sou · H3B3101 · 2015-12-09 00:00:00 — Noterbart är att andelen yrken som kräver högre utbildning (arbete som kräver teoretisk specialistkompetens och arbete som kräver kortare högskoleutbildning) är betydligt lägre i vissa FA- regioner jämfört med riksgenomsnittet. Det innebär att efterfrågan på högre utbildning i dessa regioner väntas vara lägre än för riket i stort. väntas efterfrågan på arbetskraft med treårig gymnasieutbildning vara större och på så sätt viktigare för arbetsmarknaden i dessa FA-regioner än för landet som helhet. Tabell 5.1 visar resultatet av framskrivningar i FA-regioner som Bilaga 7 till LU15 Regionala obalanser i arbetskrafts- och kompetensförsörjningen väntas ha störst behov av inpendlande arbetskraft (se avsnitt 6.2). I motsats till efterfrågan på arbetskraft med högre utbildning, väntas dock efterfrågeförändringarna på arbete som kräver yrkes- utbildning förbli relativt stabil . Faktum är att arbetsmarknadens efterfrågan på dessa typer av jobb väntas bli mer stabil i dessa FA-regioner än för landet i övrigt. Tabell 5.1 Arbetsmarknadens efterfrågan på yrkeskvalifikationer fördelat på ett antal FA-regioner 2012 samt framskrivning till 2040, procent Anm.: Urvalet av FA-regioner i tabell 5.1 och 5.2 baseras på var framskrivningarna visar de största obalanserna i hur mycket inpendling som väntas behövas för att skapa balans i arbetskrafts- försörjningen 2040 (inpendlingen behöver öka i dessa FA-regioner för att uppnå balans). Källa: rAps. Efterfrågan på arbetskraft ser alltså annorlunda ut på arbets- marknaden i små och utsatta FA-regioner än för landet i stort. För att komplettera den regionala analysen undersöker vi hur stor skillnaden är i dessa FA-regioner med avseende på vad yrkeslivet efterfrågade och den kompetens som fanns hos den sysselsatta befolkningen 2012. Ett positivt tal kan tolkas som en bristsituation, Regionala obalanser i arbetskrafts- och kompetensförsörjningen Bilaga 7 till LU15 andelen sysselsatta med den specifika utbildningsnivån når inte upp till andelen arbetstillfällen som kräver den specifika utbild- ningsnivån. I tabell 5.2 framgår att arbetstillfällen som krävde hög- skoleutbildning inte fullt ut kunde tillsättas med högskoleutbildade i dessa 13 FA-regioner 2012. Precis som för landet som helhet sysselsattes en stor andel av arbetstillfällena som kräver treårig gymnasieutbildning av personer som inte uppfyllde det formella utbildningskravet. Det fanns däremot ett markant överskott på arbetskraft med låg utbildningsnivå, vilket i tabell 5.2 illustreras av negativa värden i sista kolumnen. Tabell 5.2 Skillnad mellan sysselsattas utbildningsnivå och arbetsmarknadens efterfrågan på yrkeskvalifikationer i ett antal FA-regioner 2012, procent -42,2 -34,9 -39,3 -34,1 -32,2 -29,0 -35,4 -0,4 -39,5 -35,5 -0,1 -36,9 -0,4 -39,3 -40,2 -36,0 Anm.: Positivt tal indikerar underskott på sysselsatta med en viss utbildningsnivå i relation till vad arbetsmarknaden efterfrågar i termer av yrkeskvalifikationer. Negativt tal indikerar överskott på syssel- satta med en viss utbildningsnivå i relation till vad arbetsmarknaden efterfrågar i termer av yrkes- kvalifikationer. Källa: rAps. Den övergripande slutsatsen utifrån resultaten är att en tilltagande regional obalans med avseende på arbetskraft- och kompetens- försörjning väntar. Vad vi tidigare konstaterat är att fram- skrivningen visar att de regionala arbetskrafts- och kompetensför- sörjningsunderskotten i högre grad är relaterade till storleken på Bilaga 7 till LU15 Regionala obalanser i arbetskrafts- och kompetensförsörjningen De små regionerna drabbas hårdast med en underskottsproblematik som är demografiskt styrd. Som alltid finns osäkerhet i resultaten, vilket gör att bilden kan behöva modifieras. Det kan vara så att kompetensunderskottet på personer med högre utbildning överskattas i relation till regionala obalanser som kan uppstå i yrken med lägre kvalifikationskrav (framför allt treårig gymnasienivå). Jämförs yrkesprognosens resultat