sou · H3B37 · 2015-09-15 00:00:00 — Varje upphandlande enhet, t.ex. ett landsting, beslutar även om den när- mare utformningen av ersättningen för den utförda tjänsten och ersättningen följer därefter den enskildes val av utförare. Det finns därmed ingen priskonkurrens mellan leverantörerna. Kommuner och landsting har omfattande möjligheter att, i för- frågningsunderlaget, ställa kvalitetskrav på tjänsten som de privata utförarna ska utföra. Myndigheten får också ställa särskilda sociala, miljömässiga och andra villkor för hur ett kontrakt ska fullgöras (4 kap. 2 § LOV och 6 kap. 13 § ). Myndigheterna förväntas därefter följa upp att utförarna erbjuder den avtalade kvaliteten. Det finns möjlighet att avtala om att kontrakt får sägas upp om de inte följs. Möjligheten att utesluta en utförare från en upphandling eller från att delta i ett valfrihetssystem pga. egenskaper eller bete- ende i den juridiska person som är utförare, exempelvis om en ägare bedöms vara olämplig, är emellertid begränsad. En stor del av det som brukar benämnas välfärdssektorn omfattas inte fullt ut av . Vissa områden faller helt utanför reglerna. Ett exempel på det är sådan grundläggande utbild- ning som i kräver godkännande och som anses vara icke- ekonomisk verksamhet.4 Hälso- och sjukvård liksom socialtjänst anses ha begränsat gränsöverskridande intresse, dvs. är som utgångspunkt inte så intressanta för leverantörer från andra med- lemsstater, och omfattas därför inte fullt ut av de EU-rättsliga bestämmelserna. Det lämnas till medlemsstaterna att utforma upphandlingsreglerna för dessa tjänster. Reglerna måste dock upp- fylla de grundläggande principerna om bl.a. icke-diskriminering, likabehandling, transparens och proportionalitet. Upphandling av tjänsterna måste också, liksom andra tjänster, annonseras och leverantörerna ska ha rätt att få upphandlingen prövad i domstol. Om upphandlingen av tjänsterna överskrider , eller drygt , måste reglerna enligt det nya LOU-direktivet tilläm- pas. Under det beloppet presumeras upphandlingar inte vara av gränsöverskridande intresse. Det kan dock finnas konkreta indika- tioner på motsatsen, och då krävs att upphandlingarna bl.a. annon- seras. I regleras dessa tjänster, som benämnts B-tjäns- ter, i 15 kap. vilket också omfattar upphandlingar under EU:s beloppsgränser, s.k. tröskelvärden. I finns ett nedre gräns- värde, den s.k. direktupphandlingsgränsen, som kan sägas motsvara en absolut nedre gräns för när en upphandling anses vara av gräns- överskridande intresse. För är direktupphandlingsgränsen cirka 500 000 kronor.5 Reglerna vid direktupphandling är mindre detaljerade, än de som gäller för upphandlingar av de direktivstyrda tjänsterna. 4Se bl.a. Kammarrätten i dom i mål nr 8101–8104-08. 515 kap. 3 § och tillkännagivande (2014:5) om tröskelvärden vid offentlig upphand- ling. Genom det nya LOU-direktivet kommer ett antal av de nuvar- ande B-tjänsterna att flyttas över, så att de fullt ut omfattas av . För de som även fortsatt kommer att kategoriseras som av mindre gränsöverskridande intresse, däribland de s.k. välfärdstjäns- terna, har medlemsstaterna fortsatt stort utrymme att utforma reglerna. Reglerna kring upphandling av välfärdstjänster behöver därför inte vara lika detaljerade, som regler för upphandling av tjänster som omfattas fullt ut av EU:s regler.6 Genomförandeutred- ningen har emellertid föreslagit att motsvarigheten till 15 kap. ska tas in i den föreslagna nya lagen, som ett 19 kap., med i huvudsak motsvarande bestämmelser som . Enligt förslaget ska därmed de grundläggande principerna följas även enligt svensk lagstiftning när det gäller välfärdstjänster, dvs. att upphandling av dessa ska annonseras och tilldelas enligt i lagen uppställda bestäm- melser. Bestämmelserna omfattar bl.a. regler om krav på och ute- slutning av leverantörer. LOV skiljer sig från genom att det är slutanvändarna av de offentliga tjänsterna som bestämmer vem som ska leverera varje