sou · H3B393 · 2015-11-03 00:00:00 — När det gäller stadigvarande bostäder kan vare sig kommunen eller privata utförare hyra sådana lokaler med mervärdesskatt på Ersättning för lokalkostnad och hyra vid vissa boendeformer När kommunen hyr en stadigvarande bostad som används för sådana boendeformer som avses i 5 kap. 5 § andra stycket och 5 kap. 7 § tredje stycket SoL samt 9 § 8 och 9 LSS, t.ex. äldreboende eller särskilt boende, har kommunen emellertid rätt att ansöka om ersättning för dold mervärdesskatt enligt den s.k. 18-regeln. Ersättningen ska motsvara den dolda mervärdesskatt som antas ingå i hyresbeloppet. 10.3.2… när kommunen upphandlar eller ger bidrag till privata utförare som hyr eller äger lokalen (18/5-regeln) När privata utförare uteslutande bedriver verksamhet som inte medför skattskyldighet i hyrd lokal kan inte fastighetsägaren bli frivilligt skattskyldig. Därmed kan hyresbeloppet komma att inne- hålla dold mervärdesskatt. Detta innebär att när kommunen upphandlar t.ex. äldreomsorg med boende av en privat utförare som hyr sina lokaler, kan kost- naden för upphandlingen komma att bli högre till följd av att den privata utföraren har kostnader för lokalen i form av dold mer- värdesskatt som ingår i hyresbeloppet från fastighetsägaren. Om den privata utföraren bedriver verksamheten i egna lokaler kan ibland en stor andel av dennes kostnader för ingående skatt hänföras till kostnader för lokalen, t.ex. beroende på investeringar. Eftersom den privata utföraren inte kan göra avdrag för sådan in- gående skatt som kan hänföras till fastigheten kommer även i detta fall dold mervärdesskatt att ingå i upphandlingspriset till kom- munen. När 18/5-regeln infördes var det främsta argumentet att regeln skulle ge möjlighet till högre ersättning i de fall där lokal- kostnaderna är förhållandevis höga, t.ex. vid investeringar. Av för- arbetena framgår bl.a. att i de fall kommunen i stället för att investera i egna anläggningar låter en privat utförare tillhandahålla lokal kan merkostnaderna vid nybyggnation bli höga och de dolda mervärdesskattekostnaderna vara högre än vad som ryms i ersätt- ning enligt huvudregeln . Detta kan innebära att vissa kommuner tvekar att konkurrensutsätta verksam- Ersättning för lokalkostnad och hyra vid vissa boendeformer I förarbetena konstateras dock att antalet fall där problemet aktualiserats dittills var få.1 I både det fall när den privata utföraren har dolda mervärdes- skattekostnader i hyreskostnaden och det fall när utföraren har kostnader för icke avdragsgill ingående skatt hänförlig till fastig- heten kan kommunen ansöka om ersättning för den andel av upphandlingskostnaden (eller bidragsbeloppet) som avser lokalkostnader. För resterande del får kommunen ersättning . För att ska godkänna ansökan måste det vara fråga om faktiska lokalkostnader och inga schabloner. Vad som är att anse som lokalkostnad finns inte definierat i LEMK. Enligt praxis omfattas inte städning eller inventarier i begreppet lokalkostnad, utan det ligger närmast till hands att hämta ledning från 3 kap. 2 § andra stycket ML.2 Enligt nämnda bestäm- melse framgår att undantaget från skatteplikt för upplåtelse av nyttjanderätt omfattar gas, vatten, elektricitet, värme och nätutrust- ning för mottagning av radio- och tv-sändningar. 10.4Ansökan enligt 18/5-regeln i förhållande till huvudregeln Dagens system ger högre ersättning vid ansökan enligt 18/5-regeln än enligt huvudregeln på när andelen lokalkostnader överstiger en viss nivå, en s.k. brytpunkt. I figur 10.1 visar den streckade linjen ersättning enligt huvudregeln som är oberoende av hur stor andel lokalkostnaden utgör av de totala kostnaderna för upphandling eller bidragsgivning. Ersättningen enligt 18/5-regeln, som visas av den heldragna linjen i figuren, ökar däremot med en ökad andel lokalkostnad eftersom ersättningen för lokal (18 pro- cent) är högre än för övriga kostnader (). Brytpunkten för när ansökan enligt 18/5-regeln ger högre ersättning än enligt huvudregeln går vid en andel lokalkostnad på . 