sou · H3B385 · 2015-10-05 00:00:00 — Utredningen kan inte se att något av förslagen skulle missgynna små företag. Betydelse för brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet Utredningens förslag bedöms inte ha någon direkt påverkan på brottsligheten eller på det brottsförebyggande arbetet. Däremot kan i synnerhet förslaget om startbidrag för byggemenskaper lokalt ha en positiv effekt på integration och social stabilitet och därmed ha en viss brottsförebyggande effekt. Att planera för delaktighet i den lokala boendemiljön kan öka den sociala kontrollen, något som brukar minska skadegörelse och annan brottslighet. Även trygg- hetsbostäder kan innebära ett tillskott i bostadsområdena som främjar gemenskap och trygga och stabila boendemiljöer. Betydelse för den kommunala självstyrelsen Utredningens förslag innebär inget ökat åtagande för kommunerna och påverkar inte uppgiftsfördelningen mellan stat och kommun. Utredningen bedömer att inget av förslagen inverkar på den kom- munala självstyrelsen. SOU 2015:85 Konsekvenser och finansiering Prövning av de offentliga åtagandena Samhällets övergripande ansvar för bostadsförsörjningen framgår av regeringsformen, där det fastslås att det allmänna särskilt ska trygga rätten till bostad. Där sägs också att den enskildes person- liga, ekonomiska och kulturella välfärd ska vara grundläggande mål för den offentliga verksamheten. På den lokala nivån är det kom- munerna som har ansvaret för bostadsförsörjningen. Det följer av lagen om kommunernas bostadsförsörjningsansvar men det kom- munala åtagandet när det gäller bostäder för äldre grundas även på kommunallagen, socialtjänstlagen och lagen om allmännyttiga kommunala bostadsaktiebolag (se kapitel 7). Utredningens förslag ryms väl inom dessa åtaganden. Med undantag för startbidraget för byggemenskaper och åter- betalningsgarantin för upplåtelseinsatserna i kooperativ hyresrätt innebär utredningens förslag inte några principiellt nya åtaganden för samhället. Det statliga stödet till installation av hiss är visser- ligen ett förslag till nytt stöd, men motsvarande stöd har funnits tidigare. Utredningens bedömning är att samtliga föreslagna åtaganden – eller utvidgning av åtaganden – är motiverade utifrån behovet av att möta efterfrågan på bostäder för en åldrande befolk- ning – något som har visat sig inte ske fullt ut enbart på mark- nadens villkor. 4.5Förslagens förenlighet med om statligt stöd Utredningen bedömer att förslagen om investeringsstöd till trygghetsbostäder, stödet för installation av hiss i flerbostadshus och stödet till byggemenskaper utgör statligt stöd enligt . Förslagen om stöd till trygghetsbostäder och installation av hiss bör anmälas till . Förslaget om stöd till byggemenskaper utgör så kallat stöd av mindre betydelse och behöver inte anmälas. 39 1 kap. 2 § RF, BFL (2000:1383), KL (1991:900), SoL (2001:453) respektive AKBL (2010:879). Ramarna för om statsstöd anges i artiklarna 107-109 i Fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-för- draget). Av artikel 107.1 i EUF-fördraget framgår att ett statligt stöd som snedvrider eller hotar konkurrensen, genom att vissa företag eller viss produktion gynnas, inte är tillåtet om stödet på- verkar handeln mellan medlemsstaterna. För att en åtgärd ska betraktas som statligt stöd krävs att samtliga fyra kriterier enligt artikel 107.1 uppfylls: 1.Offentliga medel kanaliseras till offentliga eller privata företag. 2.Det är fråga om en selektiv fördel, dvs. endast ett visst företag eller en viss sektor gynnas. 3.Åtgärden snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen genom att gynna stödmottagaren. 4.