tjänst. Någon motsvarighet till den regleringen finns inte på EU- nivå och har därför kunnat utforma egna regler för köp av den typen av tjänster. är reglerna utformade med upp- handlingslagstiftningen som förebild och anknyter i viss mån till den. I LOV har också beaktats de grundläggande principerna i . Den EU-rättsliga reglering som närmast tangerar valfrihets- systemen är ett nytt direktiv om koncessioner. LOV anses dock inte träffas av den regleringen heller.7 I vilken mån de nya EU- reglerna kommer att påverka det nationella handlingsutrymmet för de svenska valfrihetssystemen är frågor som övervägs inom ramen för fortsatta arbete med genomför- andet av det nya direktivet samt inom Socialdepartementet.8 6Se art. 76 och skäl 114 i och rådets direktiv /24/EU av den 26 feb- ruari 2014 om offentlig upphandling och om upphävande av direktiv /18/EG. 7Se skäl 13 i och rådets direktiv /23/EU av om tilldelning av koncessioner. 8Socialdepartementet, , Uppdrag om en översyn av lagen (2008:962) om valfrihetssystem (LOV) med anledning av nya EU-direktiv på upphandlingsområdet, S2014/6077/FST. 9.2Vilka kan prövas? reglerar förfarandet i enskilda upphandlingar och innehåller regler för hur myndigheter ska behandla leverantörer till offentlig sektor. reglerar även vilka krav myndigheterna kan ställa på leverantörerna. Begreppet leverantör återfinns både i och i LOV. Med lev- erantör avses den som på marknaden tillhandahåller varor eller tjänster eller utför byggentreprenader (2 kap. 11 § och lik- nande i 2 kap. 3 § LOV). Varken i eller i LOV tar bestämmelserna sikte på de som äger verksamheten. Däremot finns det vissa grundläggande krav på leverantörerna i sig, och på dem som företräder dessa. Detta bl.a. för att säkerställa att företagen i någon mening är acceptabla för att leverera till det offentliga, men framförallt för att säkerställa att leverantörerna har förutsättningar att leverera varor, tjänster eller byggentreprenader i enlighet med den kvalitet som avtalats. har, i svensk rätt, begreppet företrädare ansetts innefatta varje företrädare som har en faktisk maktposition i den juridiska personen, och som har en möjlighet att påverka förvaltningen av denna, oavsett röstinnehav. Den som har satt en bulvan eller en målvakt i sitt ställe kan därmed bedömas som företrädare för en juridisk person. Frågan om vem som är företrädare ska avgöras utifrån objektiva omständigheter i det enskilda fallet. Företrädare för moderbolag, som faktiskt företräder dotterbolaget, kan komma i fråga för kontroll av brottslighet i en upphandling som dotter- bolaget deltar i (propositionen Ny lagstiftning om offentlig upp- handling och upphandling inom områdena vatten, energi, transpor- ter och posttjänster [prop. 2006/07:128] del 1 s. 226 f.). Inom EU har, som tidigare nämnts, nya regler på upphandlings- området förhandlats fram. Vilka som anses vara företrädare för en juridisk person klargörs i det nya LOU-direktivet såvitt gäller obli- gatorisk uteslutning på grund av brott. Den kretsen omfattar personer som ingår i leverantörens förvaltnings-, lednings- eller kontrollorgan. Detsamma gäller personer som är behöriga att företräda, fatta beslut om eller kontrollera leverantören. Genom- förandeutredningen har bedömt att de personer det är fråga om är de som ingår i styrelsen, firmatecknare eller vd, vilket framgår av förslaget till ny lagstiftning (betänkandet Nya regler om upphand- ling [SOU 2014:51] s. 369). De krav som ställs på leverantörer innebär att upphandlande myn- digheter får utesluta leverantörer där personer i ledningen begått vissa grövre brott Kraven möjliggör också uteslutning av leveran- törer som gjort sig skyldiga till brott i sin yrkesutövning eller inte skött betalning av skatter och sociala avgifter. Kraven kan sägas utgöra en tröskel för att få delta i upphandling. Tröskeln kan anses vara ganska låg, även om den kommer att höjas något genom de nya reglerna på upphandlingsområdet. Krav kan också