sou · H3B381 · 2015-10-02 00:00:00 — Av 7 kap. 22 § tredje stycket följer att enskilda huvudmän ska lämna uppgifter till hemkommunen om vilka elever som deltar i lovskola efter årskurs 9, vilka ämnen en elev läser i lovskola samt vilka elever som inte blir behöriga till ett nationellt program i gymnasieskolan. Paragrafen behandlas i avsnitt 5.3.8. Nya bestämmelser om åtgärder för elever utan behörighet införs i 12 kapitlet. Detta föranleder ett tillägg i paragrafen motsvarande ändringen i 10 kap. 1 §. Bestämmelsen är ny och reglerar rätten till utbildning för en elev som fullgör förlängd skolplikt i specialskolan. Eleven ska ha både studier i specialskolans ämnen och vid behov andra aktiviteter, vilket i princip motsvarar uppbyggnaden av ett introduktions- program. Eleven har rätt till undervisning i de ämnen som eleven behöver för att uppnå behörighet till ett yrkesprogram. Liksom på ett introduktionsprogram ska utbildningen motsvara heltidsstudier som i en årskurs inom specialskolan. Det betyder att eleven ska gå i skolan på heltid fram till dess att eleven uppnår behörighet och skolplikten upphör. För att utbildningen ska få göras mindre omfattande ska det finnas särskilda skäl. Planeringen av elevens studier ska framgå av elevens individuella studieplan som beslutas av rektorn enligt 23 b §. Bestämmelsen motsvarar regleringen i 10 kap. 23 a § skollagen, se författnings- kommentaren till denna regel. Paragrafen behandlas också i avsnitt 4.5.2. Bestämmelsen är ny och anger att det för varje elev som fullgör förlängd skolplikt i specialskolan ska finnas en individuell studie- plan. Bestämmelsen motsvarar förslaget för , 10 kap. 23 b § och har hämtats från regleringen av individuell studieplan för elever i introduktionsprogrammet i 17 kap. 7 § första stycket skol- lagen och 1 kap. 7 § gymnasieförordningen (2010:2039), se vidare prop. 2009/10:165 s. 455–456 och 806). Skolplikten är knuten till att eleven ska uppnå behörighet i de ämnen i specialskolan som fattas och det behövs därför en tydlig planering och uppföljning av studierna för varje elev. I bestäm- melsen anges vad studieplanen ska innehålla, nämligen innehållet och utformningen av den enskilda elevens utbildning med förlängd skolplikt, vilka ämnen eleven ska läsa och vilka andra insatser som eleven ska delta i. Studieplanen ska följas upp med jämna mellanrum och vid behov revideras. Av andra stycket följer att den individuella studieplanen ska beslutas av rektorn. Paragrafen behandlas i avsnitt 4.5.2. Bestämmelsen är ny för elever med förlängd skolplikt i special- skolan och motsvarar bestämmelsen i 8 kap. 20 § gymnasieförord- ningen (2010:2039) om skriftlig bedömning i introduktionsprogram för en elev som läst grundskoleämnen utan att få godkända betyg. Utredningen har föreslagit en generell bestämmelse om att slutbetyg ska utfärdas när eleven slutfört högsta årskursen. Utredningen har också föreslagit att en elev som fullgör förlängd skolplikt i grund- skolan eller specialskolan har rätt att få ett nytt slutbetyg när han eller hon har fått godkända betyg i något av ämnena, se ändring i 6 kap. 14 § skolförordningen (2011:185). Den skriftliga bedöm- ningen avser elevens kunskapsutveckling i de ämnen som eleven läst med förlängd skolplikt i specialskolan och inte fått godkänt betyg i. Det kommer därmed att finnas en samlad dokumentation av elevens kunskapsutveckling med förlängd skolplikt. Bestämmelsen motsvarar förslaget i 10 kap. 23 c § för grund- skolan. Paragrafen behandlas i avsnitt 4.5.6. I paragrafen regleras elevernas närvaroskyldighet i gymnasieskolan och information om frånvaro till vårdnadshavare. För elever med förlängd skolplikt föreslår utredningen att närvaro och information till vårdnadshavarna regleras samlat i skolpliktskapitlet oavsett var förlängd skoplikt genomförs, 7 kap. 17 §. I ett nytt tredje stycke görs en hänvisning till regleringen i 7 kap. 17 §, se vidare författningskommentaren till 7 kap. 17 §. Bestämmelsen anger att utbildningen i