Åtgärden har en inverkan på handeln mellan medlemsstater. Reglerna om statligt stöd gäller åtgärder som består i att den offentliga sektorn (inklusive kommunen) beviljar företag direkt stöd eller någon annan ekonomisk förmån. Definitionen av företag är inte bunden till den nationella bolagsstiftningen, utan företag är alla enheter som bedriver ekonomisk verksamhet40. Nya stöd ska anmälas till Det finns två undantag från skyldigheten att anmäla till kommis- sionen på förhand: stöd enligt den allmänna gruppundantags- förordningen41 och stöd av mindre betydelse, så kallade de minimis-stöd42. Gruppundantagsförordningen omfattar samman- lagt 44 olika stödformer. Med de minimis-stöd avses offentligt stöd av mindre betydelse, vars belopp är högst per stödmottagare under det berörda beskattningsåret och de två före- 40I unionsrätten definieras som företag varje enhet som utövar ekonomisk verksamhet, oavsett enhetens rättsliga form och sättet för dess finansiering. Enligt vedertagen rättspraxis är ekonomisk verksamhet all verksamhet som består i att erbjuda varor eller tjänster på en viss marknad. 41Den allmänna gruppundantagsförordningen (651/2014). 42Kommissionens förordning (EU) nr 1407/2013 av om tillämp- ningen av artiklarna 107 och 108 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt på stöd av mindre betydelse. Eftersom så små stöd inte anses snedvrida konkurrensen eller påverka handeln mellan medlemsländerna, är de minimis-stöd undantagna från skyldigheten att göra en förhands- anmälan till kommissionen. Om varken gruppundantagsförord- ningen eller de minimisförordningen kan tillämpas ska en förhands- anmälan lämnas till kommissionen innan stödet införs. Ett stöd som omfattas av artikel 107.1 i EUF-fördraget är olagligt om det införs utan att kommissionen har underrättats och godkänt stödet. Den som tagit emot stödet kan drabbas av återkrav. Utredningen föreslår att det införs tre nya statliga stöd som kan ges till företag. Dessa är investeringsstöd till trygghetsbostäder, stöd för installation av hiss i flerbostadshus och stöd till bygg- gemenskaper. Därutöver föreslår utredningen att stödet till kom- muner för inventering av den fysiska tillgängligheten i flerbostads- husbeståndet förlängs med . Utredningen bedömer att förslaget till förordning om investerings- stöd till trygghetsbostäder utgör statligt stöd och bör anmälas till enligt reglerna om statsstöd. När investeringsstödet till äldrebostäder43 infördes anmäldes det och godkändes av innan det trädde i kraft. Investeringsstödet omfattade då enbart stöd till sär- skilda boendeformer enligt 5 kap. 5 socialtjänstlagen (2001:453). Syftet med stödet var att avhjälpa en brist på särskilda boenden och uppmuntra byggandet av sådana bostäder genom en ekonomisk stimulans. På grund av den allmänna bostadsbristen var byggandet av bostäder speciellt anpassade för äldre inte någon prioritering för den privata sektorn. Med tanke på den åldrande befolkningen och en växande efterfrågan ville regeringen uppmuntra byggandet av sådana bostäder genom att erbjuda ett ytterligare finansiellt incita- ment. Investeringsstödet var avsett att uppgå till 500 miljoner 43 Förordningen (2007:159) om investeringsstöd till äldrebostäder m.m. kronor och skulle lämnas . Stödbeloppet hade beräknats så att det skulle täcka en begränsad andel () av de faktiska produktionskostnaderna. Kommissionen motiverade sitt godkännande med att stödet be- hövdes för att uppnå ett socialt rättvisemål som på annat sätt inte tillräckligt tillgodoses av marknaden44. Enligt kommissionen hade stödet utformats på ett sätt som begränsar alla negativa effekter på konkurrensen. Det var öppet för alla fastighetsägare utan åtskillnad och bidragsnivån var proportionell så att den gav ett incitament till byggande av de bostäder som behövdes utan att skapa orimliga vinster. Begränsningarna av hur lägenheterna fick användas gjorde att stödet kom äldrevården till del och inte kunde utnyttjas av rent kommersiella syften. Stödet var också tidsmässigt begränsat. När investeringsstödet utvidgades till att även omfatta stöd till trygghetsbostäder bedömde regeringen att förslaget inte var anmälningspliktigt enligt direktiv /34/EG. anmälde regeringen ett förslag att förlänga investeringsstödet ytter- ligare (för projekt påbörjade till och med ). Kommissionen godkände den förlängningen. Stödet för