ställas på att leverantörer ska ha den ekonomiska ställning, samt den tekniska och yrkesmässiga kapacitet, som krävs för att klara att leverera. Kraven kan användas för att få fram de bäst lämpade leverantörerna av dem som klivit över inträdeströs- keln. Hur långtgående krav som kan ställas på leverantörerna hänger samman med uppdragets omfattning och inriktningen på verksamheten. De krav som ställs ska emellertid ha koppling till, och stå i proportion till, tjänsten som upphandlas. Utöver det kan vissa krav ställas på att leverantörerna är registrerad i bolagsregister eller har de tillstånd som behövs. Kraven gäller både upphandling enligt de fullständiga reglerna och upphandling enligt de nationella bestämmelserna i 15 kap. . Reglerna för när en upphandlande myndighet får utesluta en leverantör från att delta i ett valfrihetssystem, främst enligt LOV, motsvarar i princip de fakultativa uteslutandegrunderna i 10 kap. 2 § , dvs. de möjliga uteslutningsgrunderna då en leverantör bl.a. gjort sig skyldig till brott eller allvarligt fel vid yrkesutöv- ningen. I vissa fall är en upphandlande myndighet skyldig att utesluta en leverantör enligt nuvarande . Det handlar om fall som rör leverantörens personliga ställning. Om leverantören har dömts för brott som innefattar organiserad brottslighet, korruption, bedräg- eri och penningtvätt ska denne uteslutas från deltagande i upphand- lingen (10 kap. 1 § första stycket ). Är leverantören en juri- disk person ska leverantören uteslutas om en företrädare för den juridiska personen har dömts för brott (10 kap. 1 § andra stycket ). Till skyldigheten att utesluta leverantören finns emellertid en ventil så att leverantören ändå kan få delta, om det finns sär- skilda skäl. Av förarbetena framgår att bestämmelserna i möjligaste mån ska förhindra att upphandlande myndigheter ingår avtal med leveran- törer som har dömts för viss brottslighet som riktar sig mot bl.a. unionens ekonomiska intressen. Inte minst ur konkurrenssynpunkt har det ansetts viktigt att endast seriösa leverantörer tilldelas kon- trakt (prop. 2006/07:128 del 1 s. 225 ff.). Den brottslighet som ska medföra utslutning beskrivs genom hänvisningar till olika EU- rättsakter och saknar exakt motsvarighet i svensk lag. Brott som i rubriceras som bestickning, bedrägeri eller penningtvätt är därför i vissa fall inte grund för uteslutning enligt 10 kap. 1 § . Utöver skyldigheterna att utesluta i vissa fall finns möjlighet att utesluta en leverantör som är föremål för konkurs, likvidation, tvångsförvaltning eller ackord eller liknande förfaranden. Även en leverantör som är dömd för brott i yrkesutövningen, eller som gjort sig skyldig till allvarligt fel i yrkesutövningen, eller inte full- gjort sina åligganden vad gäller socialförsäkringsavgifter och skatt, kan uteslutas. En leverantör som underlåtit att lämna uppgifter eller lämnat felaktiga uppgifter kan likaså uteslutas (10 kap. 2 § första stycket ). Är leverantören en juridisk person, får lev- erantören uteslutas om en företrädare för den juridiska personen har gjort sig skyldig till brott eller allvarligt fel i yrkesutövningen (10 kap. 2 § andra stycket ). Vad som avses med yrkesutövning styrs av den verksamhet som leverantören bedriver. Ett allvarligt fel i yrkesutövningen kan före- ligga om leverantören har brutit mot t.ex. en författningsbestäm- melse eller mot de etiska regler som gäller för leverantörens verk- samhet. Exempel på vad som i praxis ansetts vara allvarliga fel i yrkesutövningen är avtalsbrott9, utställande av osanna fakturor10, 9 Kammarrätten i , mål nr 2090-11 samt Generaladvokaten förslag till dom i mål C-71/92 Kommissionen mot p. 95, Förvaltningsrätten i , mål nr 2752-12. bokföringsbrott11, lämnande av grovt felaktiga uppgifter12 och sys- tematiska brister i en vårdverksamhet13. anger i rapporten konkurrens i offentlig upphandling att även brott mot arbetsmiljöregler, anställningsavtal och mot lagen (1999:678) om