sou · H3B321d2 · 2015-03-02 00:00:00 — Socialförsäkringar för studenten, , M. studentråd (2012), Rätt jobb, inte ett jobb, , L. (2012) Nr 210, Arbetets betydelse för uppkomst av besvär och sjukdomar - Nacken och övre . (2013) Nr 216, Arbetsmiljöns betydelse för sömn- störningar. (2014a) Nr 223, Arbetsmiljöns betydelse för symtom på depression och utmattningssyndrom. (2014b) Nr 227, Arbetsmiljöns betydelse för rygg- problem. SCB (2009) Integration – utrikes födda på arbetsmarknaden. Integration: Rapport 2. SCB (2011), De äldres återkomst till arbetsmarknaden – ett lång- siktigt perspektiv, Wadensjö, E (2011), SCB 2011:3. SCB (2013a), framtida befolkning. SCB (2013b), Utbildningsstatistisk årsbok. SCB (2014a), Befolkningens utbildning , sammanställd på SCB (2014b), Befolkningsprognos 2014. (2014): Svenska myndigheters anseende 2014. , G, Wadensjö, E (2005), Inte bara social- försäkringar: kompletterande ersättningar vid inkomstbortfall ESS 2005:2 , G, Wadensjö, E (2008), Dags för en ny arbets- skadeförsäkring, SNS. , G, Wadensjö, E (2010), Samhällsekonomiska kostnader för arbetsmiljöproblem, (2010:2). , G, Wadensjö, E (2011), Avtalsbestämda ersättningar, andra kompletterande ersättningar och arbetsutbudet, , 2011:4. , G, (2013): Omfördelning i arbetsskade- försäkringen. (2008), Månadsuppgift och skattedeklaration. (2014), Budget för 2014, bilaga 1. kommuner och landsting (2010), Framtidens utmaningar. Välfärdens långsiktiga finansiering. kommuner och landsting (2011) Här finns viktigaste jobb (2005a), Vad är försäkring?, Samtal om socialförsäkring Nr 1. (2005b), Företagshälsovård på tre ben, Samtal om socialförsäkring Nr 11. (2007), Nya siffror om social- försäkringarna, Samtal om socialförsäkring Nr 14. betänkande 2004/05:SfU1, Allmänna motioner om socialavgifter. betänkande 2010/11:SfU11, Vissa ändringar i sjukförsäkringen. (2012a), Uppföljning av ändring i hälso- och sjukvårdslagen gällande fast vårdkontakt m.m. (2012b), Vårdgaranti och kömiljard – uppföljning 2009–2011. (2012c), Försäkringsmedicinskt beslutsstöd – vägled- ning vid sjukskrivning. (2013), Ekonomiskt bistånd – tjänsten. (2013), Folkhälsan i . SOU 1922:59, betänkande och förslag angående offentlig arbetsförmedling och statsbidrag till arbets- löshetskassor. SOU 1928:9, arbetslöshetssakkunniga betänkande och förslag angående arbetslöshetsförsäkring, arbetsförmedling och reserv- arbeten. SOU 1948:39, betänkande XVI – utredning och förslag angående lag om obligatorisk arbetslöshetsförsäkring. SOU 1951:25, betänkande. SOU 1955:27, Förslag till ny förordning om erkända arbetslöshetskassor m.m. utredning om arbetslöshetsförsärkingen. SOU 1963:40, Arbetslöshetsförsäkringen, betänkande utgivet av arbetslöshetsförsäkringsutredning. SOU 1971:42, Försäkring och annat kontant stöd vid arbetslöshet, betänkande av . SOU 1972:60, Beskattade förmåner vid sjukdom och arbetslöshet m.m. SOU 1975:84, huvudbetänkande Ersättning vid arbetsskada. SOU 1978:45, Allmän arbetslöshetsförsäkring. SOU 1979:94, En allmän socialförsäkring – modell och riktlinjer, betänkande av Socialpolitiska samordningsutredningen. SOU 1981:22, Sjukersättningsfrågor. Betänkande av sjukpenning- kommittén. SOU 1985:54, Översyn av arbetsskadeförsäkringen. SOU 1987:56, Ekonomiskt stöd till arbetslösa – översyn av vissa villkor, betänkande av a-kassekommittén. SOU 1988:41, betänkande. SOU 1991:57, Arbetslöshetsförsäkringen – finansieringssystemet, betänkande