installation av hiss i flerbostadshus Utredningen bedömer att förslaget till förordning om stöd för installation av hiss i flerbostadshus utgör statligt stöd och bör anmälas till enligt reglerna om statsstöd. Utredningen bedömer att förslaget till förordning inte kan lämnas som stöd av mindre betydelse (de minimis-stöd). Stöd- beloppet, som är max per hiss, understiger visser- ligen , men en fastighetsägare kan få stöd för flera hissar i samma fastighet eller äga flera fastigheter för vilka stöd kan lämnas. I dessa fall kan det sammanlagda stödet överstiga den til- låtna gränsen på under tre beskattningsår. Om det sammanlagda beloppet av stöden som ett företag får överstiger , kan de minimis-stöd inte beviljas ens till den del stödet inte överskrider stödtaket. Stödet till installation av hiss lär inte heller omfattas av gruppundantagsförordningen. 44 , IP/07/289. bedömer därför att förslaget bör anmälas på förhand till kom- missionen. Utredningen bedömer att förslaget till förordning om stöd till byggemenskaper utgör statligt stöd men kan lämnas som stöd av mindre betydelse enligt kommissionens förordning (EU) nr 1407/2013 av om tillämpningen av artiklarna 107 och 108 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt på stöd av mindre betydelse. Enligt utredningens förslag till förord- ning får stödet inte överstiga per stödmottagare. I förordningsförslaget finns bestämmelser om stödmyndighetens skyldighet att kontrollera att stödet inte överstiger den tillåtna gränsen om under tre beskattningsår. Utredningen bedömer att det inte behövs någon förhandsanmälan till EU-kom- missionen. Stödet till kommuner för inventering av den fysiska tillgängligheten i flerbostadshusbeståndet Utredningen bedömer att förslaget till förordning om ändring i förordningen (2013:922) om stöd till kommuner för inventering av den fysiska tillgängligheten i flerbostadshusbeståndet inte berörs av och förfarandet i samband med dem. Detta eftersom stödet lämnas enbart till kommuner och inte till företag. Regeringen gjorde heller ingen anmälan till inför stödets införande 2013. 5Seniorernas möjligheter på bostadsmarknaden Vem är egentligen ”äldre” på bostadsmarknaden? Sextiofemårs- dagen kan knappast betraktas som någon avgörande åldersgräns när det gäller boendet. Pensionsåldern varierar, sker ofta successivt och många är minst lika aktiva efter pensioneringen som före. De allra flesta bor i helt vanliga bostäder och har inga problem med det. Och det är bara en liten del av den stora befolkningsgruppen som har behov av någon form av stöd i sitt boende. Först i åldrarna över 80 är det lite fler som kan ha svårt att klara sig själv i en vanlig bostad. Men då kan det av olika anledningar vara lite sent att börja fundera på sitt framtida boende. Begreppet ”seniorer” får här stå för personer medan begreppet ”äldre”, lite beroende på sammanhang får avse olika äldre Frågan är vilka möjligheter seniorer har att planera sitt boende för andra halvan av livet. Vilka är förutsättningarna att bo kvar i nuvarande bostad? Och vilka är förutsättningarna att vid behov anpassa sitt boende – genom fysiska förändringar i bostaden eller genom att flytta? Utredningen försöker här belysa detta uti- från uppgifter om hur seniorerna bor , vad vi vet om åldrandets inverkan på rörligheten, forskning om flyttmönster och boende- preferenser och tillgång till adekvat information samt en special- studie av pensionärers ekonomiska förutsättningar nu och fram- över. En särskild aspekt, som behandlas i avsnitt 5.7, är hur fallolyckor i hemmet hänger samman med bostadsförsörjningen för äldre. Avslutningsvis några övergripande slutsatser. Seniorernas möjligheter på bostadsmarknaden 5.1Hur bor seniorerna ? De allra flesta seniorer – även de äldre åldersgrupperna – bor i van- liga bostäder, som de skaffat sig på den ordinarie bostadsmark- naden. Men i övrigt är spridningen stor. Här ges en översikt, baserad på tillgänglig statistik, över hur seniorer i bor . 