1Ds 1997:74 s. 36. 2Se t.ex. Kammarrätten i dom meddelad i mål nr 1525-09. Ersättning för lokalkostnad och hyra vid vissa boendeformer Brytpunkt för ansökan enligt 18/5-regeln i stället för huvudregeln (6-procentsschablonen) 18/5 regeln Källa: Utredningens beräkning. Utredningen har tagit del av underlag för beslut om ersättning vid ansökan om ersättning enligt huvudregeln, 18/5- regeln och 18-regeln. Med underlag avses de uppgifter som kom- muner lämnar vid ansökan om ersättning enligt respektive schablonregel och som utgör underlag för beräkning av ersättning enligt de olika reglerna. fick av landets kommuner ersättning enligt 18/5-regeln. Endast ett landsting fick ersättning enligt 18/5- regeln . Det är betydligt vanligare med ersättning enligt 18/5-regeln i storstadskommunerna där av kommun- erna fick ersättning enligt den regeln, medan av landsbygdskommunerna fick det. Täta kommuner ligger någon- stans mitt emellan landsbygdskommuner och storstadskommuner (figur 10.2). Ersättning för lokalkostnad och hyra vid vissa boendeformer Figur 10.2 Andel kommuner som har fått ersättning enligt 18/5-regeln (n=290) Källor: , kommuntyp enligt Tillväxtanalys. Av det totala underlaget för ansökningarna enligt huvudregeln och 18/5-regeln enligt 5 § LEMK beräknas ansökan enligt 18/5-regeln i genomsnitt utgöra av underlaget. 18/5-regeln används något mer i storstadskommuner där i genomsnitt av det totala underlaget för ansökan görs enligt 18/5-regeln mot 12 pro- cent i landsbygdskommuner. Den genomsnittliga andelen lokalkostnad av underlaget för ansökan (dvs. kostnaden för aktuell upphandling eller bidragsgivning) enligt 18/5-regeln är . Det innebär att den genomsnitt- liga andelen lokalkostnad vid ansökan är ungefär dubbelt så hög som den nivå på som är brytpunkten för när 18/5-regeln ger högre ersättning än huvudregeln om . Andelen lokal- kostnader är i genomsnitt högst i täta kommuner och lägst i storstadskommuner (figur 10.3). Ersättning för lokalkostnad och hyra vid vissa boendeformer Figur 10.3 Andel av underlaget för sökt ersättning som gjorts enligt 18/5- regeln i stället för huvudregeln och andelen av underlaget för sökt ersättning enligt 18/5-regeln som avser lokalkostnad (n=163) Avser endast kommuner som sökt ersättning enligt 18/5-regeln. Källor: , kommuntyp enligt Tillväxtanalys. Av figur 10.4 kan utläsas att den genomsnittliga sammantagna ersättningen enligt 18/5-regeln är , dvs. en dryg procent- enhet över huvudregeln på . Skillnaderna är små mellan kommuntyperna. Totalt ger 18/5-regeln endast ett litet genomslag på den genomsnittliga ersättningen för 18/5-regeln och huvud- regeln tillsammans som endast är . Även här är skill- naderna små mellan kommuntyperna. Ersättning för lokalkostnad och hyra vid vissa boendeformer Figur 10.4 Genomsnittlig ersättning för ansökan enligt 18/5-regeln respektive 18/5-regeln och huvudregeln tillsammans (n=163) Huvudregeln och 18/5‐regeln Avser endast kommuner som sökt ersättning enligt 18/5-regeln. Källor: , kommuntyp enligt Tillväxtanalys. Av figur 10.5 framgår att spridningen av ersättningen enligt 18/5- regeln är mellan och . Figur 10.5 Ersättning enligt 18/5-regeln 2013 utifrån folkmängd i kommunen (n=163) Källor: , Tillväxtanalys. Ersättning för lokalkostnad och hyra vid vissa boendeformer Den totala ersättningen för huvudregeln och för 18/5-regeln till- sammans varierar inte i så stor utsträckning. Endast 13 kommuner har en snittersättning för 18/5-regeln och huvud- regeln tillsammans, se figur 10.6. Figur 10.6 Genomsnittlig ersättning för huvudregeln och 18/5-regeln tillsammans utifrån folkmängd i kommunen (n=290) Källor: , Tillväxtanalys. Att snittersättningen blir hög beror antingen på en hög andel lokalkostnader eller på att en stor andel av ersättningen söks enligt 18/5-regeln. kan också snittersättningen bli hög både på grund av en hög andel lokalkostnader och på att en hög andel av ersättningen söks enligt 