sou · H3B376 · 2015-09-01 00:00:00 — ”” och var en digital kampanj där man genom att ge exempel som unga kände till på vad man kan få för (två t-shirts, ett träningskort en månad osv.) kunde sätta in tandvårdsbidraget i ett ekonomiskt sammanhang och göra summan mer begriplig. Efter denna kampanj har inte haft några liknande aktiviteter kring tandvård förrän i samband med införandet av det särskilda tandvårdsbidraget (STB) 2013 då fick ett uppdrag och särskilda pengar för informationsinsatser för att sprida kunskap om det nya stödet. Man utnyttjade detta tillfälle till att också ge viss allmän information om de övriga statliga tand- vårdsstöden. Under tandvårdsstödets första tid fanns det broschyrer om tandvårdsstödet i väntrummen hos vårdgivarna och gjordes även en mindre insats där information om tandvårdsstödet visades på i väntrum hos vårdgivare. Utöver baskanalerna och särskilda informationskampanjer medverkar löpande i den största branschtidningen, , där nästan varje nummer har någon artikel med koppling till tand- vårdsstödet eller . annonserar även löpande i pensionärstidningar, i första hand riktat till personer som fyllt angående deras högre ATB. har medverkat vid bl.a. Nationella munhälsodagen respektive den odontologiska riksstämman, där man når både patienter, vårdgivare och behandlare. Man har också givit information t.ex. till studenter. Utöver ansvarar även TLV och för det statliga tandvårdsstödet. uppgifter på tandvårdsområdet är bl.a. att utarbeta nationella riktlinjer och övergripande nationella indikatorer för god tandvård. TLV ska enligt sin instruktion informera berörda om sin verksamhet inom tandvårdsområdet. TLV ska även informera om de beslut som fattas av tandvårdsstöd. Varken eller TLV har något uppdrag att ge allmänheten information vare sig om tandvård eller tandvårdsstöd. Det finns även andra myndigheter som inte har något direkt informationsansvar när det gäller tandvård eller tandvårdsstöd, men som ändå får frågor kring detta genom sin verksamhet. Det gäller t.ex. , som har ansvaret för tillsynen över tandvården. Det gäller också och kommunernas konsumentväg- ledare som ska ge stöd och råd till konsumenter. Landstingen har viss information om tandvård och tandvårdsstöd på sina hemsidor. Det handlar främst om barn- och ungdoms- tandvården, tandvård för äldre och funktionshindrade m.m. samt information om folktandvården. Landstingens ansvar för information och rådgivning kring tandvårdsstödet togs i propositionen upp i samband med att man avfärdade den tidigare utredningens förslag om en särskild råd- givningsbyrå för tandvårdspatienter. I stället bedömdes att den lämpligaste instansen för sådan rådgivning är webbplatsen sjuk- (numera ).15 Det finns en omfattande information om vård och vård- mottagningar på . som är en samlingsplats för kunskap och tjänster inom hälsa och vård från alla landsting och regioner, vilka också äger, styr och driver Där finns information om sjukdomar, behandlingar, regler och rättigheter. Man kan också kontakta sjukvårdsrådgivningen, hitta och jämföra vårdmottagningar, och använda olika typer av e-tjänster för att kontakta vården. Varje landsting/region driver sin egen sjukvårdsrådgivning men ingår i ett nationellt nätverk och följer nationella kvalitetsnormer. Webbplatsen vill erbjuda både kvalitetssäkrad och användar- vänlig information samt tjänster som underlättar den egna och närståendes kontakter med vården. vill också främja hälsa, öka allmänhetens kunskap och stärka patientens ställning men även vara en informationskälla för andra intressenter. Tanken med är att den ska vara ett stöd för patienterna. Merparten av den information som ligger på gäller sådan vård som i stort sett är fullt ut finansierad av landstingen. För sådan vård har landstingen ett mera tydligt, samlat ansvar både för vården och för att arbeta utifrån ett folkhälsoperspektiv. Vuxentandvården skiljer sig från övriga hälso- och sjukvården eftersom det, förutom