av . SOU 1993:52, Ersättning vid arbetslöshet, betänkande från utred- ningen om en ny arbetslöshetsförsäkring. SOU 1994:129, Företagares arbetslöshetsersättning, betänkande av utredningen om företagares arbetslöshetsersättning. SOU 1995:149, Försäkringsskydd vid sjukdom. Delbetänkande av sjuk- och arbetsskadekommittén. SOU 1996:85, , E, En kartläggning av lokala samverkansprojekt inom rehabiliteringsområdet: betänkande från en kartläggning av lokala samverkansprojekt inom rehabiliteringsområdet. SOU 1996:113, En allmän och aktiv försäkring vid sjukdom och rehabilitering. Slutbetänkande av Sjuk- och arbetsskade- kommittén. SOU 1996:150, En allmän och sammanhållen arbetslöshetsförsäkring. Slutbetänkande av Utredningen om ersättning vid arbetslöshet och omställning, ARBOM. SOU 1997:85, Förmån efter inkomst, Samordnat inkomstbegrepp för bostadsstöden och nya kvalifikationsregler för rätt till sjukpenning- grundande inkomst. SOU 1998:104, Arbetsgivarens rehabiliteringsansvar. SOU 1999:27, Utredningen om deltidsarbete, tillfälliga jobb och arbetslöshetsersättningen. SOU 2000:78, Rehabilitering till arbete en reform med individen i centrum, Utredningen om den arbetslivsinriktade rehabiliter- ingen. SOU 2002:5, Handlingsplan för ökad hälsa i arbetslivet. SOU 2003:130 Studerande och trygghetssystemen, betänkande av Studiesociala utredningen. SOU 2003:50, Ett vägval för framtidens sjukpenningskydd. Bygga ut eller bygga om? Bilaga till SOU 2003:50, delrapport med remissammanställning. SOU 2003:50, Sjukpenninggrundande inkomst Skydd och anpassning. Slutbetänkande från utredningen om skyddstider för sjukpenninggrundande inkomst – . SOU 2004:113, Utveckling av god företagshälsovård – ny lagstiftning och andra åtgärder, . SOU 2005:81 Källan till en chans. SOU 2006:86, Mera försäkring och mera arbete. SOU 2008:54, Obligatorisk arbetslöshetsförsäkring, Delbetänkande av utredning om obligatorisk arbetslöshetsförsäkring. SOU 2008:74, Rätt och riktigt. Åtgärder mot felaktiga utbetalningar från välfärdssystemen, Betänkande av Delegationen mot felaktiga utbetalningar. SOU 2008:89, Trygghetssystemen för företagare, betänkande av utredningen om trygghetssystemen för företagare. SOU 2009:28, Stärkt stöd för studier – tryggt, enkelt och flexibelt, betänkande av . SOU 2009:49, Bättre samverkan. SOU 2009:68 Lag om stöd och skydd för barn och unga SOU 2009:89, Gränslandet mellan sjukdom och arbete. SOU 2009:93, Inkluderande arbetsliv, Arbetsmiljöpolitiska kunskaps- rådet. SOU 2010:29, En ny förvaltningslag. Betänkande av Förvaltnings- lagsutredningen. SOU 2011:35, Bättre insatser vid missbruk och beroende, Individen, kunskapen och ansvaret. SOU 2011:40, Månadsuppgifter – snabbt och enkelt. SOU 2011:52, Uppdragstagare i arbetslöshetsförsäkringen, betänkande av utredningen om uppdragstagare i arbetslöshetsförsäkringen. SOU 2011:74, I gränslandet, delbetänkande av socialförsäkrings- utredningen. SOU 2012:28, Förutsättningar och hinder för äldre att arbeta längre. SOU 2012:31, Sänkta trösklar, högt i tak – Arbete, utveckling, trygghet. SOU 2012:47, Harmoniserat inkomstbegrepp, delbetänkande av . SOU 2012:92, Arbetshjälpmedel och försäkringsskydd för arbete på lika villkor, . SOU 2013:25, Åtgärder för ett längre arbetsliv, Pensionsålders- utredningen. SOU 2013:64 Pensionärers och förtroendevaldas ersättningsrätt i arbetslöshetsförsäkringen, delbetänkande av Parlamentariska