gymnasieskolan ska vara avgiftsfri. Tredje stycket är nytt och anger att huvudmännen inte får använda sig av möjligheten att elever som fullgör förlängd skolplikt i introduktionsprogram ska hålla sig med enstaka egna hjälpmedel. Det innebär att huvudmännen inte får begära att elever ska hålla sig med egna hjälpmedel i utbildningen. Det föreskrivs också att dessa elever ska erbjudas näringsriktiga kostnadsfria skolmåltider (jfr. 10 kap. 10 §). Härigenom får elever med förlängd skolplikt samma rättigheter i fråga om avgifter och skolmåltider oavsett var förlängd skolplikt fullgörs. Paragrafen behandlas i avsnitt 4.5.4. I bestämmelsen regleras syftet med de olika introduktions- programmen. I ett nytt andra stycke görs en hänvisning till 7 kap. 13 § om att förlängd skolplikt kan genomföras i ett introduktions- Eleverna blir gymnasieelever och utbildningen blir obligatorisk med förlängd skolplikt (se avsnitt 4.5.1). Av paragrafen följer att utbildningen på ett introduktionsprogram som huvudregel ska omfatta heltidsstudier men med möjlighet att minska omfattningen. I ett nytt andra stycke skärps kraven på att minska studierna för elever med förlängd skolplikt genom att det ska finnas särskilda skäl. Frågan har behandlats i författnings- kommentaren till 10 kap. 23 a §. I paragrafen regleras varje hemkommuns skyldighet att erbjuda utbildning. I första stycket förtydligas att hemkommunens ansvar att erbjuda alla behöriga ungdomar utbildning inom ett introduk- tionsprogram också omfattar elever med förlängd skolplikt enligt 7 kap. 13 §. Detta förutsätter att kommunen har valt att organisera förlängd skolplikt inom gymnasieskolans introduktionsprogram med stöd av samma paragraf tredje stycket. Eftersom det är fråga om skolpliktiga elever har huvudmannen som anordnar utbildningen även ansvar för att eleverna fullgör sin skolgång enligt 7 kap. 22 §. Av 7 kap. 21 § följer hemkommunens ansvar att se till att elever med förlängd skolplikt som fullgörs hos en annan huvudman än hemkommunen också får sin utbildning. Detta förutsätter att hemkommunen har skolpliktsrutiner även för elever med förlängd skolplikt inom ett introduktionsprogram i gymnasieskolan. Av 15 kap. 15 § skollagen framgår att huvud- mannen är skyldig att meddela hemkommunen när en elev börjar eller slutar vid en gymnasieskola. Elever som inte blir behöriga under läsåret med skolplikt ska som erbjudas fortsatta studier inom ett introduktionsprogram. Hemkommunens ansvar för detta följer av paragrafens första mening. Enligt 17 kap. 15 § har en elev som har påbörjat ett introduktionsprogram också rätt att fullfölja utbildningen hos huvudmannen enligt sin studieplan. Preparandutbildningen får pågå under högst (17 kap. 5 §). För en elev som inte blir behörig till ett yrkesprogram med förlängd skolplikt kan preparandutbildningen bara förlängas med om det finns synnerliga skäl. Detta gäller också en elev som önskar komplettera sin behörighet även till ett högskoleförberedande program på preparandutbildningen efter den förlängda skolplikten. Detta bör enligt utredningens bedömning bli möjligt, men eftersom (dir. 2015:31) ser över introduktionsprogrammen lägger vi inget förslag om detta. I paragrafen regleras mottagande till utbildningar som utformats för en grupp elever. Vad som menas med grupp elever framgår av 4 §. Paragrafens första stycke ändras så att även elever med förlängd skolplikt ska ingå i så kallad förstahandsmottagning. Det innebär att dessa elever ska konkurrera om de befintliga platserna med övriga behöriga sökanden som hör hemma i kommunen eller samverkansområdet (se prop. 2009/10:165 s. 811). Om platserna inte räcker till ska elever med förlängd skolplikt beredas plats på något annat introduktionsprogram (jfr. 16 § och 7 kap. 21 §). I paragrafen definieras entreprenad. Av bestämmelsen följer att entreprenadavtal inte kan ingås mellan en kommun och en annan kommun. Första stycket ändras på så sätt att det ska vara möjligt att ingå entreprenadavtal om lovskola enligt 10 kap. 