sou · H3B310 · 2015-02-26 00:00:00 — Ett område längs , ett område som sträcker sig från runt och till , ett område i och ett område i . Koordina- terna för den ekonomiska zonens yttre avgränsningslinjer överens- stämmer med koordinaterna för motsvarande delar av kontinental- sockelns yttre avgränsningslinje. Zonens inre avgränsningslinjer utgörs av territorialhavets gräns. 9 § Räta baslinjer, riksgräns, territorialhavets gräns och de maritima zonernas yttre avgränsningslinjer ska utmärkas i sjökort som är till- gängliga för allmänheten. De geografiska koordinater som framgår av bilagorna 1–5 till denna lag ska kostnadsfritt tillhandahållas i digital form i enlighet med lagen (2010:1767) om geografisk miljöinformation. Paragrafen anger att räta baslinjer, riksgräns, territorialhavets gräns och de maritima zonernas yttre avgränsningslinjer ska utmärkas i sjökort som är tillgängliga för allmänheten. Denna bestämmelse mot- svarar 3 § i förordningen (1966:375) om beräkning av Sveriges sjö- territorium. Den behövs för att uppfylla de krav som ställs på en kuststat i UNCLOS artikel 16 (räta baslinjer och territorialgräns), artikel 75 (exklusiv ekonomisk zon) och artikel 84 (kontinental- sockeln). Utredningen anser att det är viktigt att även avgränsnings- linjerna för den svenska angränsande zonen utmärks i sjökorten och har därför använt uttrycket ”de maritima zonernas” i lagtexten. Även bör märkas ut. På enskilt vatten i och i avgränsas svenskt inre vatten mot norskt respektive finskt sjöterritorium av . Det är angeläget att korrekt information finns tillgänglig i digital form för de elektroniska applikationer som blir allt vanligare. Para- grafen innehåller därför en bestämmelse om att de geografiska ko- ordinaterna i bilagorna 1–5 till den nya lagen ska tillhandahållas kost- nadsfritt i digital form och en hänvisning till lagen (2010:1767) om geografisk miljöinformation, som tillsammans med förordningen (2010:1770) om geografisk miljöinformation innehåller det svenska regelverk som anger hur detta ska gå till och vilken myndighet som ansvarar för att tillhandahålla vilken information. 12.2Förslag till ny lag om angränsande zon Syftet med att inrätta en svensk angränsande zon och bestämmelser om vad som ska gälla för zonen anges i en ny lag om an- gränsande zon, på liknande sätt som i lagen (1966:314) om kontinen- talsockeln och lagen (1992:1140) om ekonomiska zon. 1 § angränsande zon sträcker sig högst utan- för territorialhavets gräns och högst räknat från baslinjerna. Zonen omfattar de havsområden utanför sjöterritoriet som framgår av lagen (201x:xxx) om Sveriges sjöterritorium och maritima zoner. Paragrafen anger att angränsande zon sträcker sig högst utanför territorialgränsen och högst räknat från baslinjerna. Bestämmelserna om zonens omfattning finns i 6 § i den nya lagen om Sveriges sjöterritorium och maritima zoner. Koordinaterna för avgränsningslinjerna för de geografiska områden som omfattas av angränsande zon återfinns i bilaga 3 till samma lag. 2 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får föreskriva om åtgärder för att utöva nödvändig kontroll inom angränsande zon för att förhindra eller bestraffa överträdelser inom svenskt territorium av lagar och andra författningar som rör tullar, skatter, invandring eller hälsoskydd samt åtgärder som i enlighet med folkrätten får vidtas för att skydda arkeologiska och historiska föremål i zonen eller på dess botten. Paragrafen anger de befogenheter som har i den angränsan- de zonen enligt artikel 33 i (UNCLOS). Inrättandet av zonen ger rätt att skydda det egna territoriet mot överträdelser av svenska bestämmelser inom vissa angivna rätts- områden. Detta medför inga skyldigheter för . mer på regeringen att besluta om när, hur och i vilken utsträckning rätten att vidta åtgärder ska utnyttjas. Paragrafen ger regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer rätt att föreskriva om de åtgärder som kan behövas för att utöva nödvändig kontroll inom zonen för