socialförsäkringsutredningen. SOU 2013:74, Unga som varken arbetar eller studerar – i övergången mellan skola och arbetsliv. SOU 2014:62, . SOU 2014:55, Inhyrning och företrädesrätt till återanställning. SOU 2014:81, Yrke, karriär och lön – kvinnors och mäns olika villkor på den svenska arbetsmarknaden. Statskontoret (2008a), Effekter av FINSAM? Statskontoret (2008b), med FINSAM. (2014), # heltsjukt. TCO (2013), A-kassan och arbetslösheten del 1, , G, TCO, 2013:02. TCO (2014), A-kassan och arbetslösheten del 2, , G, TCO, 2014:5. Thaler, R H , Sunstein, C R (2008): Nudge: Improving Decisions About Health, Wealth, and Happiness. (2010), Det bortglömda företagandet – hur många företagare finns det i ? Waddell, G et al (2008), Vocational rehabilitation: What works, for whom, and when? (2010), Arbetsgivarringar: samverkan, stöd, rörlighet och rehabilitering. En programuppföljning, VR 2010:01. (2013), , Nationell utvärdering av koordinatorsfunktionen inom sjukskrivnings- och rehabiliteringsområdet. , R (2013), Tjugohundratalets arbetsmarknad – fortsatt uppkvalificering eller jobbpolarisering? Örnelius, K (2009), Ersättning vid arbetslöshet – mer än a-kassa, , och Sparbankerna. Överenskommelse mellan staten och Kommuner och Lands- ting om en kvalitetssäker och effektiv sjukskrivningsprocess 2014– 2015 (SKL Dnr 13/7366). Arbetslöshetskassornas samorganisation (SO) htpp:// Hållbara försäkringar vid sjukdom och arbetslöshet En parlamentariskt sammansatt kommitté ges i uppdrag att se över de allmänna försäkringarna vid sjukdom och arbetslöshet. Kom- mittén ska överväga förändringar som kan leda till mer hållbara sjuk- och arbetslöshetsförsäkringar. De förändringar som kan bli aktuella ska även bidra till långsiktigt ökad sysselsättning och där- med långsiktigt hållbara statsfinanser. Samspelet mellan sjuk- och arbetslöshetsförsäkringarna ska belysas. Även samspelet mellan dessa försäkringar och ekonomiskt bistånd och aktivitetsstöd ska klarläggas. Dessutom ska samspelet mellan de allmänna, de kollektivavtalade och de privata försäkring- arna belysas. Kommittén ska även analysera och pröva möjlighet- erna att utveckla samhällets stöd för återgång i arbete eller studier. Som utgångspunkt för kommitténs arbete gäller att sjuk- och arbetslöshetsförsäkringarna ska ge god ekonomisk trygghet och utformas så att arbetslinjen understöds. Båda försäkringarna ska även i fortsättningen ha karaktär av omställningsförsäkringar, sam- tidigt som den som har en permanent avsaknad av arbets-förmåga ska ha en tryggad inkomst, som . Försäkringarna ska ha en principiell uppbyggnad som medför att det alltid ska löna sig att arbeta. Sjukförsäkringen ska även i fortsättningen vara allmän och obligatorisk. Kommittén ska i sitt arbete ta sin utgångspunkt i de reformer regeringen genomfört inom sjukförsäkringen och arbets- löshetsförsäkringen. Det är centralt att försäkringarna är transpa- renta med tydliga tidsgränser för att alla aktörer kring individen ska kunna ge ett gott stöd för återgång till arbete. Kommitténs arbete ska slutredovisas i sin helhet . Alla som arbetar riskerar att under kortare eller drabbas av sjukdom eller arbetslöshet. Därför behövs trygghets- system av olika slag, både offentliga och andra. I de offentliga systemen utgör sjukförsäkringen och arbetslöshetsförsäkringen viktiga delar av denna trygghet. För personer som inte har kvalifi- cerat sig för dessa försäkringar och som inte kan försörja