sou · H3B399d2 · 2015-12-04 00:00:00 — Målet för transportpolitiken är att säkerställa en samhällsekono- miskt effektiv och långsiktigt hållbar transportförsörjning för medborgarna och näringslivet i hela landet. Därutöver har riks- dagen beslutat om ett funktionsmål – tillgänglighet, och ett hän- synsmål – säkerhet, miljö och hälsa (se prop. 2015/16:1, Utgifts- område 22, s. 15). Funktionsmålet innebär att transportsystemets utformning och användning ska medverka till att ge alla en grund- läggande tillgänglighet med god kvalitet och användbarhet samt bidra till utvecklingskraft i hela landet (prop. 2015/16:1, Utgifts- område 22, s. 21). Hänsynsmålet innebär att transportsystemets ut- formning, funktion och användning ska anpassas till att ingen dödas eller skadas allvarligt, bidra till att det övergripande generationsmålet för miljö och miljökvalitetsmålen nås samt bidra till ökad hälsa (prop. 2015/16:1, Utgiftsområde 22, s. 22). har under utredningens gång anfört att verket ser ett behov av riksintressesystemet. Staten ska, genom sina myndig- heter och länsstyrelser, se till att det långsiktiga och nationella per- spektivet tillvaratas i planeringen. arbetar för att säkra Förslag till områden av allmänt intresse i 3 kap. MB den långsiktiga transportkapaciteten, oavsett ägare av infrastruk- turen. Enligt utredningens bedömning finns det även framgent ett behov av att mark- och vattenområden som är särskilt lämpliga för anläggningar för väg-, järnvägs-, luftfarts- och sjöfartskommu- nikation ska omfattas av hushållningsbestämmelserna samt att områdena ska kunna vara av riksintresse. 12.11.5 Kommunikation – elektronisk Målet för IT-politiken är att ska vara bäst i världen på att använda digitaliseringens möjligheter. Ett delmål är att elektroniska kommunikationer ska vara effektiva, säkra och robusta samt till- godose användarnas behov. De elektroniska kommunikationerna ska i första hand tillhandahållas genom en väl fungerande marknad, men staten ska ha ett ansvar på områden där allmänna intressen inte enbart kan tillgodoses av marknaden. Ett delmål är att ska ha bredband i världsklass. Alla hushåll och företag bör ha goda möjligheter att använda sig av elektroniska samhällstjänster och service via bredband (se prop. 2015/16:1, Utgiftsområde 22, s. 15). har under utredningens gång anfört att stora förändringar har skett gällande utbyggandet av elektroniska kommunikationer . Behovet av infra- struktur och olika anläggningar för elektroniska kommunikationer har ökat avsevärt. Det gäller både fiberoptiska kablar och radio- baserad infrastruktur som radiolänkar och basstationer för telefoni och mobilt bredband. anser att anläggningar för elektronisk kommunikation fortsatt ska vara kvar som ett område som regleras i 3 kap. MB. Enligt utredningens bedömning finns det även framgent ett behov av att mark- och vattenområden som är särskilt lämpliga för anläggningar för elektronisk kommunikation ska omfattas av hus- hållningsbestämmelserna samt att områdena ska kunna vara av riksintresse. Förslag till områden av allmänt intresse i 3 kap. MB Enligt regeringen ska bidra till att regelutvecklingen inom EU säkerställer en hög skyddsnivå för människors hälsa. Vid krissituationer är det viktigt att kunna upprätthålla tillgången till dricksvatten och livsmedel (se prop. 2015/16:1, Utgiftsområde 23, s. 79). Dricksvatten av god kvalitet är en nödvändig tillgång för landets invånare och en grundförutsättning för att vattenförsörjningen ska bidra till ett väl fungerande samhälle. Havs- och vattenmyndigheten har under utredningens gång anfört att de största och viktigaste anläggningarna för vattenförsörj- ningen bör pekas ut som riksintresse, bland annat för att vatten- försörjningen ska få samma status som andra riksintressen enligt 3 kap. 8 § . Enligt myndigheten har det i vissa fall visats att tillräcklig hänsyn inte tas till dricksvattenintresset vid planering av markanvändning. Att skydda råvattenresurser med endast vattenskyddsområde