sou · H3B368 · 2015-08-04 00:00:00 — Sådana regler finns i aktiebolagslagen (2005:551) och i lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar. I samma stycke anges dock att en innehavarade av en pensionsfordran vid fusion inte behöver underrättas eller kallas enligt reglerna i 23 kap. 19, 22 och 32 §§ aktiebolagslagen och reglerna i 12 kap. 10 och 14 §§ lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar. I 23 § tredje stycket tryggandelagen anges verkan av att en pensionsutfästelse överflyttas. Det framgår att om ansvaret för en pensionsutfästelse har överflyttats med tillämpning av bestäm- melserna ska utfästelsen anses ha samma rättsverkningar som om arbetstagaren hade varit anställd hos det övertagande företaget från och med dagen för anställningen hos det tidigare företaget. Av samma stycke framgår också att företrädaren efter överflyttningen är fri från ansvar för utfästelsen. Det har ansetts viktigt att skapa ett tjänsteförhållande mellan efterträdaren och pensionsborgenä- rerna även för den tid dessa varit anställda hos företrädaren, inte minst ur ett skatteperspektiv. Efterträdaren får då med stöd av bestämmelsen räkna pensionsborgenärerna som anställda för anställning hos företrädaren om inte möjligheten inskränks av särskilda skatteregler. Därmed kan efterträdaren trygga pensionsutfästelserna med avdragsrätt (prop. 1967:83, s. 168). Det förutsätts att pensionsstiftelsen efter överförandet normalt ska trygga pensionsutfästelser som lämnats av såväl det överlåtande som det övertagande företag. Om det finns särskilda skäl kan dock tillsynsmyndigheten enligt tredje stycket besluta att stiftelsen endast ska trygga pensionsutfästelser till de pensionsborgenärer som fanns vid överföringen av stiftelsen. Två sådana fall omnämns i prop. 1967:83 (s. 171–172). Det ena fallet avser en praxis hos före- trädaren att utan en pensionsutfästelse rent faktiskt utge pension till pensionärerna genom att ta i anspråk medel i stiftelsen. Det andra fallet avser fusion där det överlåtande företaget har en stiftelse. Om stiftelsen ska öppnas eller förbehållas det överlåtande företagets anställda beror på situationen i det övertagande företaget. Om det övertagande företaget inte har en egen stiftelse eller har en stiftelse som inte täcker pensionsreserven innebär ett öppnande av det över- låtande företagets stiftelse till förmån för det övertagande före- tagets anställda att flera personer skulle få göra anspråk på stiftel- sens tillgångar i konkursfallet. Tanken bakom reglerna är att pensionsutfästelsen ska säker- ställas. Om rörelsen ska fortsätta anvisar 23 § tryggandelagen hur parterna kan avtala om att efterträdaren ska överta ansvaret för Särskilda problem uppstår om företrädaren har en pensionsstiftelse knuten till sig. Av 24 § tryggandelagen framgår att en hel pensionsstiftelse under vissa förutsättningar kan överföras vid överflyttning av ansvaret för pensionsutfästelser. Tillsyns- myndigheten kan i detta fall medge att pensionsstiftelsen överförs till det företag som övertar utfästelserna. bestämmer också närmare villkoren för överföringen av stiftelsen. Bestämmelsen bygger på uppfattningen att stiftelsens fortsatta till- varo är beroende av pensionsskuldens. Om pensionsskulden över- flyttas till en efterträdare bör stiftelsen normalt sett överföras på denne. I motsatt fall ska pensionsstiftelsen likvideras enligt 19 § tryggandelagen (prop. 1967:83, s. 171). Om stiftelsen har överskott beslutar tillsynsmyndigheten för vilket ändamål överskottet får användas. Regeln bör ses som ett medel att hindra företrädaren från att betinga sig ett vederlag för överskottet hos efterträdaren. Motivet bakom regeln är att stiftelsens medel inte tillhör stiftar- företaget. Samma motiv ligger bakom likvidationsreglerna som innebär att överskottsmedel ska användas för pensionering av andra destinatärer än pensionsborgenärerna eller anslås till ett allmän- nyttigt ändamål. I 14–15 §§ tryggandelagen