landstingen, är staten som finansierar en ganska stor del och att den i övrigt bygger på patienternas egenfinansiering. Det finns en omfattande information om tandvård och tand- vårdsmottagningar på – och även om det statliga tandvårds- 2007/08:49, s. 128 f. På finns också prisjämförelsetjänsten för tandvård (se avsnitt 11.5). Vårdgivaren har ett omfattande ansvar gentemot patienten när det gäller att lämna information om den planerade och utförda vården. I förordningen om statligt tandvårdsstöd regleras vårdgivarens skyldigheter gentemot patienten, varav de flesta gäller skyldigheten att lämna information. Vårdgivaren är också ytterst ansvarig för att även de hos vårdgivaren anställda behandlarna lever upp till dessa krav. Av förordningen framgår bl.a. följande Vårdgivaren ska tillhandahålla prislistor, där bl.a. vårdgivarpris, referenspris och garantier ska anges. Patienten ska på begäran få skriftlig information om vilka material som använts vid protetiska arbeten m.m. Vårdgivaren är skyldig att i vissa fall informera om alternativa åtgärder som berättigar till stöd. Behöver patienten behandlas vid fler än ett tillfälle ska vårdgivaren lämna preliminär skriftlig prisuppgift om den totala behandlingskostnaden. En behandlingsplan ska lämnas vid mer omfattande behandlingar. Behandlingsplanen ska innehålla diagnos, föreslagen behandling, alternativa behandlingar, pris, referenspris och åtgärdskoder. Vårdgivaren är skyldig att ge patienten kvitto med information om pris, referenspris och ev. tandvårdsstöd. Till kvittot ska fogas underlag om kostnaden för tandtekniskt arbete. Vårdgivaren är även skyldig att upprätta och lämna ett under- sökningsprotokoll. Utöver det reglerade informationsansvaret bidrar vårdgivarna i varierande utsträckning även med viss allmän information om tandvård och tandvårdsstöd, t.ex. på sina hemsidor. Organisationen har också en hemsida med information och en frågetjänst, ”Fråga tandläkaren”, dit allmänheten kan vända sig med olika frågor om tandvård; dock inte med frågor om priser. Det finns viss kunskap om hur vårdgivarnas informations- skyldighet fungerar i praktiken, främst genom de enkätunderökningar som har gjort.16 De visar bl.a. att det är ganska stor andel av patienterna som redovisar att de inte har fått den information som vårdgivaren är skyldig att lämna. Enligt nationella utvärdering , som bygger på en enkät till 9 000 personer, uppger av de som fått omfattande behandling att de fått tillräcklig information om behandlingsalternativ. av svarspersonerna i samma undersökning angav att de vid sitt senaste besök i tandvården fått information om vad behandlingen skulle komma att kosta. Enligt utredningens enkätundersökning till behandlare i tand- vården17 uppger dock av behandlarna själva att de i hög utsträckning informerar om ATB och högkostnadsskyddet samt att de ger en skriftlig prisuppgift vid mer omfattande åtgärder. Här framkommer således två delvis olika bilder av informationen till patienterna. Enligt samma undersökning uppger de svarande att man är sämre på att informera om referenspriser - uppger att de gör detta. TLV:s och utredningens enkät visar också på en begränsad kunskap både om referenspriser och den fria pris- sättningen på tandvård – kände till dessa. Enkätundersökningen till behandlare visar också att många () anser att den åtgärd som är viktigast för att stärka patientens ställning inom tandvården är att tandläkare och tandhygienister själva blir bättre på att informera patienten om behandlingen, olika behandlings- alternativ och kostnader i samband med besök . 16 Se bl.a. (2013) Nationell utvärdering – Tandvård. Indikatorer och underlag för bedömningar. 17 Se bilaga 3. 