utstationering av arbetstagare (utsta- tioneringslagen) kan utgöra fel i yrkesutövningen, samt att även tidigare brott mot kollektivavtal och brott mot diskriminerings- lagen (2008:567) kan utgöra grund för uteslutning (Rapport 2013:6 s. 51). Om leverantören har uteslutits från en yrkes- eller branschorga- nisation kan det tyda på att allvarliga fel i yrkesutövningen har begåtts.14 Begreppet allvarligt fel i yrkesutövningen omfattar emel- lertid alla felaktiga ageranden som inverkar på leverantörens tro- värdighet i professionellt avseende, och inte bara överträdelser av i strikt mening etiska regler för den yrkesgrupp som leverantören tillhör15. Uteslutningsreglerna gäller även för upphandling under tröskel- värdena och för de s.k. B-tjänsterna där välfärdstjänsterna, förutom grundläggande utbildning, hör hemma (15 kap. 13 § ). För tjänster som köps genom LOV gäller inte de obligatoriska uteslut- ningsgrunderna, men däremot de fakultativa uteslutningsgrunderna (7 kap. 1 § LOV). Det nya LOU-direktivet kommer att medföra förändringar av reglerna om uteslutning. De obligatoriska uteslutningsgrunderna utökas med ytterligare brott kopplade till terrorism och människo- handel. Obetalda skatter och socialförsäkringsavgifter kommer också att obligatoriskt medföra uteslutning. Även de fakultativa uteslutningsgrunderna uppdateras, och de upphandlande myndig- heterna kommer att få möjlighet att utesluta leverantörer som bl.a. visat betydande eller ihållande brister i utförandet av ett väsentligt krav under ett tidigare offentligt kontrakt, ett tidigare kontrakt 10Kammarrätten i , mål nr 958-12 och mål nr 959-12 och Kammarrätten i , mål nr 4809-11. 11Förvaltningsrätten i , mål nr 12831-11. 12Kammarrätten i , mål nr 4211-08. 13Kammarrätten i , mål nr 1406-09. 14Hentze och , Offentlig upphandling s. 127 ff. 15EU-domstolens dom i mål C-465/11, Forposta, p. med en upphandlande enhet eller en tidigare koncession, vilket lett till uppsägning, skadestånd eller jämförbar påföljd. 9.3.2Krav på ekonomisk ställning Krav på leverantörens ekonomi handlar om att säkerställa att leve- rantören har ekonomiska förutsättningar att kunna leverera . Kraven måste dock ha samband med det som upphandlas, dvs. kontraktsföremålet, och stå i proportion till detta. Leverantören kan visa sin ekonomiska ställning genom uppgif- ter om omsättning, balansräkning eller intyg om ansvarsförsäkring (11 kap. 7 § ). Leverantören har också möjlighet att visa sin ekonomiska kapacitet med hjälp av någon annan handling (11 kap. 9 § ). Motsvarande bestämmelser kommer att finnas i de kommande reglerna. Genom dessa införs dock ett tak på hur stor omsättning som den upphandlande myndigheten får kräva. Som huvudregel kommer myndigheten inte att kunna kräva en årlig omsättning som överstiger två gånger det uppskattade kontraktsvärdet (artikel 58.3 andra stycket LOU-direktivet och 14 kap. 7 § förslaget till ny ).16 Reglerna om krav på ekonomisk ställning är inte tillämpliga för upphandling av B-tjänster och återfinns inte heller i LOV. Det hindrar i sig inte att sådana krav kan ställas. 9.3.3Krav på teknisk och yrkesmässig kapacitet Det finns en uttömmande katalog i 11 kap. 11 § över hur leverantören får styrka sin tekniska kapacitet. Det handlar bl.a. om förteckningar över varuleveranser eller tjänster som utförts , utbildning och yrkeskvalifikationer, antalet anställda, verktyg, uppgifter om eventuella underleverantörer, pro- ver och beskrivningar. Genom de nya upphandlingsreglerna kom- mer listan inte längre att vara uttömmande, men de krav på teknisk och yrkesmässig kapacitet som den upphandlande myndigheten ställer måste ha samband med kontraktsföremålet och vara propor- 16 SOU 2014:25 s. 87 och Ds 2014:25 bil. 1 s. 69. SOU 2015:7 Upphandling och valfrihetssystem tionerliga (artikel 60.4 i nya LOU-direktivet och 15 kap. 12 § förslaget till nya ). Reglerna om krav på teknisk och yrkesmässig kapacitet är inte tillämpliga för upphandling av välfärdstjänster, och reglerna åter- finns inte heller i LOV. Det hindrar i sig inte att sådana krav kan ställas. Tvärtom är det högst väsentliga krav att ställa för att få fram de bästa leverantörerna. 