anges förutsättningar för när gott- görelse får tas ut. De poster som uppräknas omfattar inte ersätt- ningar som utges i samband med att pensionsutfästelser övertas av någon annan. Eftersom en sådan ersättning inte avser någon slutligt konstaterad pensionskostnad torde den inte heller omfattas av begreppet ”pensionspost” eller av uttrycket ”utgift i samband med pensionering”. Införandet av specialregeln i fjärde stycket om att gottgörelse får lämnas för värdet av rätt till tjänstepension som överförts till EU-organ talar också för att lämnad ersättning för övertagen pensionsutfästelse i andra fall inte är gottgörelse- grundande. Avsaknaden av möjligheten till gottgörelse i sådana fall kan försvåra omstruktureringar av olika slag och företagsöverlåtel- ser. Frågan om gottgörelse för ersättningar som utges då pensions- utfästelser tas över är inte kommenterad i förarbetena. Det bör framhållas särskilt att avsaknaden av regler i tryggande- lagen för övertagandet av pensionsutfästelser i andra fall än i sam- band med en övergång av näringsverksamheten inte har ansetts ut- göra ett hinder för att så sker med pensionsborgenärernas sam- tycke. I RÅ 1997 ref. 30 II anfördes följande. Regeringsrätten har i en dom i mål nr 39-1995 funnit att en länsstyrelse inte kan med de i paragrafen angivna rättsverkningarna lämna medgivande till ett gäldenärsbyte i andra fall än det som ut- tryckligen anges i lagtexten. Eftersom de av VKAB angivna alterna- tiven enligt det sagda faller utanför beskrivningen i 23 § första stycket Tryggandelagen kan bolaget således inte med stöd av ett medgivande från bli fritt från ansvar för de överflyttade pensionsutfästelserna. Det återstår att bedöma om VKAB kan befria sig från ansvar genom att inhämta pensionsborgenärernas samtycke till överföringen. Frågan är med andra ord om 23 § Tryggandelagen medger att ett företag med pensionsborgenärernas samtycke blir fritt från ansvar även i andra situationer än de beskrivna i paragrafens första stycke eller om 23 § Tryggandelagen ska anses uttömmande reglera de fall då en pensions- utfästelse som tryggats enligt lagen kan överflyttas till annan med befriande verkan. [– – –] Den omständigheten att lagstiftaren genom bl.a. de särskilda bestämmelserna om medgivande från och om retro- aktivitet i anställningsförhållandet har velat främja den i 23 § första stycket beskrivna ordningen behöver emellertid inte innebära att para- grafen är avsedd att utesluta att ansvaret för en pensionsutfästelse – med pensionsborgenärernas samtycke – överflyttas med befriande verkan också i andra situationer än de som lagtexten beskriver. I tredje stycket av paragrafen utsägs visserligen särskilt att företrädaren efter en överflyttning enligt paragrafen är fri från ansvar för utfästelsen, men det som förekommit under förarbetena till Tryggandelagen tyder inte på att bestämmelsen uppfattats som konstitutiv i den meningen att den skulle tillskapa en rättsföljd som är specifik för eller för- behållen de fall som omfattas av paragrafen. Uttalandena i förarbetena ger tvärtom vid handen att bestämmelsen – såvitt gäller det fallet att samtycket från pensionsborgenärerna föreligger – betraktas endast som en erinran om vad som ändå gäller enligt ”allmänna rättsgrund- satser” (se särskilt prop. 1967:83 s. 271 angående lagrådets utlåtande om utformningen av 23 §). Om arbetsgivaren upphör med näringsverksamhet utan att ansvaret för pensionsutfästelsen överflyttas på någon annan följer av 25 § tryggandelagen att arbetsgivaren ska trygga den intjänade delen av utfästelsen genom att köpa en pensionsförsäkring i den mån den berättigade inte tillgodoses enligt 21 § andra stycket tryggande- lagen. Skyldigheten att köpa pensionsförsäkring gäller arbets- givarens samtliga pensionsutfästelser oavsett om utfästelserna är redovisade i balansräkningen (, Pensionering direkt i företaget, , 1997, s. 138). Detta gäller dock inte om utfästelsen är kreditförsäkrad eller om tillsynsmyndigheten medger undantag. 