18/5-regeln. Andelen lokalkostnader av totala kostnaden för underlagen enligt 18/5-regeln är för de flesta kommuner mellan . Ett fåtal kommuner avviker med en klart högre andel lokalkostnader än övriga, se figur 10.7. Ersättning för lokalkostnad och hyra vid vissa boendeformer Figur 10.7 Andel lokalkostnader vid ansökan enligt 18/5-regeln utifrån hur stor del som söks enligt 18/5-regeln av huvudregeln och 18/5- regeln och tillsammans, 2013 (n=163) Andel 18/5 av huvudregeln +18/5 10.5Tillämpning av 18/5-regeln 10.5.1Synpunkter från kommuner och Fördelen med ersättning enligt 18/5-regeln är att det finns möjlig- het att erhålla en högre ersättning när en stor andel av de totala kostnaderna kan hänföras till lokalkostnader, vilket bl.a. kan vara fallet vid investeringar och nybyggnation. Regeln kan därför ge kommunen likvärdiga alternativ vid valet mellan att investera i egna fastigheter och att en privat utförare tillhandahåller egna eller hyrda lokaler med investeringskostnader. Tillämpning av 18/5-regeln upplevs dock medföra en del pro- blem. Vid intervjuer med handläggare inom kommunerna har det bl.a. framkommit att det ibland kan vara svårt att få in uppgifter om lokalkostnader från privata utförare. För att kunna begära ersätt- ning enligt 18/5-regeln är kommunen beroende av att få in upp- gifter om kostnader och villkor för hyra från de privata utförarna. I de fall de privata utförarna inte lämnar uppgifterna kan kommunen inte heller begära särskild ersättning för lokaler. Ersättning för lokalkostnad och hyra vid vissa boendeformer 18/5-regeln krävs att underlaget för lokalkostnad ska bestå av faktiska kostnader. Det är alltså inte tillräckligt att den privata utföraren använder en schabloniserad andel lokalkostnad. I de fall de privata utförarna endast anger en schabloniserad andel lokalkostnad godkänns inte kommunernas ansökan om ersättning enligt 18/5- regeln vid kontroll, utan kommunen får ersättning enligt huvudregeln . Vissa kommuner framför att det kan vara svårt att få privata utförare att lämna uppgifter om faktiska lokalkostnader eftersom utförarna anser att sådana uppgifter är känsliga ur affärssynpunkt. Därtill kommer att det finns kostnader som inte ska räknas med i lokalkostnadsandelen, t.ex. städning och inventarier. Det måste därför alltid finnas ett underlag som visar vad som ingår i hyran. Enligt handläggare vid är det vanligt att ompröv- ning görs när kommuner ansöker om ersättning enligt 18/5-regeln. Vid utredning visar det sig ofta vara svårt att få fram underlag för hur lokalkostnaden är framräknad och kommunerna nekas därför ersättning enligt 18/5-regeln. I stället ges ersättning enligt huvudregeln, dvs. Vad gäller ansökan av hyreskostnaden, den s.k. 18-regeln, förekommer inte alls lika många brister i underlaget. Däremot är det problem med gränsdragningen kring vad som defini- eras som särskilt boende. Det förekommer t.ex. att ansökan avser s.k. servicelägenheter. Det kan röra sig om vanliga lägenheter med hemtjänst och kanske matsal i huset, i stället för ett äldreboende med omvårdnad och personal dygnet runt. Det kan även vara pro- blem med att det inte alltid framgår om beslut om boende enligt SoL har fattats enligt de bestämmelser som står i LEMK. anser att kommunerna ska styrka rätten till ersättning enligt ställningstagande med dnr 131 386133- 10/111, ”Underlag för att styrka rätt till ersättning för ingående skatt som avser boende med särskild service”. 