sig på annat sätt finns rätten till kommunalt ekonomiskt bistånd. Utgifterna för de båda försäkringarna utgör en stor del av de offentliga utgifterna. Det är därför viktigt att de är ekonomiskt hållbara på lång sikt, både i goda och dåliga tider. I ökar medellivslängden. Detta är naturligtvis en positiv utveckling men den innebär att befolkningen kommer att bestå av relativt sett färre personer i arbetsför ålder. Den demo- grafiska utvecklingen ökar därför i hög grad belastningen på de offentliga finanserna. Ett problem är att alltför många av den arbetsföra befolkningen står utanför arbetsmarknaden på grund av hälsoproblem eller arbetslöshet. Detta medför att den ekonomiska politiken även i fortsättningen måste vara inriktad på att stimulera arbetskrafts- utbudet och öka sysselsättningen. Nivån på sjukfrånvaron och arbetslösheten påverkas av hur försäk- ringarna vid sjukdom och arbetslöshet utformas. Dessa försäkringar påverkar även arbetsmarknadens funktionssätt, lönebildningen och prisutvecklingen. Förutsättningarna för den ekonomiska utveckl- ingen kan därigenom förändras. Sjukfrånvaron har minskat väsentligt . Trots detta står fortfarande många människor utanför arbetsmark- naden på grund av hälsoproblem. Dessutom kan strukturomvand- ling eller en vikande internationell eller nationell konjunktur leda till ökad arbetslöshet. Arbetsmarknaden har ändrat karaktär. Den som förvärvsarbetar har varit antingen löntagare eller företagare, i regel med heltidsarbete. har det dock blivit allt vanligare med växling mellan olika anställningsformer och företagsformer samt med kombinationer av dessa former. Regeringens reformer inom sjukförsäkringen och arbetsmark- nadspolitiken 2007–2010 har genomförts mot bakgrund av dessa förhållanden. Det övergripande syftet med dessa reformer är att stärka möjligheterna och drivkrafterna att försörja sig genom eget arbete. Nuvarande trygghetssystem vid sjukdom och arbetslöshet En sjukförsäkringsreform genomfördes . En rehabi- literingskedja med fasta tidpunkter för prövning av arbetsförmågan gäller fr.o.m. . För att kunna uppmärksamma sjukfall som riskerar att bli långvariga ska senast efter pröva om den sjukskrivne kan återvända till andra arbetsuppgifter hos arbetsgivaren eller på övriga arbets- marknaden. Den försäkrade har ett eget ansvar att försöka komma tillbaka till arbete, men ska också kunna räkna med stöd att klara detta, bl.a. från Arbetsförmedlingen. För att stärka drivkrafterna att återgå till arbete och undvika passiviserande långa sjukskriv- ningsperioder kan sjukpenning betalas ut med nivån . För försäkrade som lider av allvarliga sjukdomar finns dock ingen begränsning av antalet dagar med sjukpenning på denna nivå. Om arbetsförmågan är nedsatt , kan förlängd sjukpenning med nivån beviljas som längst . I vissa undantagsfall kan sjukpenning betalas ut för ytterligare dagar. Utöver åtgärder från och Arbetsförmed- lingen för att stödja sjukskrivna att återgå till arbete innehåller sjukförsäkringsreformen även en rehabiliteringsgaranti för medi- cinsk rehabilitering. Dessutom har ett statsbidrag införts för före- tagshälsovårdsenheter som har en särskild inriktning mot att stärka den anställdes möjligheter att återgå i arbete. Personer som inte kan få ytterligare dagar med sjukpenning erbjuds möjlighet att delta i ett arbetsmarknadspolitiskt program, arbetslivsintroduktionen. Inom programmet kartläggs individens behov