med modellberäkningarna för sysselsättningen per utbildningsnivå för dessa FA-regioner framkommer en bild som tyder på detta. Dock är det så, precis som för landet som helhet, att en stor andel av de arbetstillfällen som kräver treårig gymnasieutbildning inte kommer att kunna bemannas i mer utsatta FA-regioner med personal som formellt uppfyller kraven i form av utbildningsnivå . I SCB:s befolkningsprognos till 2035 lyfts fram att tillgången och efterfrågan på eftergymnasialt utbildade kommer att öka kraftigt, men att tillgången kommer att öka något kraftigare än efterfrågan (SCB 2014b). Jämför vi dessa slutsatser med våra resultat verkar det rimligt att utgå från att i stort kommer att ha tillräckligt med högutbildade , men att det ändå kan bli stora regionala obalanser. Troligtvis är dock inte huvudfrågan huruvida det behövs utbildas fler (stärkt utbud). Snarare väntas problematiken bli en fråga om hur man kan påverka rörligheten hos högutbildade för att lösa framtida arbetskraftsbrister. Det stora utbudsproblemet förefaller finnas på lägre nivåer, eftersom efter- frågan på gymnasialt utbildad arbetskraft beräknas öka som tillgången väntas minska. Framför allt väntas en stor brist på arbetskraft inom området hälsa- och sjukvård samt social omsorg på gymnasial nivå (SCB 2014b). Vi konstaterade tidigare att en mycket hög andel av sysselsättningsökningen kommer att utgöras av utrikes födda. Det innebär att det framöver kommer att bli ännu viktigare att se över förmåga att integrera nya invandrar- grupper på arbetsmarknaden, t.ex. för att lösa framtida arbets- kraftsbrister inom offentlig sektor. Det lyfter behovet av effektiva strategier för att motverka de arbetskraftsbrister som fram- skrivningen pekar på. Regionala obalanser i arbetskrafts- och kompetensförsörjningen Bilaga 7 till LU15 5.4Strukturförändringar och fördjupningar i regionala obalanser 5.4.1Förändrad heterogenitet och kompetensförsörjningsproblem Den pågående strukturomvandlingen får konsekvenser på de regionala arbetsmarknaderna. Exempelvis påverkas efterfrågan på arbetskraft samt matchningen mellan utbud och efterfrågan på arbetsmarknaden. Det här kan analyseras dels utifrån den demo- grafiska utvecklingen och de utmaningar som det innebär, men också utifrån långsiktiga förändringar i den så kallade Beveridge- kurvan (sambandet mellan arbetslöshet och vakanser). Ett sätt att skatta framtida demografiska utmaningar är att analysera förändringar i försörjningskvoten, vilket görs i kapitel 2. Det konstateras där att den nationella försörjningskvoten har legat förhållandevis stilla eller t.o.m. minskat , men också att kvoten varierar avsevärt mellan regioner och att variationen med tiden blivit allt större. Det innebär en tilltagande regional heterogenitet i utbudet av arbetskraft (mellan arbetsför befolkning och icke-arbetsför befolkning), vilket i sig skapar specifika regionala arbetskrafts- och kompetensförsörjningssvårig- heter. Faktorer som påverkar den regionala efterfrågan på arbetskraft är kriser och tilltagande strukturell arbetslöshet. Exempelvis ökade den djupa krisen –1993 arbetslösheten från och ledde till att arbetskraftsdeltagandet minskade kraftigt (2011). Effekterna av sådana förändringar kan vara stora på regional nivå. Granskar vi t.ex. matchningseffektiviteten utifrån Beveridge-kurvan (sambandet mellan arbetslöshet och vakanser) ser det ut som att matchningen på svensk arbetsmarknad försäm- rats . Vid en analys av perioden –2011 kan det konstateras att det finns två tydliga skift i Beveridge-kurvan; en orsakad av 1990-talets kris och en i samband med finanskrisens start . Resultaten tyder på försämrad matchningseffektivitet med både högre arbetslöshet och ökat antal vakanser (2012). De strukturella problemen på arbets- marknaden kan på så sätt försvåra matchning och bidra till tilltagande heterogenitet, vilket försämrar förutsättningarna för att klara av regional kompetens- och arbetskraftsförsörjning. Bilaga 7 till LU15 Regionala obalanser i