23 d § mellan en kommun och en annan kommun eller ett landsting. Även ett landsting ska kunna ingå entreprenadavtal om lovskola med en kommun, jfr. 24 § lagen (2010:801) om införande av skollagen (2010:800). Paragrafen behandlas i avsnitt 5.3.10. I paragrafen anges vilka uppgifter som avser undervisning som får överlämnas på entreprenad. Bestämmelsen markerar vilka som får utföra uppgifter inom utbildning och annan verksamhet på entreprenad. Fjärde stycket är nytt och anger att uppgifter som avser under- visning i lovskola får överlämnas till en kommun eller en enskild huvudman på entreprenad. Härigenom kan entreprenadavtal om lovskola ingås mellan en kommun och en annan kommun eller mellan en kommun och en enskild huvudman. Ett sådant entreprenadavtal kan också ingås mellan enskilda huvudmän (jfr. 1 §). Av 1 § andra stycket följer att de bestämmelser som finns för lovskola i skollagen, skolförordningen och i andra författningar, exempelvis läroplanen och kursplaner gäller även vid entreprenad. Att den myndighetsutövning som hör till lärarens undervisning får överlämnas följer av 5 §. Paragrafen behandlas i avsnitt 5.3.10. I paragrafen anges vilka beslut som en kommun eller ett landsting har fattat enligt skollagen som kan överklagas hos allmän förvalt- ningsdomstol i den för förvaltningsbesvär gällande ordningen. I femte punkten görs ett tillägg så att en kommuns beslut om skolskjuts för elever i förskoleklass kan överklagas genom förvalt- ningsbesvär. Paragrafen behandlas i avsnitt 3.6.4. I paragrafens första stycke anges vilka beslut av en kommun eller ett landsting som kan överklagas hos . Tredje punkten gäller en kommuns beslut om skolpliktens förlängning eller tidigare upphörande. Punkten ändras på så sätt att enbart skolpliktens tidigare upphörande får överklagas. förlängd skolplikt ska inte kunna överklagas. Denna fråga behandlas närmare i avsnitt 4.5.5. I paragrafens första stycke anges vilka beslut av Specialpedagogiska skolmyndigheten som får överklagas till Skolväsendets över- klagandenämnd. Ändring i andra punkten motsvarar ändringen i 12 § tredje punkten. Paragrafen behandlas i avsnitt 4.5.7. 8Sexårsklassen – ett första steg i en tioårig grundskola Som redan har framgått av avsnitt 3.13 anser utredningen att sexårsklassen i inte bör införas. Det viktigaste skälet är, som vi redogjort för, att den lagstiftning som krävs är svårförenlig med skollagens struktur. Mängden undantag från regler när det gäller allt som är kärnan i uppdrag, nämligen det som är relaterat till kursplaner, kunskaps- krav och timplan, gör att resultatet blir ett tomt organisatoriskt skal utan innehåll. Ett ytterligare skäl till att vi inte förordar införande av sexårs- klassen är att det skulle medföra stora förändringar för grund- särskolan och specialskolan. Barn som ska tas emot i grundsär- skolan utreds och bedöms i relation till sina möjligheter att uppnå kunskapskraven i inför starten i årkurs 1. Om man inte flyttar ner tidpunkten för utredning och diagnosticering betyder införande av en sexårsklass att barnen då måste vara inskrivna i i sexårsklassen. Förskoleklassen upphör som skolform i detta alternativ och barnet kan börja i grundsärskolan först i årskurs 1. Frågan om när barn ska utredas för att konstatera en eventuell utvecklingstörning behandlas i olika sammanhang, bl.a. i samband med Statens skolverks allmänna råd om mottagande i grundsär- skolan och gymnasiesärskolan (2013). Enligt blir utredning och beslut om mottagande i grundsärskolan aktuellt först när barnet börjar närma sig skolpliktig ålder, eftersom det inte finns några kunskapskrav eller krav på att barnen eller eleverna ska uppnå en viss utvecklingsnivå i förskolan eller förskoleklassen. Sexårsklassen – ett första steg i en tioårig grundskola Att skolpliktsåldern nu sänks till förändrar inte saken, eftersom verksamheten i sexårsklassen kommer att vara densamma som i förskoleklassen . Vi anser därför inte att det finns anledning att föreslå en sänkning av åldern för