enligt 7 kap. kan vara svårt. Vattenskyddsområden betraktas vid planering som ett kommunalt intresse och ett riksintresse är värderat högre. Detta blir tydligt då ett riksintresse står i direkt konflikt med dricksvattenintresset inom ett vattenskyddsområde. Ett exempel på detta är riksintresset för järnvägstrafik som passerar genom vattenskyddområdet för Vombfältet, ett av norra största infiltrationsområden för konstgjort grundvatten. pågår projektering för järnvägssträckningar genom skyddsområdet. En viktig del i det långsiktiga arbetet med vattenförsörjning är att ge vattenresurserna en förstärkt tyngd vid intresseavvägningar med andra riksintressen i samhällsplaneringen. Havs- och vattenmyndigheten har under utredningens gång anfört att vattenverken i är mycket olika, både storleks- och beredningsprocessmässigt. sju största vattenverk förser över tre miljoner personer med dricksvatten. Två miljoner personer får vatten från . En robust vattenförsörjning är en sam- hällskritisk infrastruktur som är av avgörande betydelse för sam- hällsutvecklingen. Enligt utredningens bedömning finns det även framgent ett behov av att mark- och vattenområden som är särskilt lämpliga för anläggningar för vattenförsörjning ska omfattas av hushållnings- Förslag till områden av allmänt intresse i 3 kap. MB bestämmelserna samt att områdena ska kunna vara av riksintresse. Se även avsnitt 12.9 där frågan om yt- och grundvattenförekomster behandlas. Genom avfallsdirektivet (2008/98/EG) fastställs åtgärder som syftar till att skydda miljön och människors hälsa genom att före- bygga eller minska de negativa följderna av generering och hante- ring av avfall samt minska resursanvändningens allmänna påverkan och få till stånd en effektivisering av denna användning. har tagit fram en nationell avfallsplan: ”Från avfallshantering till resurshushållning – avfallsplan 2012– 2017”. Avfallsplanen innehåller mål och åtgärder för fem priori- terade områden. Planen innehåller också exempel på vad vi behöver göra för att nå ett mer resurseffektivt samhälle med utgångspunkt från miljömålen och EU:s avfallshierarki. För att nå målen i planen krävs samarbete mellan en rad aktörer: kommuner, myndigheter, näringslivet och forskarsamhället. Avfallsplanen lyfter fram vad enskilda aktörer behöver göra för att nå målen. I Avfall (Avfall i fysisk planering med fokus på översiktsplanering, rapport ) anges att avfallshanteringen behöver uppmärksammas tidigare och på ett bättre sätt i den fysiska planeringen. Men ytor för avfallets infrastruktur är en fråga som inte går att lösa i varje enskild detaljplan. Det måste finnas en övergripande strategi där stadens samlade behov för avfallshante- ringen är beskriven. I rapporten lyfts även den fysiska planeringen för framtidens avfallshantering fram. Det anges att genom att beakta avfallhanteringen redan i planeringsskedet ökar förutsätt- ningarna för ett avfallssystem som ger bra service åt medborgarna, fungerar för avfallshämtarna och ger en ökad samsyn på avfalls- frågorna. Det nämns även att både och har lyft frågan kring hur viktigt det är att avfall ses som en infra- struktur i staden och att planering för avfallshantering måste ske redan i översiktsplanen. Enligt utredningens bedömning finns det även framgent ett behov av att mark- och vattenområden som är särskilt lämpliga för anläggningar för avfallshantering ska omfattas av hushållnings- Förslag till områden av allmänt intresse i 3 kap. MB Utredningen kan konstatera att det inte finns några områden som har bedömt vara av riksintresse för avfallshantering. Utredningens bedömning är därför att mark- och vattenområden som är särskilt lämpliga för avfalls- hantering i de flesta fall bör anges som områden av väsentligt all- mänt intresse. Utredningen anser dock att områdena även ska kunna vara av riksintresse för det fall behovet uppstår. Enligt EU:s kärnavfallsdirektiv (2011/70/Euratom) ska alla länder i EU ha nationella planer för hantering av kärnavfall. Av 10 § lag (1984:3) om kärnteknisk verksamhet framgår bl.a. att den som har tillstånd till kärnteknisk verksamhet ska svara för att de åtgärder vidtas som behövs för att på ett säkert sätt hantera och slutförvara i verksamheten uppkommet kärnavfall. har under utredningens arbete anfört att behovet av reglering kvarstår för anläggningar för slutlig för- av använt kärnbränsle. Enligt utredningens bedömning är det uppenbart att det även framgent finns ett behov av att mark- och vattenområden som är särskilt lämpliga för anläggningar för kärnavfallshantering ska omfattas av hushållningsbestämmelserna samt att områdena ska kunna vara av riksintresse. Utredningens förslag: Mark- och vattenområden som är särskilt lämpliga för bostadsförsörjning kan vara av väsentligt allmänt intresse. Behovet av att reglera detta intresse behandlas även i avsnitt 10.3.5. Utredningen konstaterade i delbetänkandet (SOU 2014:59) att det råder enighet om att det råder brist på bostäder i stora delar av . Bostadsbristen är särskilt svår i storstadsregionerna och i tillväxtregioner. Enighet råder också om att bostadsbeståndet behöver utnyttjas bättre och att det behöver byggas fler bostäder. SOU 2015:99 Förslag till områden av allmänt intresse i 3 kap. MB I regeringens proposition En tydligare lag om kommunernas bostadsförsörjningsansvar (prop. 2012/13:178, s. 12) anges bl.a. följande. Regeringen anser att det regionala perspektivet i bostads- försörjningen är av mycket stor vikt, särskilt i tillväxtregioner. I dessa regioner behövs det regionala perspektivet framför allt för att skapa balans i utbudet av bostäder. kan det vara lika relevant att kommuner med vikande befolkningsunderlag, eller på annat sätt förändrad befolkningsstruktur, tar hänsyn till ett mellan- kommunalt och regionalt perspektiv i arbetet med bostadsförsörj- ningen. Regeringen har tidigare bedömt att arbetet för näringslivs- utveckling och attraktiva livs- och boendemiljöer är nära kopplat till den fysiska planeringen. Samordning av planeringen av bostäder, näringsverksamhet, infrastruktur och grönområden bidrar till lokal och regional tillväxt och utveckling. Ett mellankommunalt och regionalt perspektiv i arbetet med bostadsförsörjningen är därför en viktig förutsättning för att främja fungerande bostadsmarknader och näringslivets utveckling. Genom ett tillägg i 2 kap. 3 § PBL, som trädde i kraft , tydliggjordes att planläggning enligt PBL ska främja även det allmänna intresset av bostadsbyggande och utveckling av bostadsbeståndet. 2012/13:178 s. 23–25 angavs bl.a. följande. Bostadsbyggande och utveckling av bostadsbeståndet ska utgöra ett allmänt intresse i PBL. Kommunens riktlinjer för bostadsför- sörjningen ska vara vägledande vid tillämpningen av 2 kap. 3 § 5 PBL. Genom att i PBL tydliggöra att kommunerna vid planlägg- ning och andra ärenden bör främja bostadsbyggande och utveckling av bostadsbeståndet bör förutsättningarna öka för att det kommu- nala och i viss mån även det regionala bostadsförsörjningsbehovet tillgodoses. Att lyfta in bostadsbyggande och utveckling av bostads- beståndet som ett allmänt intresse i 2 kap. 3 § PBL betonar vidare kommunernas ansvar att ta hänsyn till boendefrågorna i den fysiska planeringen. Det ger också länsstyrelserna ett tydligt stöd för att arbeta med bostadsförsörjningsfrågor i den fysiska planeringen. I 3 kap. 5 § PBL tydliggörs översiktsplanens materiella innehåll. I 5 p anges att det av översiktsplanen ska framgå hur kommunen avser att tillgodose det långsiktiga behovet av bostäder. Denna punkt infördes genom en lagändring som trädde i kraft . I förarbetena som låg till grund för ändringen (prop. 2013/14:59, s. 22–23) anges bl.a. följande. För att säkerställa att bostadsbygg- Förslag till områden av allmänt intresse i 3 kap. MB nadsbehovet behandlas i översiktsplanen anser regeringen att det behövs uttryckliga regler som ställer krav på att kommunens bedömningar av det framtida behovet av bostäder ska redovisas i översiktsplanen. Regeringen