10.4.3Vårdanalys studie och slutsatser om informationsansvaret för tandvårdsstöd Vårdanalys har gjort en analys av tandvårdsstöd18 för målgruppen äldre där man fokuserat på dels STB och dels tre olika landstings- finansierade stöd för målgruppen.19 Man konstaterar bl.a. att stöden inte når ut till de äldre i målgruppen i tillräcklig omfattning. En viktig orsak anges vara bristande kunskap och kännedom om de olika stöden och att de upplevs komplexa och administrativt krångliga. Andra orsaker är, enligt Vårdanalys, otydliga kriterier för berättigande samt bristande samverkan mellan kommuner och landsting. Ett skäl till den bristande kunskapen och kännedomen anses vara att informationsansvaret för tandvårdsstödet är uppdelat, vilket i sin tur bl.a. förklaras av tandvårdssystemets utformning med flera olika tandvårdsstöd som har olika finansiering, subventionsgrad och krav för berättigande. En grundläggande utmaning för informationsspridningen kring särskilt tandvårdsbidrag och tandvård vid långvarig sjukdom eller funktionsnedsättning är enligt Vårdanalys att informationsansvaret är uppdelat. har ansvar för att informera om STB och har också ett övergripande informationsansvar för tand- vård vid långvarig sjukdom eller funktionsnedsättning. Även vård- givare inom tandvården samt hälso- och sjukvården har ansvar för att informera patienterna om stöden. Inom landstingen upplevs det dock vara otydligt om det är tandvården, hälso- och sjukvården eller båda som ska informera om stöden. Konsekvensen av det splittrade informationsansvaret är, enligt myndigheten, en ökad risk för att ingen av de involverade aktörerna informerar patienterna om att stöden finns. Genomförda intervjuer bekräftar att patienter inte vet vart de ska vända sig vid frågor om tandvård och tandvårdsstöd; de vänder sig ofta till fel aktör och det tar tid innan de hamnar rätt. Vårdanalys pekar på att informationen om tandvårdsstöd kommuniceras till allmänheten genom flera olika informations- 18Myndigheten för vård- och omsorgsanalys (2015) Tandlösa tandvårdsstöd. 19Myndigheten för vårdanalys (2015) Tandlösa tandvårdsstöd. I rapporten fokuseras det på tandvård vid långvarig sjukdom eller funktionsnedsättning, uppsökande verksamhet samt nödvändig tandvård. Se kapitel 3 för en närmare beskrivning av de olika landstings- finansierade tandvårdsstöden. Det finns t.ex. uppgifter om tandvård och tandvårdsstöden på . Den befintliga informationen på webben upplevs dock inte, enligt Vårdanalys, nå fram till patienter och allmänhet i tillräckligt hög utsträckning. Förmedlingen av information till tandvården och hälso- och sjukvården beskrivs av Vårdanalys inte heller fungera ändamålsenligt. För läkare uppges det i allmänhet vara svårt att hitta relevant och anpassat material om tandvårdsstöden och munhälsans koppling till vissa medicinska tillstånd, som kan fungera vägledande i mötet med patienter. I de intervjuer som Vårdanalys genomfört har det efterfrågats en samlad kunskaps- och informationstjänst som kan användas av såväl patienter och allmänhet som av medarbetare inom tand- vården, samt hälso- och sjukvården. Enligt Vård- analys beskrivs det sammanfattningsvis som önskvärt med en webbaserad informationsplattform som omfattar skräddarsydd och målgruppsanpassad information om tandvård och tandvårdsstöden. Här kan med fördel befintliga informationsguider och webb- tjänster, såsom Tandvårdshjälpen på eller , användas som en utgångspunkt eller som en källa till inspiration. Vårdanalys bedömer att det finns ett behov av att tydliggöra och samla det övergripande informationsansvaret nationellt. Man fram- håller att behovet av ett samlat informationsansvar bekräftas av intervjuade personer, som påpekar att ett samlat informations- ansvar bör omfatta alla tandvårdsstöd. Detta för att i så stor utsträckning som möjligt underlätta för patienterna, men också för professionerna. Vårdanalys bedömning är att informationsansvaret inte behöver vara knutet till den aktör som ansvarar för utbetalningen av tandvårdsstöden, utan att informationsansvaret för samtliga tand- vårdsstöd går att samla hos en aktör nationellt. , alternativt TLV skulle enligt Vårdanalys kunna vara exempel på aktörer för det samlade informationsansvaret för