sou · H3B37 · 2015-09-15 00:00:00 — Av tabell 4.2 framgår att cirka en sjundedel av grundskole- elever gick i fristående skolor och att cirka var sjätte grundskola drevs av en enskild huvudman . har andelen elever i fristående grundskolor ökat från knappt 11 pro- cent, till och har 83 fristå- ende skolenheter tillkommit, en ökning med cirka 12 procent.3 Som framgår av tabell 4.2 är antalet fristående huvudmän betyd- ligt fler än de kommunala och har legat på ungefär samma nivå . Antalet grundskolor per enskild huvudman är litet, av de enskilda huvudmännen drev endast en grundskola. är några av de enskilda huvudmännen bland de största i landet, i jämförelse med kommunala huvudmän. Mer än en tredje- del av alla elever i de fristående grundskolorna gick i skolor som drevs av de tio största enskilda huvudmännen . Fyra enskilda huvudmän utmärker sig särskilt med mer än 5 000 elever vardera. Av de elever som gick i landets fristående grundskolor tillhörde någon av dessa fyra huvudmän4. Två tredjedelar av eleverna i fristående grundskolor gick 2013 i skolor som drevs av aktiebolag, och andelen har ökat . Övriga elever gick i huvudsak i grundskolor som drevs av stiftelser 3Sveriges officiella statistik om (se tabell 2 A Skolenheter och elever läsåren 2009/10–2013/14). 4Privata aktörer inom förskola och skola, 2014, s. 27 f. och ideella eller ekonomiska föreningar. Enskild firma har i princip försvunnit som driftsform inom . Det har även blivit vanligare att en enskild huvudman som bedriver verksamhet inom ingår i en koncern. Antalet enskilda huvudmän som ingick i en koncern ökade i antal från 73 till 91 . Koncernstrukturerna varierar i storlek och många av koncernerna är små, räknat i antal huvudmän, skolor och elever. gick mer än 40 000 grundskoleelever i skolor som drevs av huvudmän som ingick i en koncern, vilket är en ökning med 8 000 elever . AcadeMedia ansvarade för mer än en tiondel av de elever som gick på fristående grundskolor i landet.5 Källa: officiella statistik, tabell 1 Förskole- och skolenheter/fritidshem. Barn/elever /14. har andelen elever i fristående grundsärskolor ökat från till . Antalet fristående skolenheter har ökat från 36 till 43, en ökning med knappt 20 procent.6 Som framgår av tabell 4.3 var antalet enskilda huvudmän som bedrev grundsärskola 2013 betydligt lägre än antalet kommunala huvudmän. 5Privata aktörer inom förskola och skola, 2014, s. 31, 36 f. 6Sveriges officiella statistik om grundsärskolan (se tabell 2 A Skolenheter och elever läsåren 2009/10–2013/14). Källa: officiella statistik, tabell 1 Förskole- och skolenheter/fritidshem. Barn/elever /14. Av tabell 4.4 framgår att cirka en fjärdedel av gymnasie- elever gick i en fristående skola och att cirka en tredjedel av landets gymnasieskolor drevs av fristående huvudmän. har andelen elever i fristående gymnasieskolor ökat från till . Antalet skolenheter med enskild huvudman var i princip detsamma som 2009, men räknat som andel av alla skol- enheter har de minskat från då antalet kom- munala skolenheter ökat kraftigt . Som framgår av tabellen fanns det ungefär lika många enskilda huvudmän som kommunala, men antalet enskilda huvudmän har minskat från 249 till 227 –2013.7 Av de enskilda huvudmännen drev en majoritet, , endast en gymnasieskola och av de fristående huvudmännen är en majoritet aktiebolag. Den näst vanligaste associationsformen är stiftelse. Mer än en tredjedel av eleverna i de fristående gymnasie- skolorna gick i de tio största huvudmännens skolor, vilket mot- svarar nästan en tiondel av samtliga elever på gymnasial nivå. Men andelen har minskat , då den var . Det är vanligt att en enskild huvudman som driver gymnasie- skola ingår i en koncern. Av de enskilda huvudmännen gjorde det . Antalet enskilda huvudmän som ingick i en koncern har minskat marginellt från 102 till 100 . Två tredjedelar av de elever som gick i en fristående skola 7 officiella statistik om gymnasieskolan (se tabell 4 A Skolor och elever samt antalet elever bosatta i annan kommun läsåren 2004/05–2013/14) och Privata aktörer inom förskola och skola, 2014, s. 43. 