9.3.4Krav på tillstånd och registrering En upphandlande myndighet får begära att en leverantör är regi- strerad i aktiebolags- eller handelsregister eller motsvarande, som förs i det land där denne är etablerad (11 kap. 6 § ). Motsvar- ande reglering föreslås även i det nya direktivet och av Genomför- andeutredningen, och återfinns då under rubriken behörighet att utöva yrkesverksamhet. Enligt får en upphandlande myndighet inte kräva att leve- rantören ska vara en fysisk eller juridisk person (1 kap. 10 § ). Endast om en grupp av leverantörer tillsammans ska ansöka om eller lämna anbud, får en upphandlande myndighet kräva att de antar en viss juridisk form, och det bara om det krävs för att kon- traktet ska kunna fullgöras på ett godtagbart sätt (1 kap. 11 § ). Reglerna om krav på tillstånd och registrering är tillämpliga för upphandling av B-tjänster (15 kap. 2 § ), men återfinns inte i LOV. 9.3.5Officiella förteckningar över godkända leverantörer och certifiering I artikel 52 i det direktivet som nuvarande bygger på finns bestämmelser om officiella förteckningar över godkända leveran- törer och certifiering genom offentligrättsliga eller privaträttsliga organ (Direktiv /18/EG). Artikeln har bara delvis genomförts i svensk rätt (11 kap. 16 § ) eftersom det var frivilligt för medlemsstaterna att genomföra hela artikeln, och det inte bedöm- des finnas något behov av den. Enligt den svenska bestämmelsen anses en leverantör som är upptagen i en sådan förteckning uppfylla ett stort antal av de krav som kan ställas med stöd av de bestämmelser som redogjorts för ovan, se avsnitt 9.3.1–9.3.4. Motsvarande reglering som finns i artikel 52 finns även i det nya direktivet (artikel 64 i LOU- direktivet). har bedömt att något ytter- ligare genomförande, utöver dagens reglering, inte bör ske bortsett från vissa redaktionella förändringar (SOU 2014:51 s. 262 f.). Reglerna om officiella förteckningar är inte tillämpliga för upp- handling av B-tjänster, men liknande regler återfinns i 7 kap. 2 § LOV. 9.3.6Krav genom särskilda kontraktsvillkor Krav på leverantörerna kan också ställas i villkor för fullgörandet av kontraktet. En upphandlande myndighet får ställa särskilda sociala, miljömässiga och andra villkor för hur ett kontrakt ska fullgöras. Villkoren ska anges i annonsen om upphandling eller i förfråg- ningsunderlaget (6 kap. 13 § ). En motsvarande reglering återfinns i de kommande reglerna (artikel 70 i LOU-direktivet och 17 kap. 1 § förslaget till ), men i direktivet betonas att villkoren måste vara kopplade till kon- traktsföremålet. Det anges också att kraven får innefatta bl.a. sysselsättningsrelaterade hänsyn. Särskilda kontraktsvillkor måste accepteras av en anbudsgivare för att denne ska tilldelas kontraktet. Villkoren får dock inte vara diskriminerande mot någon leverantör. Reglerna om särskilda kontraktsvillkor är tillämpliga på många av välfärdstjänsterna (15 kap. 2 § ). I vilken utsträckning det är möjligt att genom särskilda kontraktsvillkor ställa krav på ägare och ledning är enligt utredningens mening oklart. Någon möjlighet att reservera kontrakt till vissa typer av leveran- törer finns inte enligt dagens lagstiftning. Det nu gällande upp- handlingsdirektivet gav en sådan möjlighet för skyddade verkstäder eller för program för skyddad anställning. Möjligheten infördes emellertid inte i svensk rätt, eftersom flera remissinstanser invänt att en bestämmelse om reserverade kontrakt kräver ytterligare pre- ciseringar och att det skulle kunna få ogynnsamma marknadsstö- rande effekter (prop. 2006/07:128 del 1 s. 185 ff.). Även det nya LOU-direktivet innehåller en möjlighet att reser- vera kontrakt till vissa verksamheter (artikel 20 i LOU-direktivet), och utrymmet har även utökats. har föreslagit