utredning av en eventuell utvecklingsstörning för att det införs skolplikt i sexårsklass. Det tycks råda samstämmighet om att man inte ska utreda och diagnosticera barn för . Det kan också förefalla onödigt att barn, som har en konstaterad utvecklingsstörning, ska behöva vara inskrivna i av formella skäl. Vårdnadshavarna har förmodligen redan bestämt att grundsärskolan är den lämpligaste skolformen för barnet. Vi har också konstaterat (se avsnitt 3.11.4) att en sexårsklass inom ramen för specialskolan betyder att bedömningarna enligt 7 kap. 6 § i skollagen om att barn ska tas emot i specialskolan behöver göras redan inför starten i sexårsklassen. Dessutom är specialskolan redan tioårig och skulle genom införandet av sexårsklassen bli elvaårig. Det pågår annat arbete kring specialskolans regelverk, bl.a. bereds förslagen i utredningen om flexibel specialskola (SOU 2011:30). Dessutom har den nationella samordnaren i uppdrag att stödja kommunala, enskilda och statliga skolhuvudmän som bedriver utbildning för de elever inom specialskolans målgrupp som är döva eller hörselskadade eller har en grav språkstörning och är i behov av teckenspråk (dir. 2013:29). Vi anser att man bör vänta in resultatet av detta arbete innan man lägger förslag som förändrar förut- sättningarna för sexåringar att tas emot i specialskolan. Trots vårt ställningstagande i avsnitt 3 redovisar utredningen nedan enligt direktiven hur ett alternativ till vårt huvudförslag, dvs. den obligatoriska förskoleklassen, skulle se ut. Sexårsklassen blir ett obligatoriskt förberedande första år för sexåringar i och eleverna har skolplikt. kommer att omfatta och förskoleklassen upphör som egen skolform. Att detta förberedande år blir i kommer som vi redovisat i avsnitt 3.1.0 framför allt att synas i skol- lagstiftningen. Kapitlet om förskoleklassen i 9 kap. skollagen upphör och bestämmelserna om sexårsklassen förs in i 10 kap. om grund- skolan. Verksamheten införlivas härigenom i och som nämnts ovan upphör skolformen förskoleklass. Som ska för- skoleklassen bedrivas minst under ett läsår, som består Sexårsklassen – ett första steg i en tioårig grundskola av en hösttermin och en vårtermin. reglering med ämnen och timplanen, som fördelar tid per ämne för årskurs 1–9 i , gäller inte för sexårsklassen, liksom inte heller kurs- planer och kunskapskrav. Behörighetskraven för vem som får undervisa i sexårsklass är desamma som i förskoleklassen. I det följande redovisar vi de ändringar av nuvarande bestämmelser och de nya regler i skollagen som krävs om sexårsklassen skulle införas. Lagtext finns i anslutning till varje kommentar. I avsnitt 8.4 redovisas också ett sammanfattande författningsförslag för sexårsklassen. Den senaste lydelse som beaktats i författningskommentaren är SFS 2015:482. Denna lag innehåller bestämmelser om skolväsendet. Utbildningen inom skolväsendet anordnas av det allmänna och av enskilda enligt 2 kap. 2–6 §§. –grundskola (sexårsklass följt av årskurs 1–9), –sameskola (sexårsklass följt av årskurs 1–6), –särskild utbildning för vuxna. I skolväsendet ingår också fritidshem som kompletterar utbildn- ingen i förskoleklassen, , grundsärskolan, specialskolan, sameskolan och vissa särskilda utbildningsformer. Sexårsklassen – ett första steg i en tioårig grundskola I paragrafens andra stycke anges de skolformer som ingår i skol- väsendet. Konsekvensen av att sexårsklassen ingår i är att skolformen förskoleklassen upphör och stryks i paragrafen. tydliggörs att består av sexårsklass följt av årskurserna 1 till och med 9. Motsvarande gäller för sameskolan. Detta behövs för att kunna särskilja sexårsklassen i respektive skolformskapitel, när man ska göra undantag eller tillägg. I denna lag avses med –elev: den som deltar i utbildning enligt denna lag med undan- tag för barn i förskolan, –fjärrundervisning: interaktiv undervisning som bedrivs med informations- och kommunikationsteknik där elever och lärare är åtskilda i rum men inte , –fristående fritidshem: sådant