10.5.2Kostnadsstruktur och ansökan enligt 18/5-regeln De olika huvudområdenas kostnadsstruktur påverkar ersättnings- beloppet enligt 18/5-regeln. Som framgår av de analyser av kost- nadsstruktur som görs i avsnitt 4–7 så förekommer en del variat- Ersättning för lokalkostnad och hyra vid vissa boendeformer ioner i hur stor lokalkostnadsandelen är av de totala kostnaderna. Av figur 10.8 kan utläsas den beräknade genomsnittliga andelen lokalkostnad per huvudområde för landsting och kommuner inom sjukvård, tandvård, social omsorg och utbildning här med hänsyn tagen till ingående skatt och interna kostnader. Inom sjukvård och tandvård uppgår andel lokalkostnad till respektive 7 pro- cent, inom social omsorg uppgår andelen till och inom utbildningsområdet uppgår andelen lokalkostnad till . Figur 10.8 Andel lokalkostnad av totala kostnader per huvudområde 2013 (n=258) Anm. Vid beräkning av andel lokalkostnad har här hänsyn tagits till kostnader för ingående skatt och interna kostnader korrigerade för interna intäkter. Källor: Räkenskapssammandrag för kommuner och landsting 2013, SCB samt enkäter till kommuner och landsting. Ersättning för lokalkostnad och hyra vid vissa boendeformer Både utbildningsområdet och området för social omsorg har en relativt sett hög andel lokalkostnader (respektive 11 pro- cent). Detta betyder att genomsnittlig andel lokalkostnad hamnar över brytpunkten på för när ansökan enligt 18/5-regeln ger högre ersättning än ansökan enligt huvudregeln (se figur 10.1). Inom sjukvård och tandvård är andelen lokal- kostnader lägre i förhållande till övriga huvudområden och den genomsnittliga andelen lokalkostnader hamnar under brytpunkten . Enligt underlag över sökt ersättning har dock endast ett landsting sökt ersättning enligt 18/5-regeln , vilket tyder på att landstingen i mindre utsträckning tillämpar 18/5-regeln. Inom utbildningsområdet skulle det vara möjligt att få en genom- snittlig ersättning på genom att ansöka om ersättning enligt 18/5-regeln. Det är mer än den beräknade genomsnittliga andelen ingående skatt på för utbild- ningsområdet. För huvudområden med en viss kostnadsstruktur kan 18/5-regeln alltså skapa ytterligare ersättning i stället för att kompensera för verksamheter med en hög andel ingående (dold) skatt. Det framgår inte av statistik vilken verksamhet kommunerna söker ersättning för enligt 18/5-regeln. Av de inter- vjuer utredningen har gjort och av enkätsvar framgår dock att kom- munerna söker ersättning enligt 18/5-regeln både för verksamhet inom området social omsorg och inom utbildningsområdet. Ersättning enligt 18-regeln ersätter dold mervärdesskatt för lokal- hyra när kommunen hyr lokal. Av figur 10.9 framgår att nästan alla storstadskommuner och av alla landsbygds- kommuner erhöll ersättning enligt 18-regeln . Ersättning för lokalkostnad och hyra vid vissa boendeformer Figur 10.9 Andel av antalet kommuner som har fått ersättning enligt 18-regeln (n=290) Källor: , kommuntyp enligt Tillväxtanalys. Ersättning enligt 18-regeln utgör i genomsnitt av total utbetald ersättning enligt 5 § LEMK för landsbygds- kommuner och täta kommuner, men av den totala ersättningen i storstadskommuner . 10.7Utbetald ersättning enligt 18-regeln, 18/5-regeln och huvudregeln Sammanlagd utbetald ersättning enligt 5 § LEMK var i genomsnitt mer än dubbelt så stor för storstadskommuner som för landsbygdskommuner räknat per invånare. Utbetald ersättning enligt 18/5-regeln var mer än sex gånger så stor i snitt i storstads- kommuner i jämförelse med landsbygdskommuner. Utbetald ersättning enligt 18-regeln mätt per invånare var större i lands- bygdskommuner men som störst i täta kommuner, se figur 10.10. SOU 2015:93 Ersättning för lokalkostnad och hyra vid vissa boendeformer Figur 10.10 Genomsnittlig utbetald ersättning per invånare och kommuntyp 2013 (n=290) , 18/5‐regeln , 18/5‐regeln Källor: , kommuntyp enligt Tillväxtanalys. 10.8Utredningens beräkningar av andelen ingående skatt för lokal Som framgår av avsnitt 9 har utredningen utgått från uppgifter rörande kommunala fastighetsbolag för att beräkna andelen ingå- ende skatt vid uthyrning av lokal. Beräknad andel ingående skatt av hyresinkomsterna inklusive ingående skatt (dvs. marginalprocent) uppgick i snitt till hos de fastighetsbolag som studerats. Snittet är vägt utifrån hyresinkomsterna exklusive ingående skatt. Motsvarande påläggsprocent är . Som framgår av figur 10.11 varierade andelen ingående skatt mellan nära noll (0) . Det största bolaget hade en andel ingående skatt på och det näst största hade en andel på , medan många av de mindre bolagen låg lägre. Fem av bolagen hade en andel som överstiger den högsta skattesatsen på . Ersättning för lokalkostnad och hyra vid vissa boendeformer Figur 10.11 Andel ingående skatt av hyresinkomsterna inklusive ingående skatt hos kommunala fastighetsbolag 2013 (n=45) I syfte att kompensera för dold mervärdesskatt när den privata utföraren har en hög andel lokalkostnader kan kommuner ansöka om ersättning för den del som avser lokalkostnad och för övrig andel kostnader enligt 18/5-regeln. 