1967:83 s. 172 uttalas att arbetsgivarens skyldig- het att köpa en pensionsförsäkring avseende pensionsutfästelser som inte kreditförsäkras kan anses motsvara en förtidsuppsägning av pensionsfordringen. Det får anses angeläget att pensionsskulden inte tillåts innestå hos arbetsgivaren utan att ha motvärde i rörelse- tillgångarna som kollektiv (s. 100). Vidare uppges (s. 172–173) att bestämmelsen främst får betydelse när en fysisk person upphör med sin verksamhet eller en juridisk person lägger ner närings- verksamheten medan företaget lever kvar. Som exempel anges att ett aktiebolag omvandlas från ett försäljningsbolag till ett fastig- hetsbolag. Detta torde inte innebära att ett fastighetsbolag med anställda inte får ha en pensionsstiftelse. Om även den juridiska personen ska upphöra sker däremot avvecklingen i form av lik- vidation. Frågan om ansvaret för pensionsutfästelser kan överföras till en ny arbetsgivare får som redan nämnts betydelse bland annat vid försäljning och omstruktureringar av företag. Det kan i många fall vara förenat med stora svårigheter eller till och med vara helt omöjligt att inhämta ett medgivande från alla pensionsborgenärer vilket medför att en överflyttning av pensionsansvaret inte kan göras med för överlåtaren befriande verkan utan att närings- verksamheten övergår. Överlåtaren kan då inte upplösa kontot Avsatt till pensioner och övertagaren får inte göra avsättning på konto Avsatt till pensioner eftersom det juridiska ansvaret för utfästelserna inte hade övergått (RÅ 1997 ref. 30 I). Det kan ifrågasättas om inte bestämmelsen i tryggandelagen borde ändras så att den blir tillämplig även när näringsverksamheten inte övergår. Det har som framgått inledningsvis också ifrågasatts om inte gottgörelse bör kunna tas ut avseende en arbetsgivares ersättning till en annan arbetsgivare som har övertagit ansvaret för en pensions- utfästelse. Reglerna anses för övrigt otydliga i flera avseenden. Det är exempelvis inte helt klart vad en särskild näringsgren är (hur stor del av rörelse, lätt urskiljbar del, etc.). En annan fråga som upp- kommer är om en pensionsstiftelse enligt allmänna rättsgrundsatser kan överföras till ett företag som övertagit pensionsutfästelser trots att inte hela näringsverksamheten alternativt en verksamhetsgren överförts eller om reglerna i tryggandelagen får anses uttömmande i den delen (jmf RÅ 1997 ref. 30 II). Vidare framgår det inte av lag- texten om det vid en uppdelning av näringsverksamhet på flera arbetsgivare är möjligt att medge en delning av en pensionsstiftelse. En delning kan tyckas naturlig när en näringsverksamhet delas upp. I RÅ 2001 ref. 45 har ett moderbolag i samband med en överflytt- ning av delar av sin verksamhet och därtill hörande personal till två dotterbolag fört över ansvaret för pensionsutfästelser till anställda på de båda dotterbolagen. Den till moderbolaget knutna pensions- stiftelsen har ansetts kunna överföra motsvarande andelar av för- mögenheten, inklusive överskott, till nybildade stiftelser anknutna till dotterbolagen (i accepterade del- ningen). Utredningen ska analysera reglerna och ta ställning till om de behöver förtydligas och om möjligheterna till överflyttning av pensionsutfästelserna bör utvidgas. Utredningen ska även se över reglerna om gottgörelse och ta ställning till vilka ändringar som kan behövas bland annat men anledning av ett övertagande av ansvaret för pensionsutfästelserna. Förslag och bedömning: Inga ändringar ska göras i reglerna om upphörande av näringsverksamhet. Det ska inte heller införas någon möjlighet att ta gottgörelse för arbetsgivarens ersättning till ett annat företag som övertagit ansvaret för pensions- utfästelserna. Förslag lämnas om att aktiebolagslagens särskilda bestämmelser om tillvaratagande av fordringsägares rätt vid delning av aktiebolag ska gälla vid överlåtelse av pensions- utfästelser i stället för tryggandelagens regler vid gäldenärsbyte. Det