att antingen förhindra att brott begås eller bestraffa överträdelser som har begåtts inom svenskt territorium av lagar och andra författningar som rör tullar, skatter, invandring eller hälsoskydd. Begreppet ”förhindra” inklu- derar även åtgärder för att förebygga att brott begås. ”hälsoskydd” omfattar såväl sanitära bestämmelser som djur- och växtskyddsbestämmelser. Begreppet ”nödvändig kontroll” är hämtat från den svenska översättningen av artikel 33 i UNCLOS (SÖ 2000:1). Paragrafen ger också regeringen eller den myndighet som rege- ringen bestämmer rätt att skydda arkeologiska och historiska före- mål i zonen eller på dess botten. Denna rätt baseras på artikel 303 i UNCLOS och går längre än den nödvändiga kontroll som stater kan utöva enligt artikel 33. Även åtgärder av föreskrivande art får vidtas för att skydda fornminnen som vrak och andra arkeologiska och historiska föremål i zonen eller på dess botten. Sådana åtgärder får emellertid inte gå längre än vad som är folkrättsligt vedertaget. 12.3Förslag till lag om ändring i lagen (1950:595) om gräns mot allmänt vattenområde 1 § Vattenområde i havet inom Sveriges sjöterritorium är allmänt (allmänt vatten), där det inte ingår i fastigheterna (enskilt vatten). I annat vattenområde än havet finns allmänt vatten endast i , , och i . I paragrafen slås fast att det allmänna vattnet utgörs av allt vatten i havet och i vissa insjöar som inte ingår i fastighetsindelningen. Para- grafen har ändrats till att nu avse allt allmänt vatten, från att tidigare endast avse det allmänna vattenområdet i havet. Sveriges sjöterrito- rium definieras i 1 § i den nya lagen om Sveriges sjöterritorium och maritima zoner till att omfatta inre vatten och territorialhav. Enligt 3 § samma lag omfattar inre vatten alla vattenområden i havet och på land innanför baslinjerna. Den yttre gränsen för allmänt vatten utgörs av territorialgränsen. Av andra stycket framgår i vilka sjöar allmänt vatten förekommer, nämligen i , , och i . Detta har tidigare framgått av 5 § och ändringen innebär ingen för- ändring i sak. Det är alltjämt samma sjöar som omfattas. Genom denna förändring kan 5 § upphöra att gälla. 2 § Till fastigheterna hör 1.allt vatten inom från fastlandet eller från en ö som är , 2.allt vatten inom den längs stranden följande kurvan för högst på de ställen där denna går längre ut än vad som följer av punkten 1, samt 3.allt vatten som har förbindelse med öppna havet endast över sådant vatten som omfattas av punkterna 1 eller 2. Detta gäller dock inte för vatten vid från och med till och med fjord. Första stycket 3 gäller även för vatten i som avgränsas av territorialgränsen så att det därutöver har förbindelse med öppna havet endast över sådant vatten som omfattas av punkterna 1 eller 2. Paragrafen innehåller de grundläggande reglerna för att bestämma gränsen mellan allmänt och enskilt vatten. Paragrafens första stycke har endast ändrats redaktionellt. Enligt punkt ett hör allt vatten som ligger närmare än från stranden till fastigheten. För att en ö ska kunna tillgodoräkna sig enskilt vatten, ska ön vara längre än . I annat fall omges ön enbart av allmänt vatten. I andra punkten föreskrivs att i de fall det är långgrunt och vatt- net är grundare än ut från stranden ska gränsen i stället dras längs med tremetersdjupkurvan. Enligt tredje punkten ska allt vatten ingå i fastighetsindelningen (dvs. utgöra enskilt vatten) som endast har förbindelse med öppna havet genom ett sund eller liknande där det antingen är så smalt eller så grunt att sundet endast omfattar enskilt vatten. Genom denna regel undviks mindre enklaver av allmänt vatten inne i skärgården. Denna regel gäller dock inte för kuststräckan i mellan och fjord. Ett nytt andra stycke har införts. Syftet är att förhindra upp- komsten av enklaver med allmänt vatten inne i . Allt vatten som inom svenskt territorium har förbindelse med öppna havet endast över enskilt vatten ska utgöra enskilt vatten. 