5.1.1Kvinnor och äldre hyr – män och yngre äger Över hälften av seniorerna bor i egnahem, dvs. småhus med äganderätt, en dryg femtedel i bostadsrätt och lika många i hyres- rätt. Men det är skillnad mellan män och kvinnor. Det är fler av männen än av kvinnorna som bor i egnahem, Det är där- emot något vanligare att kvinnor bor i bostadsrätt. Men även om man lägger ihop äganderätt och bostadsrätt, som ”ägda” bostäder så är det ändå en större andel av kvinnorna än männen som inte äger utan hyr sin bostad. Källa: SCB, statistikdatabasen, egen bearbetning. Detta gäller alla åldersgrupper . Män äger sin bostad i betydligt högre utsträckning än kvinnor i samma ålder1. Men det är generellt sett färre bland de äldre än bland de nyblivna pension- ärerna som bor i egnahem. I åldern 65–är det två tredjedelar av männen och drygt hälften av kvinnorna som bor i ett småhus bostaden har upplåtelseformen äganderätt, oavsett vem den är skriven på. Seniorernas möjligheter på bostadsmarknaden som de själva äger. I åldersgruppen 75–bor av männen i egnahem men av kvinnorna. I den äldsta åldersgruppen bor fortfarande av männen i egnahem men bara en femtedel av kvinnorna. Med stigande ålder är det följaktligen allt fler som bor i bostads- rätt eller hyresrätt. Det är i synnerhet andelen boende i hyresrätt som ökar. Av männen är det ungefär var femte av 65–74-åringarna som bor i hyresrätt, var fjärde i åldern 75–och var tredje bland dem . Av kvinnorna är det var fjärde av de nyblivna pensionärerna, av 75–84-åringarna och en bra bit över hälften av de äldsta som bor i hyresrätt. Källa: SCB 2012-2013, egen bearbetning. Seniorernas möjligheter på bostadsmarknaden Uppgifterna i detta avsnitt gäller individer. Fördelningen av hus- hållen ser annorlunda ut – fyra av tio hushåll bor i egna- hem (se tabell 5.2). Seniorer med utländsk bakgrund bor oftare i hyresrätt Andelen som bor i hyresrätt är högre bland dem som kommer från ett annat land eller vars båda föräldrar är födda utomlands, jämfört med dem som är födda i eller har minst en förälder född här. Det gäller alla åldersgrupper och det är små skill- nader mellan åldersgrupperna. Källa: SCB, Statistikdatabasen, egen bearbetning. Skillnaderna mellan kvinnor och män när det gäller hur man bor är mindre bland seniorer med utländsk bakgrund än bland dem med svensk bakgrund. Vart fjärde pensionärshushåll är samboende i småhus Genom SCB:s undersökningar av hushållens ekonomi (HEK) kan man se fördelningen av seniorhushållen över samboende och ensamboende män respektive kvinnor. Tabell 5.2 visar en fördel- ning på hushållstyper och upplåtelseformer av samtliga hushåll . Summan av alla värdena i tabellen motsvarar samtliga senior- hushåll. Av kolumnen längst till höger framgår att drygt fyrtio pro- Seniorernas möjligheter på bostadsmarknaden cent av alla seniorhushåll bor i äganderätt, dvs. ett eget hus eller radhus. Det är till synes betydligt färre än om man ser till andelen av individer över 65 men beror förstås på att många av dem som bor i eget hus är samboende. De samboende seniorerna i äganderätt utgör mer än en fjärdedel av alla seniorhushåll. av alla seniorhushåll bor i hyresrätt och en fjärdedel i bostadsrätt. Vi ser också att ungefär vart femte seniorhushåll består av en ensamboende kvinna i hyresrätt och vart tionde är en ensamboende kvinna i bostadsrätt. De ensamboende kvinnorna utgör totalt sett av alla seniorhushåll. Ensamboende män i hyresrätt utgör av samtliga seniorhushåll och sammanlagt är inte av seniorhushållen ensamboende män. Källa: SCB, HEK (2012), egen bearbetning. 