arbetskrafts- och kompetensförsörjningen Det finns flera potentiella förklaringar till att matchningen försämrats . En central orsak är en förändrad samman- sättning av arbetskraften. Om grupper med sämre anställningsbar- het utgör en större andel av de arbetslösa kommer matchnings- effektiviteten att minska automatiskt. På svensk arbetsmarknad har arbetskraftens sammansättning förändrats (2014). Vi har den demografiska utvecklingen som leder till att grupper med i genomsnitt svagare anknytning till arbetsmarknaden ökat som andel av den arbetsföra befolkningen (förändringar i grupperna yngre, äldre och utrikes födda). Vi har även i genomfört ekonomisk-politiska åtgärder som syftat till att utöka arbetskraftsutbudet. Det har ex. inneburit att ett stort antal personer som var sjukskrivna har blivit en del av arbetskraften. Det innebär att olika förändringar i samman- sättningen på arbetsmarknaden har lett till tilltagande utmaningar och förändringar i matchningseffektiviteten. Det vanligaste sättet att se på strukturomvandlingen är att analysera hur fördelningen av arbetskraft förändras mellan olika branscher. Vi kan särskilja näringslivets utveckling och hur efter- frågan på arbetskraft förändras genom att studera vilka branscher som expanderar kontra stagnerar i ett sysselsättningsperspektiv. Strukturomvandlingen innebär att produktionen ökar i expande- rande näringar och minskar i stagnerande näringar, vilket innebär en mer effektiv resursallokering och i slutändan högre tillväxt. Förhoppningen är att de positiva effekterna ska överstiga de negativa, men strukturomvandlingen kan leda till återhämtnings- problem på regional nivå. Det har konstaterats tidigare att svårig- heterna att återhämta sig från sådana kriser är avsevärt svårare för mer avlägset belägna regioner (2011). Nedan analyseras hur strukturomvandlingen väntas påverka sysselsättningsutveckl- ingen till 2040. I denna framskrivning finner vi följande generella förändringar i branschstrukturen –2040 för landet i stort, det vill säga de stora vinnarna i ett sysselsättningsperspektiv verkar finnas inom tjänstenäringarna, dvs. privata hushålls- och företags- tjänster, och offentliga hushållstjänster. Regionala obalanser i arbetskrafts- och kompetensförsörjningen Bilaga 7 till LU15 näringar är handel, byggindustri och areella näringar.56 Fram- skrivningen överensstämmer med SCB:s tidigare prognosresultat. Jämförs resultaten med SCB:s prognoser till 2035 (för landet som helhet) kan det även här konstateras att sysselsättningen inom offentliga tjänster förväntas öka kraftigt. Den största syssel- sättningsförändringen väntas ske inom äldreomsorgen, men även inom hälso- och sjukvården kommer sysselsättningen öka markant. SCB:s prognos visar också på att sysselsättningen inom privata tjänster kommer öka markant (framför allt olika typer av konsulter och fastighetsförvaltare och -bolag). Detta innebär att allt fler förväntas arbeta inom tjänsteproduktionen och allt färre inom industrin. Det kan vara värt att notera att antalet förvärvsarbetande väntas öka med en halv miljon personer (inom gruppen 16–) och att de utrikes födda kommer att stå för av den totala sysselsättningsökningen (SCB 2014b). Branscher med negativ sysselsättningsutvecklingen57 Vår framskrivning indikerar en prognosticerad svag syssel- sättningsutveckling –2040 för branschen för mineralutvinning och tillverkning. En annan stagnerande bransch i sysselsättnings- avseende är bank och försäkring. Transport- och kommunikations- branschen väntas ha i princip oförändrad sysselsättning 2040. 56Inom branschen areella näringar (rAps branschindelning) visar våra framskrivningar en svagt positiv sysselsättningsutveckling. Resultaten i SCB:s Trender och prognoser (2014b) är dock att sysselsättningen inom jordbruk, skogsbruk och fiske kommer att minska med 20000 personer till 2035. Det kan därför vara rimligt att inte sätta allt för mycket fokus på just att denna bransch skulle utvecklas mycket till 2040. 