2013 gjorde det i skolor som tillhörde huvudmän som ingick i en koncern.8 Källa: officiella statistik, tabell 1 Förskole- och skolenheter/fritidshem. Barn/elever /14. Av tabell 4.5 framgår att av gymnasiesär- elever gick i en fristående skola och att lite mindre än en femtedel av landets gymnasiesärskolor drevs av fristående huvudmän . har andelen elever i fristående gymnasie- särskolor ökat med , från cirka fem pro- cent, och antalet skolenheter har blivit tio fler, en ökning . Antalet kommunala huvudmän var betydligt högre än antalet fristående huvudmän.9 4.3Bidrag från elevens hemkommun Ett beslut om godkännande innebär att huvudmannen för en fristå- ende skola har rätt till bidrag från elevernas hemkommuner. Bidraget består av ett grundbelopp och i vissa fall ett tilläggsbelopp (se bl.a. 10 kap. 37 § skollagen). Grundbeloppet ska avse ersättning för under- visning (för förskolebarn omsorg och pedagogisk verksamhet), lärverktyg (för förskolebarn pedagogiskt material och utrustning), elevhälsa, måltider, administration, mervärdesskatt, och lokalkost- nader. Grundbeloppet ska för förskola, förskoleklass, grundskola, 8Privata aktörer inom förskola och skola, 2014 s. 44, 51 f. 9Sveriges officiella statistik om gymnasiesärkolan (se tabell 2 A Skolor och elever läsåren 2007/08–2013/14). grundsärskola, och för fritidshem med enskild huvudman bestäm- mas efter samma grunder som kommunen tillämpar vid fördelning av resurser till den egna verksamheten (se bl.a. 10 kap. 38 § skol- lagen). För utbildning inom gymnasieskolan ska grundbeloppet som huvudregel bestämmas efter samma grunder som kommunen tillämpar vid fördelning av resurser till det aktuella programmet eller den inriktningen (16 kap. 55 § skollagen). Tilläggsbeloppet ska utgå för elever som har ett omfattande behov av särskilt stöd. Beloppet kan även lämnas för elever som ska erbjudas modersmålsundervisning. Tilläggsbeloppet avser ersätt- ning för assistenthjälp, anpassning av lokaler eller andra extraordi- nära stödåtgärder som inte har anknytning till den vanliga under- visningen (se bl.a. 14 kap. 8 § skolförordningen). Hemkommunen har, i vissa situationer, skyldighet att ersätta kostnaderna för utbildningen då ett skolpliktigt barn går i skolan i en annan kommun. (8 kap. 17 §, 9 kap. 16 §, 10 kap. 34 §, 11 kap. 33 § och 16 kap. 50 § skollagen) I officiella statistik (se tabell 3 A och 3 B Hemkom- munens kostnader 2013) anges att den genomsnittliga totala kost- naden för hemkommunen per elev i var 2013 och att det fanns betydande skillnader i kommunernas kost- nader. Den genomsnittliga totalkostnaden per elev i varierade beroende av kommun. En särskild utredare har fått i uppdrag att kartlägga hur budgete- ring och redovisning går till i kommuner och hos enskilda huvud- män för fristående skolor (dir 2014:126). Syftet är att en jämförbar ekonomisk information på skolenhetsnivå ska kunna presenteras. Utredaren ska även se över bestämmelserna om beräkning av och beslut om bidrag till fristående skolor i syfte att säkerställa lika villkor mellan kommunala och fristående huvudmän. Utbildnings- departementet har även remitterat ett förslag till förtydligande av bestämmelserna om tilläggsbelopp (Vissa skollagsfrågor – Del 2, U2014/5176/S). Det är elevens hemkommun som är ansvarig för att eleven får utbildning i . Utgångspunkten i skollagen är att vård- nadshavaren ska kunna välja skola för sitt barn i hela kommunen och att kommunen ska utgå från vårdnadshavarens önskemål när den placerar en elev vid en viss skolenhet. Det är kommunen som avgör hur många elever som får plats vid varje skola. När antalet elever som vill gå på en skola är fler än det antal platser skolan erbjuder, måste kommunen bedöma vilka elever som i första hand har rätt till en plats på skolan. Enligt den så kallade närhets- principen får en vårdnadshavares önskemål om placering