tandvårdsstöden på nationell nivå. Sammanfattningsvis kan konstateras att informationsansvaret när det gäller tandvårdsstödet är fragmenterat och spritt på ett antal olika instanser; något som också Vårdanalys har framhållit. Det är ur patientens perspektiv oklart vilken instans man kan vända sig till för att skaffa sig information och få råd och hjälp med tandvårdsfrågor i olika situationer Det är särskilt svårt för patienter att få hjälp med information om sina rättigheter om man inte faller inom ramen för de stöd som finns eller inte vet vilket stöd som är tillämpligt. Att ta fram en prisjämförelsetjänst var en central del av tandvårds- reformen. Syftet med prisjämförelsetjänsten var att stärka patientens ställning och därmed också stärka konkurrensen på tandvårds- marknaden. Uppbyggnaden och utnyttjandet av tjänsten har emeller- tid varit förenade med olika problem. I SOU 2007:19 föreslogs att det skulle inrättas en elektronisk prisjämförelsetjänst inom tandvårdsområdet. Att förbättra patientens tillgång till information om priser och behandlingsalternativ ansågs som nödvändigt för att stärka patienternas ställning och förbättra konkurrensen på tandvårdsmarknaden. Utredningen föreslog att skulle ges detta uppdrag. I propositionen valde regeringen i stället att ge uppdraget att utveckla tjänsten eftersom verksamhet var under omstöp- ning.20 Som skäl angavs också att redan till- handahöll en del prisinformation och att det är till dem som vård- givarna ska rapportera in relevanta uppgifter för administration av stödet, bl.a. prisinformation. I lagen om statligt tandvårdsstöd togs också in en bestämmelse om att vårdgivaren till skulle lämna uppgifter 2007/08:49, s. 127. om aktuella priser för de ersättningsberättigande tandvårdsåtgärder som vårdgivare utför. Denna skyldighet avskaffades senare.21 10.5.2Utvecklingen av prisjämförelsetjänsten – från till inom tandvårdsområdet lanserades 2009. hade dock svårigheter att få vårdgivarna, främst de privata, att leverera uppgifter till den efter- som det initialt fanns brister i tjänsten och påföljande svårigheter för vårdgivarna att rapportera. Försäkringskassans prisjämförelse- tjänst stängdes . På fanns tjänsten Hitta och jämför vård, som omfattade landstingsfinansierade hälso- och sjukvårdsmottagningar. I utvecklingen av jämförelsetjänsten för tandvård fanns många synergier att hämta, och bedömdes dessutom som en lämplig kanal för tandvårdstjänsten på grund av den höga användningsgraden hos allmänheten. En förstudie om möjligheterna att flytta pekade på stora omställningskostnader. I stället förordades en lösning med ny teknik, omarbetat innehåll och ny utformning av tjänsten för att den skulle fylla sitt syfte och kunna vidareutvecklas. Man rekommenderade ett alternativ som innebar att tjänsten skulle flyttas till Sjukvårdsrådgivningen och integreras med övrig tandvårdsinformation och frågetjänst på . Därigenom skulle tandvården också kunna dra fördel av andra utvecklingsprojekt som pågår inom Sjukvårdsrådgivningen, exempelvis utveckling av e- tjänster för receptförskrivning, journalhantering och tidsbokning.22 Lösningen innebar bl.a. ett nytt gränssnitt för tandvården, med integration i katalogtjänsten HSA23. Katalogen innehåller den information om organisationen som visas i och den styr också behörigheterna för enskilda tandläkare att administrera sina prislistor och sin information på . Några nackdelar som redovisades med 21 Efter förslag i proposition 2011/12:7 Tandvård för personer med vissa sjukdomar eller funktionsnedsättningar. 