3 § Vid kuststräckan från gränsen mot i norr till i hör till fastigheterna allt vatten som har annan förbindel- se med öppna havet än vad som anges i 2 § 3 men där förbindelsen inte är av större bredd än en kilometer räknat från fastlandet eller från en ö som är . Första stycket gäller inte beträffande vatten vid eller eller vid andra öar, som helt skiljs från fastlandet av vatten som har förbindelse med öppna havet av större bredd än en kilometer räknat på det sätt som anges i första stycket. Paragrafen reglerar den så kallade kilometerregeln, vilken utgör ett undantag från de grundläggande reglerna för att bestämma gränsen mellan allmänt och enskilt vatten i 2 §. Paragrafen har endast änd- rats redaktionellt. I första stycket slås fast att allt vatten som har förbindelse med öppna havet endast genom ett sund eller liknande med en högsta bredd av en kilometer utgör enskilt vatten. Bredden ska räknas från fastlandet eller från en ö som är . Kilometer- regeln gäller endast för kuststräckan från gränsen mot i norr till i i söder. I andra stycket anges att kilometerregeln enligt första stycket inte gäller för , eller andra öar som avskiljs från fast- landet av vatten som har förbindelse med öppna havet av en större bredd än en kilometer. 4 § I och län hör till fastigheterna även följande vattenområden i havet: I vid allt vatten innanför en linje från gränsen mot innanför följande begränsnings- linjer; från en punkt på gränsen mot nordlig bredd västerut till ostlig längd från , vidare norrut till nordlig bredd och därifrån österut till ; och allt vatten innanför en linje mellan de södra uddarna av Sladö och , Idöfjärden och Björkskärsdjupet innanför en linje mellan de sydöstra uddarna av , Idö Stångskär och Bussan, allt vatten innanför linjen Ljungskärs sydspets – Bredhäll – – Lilla Örsskären – Stora Örsskären – Logen – Lilla – Soen, allt vatten innanför linjen Tjudö sydöstra udde – Träthällarnas huvudö – – Slobbsudden – Oxlenäs – nordspets – Taktö nordspets – Taktö ostspets – Yttre Eneskärsbåde – – – Vållöromps sydspets – Stora Sillekroks ostspets – ostspets, och allt vatten innanför linjen Stångskärs sydspets – Pata – Pata Eneskärs sydspets – Lilla Millgrund – Eneskärskläppens ostspets – Eneskärs ostspets – – Stånggrundet – sydöstra udden av Ryggås – Stora Rocknekalvens ostspets – Skäggenäs nordspets. Paragrafen reglerar det undantag från de grundläggande reglerna för att bestämma gränsen mellan allmänt och enskilt vatten i 2 § som gäller för och län. Paragrafen har ändrats redak- tionellt. Därtill har ortnamnen uppdaterats till de namnformer som används i allmänna kartor etc. och som fastställs av Lantmäteriet. 6 § I och hör till fastigheterna även följande vattenområden: i allt det vatten som begränsas i norr av skärgården mellan Biskopsvrak – Lindholmsbergen – – samt i öster av Vinön och linjen – Inre Fåran och Yttre Fåran – Rönnberget – i allt det vatten som mot Storsjöflaket begränsas av räta linjer – Norderöns nordspets – Verköns nordspets – Hammarnäsudden. Paragrafen reglerar det undantag från de grundläggande reglerna för att bestämma gränsen mellan allmänt och enskilt vatten i 2 § som gäller för och . Paragrafen har ändrats redaktio- nellt. Därtill har ortnamnen uppdaterats till de namnformer som används i allmänna kartor etc. och som fastställs av Lantmäteriet. 7 § Om det finns allmänt vatten vid en ö, som är fastighetsindelad, ska gränsen mot det allmänna vattnet anses följa strandlinjen bestämd enligt 8 §. Paragrafen har endast ändrats redaktionellt. I paragrafen regleras att för det allmänna vatten som omger en ö vilken ingår i fastighets- indelningen ska gränsen följa strandlinjen vid den vattennivå som anges i 8 §. 8 § Strandlinjer och vattendjup ska vid tillämpningen av denna lag refereras till nivåer i höjdsystemet RH 2000 enligt följande: i , i , i , och i . I paragrafen anges de referensnivåer som ska gälla vid bestämmande av gränsen mellan enskilt och allmänt vatten. Referensnivåerna är olika för havet och de enskilda sjöarna. Samtliga är dock angivna i höjdsystemet RH 2000. För havet ska nollnivån i RH 2000 använ- das som utgångspunkt. Varje sjö har en egen angiven referensnivå. 