57Jämfört med KI:s prognoser baseras framskrivningarna i det här avsnittet på rAps branschindelning (49 branscher tillgängliga), där vissa branscher slagits samman till en bransch (ex. transport och kommunikation samt mineralutvinning och tillverkning). Om vi vill granska ytterligare hur specifikt transportbranschen utvecklas får man använda sig av andra källor. Enligt KI ökar sysselsättningen i transportbranschen medan den är oförändrad inom kommunikationsbranschen. Det kan också vara så att det är stora regionala skillnader i dessa sysselsättningsmönster. Vi vet också att inom branschen mineralutvinning och tillverk- ning är det sysselsättningen inom tillverkning som kraftigt minskar, medan den inom mineralutvinning ökar. RAps branschindelning är inte lika detaljerad som andra indelningar, men fångar i grova drag hur sysselsättningen väntas utvecklas i 49 branscher. Bilaga 7 till LU15 Regionala obalanser i arbetskrafts- och kompetensförsörjningen Strukturomvandlingen är i ett nationellt perspektiv relativt tydlig, där vissa näringar går framåt och andra krymper. I ett regionalt perspektiv blir bilden mer komplicerad, där utvecklingen går olika snabbt inom olika FA-regioner. Det är heller inte självklart att gamla näringar ersätts av nya i samband med att verksamheter rationaliseras eller att efterfrågan förändras på den regionala nivån. Den offentliga sektorns sysselsättning var som störst 1990 och har krympt, medan sysselsättningen inom de privata tjänsterna har ökat starkt. En sådan förändring eller omvandling är en återspegling av att privata företag i ökad grad producerar offentligt finansierade tjänster, vilket förklarar en stor andel av sysselsättningsökningen i privata tjänster. Samma sak gäller när vi studerar den kraftiga minskningen av sysselsatta inom tillverkning och industri. Industrisektorn har förändrats markant, där mycket av det som tidigare genomfördes inom tillverkningsföretag har lagts ut på tjänsteföretag. Outsourcingen har varit en viktig drivkraft i att förändra sysselsättningsutvecklingen mellan s.k. industriella företag och näraliggande tjänsteföretag. Det finns en stark tendens att företagen inte enbart säljer produkter utan i allt högre grad säljer funktioner och helhetslösningar, vilket leder till att tjänsteinnehållet i produkten blir allt viktigare för företagens konkurrenskraft och lönsamhet. En annan viktig omvandling som bidragit till den negativa sysselsättningsutvecklingen inom tillverkningsindustrin är den höga produktivitetstillväxten och utflyttning av arbetsintensiv tillverkning till låglöneländer. Det kan på så sätt vara vilseledande att endast granska branschernas syssel- sättningsutveckling utan att ta hänsyn till hur arbetsdelningen mellan olika sektorer och branscher har förändrats. Det vi vet är att tjänsteinnehållet i produkterna blir allt viktigare för att generera tillväxt. Frågan är vilka konsekvenser denna fortgående strukturomvandling får på våra FA-regioner. Granskar vi hur strukturomvandlingen kommer att påverka FA- regionernas sysselsättningsutveckling visar resultaten en positiv utveckling i 23 av 72 FA regioner. Storstädernas arbetsmarknads- regioner är de stora vinnarna. När det gäller arbetsmarknads- regioner med befolkning på fler än 100 000 invånare är det 12 av 20 FA regioner som har en positiv sysselsättningsutveckling. Regionala obalanser i arbetskrafts- och kompetensförsörjningen Bilaga 7 till LU15 rande åtta har en negativ sysselsättningsutveckling. I nästa grupp av FA-regioner (befolkning på fler än 30 000 och färre än 100 000 invånare) är det endast fyra som väntas ha en positiv syssel- sättningsutveckling, medan tolv har en negativ sysselsättnings- utveckling till 2040 enligt framskrivningarna. Slutligen om vi granskar de allra minsta FA-regionerna, dvs. de som har en befolk- ning på färre än 30 000 invånare, blir de negativa tendenserna allt tydligare. Av 33 FA-regioner väntas 29 ha en negativ sysselsätt- ningsutveckling , medan endast fyra väntas utvecklas positivt i