22Sjukvårdsrådgivningen (2010) Förstudierapport tandvård 23HSA är en katalogtjänst för vårdgivare som innehåller identitets- och kontaktuppgifter m.m. I HSA har man lagt stor tonvikt vid stabilitet och underhåll av informationen så att den alltid hålls aktuell. HSA används både av 1177 och av andra aktörer, t.ex. HSA-lösningen var behörighets- och inloggningsförfarandet, att lösningen är mer omfattande och tidskrävande än andra alternativ och att HSA inte är lämpat för att hantera all information som pris- jämförelsetjänsten behöver, t.ex. prislistor, vilket kräver ett gränssnitt där man kan komplettera med ytterligare data. Som ett resultat av förstudien fick SKL medel från regeringen för att utveckla en ny prisjämförelsetjänst för tandvård. Tjänsten skulle vara leveransklar . Utvecklings- projektet bedrevs i nära samarbete med branschföreträdare för både privat och offentlig tandvård; dvs. man utvecklade tjänsten till- sammans. Inom ramen för utvecklingsprojektet gjordes bl.a. särskilda förstudier kring integrationen av journalsystemen inom tandvården och om möjligheterna att bygga in kvalitetsmått i prisjämförelse- tjänsten. I slutrapporten från utvecklingsprojektet konstaterades att en stor del av projektets resurser och tid hade fått läggas på att hantera utmaningar utanför projektets egentliga syfte; framför allt problemen kring den privata tandvårdens anslutning till HSA.24 Den nya prisjämförelsetjänsten publicerades omkring /2012. Tjänsten finansieras av med . Medlen för att finansiera tjänsten har rekvirerats från Kammarkollegiet av SKL, med krav på en årlig återrapportering till ; senast . Prisjämförelsetjänsten förvaltas inom ramen för av (), på uppdrag av samtliga landsting och regioner via , som är ägare av tjänsten och koordinerar förvaltningen. SLL har en särskild förvaltningsgrupp för tjänsten, där bl.a. SKL och Privattandläkarna är representerade. Status för prisjämförelsetjänsten vid utgången av 2014 var följande:25 Samtliga folktandvårdsenheter i landet var anslutna och visade upp priser i jämförelsetjänsten 24Cehis/Inera (2012) . 25Sveriges Kommuner och Landsting (2015) Återrapportering avseende erhållet bidrag för prisjämförelsetjänst för tandvård 2014. Anslutningsgraden är i det närmaste oförändrad jämfört med . av de privata tandvårdsmottagningarna i landet var anslutna till tjänsten, och syntes med kontaktuppgifter och information om verksamheten Endast av de privata tandvårdsmottagningarna i landet visade upp sina priser i jämförelsetjänsten Användningen av jämförelsetjänsten var låg, mindre än en procent av användarna av gick till jämförelsetjänsten för tandvård. Enligt rapporten har jämförelsetjänsten inte uppfyllt intentionerna med satsningen p.g.a. den låga andelen anslutna privata vårdgivare. En utvärdering skulle genomföras av bl.a. prisinformationen. har regeringen beslutat att ge TLV i uppdrag att säkerställa tillgång till en prisjämförelsetjänst för tandvård och att därvid använda högst under 2015.26 Ambitionsförklaring för anslutning till tjänsten enades , SKL och Privattandläkarna om en gemensam ambitionsförklaring beträffande prisjämförelse- tjänsten för tandvård. Som en förutsättning för att tjänsten ska fungera angavs att en stor del av vårdgivarna, både offentliga och privata, är anslutna till den. Målet var att av vårdgivarna (varav de privata ) skulle vara anslutna i slutet av (privata ) . Parterna åtog sig att verka för detta. När tjänsten lanserades var i stort sett hela folktandvården ansluten, men ganska få privata vårdgivare. Någon ytterligare anslutning skedde dock inte . lade parterna ambitionsförklaringen till handlingarna eftersom nivåerna långt ifrån hade uppnåtts. 26 Regeringsbeslut , Uppdrag att säkerställa tillgång till en prisjämförelsetjänst för tandvård. Allmänhetens/patienternas nyttjande av tjänsten Utnyttjandet av prisjämförelsetjänsten påverkas självfallet av att många vårdgivare inte är anslutna till tjänsten och att priser i många fall inte visas eller är jämförbara. Som redovisats ovan har mindre än en procent av besöken på avsett jämförelsetjänsten för tandvård. Närmare statistik som mer specifikt visar utnyttjandet av prisjämförelserna har inte kunnat levereras av SLL. Redan i utvecklingsprojektet för den nya prisjämförelsetjänsten hade frågan om de privata tandvårdsgivarnas anslutning till HSA- katalogen tagit stort utrymme. Parterna blev slutligen