12.4Förslag till lag om ändring i lagen (1966:314) om kontinentalsockeln 1 § Med kontinentalsockeln förstås i denna lag havsbottnen och dess underlag inom allmänt vattenområde i havet samt inom de havs- områden utanför sjöterritoriet som framgår av lagen (201x:xxx) om Sveriges sjöterritorium och maritima zoner. Med kontinentalsockelns naturtillgångar avses i denna lag mine- raliska och andra icke levande naturtillgångar på havsbottnen och i dess underlag samt sådana levande organismer som i det utveck- lingsskede, då de kan bli föremål för fångst, antingen är orörliga på havsbottnen eller därunder eller är oförmögna till rörelse annat än i ständig beröring med havsbottnen eller dess underlag. Inom allmänt vattenområde i havet är denna lag inte tillämplig på fångst av sådana levande naturtillgångar som omfattas av svensk lagstiftning om fiske. Paragrafen anger lagens geografiska tillämpningsområde. De avgräns- ningslinjer som definierar området återfinns i 7 § i den nya lagen om Sveriges sjöterritorium och maritima zoner. Paragrafens definition av det geografiska område där lagen är tillämplig är oförändrad men paragrafen har förenklats så att den hänvisar till bestämmelserna i den nya lagen om Sveriges sjöterrito- rium och maritima zoner i stället för att via kontinentalsockel- förordningen (1966:315) hänvisa till förordningen (1992:1226) om ekonomiska zon, där motsvarande bestämmelser tidigare fanns. I sista stycket i 1 § har orden ”i havet” lagts till i förtydligande syfte eftersom lagen inte är tillämplig på allmänna vattenområden i de fyra . 2 b § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer be- slutar om rätten att använda allmänt vatten i havet. Ett sådant beslut får förenas med villkor. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får be- sluta om avgifter för en rätt enligt första stycket. Paragrafen är ny. I paragrafen anges att det är regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer som ska besluta om den en- skildes rätt att använda allmänt vattenområde i havet för en verk- samhet eller på något annat sätt. Ett sådant beslut får förenas med de villkor som behövs i det enskilda fallet. Definitionen av allmänt vatten finns i lagen (1950:595) om gräns mot allmänt vattenområde. I andra stycket föreskrivs att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer har rätt att besluta om avgift för den enskildes rätt att använda allmänt vattenområde. Huruvida någon ersättning ska tas ut och ersättningens storlek regleras i annan ordning. 12.5Förslag till lag om ändring i lagen (1966:319) om rätt till sand-, grus- och stentäkt inom vissa allmänna vattenområden 2 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer beslutar om rätten att använda allmänt vatten. Ett sådant beslut får förenas med villkor. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får besluta om avgifter för en rätt enligt första stycket. Paragrafen är ny. I paragrafen anges att det är regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer som ska besluta om den en- skildes rätt att använda allmänt vattenområde i , , eller i för en verksamhet eller på något annat sätt. Ett sådant beslut får förenas med de villkor som behövs i det enskilda fallet. Definitionen av allmänt vatten finns i lagen (1950:595) om gräns mot allmänt vattenområde. I andra stycket föreskrivs att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer har rätt att besluta om avgift för den enskildes rätt att använda allmänt vattenområde. Huruvida någon ersättning ska tas ut och ersättningens storlek regleras i annan ordning. 12.6Förslag till lag om ändring i lagen (1982:395) om medverkan vid polisiär övervakning 1 § Denna lag tillämpas när bedriver övervakning till havs och i kustvattnen samt i och för att hindra brott mot föreskrifter i lagar och andra författningar som gäller 1.skyddsobjekt och militära skyddsområden, 4.bevarande av den miljön och annan naturvård, 5.trafikregler och säkerhetsanordningar för sjötrafiken, 6.