av rehabilitering. Det finns möjligheter att gå vidare till andra program inom Arbetsförmedlingen, t.ex. inom jobb- och utvecklingsgarantin. Personer som efter avslutat introduktions- program saknar arbetsförmåga och inte kan delta i fortsatta arbets- marknadspolitiska insatser kan påbörja en ny sjukperiod. Vid en stadigvarande nedsättning av arbetsförmågan kan sjuker- sättning (tidigare förtidspension) beviljas. Sjukersättning lämnas till försäkrade i åldrarna 30–. Försäkrade i åldrarna 19–kan beviljas aktivitetsersättning om arbetsförmågan är nedsatt under . Aktivitetsersättning är tidsbegränsad till längst i taget. Arbetslöshetsförsäkringen består av en grundförsäkring och en inkomstbortfallsförsäkring. Ersättning enligt grundförsäkringen lämnas till den som uppfyller ett arbetsvillkor men som inte är medlem i en arbetslöshetskassa eller vars tid som medlem är kortare än . Ersättning enligt inkomstbortfallsför- säkringen lämnas till den som uppfyller ett arbetsvillkor och som varit medlem i en arbetslöshetskassa . För både grundförsäkringen och inkomstbortfallsförsäkringen gäller att grundvillkoren ska vara uppfyllda, vilket bl.a. innebär att personen ska vara arbetslös, anmäld hos Arbetsförmedlingen och beredd att ta erbjudet lämpligt arbete. Arbetslöshetsförsäkringen omfattar både arbetstagare och företagare. En arbetslöshetskassa ska ta ut medlemsavgifter som i förening med andra inkomster får antas täcka kassans förvaltningskostnader samt betalningen av finansieringsavgift och arbetslöshetsavgift. Dessa avgifter ska kassan betala in till staten. Nivån på dessa avgif- ter är beroende av den genomsnittligt utbetalade dagpenningen i kassan och kassans utbetalningar av inkomstrelaterad arbetslös- hetsersättning. För en person som är arbetslös och som har fått arbetslöshetsersättning, aktivitetsstöd eller viss socialförsäkringser- sättning betalas inte någon arbetslöshetsavgift om personen inte har haft någon inkomst av arbete under den månad som avgiften skulle avse. Arbetslöshetsförsäkringen hanteras av ett antal ekonomiska för- eningar (arbetslöshetskassor), som utgör privaträttsliga subjekt, och som försäkrar förvärvsarbetande inom i stort sett alla yrken och branscher, både företagare och anställda. finns 32 arbetslöshetskassor. Medlemskapet i en arbetslöshetskassa är frivilligt och öppet för alla som kan styrka ett arbete inom arbets- löshetskassans verksamhetsområde. En av dessa kassor är Alfa- kassan som är öppen för alla förvärvsarbetande. Alfa-kassan lämnar inkomstrelaterad ersättning till den som är ansluten till kassan och grundbelopp till den som inte är med i någon arbetslöshetskassa. Aktivitetsstöd utbetalas från till en person som deltar i ett arbetsmarknadspolitiskt program. Om personen upp- fyller villkoren för rätt till arbetslöshetsersättning beräknas aktivi- tetsstödet på ersättningen från arbetslöshetsförsäkringen. Om per- sonen inte har rätt till arbetslöshetsersättning får personen en lägsta nivå av aktivitetsstöd. Dagar med aktivitetsstöd samordnas med dagpenning enligt arbetslöshetsförsäkringen. Det kommunala ekonomiska biståndet är avsett att vara ett yttersta skyddsnät för personer med tillfälliga försörjningsproblem. Bistån- det ska garantera en skälig levnadsnivå. Rätten till bistånd regleras i socialtjänstlagen och prövas i varje enskilt fall. Storleken på ett beviljat bistånd är kopplad till hushållets försörjningsbörda. För att