vid en viss skolenhet inte gå ut över ett annat barns rätt till placering vid en skolenhet nära hemmet (10 kap. 30 § skollagen). Det kan finnas flera skolor i kommunen som anses vara belägna nära hemmet och närhetsprincipen innebär inte alltid att barnet blir placerad i den skolenhet som ligger närmast hemmet. Om barnet haft en place- ring i förskoleklass på en skolenhet har det förtur till plats i årskurs 1 på den skolenheten (10 kap. 31 § skollagen). Kommunen får gå emot vårdnadshavarens önskemål om det skulle medföra betydande organisatoriska eller ekonomiska svårigheter för kommunen, eller om det är nödvändigt med hänsyn till övriga elevers trygghet och studiero (10 kap. 30 § skollagen). I vissa fall har eleven rätt att bli mottagen i en annan kommun än sin hemkommun. Eleven ska med hänsyn till sina personliga för- hållanden ha särskilda skäl att få gå i en skolenhet i den kommunen (10 kap. 25 § skollagen). Eleven kan få gå i en annan kommun även om eleven inte har särskilda skäl (10 kap. 27 § skollagen). En vårdnadshavare kan även ansöka om plats för sitt barn på en fristående grundskola i eller utanför hemkommunen. Huvudregeln är att en fristående skola ska vara öppen för alla elever som har rätt att gå i (10 kap. 35 § skollagen). Finns det plats på skolan har alla som grundregel rätt att gå där, oavsett om skolan ligger i den kommun där man är bosatt eller i en annan kommun. Det är huvudmannen för skolan som bestämmer hur många elever som kan tas emot på skolan. Om det inte finns plats för alla sök- ande, får den fristående skolan göra ett urval bland de sökande, men det får bara ske enligt de principer som Skolinspektionen god- tar (10 kap. 36 § skollagen). För fristående grundskolor har Skol- inspektionen bl.a. accepterat urvalsgrunderna syskonförtur och kötid. Som huvudregel får tester och prov inte användas som villkor för antagning eller för urvalet av elever (10 kap. 9 § skollagen). För utbildningar som kräver att eleverna har särskilda färdigheter i bild, idrott och hälsa, musik eller slöjd finns dock undantag (10 kap. 9 a § skollagen och 9 kap. 25–26 §§ skolförordningen). Det finns också s.k. spetsutbildningar i årskurs 7–9 där kan ha medgivit andra antagnings- och urvalsregler (förordning [2011:355] om för- söksverksamhet med riksrekryterande spetsutbildning i grundskol- ans högre årskurser). Även den förberedande dansarutbildningen omfattas av andra bestämmelser om urval (se förordning [2011:7] om dansarutbildning). Det finns även viss tvåspråkig och engelsk- språkig utbildning som omfattas av undantag (9 kap. 15–16 §§ skolförordningen). Det finns särskilda bestämmelser om behörighet till gymnasiesko- lan och dess olika program. Det handlar bl.a. om hur många god- kända betyg från eleven ska ha och i vilka ämnen (16 kap. 29 § skollagen). Det är hemkommunen som i första hand ska ta emot de sökande som är hemmahörande i kommunen eller inom samverkansområdet för utbildningen (16 kap. 42–43 §§ skol- lagen). Utöver detta har behöriga sökande i vissa fall rätt att bli mottagna i första hand i en annan kommun än sin hemkommun (16 kap. 44 § skollagen). I de fall det finns fler sökande än platser till ett nationellt program i en kommuns gymnasieskola ska urvalet normalt sett göras utifrån betyg (meritvärde) från (7 kap. 2–5 §§ gymnasieförordningen). Ungdomar har även möjlighet att söka till en fristående gymna- sieskola i eller utanför hemkommunen, och huvudregeln är att en fristående skola ska vara öppen för alla ungdomar som har rätt att gå i gymnasieskolan (15 kap. 33 § skollagen). Om det finns fler sökande än platser ska urvalet göras på samma sätt som till en utbildning vid en offentlig gymnasieskola, dvs. vanligtvis utifrån den sökandes betyg från . Om en elev söker till ett program eller en inriktning i en annan kommuns gymnasieskola som även hemkommunen erbjuder tas eleven emot endast i mån av plats (s.k. andrahandsmottagning). Om utbildningen inte erbjuds av hemkommunen konkurrerar