18/5-regeln kan medföra vissa tillämpningsproblem bl.a. till följd av att kommunerna måste kunna styrka den privata utförarens faktiska mervärdesskattekostnader för lokaldelen. Detta förutsätter dels att kommunerna kan få in underlag från de privata utförarna, dels att utförarna beräknat andelen korrekt. Såvitt framkommit kan kommunerna ha svårt att styrka sitt underlag vid ansökan till , vilket kan innebära att ersättning endast medges enligt huvudregeln. 18/5-regeln används i mycket liten utsträckning inom lands- tingen, medan drygt hälften av landets kommuner har fått ersätt- ning enligt regeln . Utbetald ersättning enligt 18/5- regeln mätt per invånare är mer än sex gånger så stor i snitt i stor- stadskommuner jämfört med landsbygdskommuner. Ersättning för lokalkostnad och hyra vid vissa boendeformer Av det totala underlaget för ansökningarna enligt huvudregeln och 18/5-regeln avser i genomsnitt av underlaget ansökan enligt 18/5-regeln. För de kommuner som ansöker enligt båda dessa regler ger användningen av 18/5-regeln i genomsnitt ett relativt litet utslag på ersättningen: i stället för 6 pro- cent enligt huvudregeln. I de fall kommunen hyr lokal som används till sådana boende- former som avses i 5 kap. 5 § andra stycket och 5 kap. 7 § tredje stycket SoL samt 9 § 8 och 9 LSS, t.ex. äldreboende eller särskilt boende, har kommunen rätt att ansöka om ersättning för dold mer- värdesskatt av hyresbeloppet enligt den s.k. 18- regeln. Ersättningen ska motsvara den dolda mervärdesskatt som antas ingå i hyran. Nästan alla storstadskommuner och av alla landsbygdskommuner fick ersättning enligt 18-regeln . Utbetald ersättning enligt 18-regeln mätt per invånare är störst i täta kommuner. De beräkningar som utredningen gjort indikerar att andelen ingående skatt för lokalkostnad och lokalhyra uppgår till och understiger nuvarande schablonnivå . 11Kompensationssystem i andra länder och bestämmelserna om statsstöd I avsnittet ges en kort beskrivning av vad avser offentlig verksamhet och mervärdesskatt, samt något om de diskussioner som pågår inom EU-samarbetet kring de problem som är för- knippade med mervärdesskatt i offentlig sektor. Därefter behandlas de olika kompensationssystem för mervärdesskatt som tillämpas i framför allt länder inom EU, med tonvikt på de system som om- fattar ersättning för dold mervärdesskatt. Slutligen beskrivs bestäm- melserna om statsstöd översiktligt och diskuteras den inverkan dessa kan ha på kompensationssystem för mervärdesskatt och då särskilt ersättning för dold mervärdesskatt. 11.1Allmänt om offentligrättsliga organ och mervärdesskatt inom EU Inom EU är mervärdesskatten i princip helt harmoniserad genom mervärdesskattedirektivet. I artikel 13.1 i mervärdesskattedirektivet finns en särskild reglering vad gäller stater, regionala och lokala myndigheter och övriga offentligrättsliga organ. Enligt artikeln ska dessa organ inte anses som beskattningsbara personer när det gäller verksamheter som de bedriver eller transaktioner som de utför i sin egenskap av offentliga myndigheter, även om de i samband med denna verksamhet uppbär avgifter, arvoden, bidrag eller betal- ningar. Av artikeln framgår vidare att när de bedriver sådana verk- samheter eller genomför sådana transaktioner ska de ändå anses som beskattningsbara personer med avseende på dessa verksam- heter eller transaktioner om det skulle leda till en betydande