bli beviljad ekonomiskt bistånd ska en person så gott som helt ha avyttrat sina ekonomiska tillgångar, såväl de egna som de som finns i det hushåll som personen lever i. Målet med biståndsinsatser är att den enskilde så snabbt som möjligt ska för- sörja sig själv. En allmän försäkring har ambitionen att utjämna avgifterna mellan personer med olika risker, s.k. riskgruppsutjämning. Alla personer betalar i princip samma avgift som andel av inkomsten och får i regel en ersättning som motsvarar samma andel av inkomsten. Det innebär att personer med låg risk för sjukdom eller arbetslöshet kommer att subventionera personer med hög risk. Grundtanken är att inte någon ska nekas försäkring på grund av för hög risk. I en allmän försäkring sker därför en omfattande ekonomisk omfördel- ning mellan olika riskgrupper, vilket skiljer den från en privat för- säkring. En privat försäkring förutsätter att premierna motsvarar ersätt- ningarna, både på system- och individnivå. Varje person ska betala en premie som speglar den individuella risken att skadas. Det inne- bär att premierna kan variera väsentligt beroende på beräknad risk. På samma sätt ska de samlade premierna på systemnivå motsvara de sammanlagda försäkringsersättningarna. En central princip i en privat försäkring är därför att det ska ske en ekonomisk omfördel- ning mellan personer med samma risk. För kollektiva privata för- säkringar sker dock riskbedömningen enligt delvis andra principer. Ett sätt att upprätthålla försäkringsmässigheten i en försäkring är att införa självrisker. Därigenom motverkas ett överutnyttjande av förmånerna. En försäkringstagare kan ha drivkrafter att ändra sitt riskbeteende när en försäkring är tecknad (moral hazard). Exempelvis kan en alltför generös arbetslöshetsförsäkring ge driv- krafter för en person att endast söka arbeten som kan vara mycket svåra att få. I en privat försäkring får försäkringstagaren ofta stå för en del av kostnaden. Motivet för detta är att främja drivkraften att und- vika den händelse som är försäkrad. I en allmän försäkring används i stället olika former av administrativa regler och kontroller för att motverka ett överutnyttjande. I sjukförsäkringen krävs t.ex. läkar- intyg för att styrka arbetsförmågans nedsättning. Inslag av självrisk finns emellertid också, t.ex. karenstid samt viss begränsning av kompensationsnivån. Åtgärderna för att skydda en försäkring mot överutnyttjande innebär en avvägning mellan trygghet och effektivitet. Självrisker försämrar det skydd en försäkring är tänkt att ge. regler och olika kontroller innebär ökade kostnader samt vissa olägenheter för den försäkrade. kan ett överutnyttjande till följd av otydliga regler eller bristfällig tillämpning av dessa inne- bära kraftiga kostnadsökningar. Detta kan hota försäkringens lång- siktiga hållbarhet. En ökad försäkringsmässighet skulle även kunna uppnås genom en från statsbudgeten fristående försäkring som måste balansera inkomster och utgifter inom systemet. Det har framförts argument för att en sådan modell skulle innebära en mer hållbar försäkring och även drivkrafter till minskat skadeutfall. Det görs t.ex. tyd- ligare att avgifter och förmåner har ett nära samband. Om avgift- erna inte motsvarar förmånerna kan de höjas. Villkoren i försäk- ringen kan även försämras, t.ex. genom fler karensdagar eller lägre kompensationsnivå. Ett överskott skulle i stället kunna innebära förbättrade villkor. En