överens om att en sådan anslutning skulle vara en förutsättning för att delta i tjänsten. gick en rekommendation ut till landstingen om anslutning av de privata vårdgivarna till HSA; avsänd från i samverkan (Cehis), SKL och Privattandläkarna. Bakgrunden var att det saknats etablerade organisationer för de privata vårdgivarna att ansluta och administrera vård i HSA, men att det etablerats flera kommersiella s.k. HSA-ombud som riktat in sig på just privat tandvård. Tandvården skiljer sig från övrig vård på , som huvudsakligen visar information om hälso- och sjukvård som ägs eller finansieras av landstingen. Jämförelsetjänsten för tandvård är utvecklad för att vara konkurrensneutral eftersom tandvården till stor del är privat. Den enklare anslutningen till HSA som några landsting erbjuder kontrakterade tandvårdsmottagningar inom barn- och ungdomstandvården kan medföra dubbelregistreringar av uppgifter i HSA och . Landstingen rekommenderades därför att hänvisa vårdgivarna till kommersiella HSA-ombud för en fullvärdig anslutning till HSA och . Kostnaden för fullvärdig anslutning till HSA via ett kommersiellt ombud ligger enligt uppgift på . Som tidigare redovisats har vissa landsting en enklare form av HSA-anslutning av de tandvårdsmottagningar med vilka man har avtal enligt LOV27 vilket dock kan innebär dubbelregistrering på . Läget är att en del landsting fortfarande har kvar den enklare formen av HSA-anslutning och gör rensningar av dubbla poster. Vissa landsting har följt rekommendationen(se ovan) och/eller hittat egna lösningar. En speciell problematik finns i , då SLL inte använder HSA utan har en egen elektronisk katalog (EK) för , till vilken de privata tandläkarna inom barn- och ungdoms- tandvården är anslutna enligt avtalet med . Innebörden är att de privata tandvårdsmottagningar som finns i EK och som även går in i HSA blir dubbelregistrerade på 1177, eftersom ingen rensning sker. Detta gör att många avstår från att gå in i HSA. Eftersom en mycket stor andel av de privata vårdgivarna finns i så blir detta ett inte obetydligt problem för prisjämförelsetjänsten. Vilka tjänster och priser ska redovisas i tjänsten? De priser som kan jämföras i tjänsten är dels listpriser, dvs. pris per åtgärd i TLV:s åtgärdskatalog och dels priser för ett antal fördefinierade och vanligt förekommande behandlingspaket som kan bestå av flera åtgärder. En viktig förutsättning för att tandvården ska vilja lägga in sina priser, och att det ska vara intressant för patienterna, är att det blir en rättvis jämförelse – något som det finns en diskussion om i tandvården . Framför allt finns en diskussion om vad priserna för olika åtgärder respektive paket egentligen innehåller. Det finns t.ex. en diskussion om att vissa delar av tandvården kan lägga in fler tjänster i vissa åtgärder och att priset därför inte blir rättvisande även om det kan se ut som samma åtgärd. Det kan t.ex. finnas skillnader i material och teknik. Vissa vårdgivare använder också s.k. ”latituder” inom en och samma åtgärd, beroende på svårighets- graden och sätter olika priser på dessa. Inom ramen för den utvärdering som pågår inom SLL har man haft diskussioner om detta och tagit fram vissa idéer till lösning. Några konkreta förändringar i tjänsten har dock inte genomförts. 27 Lag (2008:962) om valfrihetssystem. 10.5.4Summering av läget för prisjämförelsetjänsten Prisjämförelsetjänsten tillkom på initiativ från regeringen i samband med tandvårdsreformen. Det är framför allt staten som har drivit på i utvecklingen. Det är oklart vilket intresse som finns hos landstingen respektive hos de privata vårdgivarna. Det är osäkert hur mycket den verkliga målgruppen – patienterna – efterfrågar information om priser för att jämföra när de ska välja tandvårdsmottagning. Eftersom tjänsten inte har fungerat fullt ut är det svårt att utvärdera dess nytta. Det har knappast heller ansetts meningsfullt att gå ut med bredare information om tjänsten till allmänheten.