eleven på samma villkor som övriga elever om att mottas på programmet (16 kap. 43–44 och 47 §§ skol- lagen). Utbildning på entreprenad omfattas inte av utredningens förslag. En översikt av regleringen är dock nödvändig för att få en helhets- bild av skolväsendet. Kommuner, landsting och fristående huvudmän kan överlämna uppgifter inom utbildningsområdet till en enskild fysisk eller juri- disk person på entreprenad. Med entreprenad avses enligt skollagen att en huvudman med bibehållet huvudmannaskap sluter avtal med en enskild fysisk eller juridisk person om att utföra utbildning eller annan verksamhet enligt skollagen (23 kap. 1 § skollagen). Att huv- udmannen behåller huvudmannaskapet innebär att denne alltjämt ansvarar för innehållet i verksamheten, även om någon annan utför uppgifterna. Liksom vid överlämnandet av t.ex. hälso- och sjuk- vårdsverksamhet ansvarar kommunen för uppföljning och utvärde- ring. Ansvaret för entreprenader skiljer sig därmed från ansvaret för verksamhet vid fristående skolor. När Skolinspektionen utövar tillsyn över huvudmannen, exempelvis en kommun, omfattar till- synen även den verksamhet som är utlagd på entreprenad (se delbetänkandet Privata utförare – kontroll och insyn [SOU 2013:53] s. 177). Inom , grundsärskolan, gymnasieskolan och gymna- siesärskolan är utrymmet för att överlämna uppgifter på entreprenad begränsat och som huvudregel får endast uppgifter som inte är hänförliga till undervisningen överlämnas på entreprenad (23 kap. 3 § skollagen). Uppgifter i gymnasieskolan som avser undervisning i karaktärsämnen och som har en yrkesinriktad eller estetisk profil får dock läggas ut på entreprenad. Inom , grundsär- skolan, gymnasieskolan och gymnasiesärskolan får en enskild huv- udman även överlämna uppgifter som avser modersmålsundervis- ning på entreprenad (23 kap. 4 § skollagen). Om det finns särskilda skäl kan regeringen efter ansökan medge att en kommun, ett lands- ting eller en enskild huvudman får överlämna åt någon annan att bedriva annan undervisning inom skolväsendet på entreprenad (23 kap. 5 § skollagen). Inom förskolan, förskoleklassen, fritidshemmet, vuxenutbildning, särskild utbildning för vuxna, utbildning i svenska för invandrare eller annan pedagogisk verksamhet finns inte någon liknande begränsning, utan där får uppgifter hänförliga till dessa verksamheter överlämnas på entreprenad (23 kap. 2 § skollagen). Om en kommun, ett landsting eller en enskild huvudman över- lämnar uppgiften att bedriva undervisning på entreprenad, får huv- udmannen även överlämna den myndighetsutövning som hör till en lärares undervisningsuppgift. Om entreprenören fått tillstånd av Skolinspektionen att sätta betyg, anordna prövning samt utfärda betyg eller intyg får rektors uppgifter som innefattar myndighets- utövning överlämnas till entreprenören. Detta gäller dock endast inom vuxenutbildning, särskild utbildning för vuxna och utbildning i svenska för invandrare (23 kap. 6 § skollagen och 1 kap. 4 § förordning [2011:1108] om vuxenutbildning). Det är framför allt uppgifter inom vuxenutbildning som kommunerna har lämnat över på entreprenad (se delbetänkandet Privata utför – kontroll och insyn [SOU 2013:53] s. 179). 4.6Tillsyn över skolväsendet m.m. Skolinspektionens tillsynsansvar framgår av skollagen. Enligt skol- lagen omfattar ansvaret bl.a. tillsyn över skolväsendet, särskilda utbildningsformer och annan pedagogisk verksamhet (26 kap. 3 § skollagen). Såväl fristående skolor som skolor med offentlig huv- udman omfattas av Skolinspektionens tillsyn, och tillsynen omfat- tar även utbildning som är utlagd på entreprenad. Från Skolinspektionens tillsynsområde undantas förskola och fritidshem vars huvudman kommunen har godkänt samt pedagog- isk omsorg vars huvudman kommunen har förklarat ha rätt till bid- rag (26 kap. 4 § skollagen). De nämnda verksamheterna omfattas av kommunens tillsynsansvar utom när det gäller tillsyn över sjätte kapitlet skollagen om kränkande behandling som