åtgärder mot vattenföroreningar från fartyg, 7.dumpning av avfall i vatten, 9.fornminnen samt arkeologiska och historiska föremål, 11.fartygs registrering och identifiering, 12.skydd för den miljön mot andra förorenande åtgärder än sådana som avses i 6 och 7, 13.märkning och användning av oljeprodukter, 14.utlänningars inresa till och utresa från eller vistelse i , 15.åtgärder beträffande djur och växter som tillhör skyddade arter, och Lagen tillämpas i fråga om övervakning enligt punkterna 2–8, 11–13 och 15 även inom ekonomiska zon. Lagen tillämpas även när bedriver övervakning inom angränsande zon avseende punkterna 9 och 13–14. Lagen tillämpas även när till havs och i kust- vattnen, i och samt inom den ekonomiska zonen bedriver övervakning för att hindra brott mot lagen (1992:1140) om ekonomiska zon eller föreskrifter som meddelats med stöd av den lagen. Vidare tillämpas lagen när till havs och i kust- vattnen, i och samt i hamnar bedriver övervakning för att hindra brott mot lagen (2006:263) om transport av farligt gods eller föreskrifter som har meddelats med stöd av den lagen. Lag (2006:264). Paragrafen har kompletterats med befogenheter som följer av inrättandet av en angränsande zon. Enligt andra stycket ges Kust- bevakningen befogenhet att bedriva övervakning i den angränsande zonen för att förhindra eller bestraffa brott mot föreskrifter i lagar och andra författningar avseende fornminnen samt arkeologiska och historiska föremål (punkt 9), märkning och användning av oljeprodukter (punkt 13) och utlänningars inresa till och utresa från eller vistelse i (punkt 14). 2 b § har rätt att tillgripa förföljande av utländska fartyg då det finns goda skäl att tro att fartyget har brutit mot föreskrifter i lagar och andra författningar som avses i 1 §. Omedel- bart förföljande måste påbörjas då det utländska fartyget eller någon av dess båtar befinner sig i svenskt inre vatten, territorialhav eller angränsande zon och får endast fortsätta utanför territorialhavet eller den angränsande zonen om förföljandet inte har avbrutits. förföljande enligt första stycket som påbörjas i den an- gränsande zonen får endast avse överträdelser av lagar och andra författningar som rör tullar, skatter, invandring, hälsoskydd eller skydd av arkeologiska och historiska föremål. Rätten till förföljande upphör när fartyget kommer in på en annan stats territorialhav. Paragrafen är ny. I paragrafen ges rätt att tillgripa så kallat förföljande av utländska fartyg då det finns goda skäl att tro att fartyget har brutit mot sådana föreskrifter i lagar och andra författningar som avses i 1 §. förföljan- de måste påbörjas då det utländska fartyget eller någon av dess båtar befinner sig i svenskt sjöterritorium eller i svensk angränsande zon och får endast fortsätta utanför territorialhavet eller den angrän- sande zonen om förföljandet inte har avbrutits. I andra stycket föreskrivs att förföljande som på- börjas i den angränsande zonen endast får användas om överträdel- sen avser föreskrifter i lagar och andra författningar avseende tullar, skatter, invandring, hälsoskydd eller skyddet av arkeologiska och historiska föremål. Rätten till förföljande upphör när fartyget kommer in på sitt eget eller annan stats territorialhav. Reglerna framgår av artikel 111 i UNCLOS. 