möjlighet att undvika att tillfälliga under- eller överskott får direkt genomslag i avgifter och förmåner är att successivt bygga upp en fond vid sidan om statsbudgeten. Denna skulle därigenom bli en buffert för att undvika sådana tillfälliga förändringar. Sjukförsäkringen och arbetslöshetsförsäkringen utgör viktiga och grundläggande delar av de sociala trygghetssystemen. Centrala principer är att ge ekonomisk trygghet vid sjukdom och arbets- löshet men underlätta deltagande och omställning i arbetslivet. Sjukförsäkringen är i huvudsak tänkt att vara en inkomstförsäkring och en omställningsförsäkring, men inte en sjukdomsförsäkring eller yrkesförsäkring. Vid kort sjukfrånvaro är den i huvudsak en inkomstförsäkring. Inslagen av en omställningsförsäkring ökar med längden på sjukfrånvaron. ska den som har en permanent avsaknad av arbetsförmåga ha en tryggad inkomst, som . Grundläggande principer är att sjukförsäkringen är allmän och obligatorisk. En annan princip är att försäkringen innebär en omfattande riskdelning där avgifterna, som andel av inkomsten, är enhetliga. Försäkringsersättningen bygger på inkomstbortfalls- principen, vilket innebär att ersättningen lämnas som en enhetlig andel av inkomsten. I den allmänna sjukförsäkringen har de eko- nomiskt omfördelande inslagen stor betydelse. Sjukförsäkringen ska ge god ekonomisk trygghet vid arbetso- förmåga på grund av sjukdom. Sjukförsäkringen behöver vara utformad så att den ger drivkrafter att återgå i arbete och att motverka oskäligt långa sjukskrivningstider. Sjukförsäkringen ska ge ekonomisk trygghet för dem som inte kan arbeta på grund av sjukdom. Vissa personer skulle kunna arbeta, men först efter byte av arbetsuppgifter eller anställning. Det ska ställas krav på omställ- ning för dessa personer, men det ska även ges stöd i denna omställ- ning. Sjukförsäkringens utformning har stor betydelse för möjlig- heterna att förkorta sjukskrivningstiderna och för att underlätta återgången i arbete. Hur ansvaret och uppgifterna för aktörer som arbetsgivare, hälso- och sjukvården, och Arbetsförmedlingen utformas är också betydelsefullt i samman- hanget. En väl fungerande allmän sjukförsäkring som ger ett gott skydd vid arbetsoförmåga på grund av sjukdom har stor betydelse för tryggheten på arbetsmarknaden och för upprätthållandet av arbets- linjen. Sjukförsäkringen fick dock i sin tidigare tillämpning en karaktär av allmänt försörjningsstöd i stället för sjukförsäkring. Tillämpningen av reglerna var i många fall godtycklig. Åtskilliga personer fick ersättning från sjukförsäkringen i stället för att tas om hand inom andra mer ändamålsenliga förmånssystem. Dess- utom fick arbetsmarknadsskäl oproportionerligt stort utrymme vid tillämpningen av reglerna. Sjukförsäkringen präglades även av alltför långa sjukskrivnings- tider. Dessa var i regel väsentligt längre än i andra jämförbara länder. Att andelen förtidspensionärer i befolkningen tredubblades , utan motsvarande försämring av folk- hälsan, visar också att sjukförsäkringen tilläts vara mer än bara ett ekonomiskt skydd vid arbetsoförmåga till följd av sjukdom. De stora skillnaderna i sjukfrånvaro mellan olika delar av landet var ett ytterligare tydligt tecken på att försäkringen inte fungerade på ett rättssäkert och samhällsekonomiskt försvarbart sätt. En väl funge- rande sjuk-försäkring måste i stället ha starka drivkrafter för mins- kad långtidsfrånvaro från arbete.