saknas som framgått bestämmelser i tryggandelagen som reglerar ett övertagande av pensionsutfästelser i andra fall än i sam- band med att näringsverksamheten överförs, med undantag för en specialbestämmelse i 26 § tryggandelagen om en överflyttning av avansvaret för pensionsutfästelse mellan två arbetsgivare som har andelar i en gemensam pensionsstiftelse. I RÅ 1997 ref. 30 II har däremot slagits fast att de bestämmelser i tryggandelagen som gäller vid en övergång av en näringsverksamhet anses i tillämpliga delar också gälla då ansvaret för en pensionsutfästelse överflyttas utan samband med att näringsverksamheten övergår. fall är dock inte tillsynsmyndigheten behörig att lämna tillstånd till överflyttningen (se RÅ 1997 ref. 30 II) utan pensionsborgenärerna måste samtycka till överlåtelsen, vilket kan medföra stora praktiska svårigheter. Utredningen föreslår emellertid inga ändringar i denna del. Det är viktigt ur pensionsborgenärernas perspektiv att pensionsutfästel- sen kan infrias och näringstillgångarna får anses ha en betydelse för detta ändamål. Det bör därför även fortsättningsvis krävas att samtycke inhämtas från pensionsborgenärerna för att en pensions- utfästelse ska kunna överlåtas på någon annan utan att närings- verksamhet övergår i samband med överlåtelsen. Däremot föreslår utredningen att skattereglerna ändras så att det under vissa förut- sättningar blir möjligt att med avdragsrätt överlåta en pensions- utfästelse i flera situationer än som avses i 23 § tryggandelagen (se avsnitt 6.6). Utredningen finner det inte heller lämpligt att införa en möjlig- het att ta ut en gottgörelse för en ersättning som en arbetsgivare utger till någon annan som vid en övergång av en näringsverk- samhet även tar över ansvaret för en pensionsutfästelse. Tryggande- lagens huvudsyfte är att skydda pensionsborgenärernas intressen och stiftelsekapitalet är avsett att i första hand användas för destinatä- rernas pensionering. När ansvaret för pensionsutfästelserna går över på någon annan utan att pensionsstiftelsen övertas av den nya arbetsgivaren finns inga garantier för att pensions- utfästelserna kommer att tryggas och att pensionskapitalet inte används i helt andra syften i strid med lagens andemening. Att inte tillåta att gottgörelse tas för den typen av ersättningar ligger också i linje med motiven bakom tryggandelagens regler om övertagandet av ansvaret för pensionsutfästelserna och likvidationsreglerna. Huvudprincipen är att stiftelsekapitalet inte tillhör stiftarföretaget utan ska användas för pensioneringsändamål eller i avsaknad av destinatärer för välgörande eller andra allmännyttiga ändamål. När det gäller att i lagtexten definiera vad som avses med närings- verksamhet eller en verksamhetsgren är utredningens uppfattning att frågan inte lämpar sig för att lagstifta om utan bör även fortsätt- ningsvis lämnas till rättstillämpningen. Övriga frågor som berörs under gällande rätt och bakgrunden har i allt väsentligt fått sin lösning genom rättspraxis. I RÅ 2001 ref. 45 godtogs en delning av en pensionsstiftelse och förfarandet föranledde ingen beskattning. Med hänvisning till rättsfallet och med beaktande av att läns- styrelserna efter en prövning av omständigheterna anses kunna medge en delning av en pensionsstiftelse föreslås ingen ändring av lagtexten. Utredningen anser emellertid att en ändring bör göras i 23 § tryggandelagen. I andra stycket i den paragrafen finns bestämmelser om tillvaratagande av en borgenärs rätt vid fusion. Bestämmelserna innebär att vid överlåtelse av pensionsutfästelse gäller reglerna i aktiebolagslagen och lagen om ekonomiska föreningar om under- rättelse och kallelse av borgenärerna i stället för tryggandelagens regler vid gäldenärsbyte. Liknande bestämmelser saknas i tryggande- lagen avseende delning av ett företag. I 24 kap. aktiebolagslagen finns regler om delning av ett aktie- bolag. Det aktiebolagsrättsliga institutet delning innebär att ett