12.7Förslag till lag om ändring i polislagen (1984:387) 29 a § Denna lag tillämpas även inom angränsande zon för att förhindra att överträdelser begås eller för att bestraffa överträdelser som begåtts inom svenskt territorium av lagar och andra författningar som rör tullar, skatter, invandring eller hälsoskydd. Lagen tillämpas vidare för att skydda arkeologiska och historiska föremål i zonen eller på dess botten. Paragrafen är ny. Genom paragrafen utsträcks polismyndighetens befogenheter att förhindra att brott begås eller bestraffa brott som begåtts inom svenskt territorium avseende lagar och andra författ- ningar som rör tullar, skatter, invandring eller hälsoskydd samt att vidta åtgärder för att skydda arkeologiska och historiska föremål till att även gälla i angränsande zon. 12.8Förslag till lag om ändring i kulturmiljölagen (1988:950) Tillämpning i angränsande zon 5 § I lagen (201x:xx) om Sveriges sjöterritorium och maritima zoner finns bestämmelser om angränsande zon. Bestämmelserna i 1–2 kap. och 5–7 kap. ska tillämpas även i den angränsande zonen. Tillämpningen av denna lag samt de föreskrifter och andra beslut som meddelas med stöd av lagen får inte medföra någon inskränkning av de enligt folkrätten gällande rättigheterna till fri sjöfart i den angränsande zonen och till överflygning av zonen och inte heller av några andra rättigheter som följer av allmänt erkända folkrättsliga grundsatser. Det som sägs om i de bestämmelser som anges i andra stycket, ska avse i det län inom sjöterritoriet som är när- mast det berörda området. Paragrafen och rubriken närmast före paragrafen är ny. Genom paragrafen utsträcks delar av lagens tillämpningsområde till att även avse angränsande zon. Detta gäller bestämmelserna i 1–2 kap. och 5–7 kap. i kulturmiljölagen. Vid tillämpning av lagen i den angränsande zonen samt de föreskrifter och andra beslut som meddelas med stöd av lagen och som berör den angränsande zonen får inte någon inskränkning ske i de rättigheter som följer av allmänt erkända folkrättsliga grundsatser, som rätten till fri sjöfart i och överflygning av den angränsande zonen. Exempelvis får inte dykning i den angränsande zonen förbjudas. Dykning får dock förbjudas temporärt och i syfte att kontrollera handel med arkeologiska och historiska föremål i enlighet med artikel 303 i UNCLOS. De uppgifter som faller på vid tillämpning av lagen i angränsande zon ska hanteras av i det län som ligger närmast berört område. 12.9Förslag till lag om ändring i lagen (1992:1140) om ekonomiska zon 1 § ekonomiska zon omfattar de havsområden utanför sjö- territoriet som framgår av lagen (201x:xxx) om Sveriges sjöterritorium och maritima zoner. Paragrafen anger lagens geografiska tillämpningsområde. De avgräns- ningslinjer som definierar ekonomiska zon återfinns i 8 § i den nya lagen om Sveriges sjöterritorium och maritima zoner. Den ekonomiska zonen omfattar fyra från varandra åtskilda havsområden. 12.10Förslag till lag om ändring i tullagen (2000:1281) 3 a § Bestämmelserna i 6 kap. om övervaknings- och kontrollverk- samhet 1–27 §§, 7 kap. om tullkontroll beträffande intrång i vissa immateriella rättigheter och 7a kap. om tullkontroll av kontanta medel gäller även i angränsande zon. Paragrafen är ny. Genom paragrafen utsträcks lagens tillämpnings- område avseende tullar, skatter, invandring eller hälsoskydd samt åtgärder för att skydda arkeologiska och historiska föremål till att även gälla i angränsande zon. 12.11Förslag till ny lag om ersättning för minskat vattenområde 1 § Om övergången till en ny referensnivå för bestämmande av gräns mot allmänt vattenområde enligt 8 § lagen (1950:595) om allmänt vattenområde medför att en fastighets vattenområde minskar så att ekonomisk skada uppkommer, har fastighetens ägare och andra rättig- hetshavare rätt till ersättning av staten. Övergången till att använda en ny referensnivå för att bestämma gränsen mellan enskilt och allmänt vatten i havet kan medföra att en enskild fastighets vattenområde minskar i sådan omfattning att ekonomisk skada uppkommer. Genom regleringen i 1 § ges fastig- hetens ägare och andra rättighetshavare som lider skada till följd av minskningen rätt till ersättning av staten. 2 § Ersättningen ska bestämmas enligt 4 kap. expropriationslagen (1972:719). Paragrafen slår fast att om ekonomisk skada uppkommer och ersätt- ning ska betalas till fastighetsägare och andra rättighetshavare ska ersättningens storlek bestämmas i enlighet med expropriationslagens regler. Ersättningen ska utgå för den ekonomiska skada som upp- kommer vid övergångstidpunkten.