omfattas av Skol- inspektionens tillsynsansvar. hur kommunerna utövar sin tillsyn av den enskilt bedrivna försko- leverksamheten. Med tillsyn avses en självständig granskning som har till syfte att kontrollera om den verksamhet som granskas uppfyller de krav som följer av lagar och andra föreskrifter. I tillsynen ingår även att fatta de beslut om åtgärder som kan behövas för att den huvudman som bedriver verksamheten ska rätta fel som upptäckts vid gransk- ningen (26 kap. 2 § skollagen). En tillsynsmyndighet får förelägga en huvudman att fullgöra sina skyldigheter, om verksamheten inte uppfyller de krav som gäller för verksamheten. Ett föreläggande ska ange de åtgärder som tillsynsmyndigheten anser nödvändiga för att avhjälpa de påtalade bristerna och får förenas med ett vite (26 kap. 10 och 27 §§ skol- lagen). I enlighet med regeringens förslag i propositionen Villkor för fristående skolor m.m. har beslutat att Skolinspek- tionen fr.o.m. alltid ska förena ett föreläggande med vite om föreläggandet avser en eller flera brister som allvarligt försvårar förutsättningarna för eleverna att nå målen för utbild- ningen, om det inte av särskilda skäl är obehövligt. Om myndig- heten konstaterar återkommande brister, som påtagligt påverkar förutsättningarna för eleverna att nå målen, ska lärarresurserna vid skolenheten analyseras. Om analysen ger stöd för det kan de åtgärder som anges i ett föreläggande inkludera förändringar i lärar- resurserna (prop. 2013/14:112 s. 42 f, bet 2013/14:UbU22, rskr. 2013/14:357). En tillsynsmyndighet får, i stället för att förelägga en huvudman att vidta åtgärder, tilldela en huvudman en anmärkning vid mindre allvarliga överträdelser av vad som gäller för verksamheten (26 kap. 11 § skollagen). En tillsynsmyndighet har även möjlighet att avstå från att ingripa om överträdelsen är ringa, den vars verksamhet granskas vidtar nödvändig rättelse eller om det i övrigt med hänsyn till omständigheterna finns särskilda skäl mot ett ingripande (26 kap. 12 § skollagen). En tillsynsmyndighet får återkalla ett godkännande eller ett bes- lut om rätt till bidrag som myndigheten har meddelat om ett före- läggande inte har följts, och missförhållandet är allvarligt (26 kap. 13 § skollagen). Återkallelse får beslutas även om rättelse har skett vid prövningstillfället, om det befaras att det på nytt kommer att uppstå sådana missförhållanden som utgör grund för återkallelse (26 kap. 15 § skollagen). Skolinspektionen får, när det gäller en verksamhet som bedrivs av en kommun eller ett landsting, besluta att staten på kommunens eller bekostnad ska vidta de åtgärder som behövs för att åstadkomma rättelse, om kommunen eller inte har följt ett föreläggande och grovt eller åsidosatt sina skyldigheter enligt skollagen eller enligt föreskrifter som har med- delats med stöd av lagen (26 kap. 17 § skollagen). Om det är sannolikt att ett beslut om återkallelse eller ett beslut om statliga åtgärder för rättelse kommer att fattas, och beslutet inte kan avvaktas med hänsyn till allvarlig risk för barnens eller elev- ernas hälsa eller säkerhet eller av någon annan särskild anledning, får tillsynsmyndigheten förbjuda huvudmannen att tills vidare, helt eller delvis, driva verksamheten vidare. Beslut gäller , om inte annat beslutas och får gälla (26 kap. 18 § skollagen). Beslut får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol om bes- lutet bl.a. gäller återkallelse av godkännande, statliga åtgärder för rättelse, tillfälligt verksamhetsförbud eller vitesföreläggande (28 kap. 2 § och 28 kap. 5 § skollagen). Enligt Skolinspektionens instruktion ska myndigheten genom granskning av huvudmän och verksamheter verka för att alla barn och elever får tillgång till en likvärdig utbildning och annan verk- samhet av god kvalitet i en trygg miljö. Myndigheten ska också bidra till goda förutsättningar för barnens utveckling och lärande samt förbättrade kunskapsresultat för eleverna (1 § förordningen [2011:556] med instruktion