisk vård. uttalade bland annat att hade begått den åtalade gärningen under inflytande av en allvarlig psykisk stör- ning och att vid undersökningen alltjämt led av en allvarlig psykisk störning. På grund av den psykiska störningen fanns det risk för att skulle återfalla i brottslighet av allvarligt slag. Med hänsyn till psykiska tillstånd var det fortsatt påkallat att han var intagen för rättspsykiatrisk vård med särskild utskrivningsprövning. gav in ett utlåtande från av . I yttrandet uttalade bland annat att det efter en genomgång av sjukhistoria rådde full samstäm- mighet mellan de gärningar han hade tillstått och hans tidigare symtombild, bland annat grav personlighetsstörning sedan tonåren och att han hade begått ett lustmordförsök som 19-åring. Parterna slutförde sin talan och huvudförhandlingen förklarades avslutad. Tingsrätten, lagmannen och f.d. rådmannen samt tre nämndemän, meddelade dom . Nedan citeras tingsrättens bedömning av skuldfrågan beträffande . I vissa delar avser bedömningen såväl mordet på som mordet på . Det finns inte någon teknisk bevisning som binder till brotten. Sedan han tagit kontakt med polisen har utredningen inriktats på att ställa hans uppgifter mot kontrollerbara fakta. Det finns ingen- ting i de objektiva fynd som redovisats i utredningen som på någon enda punkt strider mot innehållet i berättelse. Berät- telsen är inte orimlig. Stöd för att erkännandena är riktiga kan sökas i den omständigheten att lämnat uppgifter om sakförhållanden som inte kan ha kommit till hans kännedom på annat sätt än genom egna iakttagel- ser på plats. Omfattande utredning har förebragts om vilka detaljer i förundersökningarna om morden som publicerats i framförallt norska tidningar. har omvittnat att haft mycket begränsad tillgång till norska tidningar och inte haft möjlighet att skaffa sig annat än någon enstaka tidning utan hans vetskap. De poliser som medverkat i förhör och vallning har uppgett att de inte förmedlat upplysningar om fynd eller vägval till . har omvittnat att hon varit med på ett polisförhör när advokat var förhindrad men eljest inte, samt att hon funnits med som stöd åt vid vallningar men utan att intervenera; hon har all sin faktakunskap från honom, han har inte fått någon extra information under terapisamtalen. har på psykologiska institutionen vid universitet gjort ett test på tio manliga svensktalande personer i åldrarna . [---] De fick formulär med frågor om kontakten mellan offer och gärningsman, beskrivning av offret, fordon, trans- port, fyndområdet, offret och platsen där offret anträffats samt skade- bilden. Testet tog att genomföra. Svaren delades in i två kategorier. Antalet svar som var riktiga i jämförelse med fakta jämför- des med antalet svar som var riktiga i jämförelse med korrekta press- uppgifter. Antalen var rörande 26.2 respektive 23.9 [...]. Skillna- derna mellan dessa värden är 2.3 () [...]. På motsvarande sätt jäm- fördes uppgifter som lämnat under polisutredningen. Antalet uppgifter som var riktiga i jämförelse med fakta respektive korrekta pressuppgifter var 41 och 18 () [...]. Skillnaderna utgör rörande 23 [...]. Skillnaden är alltså för del omkring tio gånger större än försökspersonernas. Resultatet medger slutsatsen att har haft tillgång till avsevärt flera fakta- uppgifter än vad som publicerats i tidningarna. Av de uppgifter som har lämnat under förunder- sökningen är några särskilt anmärkningsvärda. Intill huvud påträffades ett band av textilmaterial, här- rörande från den väska som medfört, som var knutet till en ögla med diameter. Bandet och öglan har såvitt kunnat påvisas inte avbildats eller omnämnts i offentliga beskrivningar av fyndplatsen. , som analyserat knuten, har beskrivit den som en löpsnara gjord av en överhandsknop varefter den åtdragna snaran säkrats med två enkla halvslag, amatörmässigt lagda åt var sitt håll. har vid en demonstration med ett betydligt smalare band, tydligen ett sko- snöre, gjort en snara med knutar som i väsentliga delar överensstämde med knutarna på det påträffade bandet. Vid vallning , efter mordet på , kunde utan större tvekan vägleda bilen när ända fram till den plats där hon påträffats. Vid värdering av den bevisning som således föreligger i målet bör även vägas in det förhållandet att såväl den psykiatriska som psykolog- iska bild som framkommer beträffande visar att han inte varit främmande för att begå den typ av brott, varom nu är fråga. i målet avgivna utsaga bekräftar detta. Han har också tidigare dömts för fem mord. betecknades han av under- sökande läkare som sadistisk pedofil och vid rättspsykiatrisk under- sökning 1991 framkom diagnosen Personlighetsstörning med person- lighetsorganisation på borderlinenivå i kombination med allvarlig brist på impulskontroll och sexuellt perverterat beteende med sadomasochis- tiska drag. I intyg utfärdat av chefsöverläkaren vid Säters sjukhus anges