aktiebolag i sin helhet delas i två eller flera aktiebolag eller att en del av ett aktiebolag ”avknoppas” till ett eller flera aktiebolag. Gemen- samt för båda är att ett bolag delas upp på flera genom att tillgångar och skulder i bolaget övertas av ett eller flera aktiebolag. I fråga om skulderna innebär delningen ett gäldenärsbyte. Övertagande bolag tar helt eller delvis över ansvaret för överlåtande bolags skulder. I det fall en näringsverksamhet övertas i samband med en delning av ett företag anser utredningen att de särskilda bestämmelserna i 24 kap. aktiebolagslagen om tillvaratagande av en borgenärs rätt ska gälla i stället för tryggandelagens regler. Ett tillägg bör därför göras i 23 § andra stycket tryggandelagen med denna innebörd. Av den hänvisning som görs till 24 kap. 21 och 24 §§ aktie- bolagslagen i nuvarande lydelse av 23 § andra stycket tryggande- lagen följer att de undantag som görs i denna paragraf från skyldig- heten att underrätta och kalla borgenärer inte endast gäller vid fusion av aktiebolag utan även omfattar reglerna om delning av aktiebolag. Något tillägg i denna del behöver därför inte göras. kan vara knuten till flera arbetsgivare. Två typfall av gemensamma pensionsstiftelser pekades ut i förarbetena, en ren förvaltningsgemenskap och en förvaltningsgemenskap i förening med en förmögenhetsgemenskap (prop. 1967:83 s. 121). Orsaken till att flera arbetsgivare bildar en gemensam pensions- stiftelse kan vara en strävan att centralisera administrationen, i synnerhet om flera företag ingår i en koncern. En annan fördel kan vara kapitalförvaltningen. Det kan även vara så att stiftelsen tryggar pensioner enligt en viss pensionsplan som är gemensam för de olika arbetsgivarna. De flesta gemensamma pensionsstiftelserna bildas av arbets- givare som tillhör samma koncern och som således befinner sig i en intressegemenskap. Det har dock även vuxit fram gemensamma pensionsstiftelser utan något organisatoriskt eller annat samband som marknadsför sig på i princip samma sätt som försäkrings- företag och som administreras på individnivå. Dessa pensionsstif- telser passar inte riktigt in i tryggandelagens regelverk och vållar tillämpningsproblem. Problemen hänger i huvudsak samman med att tryggandelagen endast innehåller ett fåtal bestämmelser som uttryckligen avser gemensamma pensionsstiftelser. Övriga bestäm- melser i lagen gäller för både enskilda och gemensamma pensions- stiftelser. Eftersom bestämmelserna har enskilda pensionsstiftelser som utgångspunkt är det ibland svårt att passa in de gemensamma stiftelserna i tryggandelagens regelverk. 5.14.1Gällande rätt och bakgrund Tryggandelagen tillämpas på både enskilda och gemensamma pensionsstiftelser. Det finns dock ett par bestämmelser som uttryck- ligen gäller för gemensamma pensionsstiftelser. I 10 § fjärde stycket tryggandelagen ställs ett krav för en stiftelse som är gemensam för flera arbetsgivare att upprätta särskilda grunder beträffande gemen- skapen i tillgångar och skulder. I 26 § tryggandelagen finns dess- utom en bestämmelse som reglerar ett övertagande av en pensions- utfästelse i samband med en övergång av ett anställningsförhållande mellan arbetsgivare som har var sin del i en gemensam pensions- stiftelse. Det framgår att tillsynsmyndigheten i ett sådant fall får medge att den överlåtande arbetsgivarens andel i stiftelsen minskar med en upplupen del av pensionsfordringen och den övertagande arbetsgivaren andel i stiftelsen ökar i motsvarande mån. Ett med- givande att ändra i stadgarna förutsätter att de övriga pensions- borgenärernas intressen inte eftersätts. utfästelsen har samma rättsverkningar som om arbetstagaren varit anställd hos efterträdaren för anställningen hos före- trädaren. Det finns inga särskilda bestämmelser för gemensamma pensions- stiftelser som gör det möjligt att på arbetsgivarens eller stiftelse- styrelsens begäran avveckla en pensionsstiftelse så länge stiftelsen tryggar en enda