sysselsättningsavseende. Framskrivningen visar alltså på en mycket ojämn utveckling för FA-regionerna och det finns många som kommer att ha en mycket svag utveckling. En viktig orsak till det är att det kraftiga sysselsättningstappet inom industrin inte kommer att kompenseras hos många FA-regioner av en sysselsättningsexpansion inom tjänstenäringarna. Detta illustreras med ett antal figurer som jämför förändringarna i de mest expanderande och stagnerande branscherna i olika FA- regioner. Tjänstenäringarnas sysselsättningsexpansion är knuten till större FA-regioner, framför allt till tre storstadsområden (se figur 5.19–5.22). Figur 5.19 Framskriven sysselsättningsutveckling till 2040 i tjänste- och industriella näringar, med fokus på större FA-regioner (bl.a. storstadsområdena) Anm.: Det är två branscher: och tillverkningsindustri och Transport och kommunikation som synliggörs utifrån rAps branschindelning i den gula stapeln. Källa: rAsp. Bilaga 7 till LU15 Regionala obalanser i arbetskrafts- och kompetensförsörjningen Figur 5.20 Framskriven sysselsättningsutveckling till 2040 i tjänste- och industriella näringar, FA-regioner >100 000 invånare (exkl. storstäder) Anm.: Grå stapel avser sysselsättningsutveckling i privata och offentliga tjänster, gul stapel avser sysselsättningsutveckling inom mineral- och tillverkningsindustri resp. transport och kommunikationsbranschen. Källa: rAps. Regionala obalanser i arbetskrafts- och kompetensförsörjningen Bilaga 7 till LU15 Figur 5.21 Framskriven sysselsättningsutveckling till 2040 i tjänste- och industriella näringar, FA-regioner 30 000> och <100 000 invånare Anm.: Grå stapel avser sysselsättningsutveckling i privata och offentliga tjänster, gul stapel avser sysselsättningsutveckling inom mineral- och tillverkningsindustri resp. transport och kommunikationsbranschen. Källa: rAps. Figur 5.22 Framskriven sysselsättningsutveckling till 2040 i tjänste- och industriella näringar, FA-regioner <30 000 invånare Anm.: Grå stapel avser sysselsättningsutveckling i privata och offentliga tjänster, gul stapel avser sysselsättningsutveckling inom mineral- och tillverkningsindustri resp. transport och kommunikationsbranschen. Källa: rAps. Bilaga 7 till LU15 Regionala obalanser i arbetskrafts- och kompetensförsörjningen Generellt kommer många, framför allt de mindre FA-regionerna, att försvagas markant ur sysselsättningsperspektiv till följd av svag befolkningsutveckling och näringsstruktur. Behovet av arbetskraft minskar på så sätt i många FA-regioner, men särskilt i de mindre, vilket gör att regionala obalanser i kompetens och arbetskrafts- försörjning väntas uppstå. Polariseringen och teknikens påverkan En annan grundläggande förändring på arbetsmarknaden som framför allt har uppmärksammats internationellt och framåt, är att kombinationen av en växande tjänstesektor och teknologisk utveckling lett till tilltagande polarisering på arbets- marknaden. Efterfrågan på lågutbildad och högutbildad arbetskraft ökar, medan efterfrågan på arbetskraft som befinner sig i ”mitt emellan” dessa två utbildningsgrupper avtar. Studier som specifikt undersökt den teknologiska förändringens påverkan på efterfrågan på låg- och högutbildad arbetskraft (skill- based technical change), har resulterat i att man lyft fram den senare gruppen som de stora vinnarna. Det har dock skett vissa modifieringar kring dessa resultat och hur tekniska för- ändringar påverkar efterfrågan på arbetskraft. Det berör framför allt själva datoriseringen och hur den påverkat efterfrågan på skilda yrken med olika kvalifikationer. Det tycks som att efterfrågan på lågutbildad arbetskraft inte nödvändigtvis minskar, utan att det finns yrken kopplade till service som i stället ökar i takt med teknologiska framsteg. Andra rutinartade tjänstearbeten som kräver högre kvalifikationer kan däremot försvinna i takt med datoriseringen av arbetsmarknaden. Den här typen av polarise- ringen på arbetsmarknaden kan på så sätt tillta (m.fl. 2011). Det har gjorts