den aktuella diagnosen som Dissociativ personlig- hetsstörning och sexuell sadism. Vid en samlad bedömning av vad som förekommit finner tingsrätten att erkännanden får stöd av utredningen i sådan grad att det är ställt utom rimligt tvivel att han begått de gärningar som åklagaren påstått. Omständigheterna är sådana att brotten skall be- dömas som mord. Tingsrätten dömde för mord till rättspsykiatrisk vård med särskild utskrivningsprövning och biföll målsägandens skadeståndsyrkande. Efter att dömts för mordet på , och därmed genom sex domar var dömd för mord på åtta personer, valde han att inte medverka i ytterligare polisutredningar om erkända mord för vilka åtal ännu inte hade väckts. Han var fort- satt intagen på Säters sjukhus för rättspsykiatrisk vård men avböjde ytterligare terapisamtal. Den tid som följde har själv valt att kalla för ”de sju tysta åren”. Efter att journalisten tagit kontakt med gjorde två uppmärksammade dokumen- tärer om som sändes i SVT:s . I dokumentärerna tog tillbaka sina erkännanden av samtliga mord han tidigare erkänt. Kritik riktades mot såväl rättsprocesserna som mot vården av . ansökte om resning avseende mordet på . Resningsansökningar kom därefter att ges in för alla morddomarna, varav den sista gavs in . Samtliga resningsansök- ningar beviljades. Två av resningsansökningarna gjordes av åklagare och resterande av . gav genom ombuden och in en ansökan om resning till . Han yrkade att hovrätten skulle bevilja honom resning och ogilla åtalet och det enskilda anspråket. Resningsansökningen avsåg även mordet på . Redogörelsen nedan avser enbart . Som grund anförde att han hade återtagit sina tidigare erkännanden och förnekade mordet på . åberopade även nya omständigheter och bevis som utvisade att de ursprungliga erkännandena var falska och att han inte kunde ha utfört morden. De nya omständigheterna och bevisen hade inte förebringats tidigare och deras förebringande skulle sannolikt ha lett till att hade frikänts från ansvar för gärningarna. I vart fall fanns det med hänsyn till de ny- tillkommande omständigheterna och bevisen samt omständigheterna i övrigt, synnerliga skäl att pröva frågan om hade förövat gärningarna. Som skäl för resning av morddomen avseende an- förde väsentligen följande. lämnade under förundersökningen ett flertal oriktiga och sinsemellan motstridiga uppgifter rörande så pass centrala för- hållanden som bland annat hur dödades, vilka skador som åsamkades flickan och hur kroppen hanterades efter gärningen. Dessa brister i erkännandet har i allt väsentligt undanhållits tingsrätten genom bland annat förebringandet av en redigerad videoupptagning från vallningen [...] och en missvisande samman- ställning över ’slutliga ståndpunkt’ [...] De under förundersökningen lämnade uppgifterna är sådana att de, i princip, utesluter som gärningsman. Tingsrättens jämförelse av knutarna på den snara som tillverkade med knutarna på den snara som återfanns runt halsen på synes grunda sig på uppgifter som lämnades av vittnet . Påståendet om att det rör sig om väsentligen samma knutar är emellertid felaktigt och det vederläggs av såväl utlå- tanden som fotografier i förundersökningen. I verkligheten är uppgifter om hanteringen av rem- men och demonstrationen av snaran sådana att de talar mot honom som gärningsman. Även tingsrättens bedömning av att kunde leda utre- darna till fyndplatsen grundas på ett bristfälligt underlag. Av den ur- sprungliga vallningsfilmen framgår att det endast är efter ett antal in- gripanden från utredarna som till slut når fram till plat- sen. Dessa ingripanden, som skedde bland annat när kört vilse och tappat orienteringen, var bortklippta på den videoupptagning som förebringades vid rättegången. Innehållet i de ursprungliga vallningsfilmerna är sådant att det har betydelse för prövningen av erkännandet i så måtto att det visar att inte hade förmåga att återfinna fyndplatsen utan avse- värd hjälp från utredarna. Vad avser resultatet av test visar en gransk- ning av docenten . att det är behäftat med så djupgå- ende metodologiska brister att det inte kan läggas till grund för den slutsats som redovisats i tingsrättens dom. Resultatet av . granskning redovisas i ett utlåtande från . Vid hänvisningen till den psykiatriska och psykologiska bilden av synes tingsrätten inte ägt kännedom om att erkännan- dena ytterst grundade sig på bortträngda minnen, som återvunnits i en terapi där mentala och intellektuella förmåga varit av- sevärt nedsatta p.g.a. ett omfattande intag av narkotikaklassade läke- medel. Tingsrätten förefaller inte heller ha känt till det nära sambandet mellan terapin och förundersökningen. Tingsrättens möjligheter att pröva erkännandenas uppkomstbetingelser har därför varit mycket be- gränsade, för att inte säga obefintliga. Tingsrätten har inte heller ägt kännedom om att be- visligen lämnat falska erkännanden rörande andra mord.