för ). Skolinspektionens tillsyn utförs på olika sätt. Myndigheten gen- omför s.k. regelbunden tillsyn av skolväsendet i hela landet som innebär att myndigheten kontrollerar att verksamheten följer lagar och regler. En annan del av Skolinspektionens verksamhet är en etableringskontroll av nya fristående skolor våren innan de startar. Vid denna form av tillsyn kontrollerar myndigheten att den plane- ring som huvudmannen presenterat i sin ansökan genomförts eller går att genomföra. Bland annat granskar myndigheten att huvud- mannen har anställt rektor och lärare och att huvudmannen har ordnat tillgång till lokaler och utrustning. Etableringskontrollen har tidigare inte varit reglerad, men har beslutat att kontrol- len ska författningsregleras (prop. 2013/13:112, bet. 2013/14:UbU22, rskr. 2013/14:357). Det innebär att Skolinspektionen är skyldig att genomföra en etableringskontroll av fristående skolor som ska starta (se 26 kap. 9 a § skollagen). I Skolinspektionens instruktion anges att myndigheten ska följa upp ett beslut om godkännande eller rätt till bidrag i nära anslut- ning till att beslutet fattats (5 §). Detta gör myndigheten genom s.k. förstagångstillsyn när den fristående skolan har bedrivit verksamhet i 4–6 månader. Då kontrollerar Skolinspektionen att huvudmannen och skolan arbetar utifrån de planer som godkän- nandet bygger på och ger även huvudmannen råd och vägledning. har Skolinspektionens regelbundna tillsyn omfattat drygt 1 400 skolenheter och andra verksamheter, vilket innefattar över 300 kommunala och enskilda huvudmän. Av verktygen i 26 kap. skollagen använder Skolinspektionen i de flesta fall förelägganden mot huvudmannen att fullgöra sina skyldigheter och förenades totalt 22 förelägganden med vite. Flertalet förelägganden som förenats med vite har gällt skolor där Skolinspektionen konstaterat ett flertal allvarliga brister. har Skolinspek- tionen återkallat fyra godkännanden på grund av brister i verksam- heten, exklusive återkallanden som skett vid etableringskontrollen (Skolinspektionens årsredovisning 2013 s. 8, 13 och 28–29). Skolin- spektionen har till utredningen framfört att myndigheten infor- merar berörda kommuner om den pågående tillsynen i de fall till- synen visar att det förekommer allvarliga brister i utbildningen vid en fristående skola. Skolinspektionen tar även emot anmälningar från t.ex. föräldrar och elever. Antalet anmälningar som kommer in till myndigheten ökar . har myndigheten (Skolinspektionens enheter för anmälningsärenden vid de regionala inspektionsavdel- ningarna och Barn- och elevombudet, ) handlagt cirka 4 700 ärenden som gäller anmälningar från elever, föräldrar och andra, eller som initierats av myndigheten (Skolinspektionens årsredo- visning 2013 s. 16 f). 4.7.1Enskilda huvudmäns ekonomi i tillsynen Skolinspektionen gör en risk- och väsentlighetsanalys inför den regelbundna tillsynen där huvudmän och skolor som ska prioriteras identifieras. Skolinspektionen har till utredningen uppgett att en huvudman kan komma att prioriteras i tillsynen om huvudmannen uppvisar en svag ekonomi, eftersom det kan leda till neddragningar som innebär att eleverna riskerar att inte få den utbildning som de har rätt till. Även stora vinstuttag eller stora utdelningar till aktie- ägare kan innebära att skolorna har förhållandevis små ekonomiska resurser för verksamheten och därför kan komma att prioriteras i tillsynen. Ett av de områden som utreds i den regelbundna tillsynen är den ekonomiska situationen för huvudmannen och skolan. Inför besö- ket på skolan görs en ekonomisk analys och bl.a. inhämtas upp- gifter från Upplysningscentralen. Myndigheten begär även in den senaste årsredovisningen samt verksamhetsberättelse eller motsva- rande. I de fall Skolinspektionen befarar att ekonomin är svag kan myndigheten begära in ytterligare ekonomiskt underlag, så som aktuell balans- och resultatrapport samt likviditetsbudget och ställa frågor till huvudmannen om det ekonomiska läget.