fritidshem som bedrivs av en en- skild och som avses i 2 kap. 7 § andra stycket, –fristående förskola: förskoleenhet vid vilken en enskild bedriver utbildning i form av förskola, –fristående skola: skolenhet vid vilken en enskild bedriver ut- bildning inom skolväsendet i form av förskoleklass, grundskola, grundsärskola, gymnasieskola, gymnasiesärskola eller sådant fri- tidshem som avses i 2 kap. 7 § första stycket, –förskoleenhet: av huvudman för förskola organiserad enhet som omfattar verksamhet i en eller flera förskolebyggnader som ligger nära varandra och till enheten knuten verksamhet som inte bedrivs –skolenhet: av huvudman för annan skolform än förskola organiserad enhet som omfattar verksamhet i en eller flera skol- byggnader som ligger nära varandra och till enheten knuten verk- samhet som inte bedrivs i någon skolbyggnad, –undervisning: sådana målstyrda processer som under ledning av lärare eller förskollärare syftar till utveckling och lärande genom inhämtande och utvecklande av kunskaper och värden, och –utbildning: den verksamhet inom vilken undervisning sker utifrån bestämda mål. Sexårsklassen – ett första steg i en tioårig grundskola I paragrafens fjärde strecksats stryks förskoleklassen. Lagen är uppdelad i 28 (29) kapitel. –inledande bestämmelser (1 kap.), –huvudmän och ansvarsfördelning (2 kap.), –barns och elevers utveckling mot målen (3 kap.), –kvalitet och inflytande (4 kap.), –trygghet och studiero (5 kap.), –åtgärder mot kränkande behandling (6 kap.), –skolplikt och rätt till utbildning (7 kap.), –förskolan (8 kap.), –förskoleklassen (9 kap.), –(10 kap.), –grundsärskolan (11 kap.), –specialskolan (12 kap.), –sameskolan (13 kap.), –fritidshemmet (14 kap.), –gymnasieskolan (15–17 a kap.), –gymnasiesärskolan (18 och 19 kap.), –vuxenutbildning (20 kap.), –särskild utbildning för vuxna (21 kap.), –entreprenad och samverkan (23 kap.), –särskilda utbildningsformer (24 kap.), –annan pedagogisk verksamhet (25 kap.), –tillsyn, statlig kvalitetsgranskning och nationell uppföljning och utvärdering (26 kap.), –och (27 kap.), –överklagande (28 kap.), och –övriga bestämmelser (29 kap.). I paragrafen finns en beskrivning av hur skollagen är disponerad. Dispositionen påverkas på så sätt att 9 kap. om förskoleklassen upphävs. Antalet kapitel i skollagen blir därmed 28. Sexårsklassen – ett första steg i en tioårig grundskola Kommuner är huvudmän för förskola, förskoleklass, grundskola, grundsärskola, gymnasieskola, gymnasiesärskola, vuxen- utbildning, särskild utbildning för vuxna och fritidshem, om inte annat följer av 4 §. I varje kommun ska det finnas en eller flera nämnder som ska fullgöra kommunens uppgifter enligt denna lag. Om kommunens uppgifter fullgörs av flera nämnder ska varje sådan nämnd, i den utsträckning det begärs, lämna de uppgifter som behövs för att administrera fördelningen av platser i förskola och i sådan verk- samhet som avses i 25 kap. till de övriga nämnderna. För en sådan nämnd som avses i andra stycket gäller det som är föreskrivet om nämnder i kommunallagen (1991:900). I första stycket anges att kommunen är huvudman för de uppräk- nade skolformerna. Här stryks förskoleklassen som en följd av att sexårsklassen tillhör och förskoleklassen upphör. Ändringen behandlas i avsnitt 3.10. Staten är huvudman för specialskolan och sameskolan samt för- skoleklass och fritidshem vid en skolenhet med specialskola eller sameskola. I paragrafen anges att staten är huvudman för de förskoleklasser och fritidshem som finns i anslutning till skolenheterna vid special- skolan eller sameskolan. Paragrafen ändras på så sätt att förskoleklassen tas bort. Special- skolan får dock behålla en motsvarighet till förskoleklassen som men med skolplikt för eleverna, benämnd sexårsklass. Detta framgår av utredningens förslag i 11 kap. 15–20 §§ skolförordningen (SFS 2011:185). Staten kommer att ha fortsatt huvudmannaskap. För sameskolan innebär reformen att sexårsklassen införlivas i sameskolan. Paragrafen behandlas i avsnitt 