5.1.2De flesta bor i större städer Andelen äldre i befolkningen kan vara mycket hög på mindre orter utanför tillväxtregionerna men antalsmässigt återfinns ändå nästan hälften av seniorerna i de tre storstäderna eller i andra större städer i landet. Det hindrar inte att en del av dem bor i mindre tätorter inom dessa drygt trettio kommuner med mer än 75 000 invånare totalt. Var fjärde invånare bor i förorter och pendlings- kommuner. Ungefär lika många bor i ”övriga kommuner”, mesta- dels ganska små kommuner som präglas av varuproduktion eller Seniorernas möjligheter på bostadsmarknaden turism och besöksnäring eller ligger inom en tätbefolkad region.2 av seniorerna bor i glesbygdsområden. Källa: SCB, Statistikdatabasen, egen bearbetning. I merparten av kommuner bor en majoritet av seniorerna i småhus med äganderätt, alltså i egna villor eller radhus. I synnerhet i mindre kommuner är detta den absolut dominerande boende- formen. I de större städerna är det ganska vanligt att personer över 65 bor i lägenhet i flerbostadshus. Det gäller särskilt ensamstående. Till skillnad från i de mindre kommunerna bor många i bostadsrätt. 5.1.3Varannan senior i flerbostadshus saknar hiss Genom lägenhetsregistret kan man numera ta fram statistik om lägenheters våningsplan men det finns tyvärr inga uppgifter om ifall det finns hiss eller inte i huset. Bostads- och hyresundersökningen 2002 visade att det då fanns sammanlagt cirka 2,1 miljoner hushåll i som bodde på tredje eller fjärde våningen utan hiss. Vilket i det här sammanhanget är ett alltför grovt mått på ”otillgängligt boende”, eftersom man missar dels alla som bor på 2:a våningen i hus utan hiss, dels alla de hus där det är några trappsteg upp till 2 SKL:s indelning i kommungrupper. Seniorernas möjligheter på bostadsmarknaden Det finns inte heller någon uppgift om hur många av dessa hushåll som var seniorhushåll. Vid SCB:s undersökningar av levnadsförhållandena () ställ- des till och med frågor om hur tillgängligt intervjupersonen bodde. Till dem som bodde i småhus frågade man om det fanns mer än en våning i huset. Till dem som bodde i flerbostadshus ställdes frågan om det fanns hiss i huset och om den i så fall gick till undersökningspersonens våningsplan. Och slutligen om det var möjligt att komma in i intervjupersonens bostad utan att behöva gå i någon trappa.3 Men resultaten av dessa frågor publicerades aldrig och finns inte heller tillgängliga i SCB:s statistikdatabas. SCB har för utredningens räkning gjort en specialkörning på den del som rörde flerbostadshus och den redovisas i figuren nedan. Upp- gifterna om småhus gick tyvärr inte att få ut.4 Av alla seniorer som bor i flerbostadshus är det enligt dessa uppgifter runt hälften som inte har hiss i huset. En del av dem bor på första våningen och kan kanske nå sin lägenhet utan att passera trappsteg, men de flesta kommer att få svårt att bo kvar om rörlig- heten minskar . Av dem som bor i hus med hiss är det över hälften som ändå inte når lägenheten utan att passera trapp- steg. Det kan bero på att hissen inte går till det egna våningsplanet eller på att det är trappsteg i entrén eller upp till hissen. 3Kontakt med SCB . 4Det finns viss osäkerhet i materialet. För män, som utgör ett mindre antal i flerbostadshus, är konfidensintervallen . Seniorernas möjligheter på bostadsmarknaden Andel av dem som bor i av dem som bor i hus flerbostadshus som bor i hus med hiss som ändå inte når som saknar hiss lägenhetsdörren utan trappsteg Källa: SCB, 2012-2013, specialkörning. Som framgår av figuren ovan är andelarna högre i de yngre ålders- grupperna och högre för män än för kvinnor men antalsmässigt är det tvärtom, beroende på att det är fler bland de äldre pension- ärerna som bor i flerbostadshus och fler kvinnor än män. I antal personer räknat handlar det sammanlagt om mer än 235 000 män och närmare 360 000 kvinnor , som bor i flerbostadshus som inte är tillgängliga för personer som är beroende av gång- hjälpmedel.5 (Se även 6.2.2). Inte bättre för dem som bor i småhus finns det (2014) nästan 1 miljon personer som bor i småhus, varav en hel del är i två plan och många med badrum på ovanvåningen En studie som utredningen beställt av tillgänglig- 5 Räknat på att det fanns 300 200 män och 459 500 kvinnor som bodde i flerbostadshus. Två tredjedelar av männen i flerbostadshus och tre fjärdedelar av kvinnorna var . Seniorernas möjligheter på bostadsmarknaden heten i bostäder där äldre bor visar att trappor som enda väg fram till entrén faktiskt är vanligare i småhus än i flerbostadshus. Det är också vanligare i småhus med höga trösklar eller trappsteg vid själva entrén och att det är otillräckligt manöverutrymme för en rullstol eller rollator vid dörren. Även inne i bostaden visade sig trösklar och otillräckliga manöverytor vara vanligare i äldre personers småhus än i lägenheter som bebos av äldre6 (se även avsnitt 6.2.2). 