pensionsutfästelse. Det finns inte heller någon möjlighet för arbetsgivaren att frivilligt lämna en gemensam pensionsstiftelse och överföra sin andel till en annan pensionsstif- telse. De möjligheter som tryggandelagen erbjuder är likvidations- grunderna i 19 § tryggandelagen och permutation efter tillsynsmyn- dighetens godkännande enligt 22 §§ tryggandelagen. En pensions- stiftelse kan också släckas ut genom gottgörelse om destinatärerna avstår från utfästelser som tryggas i stiftelsen under förutsättning att tjänstepensionsförsäkringar motsvarande pensionsstiftelsens förmögenheter köps in. Avståendet konstituerar ett överskott i stiftelsen enligt 15 § första stycket tryggandelagen som möjliggör en utbetalning av gottgörelse enligt 14 kap. första stycket tryggande- lagen. Det kan i övrigt ifrågasättas om tryggandelagens regler säkerställer att alla intressen i gemensamma pensionsstiftelser utan intresse- gemenskap blir representerade i stiftelsestyrelsen. Enligt 17 § första stycket tryggandelagen ska ledamöter och suppleanter i styrelsen väljas lika till antal av arbetsgivaren och de arbetstagare som om- fattas av stiftelsens ändamål. Om mer än trefjärdedelar av arbets- tagarna tillhör samma fackförening får dock denna välja företrä- darna. Om samma flertal av arbetstagarna tillhör två eller tre fack- föreningar får dessa välja företrädarna. Vid valet ska säkerställas att olika yrkesgrupper bland arbetstagarna bli företrädda inom styrel- sen. Det saknas dock bestämmelser om hur valprocessen ska genomföras. Det kan i praktiken vara mycket svårt att tillgodose lagens krav på lämplig representation om ett stort antal av varandra oberoende arbetstagare och många destinatärer med en anslutning i flera fackföreningar eller utan någon facklig anslutning är anknutna till en gemensam pensionsstiftelse. En bristfällig representation kan i sin tur leda till att balansen mellan olika intressen rubbas, vilket även kan påverka tillämpningen av gottgörelsereglerna i 14–15 §§ och övriga bestämmelser i tryggandelagen. Därigenom äventyras ytterst pensionsborgenärernas trygghet. Förslag: De särskilda grunder som upprättas om gemenskapen i tillgångar och skulder ska även innehålla bestämmelser om hur arbetsgivarnas och arbetstagarnas representation i stiftelsen ska fullföljas samt även grunder för in- och utträde ur den gemen- samma pensionsstiftelsen. Styrelsen i en gemensam pensions- stiftelse får inte vägra utbetalning till en arbetsgivare avseende en utgift om förutsättningarna för att få ersättning är uppfyllda. Det åligger styrelsen i en gemensam pensionsstiftelse att säker- ställa att tillstånd av tillsynsmyndigheten att ändra innehåller i stiftelsens stadgar finns innan beslut fattas om att flytta eller ta emot kapital. Det har förekommit att gemensamma pensionsstiftelser som sätts upp och drivs av administrationsbolag säljs som en färdig produkt i vinstsyfte för administratören och administreras på individnivå. Både vinssyftet och den individualiserade administrationen kan ifrågasättas mot bakgrund av pensionsstiftelsens ändamål att ute- slutande trygga utfästelse om pension och dess funktion som en kollektiv pant. Utredningen föreslår dock inte något förbud mot denna typ av förvaltade gemensamma pensionsstiftelser eftersom frågan kräver ytterligare överväganden och analys. Det framstår däremot som angeläget att reglerna blir tydligare och i vissa fall kompletteras för att säkerställa att de gemensamma pensionsstiftel- serna lever upp till grunderna för förvaltning av stiftelser enligt tryggandelagen utan att arbetsgivares handlingsutrymme begränsas i allt för stor uträckning. Enligt utredningen intar frågan om representationen i stiftelser- na en central ställning när det gäller avvägningen mellan arbets- givarens handlingsutrymme och pensionsborgenärernas intresse av en säkerställd pension. En bristfällig representation kan leda till att destinatärernas rätt inte kan tillgodoses i tillräcklig omfattning.