föreslår därför att bestämmelserna i 3 kap. 5 § PBL om översiktsplanens innehåll kompletteras med krav på att det av översiktsplanen ska framgå hur kommunen avser att tillgodose det långsiktiga behovet av bostäder. Därigenom stärks kopplingen mellan översiktsplanen och kommunens rikt- linjer för bostadsförsörjningen. Bestämmelsen ger stöd för att redovisningen i översiktsplanen anpassas till kommunernas skilda förutsättningar och behov. I den mån behovet lämpligen tillgodo- ses genom ny bostadsbebyggelse, bör kommunen precisera hur behovet ska tillgodoses, t.ex. i vilka områden som det är aktuellt att exploatera för nya bostäder. Därmed inte sagt att bostadsbehovet med nödvändighet behöver tillgodoses genom att nya områden pekas ut för bostadsbebyggelse. Behovet kan lika gärna tillgodoses genom förändringar eller kompletteringar i befintlig bebyggelse. I den mån det finns ett överskott av bostäder kan kommunen välja att redovisa hur balans kan uppnås i beståndet. Avsikten med lag- ändringen är således att kommunens riktlinjer om bostadsförsörj- ningen ska återspeglas genom ställningstaganden i den fysiska planeringen, och inte att dubblera innehållet i översiktsplanen och kommunens riktlinjer. Att frågan om bostadsförsörjning är av stor allmän betydelse är enligt utredningens mening uppenbart. Utredningen anser därför att mark- och vattenområden som är särskilt lämpliga för bostads- försörjning ska omfattas av hushållningsbestämmelserna. Utred- ningen har i delbetänkandet (SOU 2014:59) undersökt lämplig- heten i att låta bostadsförsörjningen kunna omfattas av bestämmel- serna om riksintresse och upprättade även ett författningsförslag som skulle göra det möjligt att ange områden av riksintresse för bostadsförsörjning. Förslaget presenterades även vid en hearing och prövades i dialog med representanter från kommuner, SKL, länsstyrelser, centrala myndigheter och utredningens experter. Utredningen fann vid en samlad bedömning att det inte var lämpligt att låta bostadsförsörjningen omfattas av bestämmelserna om riksintresse. Bland annat konstaterades att bostadsförsörj- ningen främst är ett kommunalt och regionalt intresse. Förslag till områden av allmänt intresse i 3 kap. MB ningen anser därför att mark- och vattenområden som är särskilt lämpliga för bostadsförsörjning inte kan vara av riksintresse. 12.13Näringslivsutveckling, forskning och innovation eller regional tillväxt Utredningens förslag: Mark- och vattenområden som har sär- skild betydelse för näringslivsutveckling, forskning och inno- vation eller regional tillväxt kan vara av väsentligt allmänt intresse. Behovet av att reglera detta intresse har även behandlats i avsnitt 10.3.6. Enligt 4 § förordning (2007:713) om regionalt tillväxtarbete bör det regionala tillväxtarbetet utformas och bedrivas i sektorsöver- gripande samarbete mellan aktörer på lokal och nationell nivå. Av 7 § samma förordning framgår att det regionala utvecklings- programmet ska utgöra en samlad strategi för ett eller flera läns regionala tillväxtarbete. Utvecklingsprogrammet binder samman planeringsprocesser med betydelse för en hållbar regional utveck- ling och underlättar samverkan mellan länen. Enligt regeringen är målet för den regionala tillväxtpolitiken utvecklingskraft i alla delar av landet med stärkt lokal och regional konkurrenskraft (se prop. 2015/16:1, Utgiftsområde 19, s. 11). Regeringen har fattat beslut om en Nationell strategi för hållbar regional tillväxt och attraktionskraft –2020 (beslut , N2015/5297/RT). Strategin är vägledande för arbetet med hållbar regional tillväxt och attraktionskraft i hela landet och ska bidra till att uppnå målet med den regionala tillväxt- politiken – Utvecklingskraft i alla delar av landet med stärkt lokal och regional konkurrenskraft. Strategin är inriktad på att skapa goda förutsättningar att bo, arbeta samt etablera företag och verk- samheter i hela landet och på så sätt skapa förutsättningar för håll- bar regional tillväxt och ett som