Kompensationssystem i andra länder och bestämmelser om statsstöd snedvridning av konkurrensen ifall de behandlades som icke beskattningsbara personer. Slutligen följer att offentligrättsliga organ i vart fall ska ses som beskattningsbara personer när de bedriver sådana verksamheter som anges i bilaga I till mervärdes- skattedirektivet, såvida dessa inte bedrivs i försumbart liten skala. Som exempel på sådana verksamheter kan nämnas telekom- munikation, tillhandahållande av vatten, gas, elektricitet och värme- energi och tillhandahållande av hamn- och flygplatstjänster. Av bestämmelserna följer således att en rad transaktioner faller utanför tillämpningsområdet för mervärdesskatt om de tillhanda- hålls av ett offentligrättsligt organ i dess egenskap av offentlig myndighet. Till detta kommer att tillhandahållanden inom t.ex. vård, skola och omsorg kan falla utanför tillämpningsområdet för mervärdes- skatt när det rör sig om tillhandahållanden som saknar tillräckligt samband med den ersättning som erhålls. I svensk rätt motsvaras artikel 13.1 av 4 kap. 6 och 7 §§ ML. Av 4 kap. 6 § ML följer att verksamhet som bedrivs av staten, ett statligt affärsverk eller en kommun inte anses som ekonomisk verksamhet om den ingår som ett led i myndighetsutövning eller avser bevis, protokoll eller motsvarande avseende myndighets- utövning.1 Av 4 kap. 7 § första stycket ML framgår att undantaget i 6 § inte tillämpas om det skulle leda till betydande snedvridning av konkurrensen. Viss verksamhet är dock, även om den omfattas av 6 §, att anse som ekonomisk verksamhet. Sådan verksamhet är omhändertagande och förstöring av avfall och föroreningar samt avloppsrening, under förutsättning att åtgärderna utförs mot ersättning (se 4 kap 7 § andra stycket ML). 1 Med kommun avses enligt 1 kap. 16 § ML kommun eller landsting enligt kommunallagen (1991:900). Kompensationssystem i andra länder och bestämmelser om statsstöd 11.2Pågående diskussion kring offentlig verksamhet och mervärdesskatt inom ramen för EU-samarbetet Mervärdesskatt och offentlig verksamhet inom EU har bl.a. behandlats i en rapport där kommissionen har anlitat Economics och för att studera mervärdesskatten i den offentliga sektorn, VAT in the public sector and exemption in the public interest, slutlig rapport för Taxud/2011/DE/334 . Studien har utökats genom en slutlig rapport (rapporten från Economics 2013). Av studien framgår bl.a. att artikel 13.1 i mervärdesskattedirektivet har inför- livats i medlemsländernas nationella lagar, men att införlivandena inte är enhetliga. Vidare råder skillnader mellan medlemsländerna i hur begreppen offentligrättsligt organ och offentligrättslig lag- stiftning uppfattas och tolkas. En transaktion som i ett land behandlas som att den faller innanför tillämpningsområdet för mervärdesskatt och är skattepliktig kan i ett annat land anses falla utanför tillämpningsområdet för mervärdesskatt beroende på om det är en offentlig eller privat aktör som utför tillhandahållandet. Det finns också s.k. stand still-klausuler som innebär att reglerna inte är fullt ut harmoniserade. Det finns med andra ord en omfattande komplexitet och rättslig osäkerhet när det gäller organ inom den offentliga sektorn och mervärdesskatt.3 11.3De lösningar som diskuteras De lösningar på den bristande enhetligheten som diskuteras i rap- porten från Economics är bl.a. att införa full skatte- plikt för offentligrättsliga organ när de tillhandahåller varor och tjänster mot ersättning. Även ett kompensationssystem reglerat inom ramen för direktivet diskuteras, liksom att upphäva artikel 13 i mervärdesskattedirektivet och att modernisera artikel 132 som behandlar undantag från skatteplikt. Förutom lösningen i form av ett kompensationssystem, som allmänt sett bedöms ligga utanför 2VAT in the public sector and exemptions in the public interest, slutlig rapport för Taxud/2011/DE/334 . 3Rapporten från Economics 2013 s. 23. Kompensationssystem i andra länder och bestämmelser om statsstöd