3.11.4. Sexårsklassen – ett första steg i en tioårig grundskola Enskilda får efter ansökan godkännas som huvudmän för förskola, förskoleklass, grundskola, grundsärskola, gymnasieskola, gymnasie- särskola och fritidshem. Godkännande ska lämnas om den enskilde har förutsättningar att följa de föreskrifter som gäller för utbildningen och utbild- ningen inte innebär påtagliga negativa följder på lång sikt för eleverna eller för den del av skolväsendet som anordnas av det all- männa i den kommun där utbildningen ska bedrivas. Om godkän- nandet avser gymnasieskola eller gymnasiesärskola ska följderna i närliggande kommuner för den del av skolväsendet som anordnas av det allmänna också beaktas. Avser godkännandet förskoleklass, grundskola eller grundsärskola krävs därutöver att elevunderlaget är tillräckligt för att verksamheten ska kunna bedrivas långsiktigt. Ett godkännande ska avse viss utbildning vid en viss skolenhet eller förskoleenhet. Av paragrafens första stycke framgår att enskilda får godkännas som huvudmän för de i bestämmelsen angivna skolformerna och för fritidshem. I första stycket stryks skolformen förskoleklass. Av övergångsbestämmelsen p 2 framgår att ett godkännande som huvudman för förskoleklass och grundskola som gäller vid utgången av ska anses omfatta sexårsklassen i . För en enskild huvudman som är godkänd för grundskola men inte för- skoleklass ska godkännandet automatiskt anses omfatta även sex- årsklass i . Bestämmelsen behandlas i avsnitt 3.10.1. Innan en enskild huvudman startar utbildning inom förskoleklass, grundskola, grundsärskola, gymnasieskola, gymnasiesärskola eller fritidshem som anordnas vid en skolenhet med grundskola eller grundsärskola ska samråd om den kommande verksamheten ske mellan den enskilde och den kommun där utbildningen ska bedrivas. Den enskilde huvudmannen ansvarar för att samrådet dokumenteras. Om utbildningen ska bedrivas i form av gymnasie- Sexårsklassen – ett första steg i en tioårig grundskola skola eller gymnasiesärskola, ska kommunen ge närliggande kom- muner tillfälle att medverka i samrådet. I paragrafen regleras samråd mellan enskild huvudman och kom- munen innan den kommande utbildningen startar. Här görs mot- svarande ändring som i 5 § nämligen att förskoleklass stryks. handlägger ärenden om godkännande av enskild som huvudman för –gymnasiesärskola, eller –fritidshem som anordnas vid en skolenhet med förskoleklass, grundskola eller grundsärskola. Övriga ärenden om godkännande av enskild som huvudman enligt 5 § handläggs av den kommun där utbildningen ska bedrivas. I första stycket tas förskoleklassen bort. Sexårsklassen ingår i grund- skolan och kommer därför att omfattas av Statens skolinspektions prövning av . För eleverna i förskoleklassen, , grundsärskolan, same- skolan, specialskolan, gymnasieskolan och gymnasiesärskolan ska det finnas elevhälsa. Elevhälsan ska omfatta medicinska, psykolog- iska, psykosociala och specialpedagogiska insatser. Elevhälsan ska främst vara förebyggande och hälsofrämjande. Elevernas utveckling mot utbildningens mål ska stödjas. För medicinska, psykologiska och psykosociala insatser ska det finnas tillgång till skolläkare, skolsköterska, psykolog och kurator. Vidare ska det finnas tillgång till personal med sådan kompetens att elevernas behov av specialpedagogiska insatser kan tillgodoses. I paragrafen regleras kravet på att det ska finnas elevhälsa för varje elev i angivna skolformer. Skolformen förskoleklass stryks i Sexårsklassen – ett första steg i en tioårig grundskola Det innebär dock ingen ändring i sak eftersom eleverna i sexårsklass ingår i skolformen grundskola och omfattas därmed av elevhälsa enligt första stycket. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 3.11. Varje elev i , grundsärskolan och specialskolan ska erbjudas minst tre hälsobesök som innefattar allmänna hälso- kontroller. Varje elev i sameskolan ska erbjudas minst två hälso- besök som innefattar allmänna hälsokontroller. Hälsobesöken ska vara jämnt fördelade .