håller samman. I strategin anges bl.a. att en modern och aktiv regional tillväxtpolitik för hela landet inriktas på att regionerna ska ges möjligheter att växa och utvecklas efter sina särskilda förutsättningar, såväl i städer som på landsbygden. Ju fler regioner som är starka och expansiva, desto Förslag till områden av allmänt intresse i 3 kap. MB Förbättrat stöd till näringslivsutveckling och tillgång till finansiering, en fungerande arbetskraftsförsörjning, tillgång till offentlig och kommersiell service, utbildning samt investeringar i informationsteknik och infrastruktur är väsentliga inslag i en modern regional tillväxtpolitik. I den nationella strategin har regeringen identifierat fyra priori- teringar för det regionala tillväxtarbetet. En av prioriteringarna är innovation och företagande. Regeringen uttalar att ett bra närings- livsklimat underlättar och ökar intresset för att starta, driva och utveckla framgångsrika företag, vilket är av avgörande betydelse för jobb, välfärd och en hållbar regional tillväxt och attraktionskraft. Innovations-, företags- och entreprenörskapsklimatet har en av- görande betydelse för näringslivets konkurrenskraft. Det är därför betydelsefullt att främja olika typer av innovationer, bl.a. i små och medelstora företag samt en miljödriven näringslivsutveckling inom alla branscher. Det är dessutom angeläget att utveckla starka regionala forsknings- och innovationsmiljöer. Universitet och hög- skolor har en viktig roll för utvecklingen av innovationer och ett stärkt samarbete mellan lärosäten, företag och det omgivande samhället är viktigt för att möta den ökande internationella kon- kurrensen. Ett mer strategiskt samarbete för innovation, före- tagande och entreprenörskap behövs inom alla sektorer och på alla nivåer i samhället. För att genomföra den regionala tillväxtpolitiken finns en rad verktyg på såväl EU-nivå som nationell och regional nivå. Ett verktyg är regionala utvecklingsstrategier. Det är rege- ringens uppfattning att de regionala utvecklingsstrategiernas roll behöver tydliggöras gentemot både nationell och lokal nivå. Regionala prioriteringar i strategierna ska vara väl förankrade lokalt och vara vägledande vid statliga myndigheters medverkan i det regionala tillväxtarbetet. De regionala utvecklingsstrategierna behöver även utvecklas avseende frågor om fysisk planering. Det handlar bl.a. om att skapa en tydligare samordning mellan de regionala utvecklingsstrategierna och kommunernas översiktsplaner, riktlinjer för bostadsförsörjning och andra relevanta strategier, program och planer inom länet. Det finns, mot bakgrund av ovanstående, skäl att även mark- och vattenområden som har särskild betydelse för näringslivs- utveckling, forskning och innovation eller regional tillväxt ska om- fattas av hushållningsbestämmelserna. Lokalisering av denna typ av Förslag till områden av allmänt intresse i 3 kap. MB verksamheter är främst ett kommunalt och regionalt intresse. Utredningen anser därför att mark- och vattenområden som har särskild betydelse för näringslivsutveckling, forskning och innovation eller regional tillväxt inte kan vara av riksintresse. Exempel kan vara områden lämpliga för näringslivskluster eller innovationscentra. Utredningens förslag: Mark- och vattenområden som har bety- delse för totalförsvaret kan vara av väsentligt allmänt intresse. Ett område som behövs för totalförsvarets anläggningar kan vara av riksintresse. Det intresse som anges i den föreslagna bestämmelsen motsvaras av det som anges i nuvarande 3 kap. 9 § . Enligt förarbetena till NRL (prop. 1985/86:3, s. 77) utgår Total- försvarets behov av mark- och vattenområden från intressen som är gemensamma för hela landet. 