5.1.4Boendestandarden inte sämre för äldre Problem med låg boendestandard tycks inte drabba äldre mer än yngre. De indikatorer som finns tillgängliga tyder på att det snarare är tvärtom. Det är till exempel ganska vanligt att äldre personer har en förhållandevis hög utrymmesstandard. Med det menas här att det förutom kök och vardagsrum finns mer än ett rum per person i bostaden, vilket förstås inte behöver innebära någon överdrivet hög utrymmesstandard. En ensamstående pensionär i en trea har med detta mått mätt hög utrymmesstandard, liksom ett par som har fyra rum och kök. Tabellen nedan visar hur vanligt det är bland individer i olika åldersgrupper att bostaden uppfyller det kriteriet. Det gäller bortåt två tredjedelar av de nyblivna pensionärerna och över hälften av de äldre åldersgrupperna. 6 Granbom m.fl. (2015) Inventering av miljöhinder och tillgänglighetsproblem för äldre i bostäder på den ordinarie bostadsmarknaden. Seniorernas möjligheter på bostadsmarknaden Källa: –2013. Sällsynt med låg standard i övrigt I Levnadsnivåundersökningarna (/SILC) har man frågat män- niskor om olika kvaliteter – eller snarare brist på kvaliteter – i boendet. Som indikatorer på låg boendestandard har man valt dels fuktskador eller brister i husets yttre väggar och tak7, dels om man anser att bostaden är alltför mörk och inte har tillräckligt med ljus. Det visar sig att sådana problem i bostaden är vanligare i de yngre åldersgrupperna än bland de äldre. Om detta beror på att fler bland de yngre ännu inte kommit så långt i sin boendekarriär, eller på att äldre personer har lägre förväntningar eller kanske har vant sig och inte upplever problemen som så allvarliga, är svårt att veta. Med tanke på att behovet av ljus rent fysiskt ökar med ökande ålder är det kanske mer oväntat att det inte är vanligare bland äldre än bland yngre personer att man anser att bostaden är alltför mörk. Sam- tidigt tyder resultaten på att bortåt 100 000 seniorer upplever pro- blem som fukt, läckande tak eller sprickor i fönster i sin bostad och kanske skulle behöva flytta till en bättre bostad.8 7Om man bor i en bostad med antingen ett läckande tak eller fuktiga väggar, golv eller stomme eller röta i fönsterkarmar eller golv. 8Baserat på antal personer i respektive åldersgrupp . Seniorernas möjligheter på bostadsmarknaden låg boendestandard - läckande tak, sprickor i fönster eller trasiga väggar låg boendestandard - för mörkt i bostaden Källa: SCB, /SILC 2012, Statistikdatabasen. 5.1.5Få bor i biståndsprövat boende Antalet personer som bor i särskilda boendeformer har minskat successivt medan antalet äldre med hemtjänst har ökat9. Bland de yngre seniorerna, i åldern 65–är det som bor i särskilt boende eller som har hemtjänst. I åldersgruppen har däremot bortåt antingen hemtjänst i ordi- närt boende eller bor i särskilt boende och bland de allra äldsta – dem – är motsvarande andel . Bortåt hälften av dem över 95 bor i särskilt boende medan fyra av tio bor i en vanlig bostad och hade hemtjänst.10 9Per enligt webbnyhet från . 10Socialstyrelsen (2013) Äldre – vård och omsorg . Seniorernas möjligheter på bostadsmarknaden 65–74 år 75–79 år 80–84 år 85–89 år 90–94 år 95–w år Källa: (2013) Äldre – vård och omsorg . Åtta av tio i vårdboende är – mest kvinnor av dem som bodde permanent i särskilt boende 2012 var gamla. I denna åldersgrupp var det i genomsnitt för hela landet som bodde permanent i särskilt boende.11 I samtliga åldersgrupper är det fler kvinnor än män som bor i särskilt boende. 11 (2013) Äldre – vård och omsorg . Seniorernas möjligheter på bostadsmarknaden