försök att studera hur stark arbetsmarknads- polariseringen är i de nordiska länderna. Fokus har legat på att studera vilka typer av arbeten som skapats och försvunnit och om dessa jobb kan betraktas som låg- eller högkvalificerade. Vid en jämförelse mellan tre gruppers sysselsättningstillväxt under 2000- talet (fördelade utifrån lön och kvalifikationer) har konstaterats att det är just ”mellangruppen” som har haft en negativ utveckling i de Regionala obalanser i arbetskrafts- och kompetensförsörjningen Bilaga 7 till LU15 nordiska länderna (m.fl. 2011). I , som haft den starkaste sysselsättningsutvecklingen av de jämförda länderna, är utvecklingen i denna grupp svag, men inte negativ. Det är framför allt i de högavlönade yrkena som sysselsättningstillväxten varit starkast. De övergripande resultaten visar på tendenser till till- tagande arbetsmarknadspolarisering i de nordiska länderna. Författarna betonar att dessa strukturella förändringar i teorin borde vara mer framträdande i öppna ekonomier, som de nordiska, som i hög grad påverkas av teknologiska förändringar. Resultaten visar att ”mellanskiktets” sysselsättningsandel i de nordiska länderna (framför allt i ), jämfört med i , är mycket lägre. I klassas av de sysselsatta som till- hörande ”mellanskiktet” jämfört i . saknade av den svenska befolkningen i arbetsför ålder gymnasieutbildning. hade däremot i arbetsför ålder en eftergymnasial högskoleutbildning.58 Det har alltså skett en omvälvande förändring i utbildningsnivån i landet . är dock den vanligaste utbildningsnivån, sett till befolkningen som helhet, en tvåårig gymnasieutbildning (och 2012). har med internationella mått mätt en hög formell utbildnings- nivå som ökat kraftigt de senaste två decennierna. Ytterligare ett karaktärsdrag för dagens svenska arbetsmarknad är att arbets- kraften byter jobb allt oftare (framför allt i storstäderna), dvs. det finns ett högt organisatoriskt och tekniskt ”förändringstryck” som påverkar arbetsmarknaden i olika riktningar. De stora utbildnings- satsningarna borde på så sätt underlätta och förbättra matchningen framöver. Ett av problemen som lyfts fram är att den genomsnittliga utbildningslängden hos den arbetsföra befolkningen stigit snabbare än jobbens genomsnittliga krav på utbildningslängd. 58 Kan jämföras med att andelen arbetskraft med eftergymnasial utbildning var . Bilaga 7 till LU15 Regionala obalanser i arbetskrafts- och kompetensförsörjningen blivit tal om att det skett en överutbildning och att 20–har ett jobb som de egentligen är för högt kvalificerade för.59 Det finns dock olika uppfattningar i denna fråga. Över- eller underutbildning behöver inte betyda felmatchad arbetskraft eftersom exempelvis erfarenheter kan kompensera för brist i utbildning. Snarare kan överutbildning vara ett tecken på under- prestation (och 2012). Det tycks som att företa- gens svårigheter att anställa i första hand beror på problem att hitta arbetskraft med rätt yrkeserfarenhet och sedan rätt utbildning och arbetslivserfarenhet. Det gäller oavsett företagsstorlek eller län. Koncentrationen av människor till befolkningstäta regioner bidrar till ökade svårigheter för mindre arbetsmarknadsregioner att klara arbetskrafts- och kompetensförsörjningen. blir utbudet och efterfrågan på arbetskraft mer koncentrerat till större marknader. Matchningsproblematiken framöver berör på så sätt inte enbart obalanser mellan arbetsmarknadsregioner utan också i hög grad ökade svårigheter att matcha ett växande arbetskrafts- utbud med den efterfrågan som finns i större arbetsmarknads- regioner. Om vi avslutningsvis summerar ihop skilda typer av för- ändringar som är demografiska, strukturella, tekniska eller utbildningsmässiga kan vi i slutändan konstatera att det är relativt starka drivkrafter bakom polariseringar och tilltagande obalanser på den regionala arbetsmarknaden och frågan är vilka strategier som framöver kommer vara effektiva för att lösa och hantera dessa förändringar på den regionala arbetsmarknaden.