12.14.1 Totalförsvarets militära verksamhet I regeringens proposition Försvarspolitisk inriktning – försvar 2016–2020 (prop. 2014/15:109) anges att totalförsvar är den verksamhet som behövs för att förbereda för krig. Total- försvaret består av militärt och civilt försvar. Planeringen för total- försvaret bör således återupptas och genomföras utifrån de plane- ringsanvisningar som regeringen beslutat. Statliga myndigheters förmåga på central och regional nivå att prioritera och fördela resurser vid höjd beredskap bör utvecklas (prop. 2014/15:109, s. 2). För att Försvarsmakten ska kunna öva och utbilda krigsförbanden är tillgång till ändamålsenliga övnings- och skjutfält av central betydelse. Det innebär att Försvarsmakten såväl som i fram- tiden måste ha tillgång till övnings- och skjutfält av skilda natur- typer och terrängförhållanden. Fälten måste vara placerade i olika delar av landet så att förbanden kan utbildas och övas i olika klimatförhållanden och övningar kan genomföras över hela det Förslag till områden av allmänt intresse i 3 kap. MB Det kan innebära att övnings- och skjutfält i vissa fall bör bibehållas även om det inte längre finns något militärt förband i fältets omedelbara närhet. Med dessa utgångspunkter bör dock Försvarsmakten även framöver löpande pröva behovet (se prop. 2014/15:109, s. 71). Försvarsmaktens huvuduppgift är förmåga till väpnad strid. Anläggningar som enligt myndigheten behövs för för att upprätt- hålla förmågan är t.ex. fasta försvarsanläggningar inklusive anlägg- ningar för elektromagnetisk kommunikation eller inhämtning av information samt övningsområden på land, i havet och i lufthavet och fasta baseringsfunktioner för markstrid, sjöstrid och luftstrid. Utredningen anser att det även fortsättningsvis är av stor vikt att totalförsvarets intressen omfattas av hushållningsbestämmel- serna samt att områden som behövs för totalförsvarets anlägg- ningar kan vara av riksintresse. 12.14.2 Totalförsvarets civila verksamhet Civilt försvar är den verksamhet som ansvariga aktörer genomför i syfte att göra det möjligt för samhället att hantera situationer då beredskapen höjs. Det civila försvaret är därmed inte en organi- sation. Verksamheten bedrivs av statliga myndigheter, kommuner, landsting, privata företag och frivilligorganisationer. Det avser skydd av befolkningen, säkerställande av samhällsviktiga funktioner och övriga samhällets stöd till Försvarsmakten. Regeringen delar För- svarsberedningens bedömning att planeringen för det civila för- svaret därmed bör återupptas och genomföras med utgångspunkt i en helhetssyn där hotskalan omfattar såväl fredstida krissituationer som höjd beredskap. Helhetssynen gäller också vilka aktörer som bör delta i planeringen. Planeringen bör därför ske i samverkan mellan statliga myndigheter, kommuner, landsting, frivilligorgani- sationer, privata näringslivet med flera som är berörda (se prop. 2014/15:109, s. 104). Utredningen anser i likhet med föregående avsnitt att det även fortsättningsvis är av stor vikt att totalförsvarets intressen omfattas av hushållningsbestämmelserna samt att områden som behövs för totalförsvarets anläggningar kan vara av riksintresse. Utredningens förslag: Författningsändringarna ska träda i kraft . De ändringar som utredningen föreslår i 3 kap , hus- hållningsförordningen och PBL och PBF medför, enligt utred- ningens bedömning att hushållningsbestämmelserna bättre kan uppfylla syftet att utgöra ett instrument för samlade bedömningar i samhällsplaneringen för en hållbar utveckling där mark, vatten och fysisk miljö i övrigt används så att en från ekologisk, social, kultu- rell och samhällsekonomisk synpunkt god hushållning tryggas. Det är därför angeläget att ikraftträdandet inte ligger allt för långt fram i tiden. Med beaktande av den tid som kan behövas för remissför- farandet, beredningen inom och riksdagsbehand- lingen bedöms att författningsändringarna kan träda i kraft tidigast . Utredningens förslag: Områden som bedömts vara av riks- intresse enligt 2 § hushållningsförordningen i dess lydelse före ska anses vara av riksintresse till dess att sektorsmyndigheterna har meddelat nya beslut om områden av riksintresse enligt 13 § hushållningsförordningen i dess nya lydelse. Detta gäller dock längst till .