att bestämmelser om reserverade kontrakt ska införas i 4 kap. 9 § i förslaget till ny lagstiftning (SOU 2014:51 s. 51 ff. och 357 f.). Utöver möjligheten att reservera kontrakt finns det i det nya direktivet en möjlighet att reservera vissa kontrakt för hälso- och sjukvårdstjänster, sociala tjänster och kulturella tjänster till vissa organisationer om högst (artikel 77 i LOU-direktivet). En sådan organisation måste ha som syfte att fullgöra ett offentligt uppdrag som är kopplat till tillhandahållande av sådana tjänster. Vinsterna ska återinvesteras för att uppnå orga- nisationens syfte och eventuell vinstutdelning bör ske på grundval av deltagande. Lednings- och ägarstrukturen i organisationen ska grundas på personalens ägande eller deltagande. Det ska även krävas aktivt deltagande av personal, användare eller berörda parter. Vidare får organisationen inte ha tilldelats något tidigare kontrakt för tjänsten av myndigheten . har bedömt att organisationer som verkar inom den idéburna sektorn kan vara aktuella för tilldelning av kontrakt enligt regelverket. Utredningen gjorde dock bedöm- ningen att regleringen får antas ha ett begränsat praktiskt intresse och föreslogs därför inte att bestämmelserna skulle genomföras i svensk rätt (SOU 2014:51 s. 330 ff.). 9.3.8Utredning om förhållandena hos leverantören I vilken utsträckning en myndighet ska utreda förhållandena som kan utgöra grund för uteslutning beror på omständigheterna i det enskilda fallet. Det finns t.ex. ingen skyldighet för en upphand- lande myndighet att i varje enskilt fall undersöka om leverantören eller, om det är fråga om en juridisk person, någon företrädare för leverantören har gjort sig skyldig till sådan brottslighet som ska medföra uteslutning från att delta i upphandlingen. Genom de nya upphandlingsreglerna kommer procedurerna kring bevisning att ändras, i syfte att rationalisera och förenkla prövningen av leverantörer. Det handlar om att utnyttja it-tekniken bättre för att tillhandahålla intyg och certifikat, men också att utgå från en självdeklaration, eller en egen försäkran, som varje leveran- tör lämnar in. En nyhet är att ett europeiskt enhetligt upphand- lingsdokument ska skapas. Genom det kan en leverantör försäkra att skäl för uteslutning inte föreligger och att tillämpliga krav för val av leverantörer är uppfyllda (artikel 59 i LOU-direktivet). Avsikten är att endast den leverantör som ska tilldelas ett kontrakt ska behöva komma in med de dokument som krävs för att visa att kraven är uppfyllda (SOU 2014:51 s. 237). Ytterligare intyg kan komma att krävas av en leverantör för att denne ska få finnas listad i ett online-verktyg som kallas e-Certis. Genomförandeutredning- ens förslag är att ska vara den svenska aktör som ansvarar för att systemet hålls uppdaterat (SOU 2014:51 s. 246 ff.). 9.4Vilka krav kan ställas och hur ska de utformas? 9.4.1Kraven måste vara förenliga med Utredningens bedömning: Omständigheter som ska och får leda till uteslutning av leverantörer framgår av upphandlings- och valfrihetslagstiftningen. De EU-rättsliga reglerna ger med- lemsstaterna visst utrymme för att ha flexiblare regler för väl- färdstjänster. De upphandlande myndigheternas krav på leverantörers ekonomiska ställning och yrkesmässiga kapacitet, måste vara kopplade till kontraktsföremålet. Dessa krav och ytterligare uteslutningsgrunder måste vara förenliga med de EU-rättsliga grundläggande principerna om icke-diskriminering, likabehand- ling, transparens, ömsesidigt erkännande och proportionalitet. Kraven som enligt upphandlingsreglerna kan ställas på de som leve- rerar varor, tjänster och byggentreprenader till den offentliga sek- torn måste ha samband med det som anskaffas, dvs. Att avgöra vad som är kopplat till kon- traktsföremålet är som regel enklare när det gäller krav som är direkt kopplade till varorna, tjänsterna eller byggentreprenaderna. Det är svårare, och medför större risk, att ställa krav på leveran- tören.