sou · H3B369 · 2015-08-04 00:00:00 — gjorts om skadebedömningen vid utlämnandet av en särskild upp- gift har i stort sett sin giltighet också i fråga om massuttag.40 I samband med att ärende om överlämnande av uppgift till en annan myndighet prövas måste hänsyn tas till om uppgiften blir sekretesskyddad hos den mottagande myndigheten. Skulle det inte vara så, bör den myndighet som har uppgiften ta hänsyn till detta. Detta gäller särskilt uppgifter som är hemliga med hänsyn till enskilds intressen. Risken för att skada ska uppkomma, om uppgif- ten lämnas ut till den andra myndigheten, kan då vara så stor att den inte bör lämnas ut.41 Det finns bestämmelser som innebär att sekretess inte hindrar att en uppgift lämnas till en enskild. En myndighet kan komma fram till att den risk för skada, men eller annan olägenhet som hindrar att en uppgift lämnas till en enskild kan undanröjas genom ett förbe- håll. Myndigheten ska då när den lämnar ut uppgifter till den enskilde göra ett förbehåll som inskränker dennes rätt att lämna uppgiften vidare eller utnyttja.42 Grundläggande bestämmelser om sekretessmarkering finns i tryck- frihetsförordningen som anger att en anteckning om hinder mot att lämna ut en allmän handling bara får göras på en handling som omfattas av en sekretessbestämmelse. Sekretessbestämmelsen ska anges i anteckningen.43 Närmare bestämmelser finns i OSL. Om det kan antas att en uppgift i en allmän handling inte får lämnas ut på grund av en bestämmelse om sekretess, får myndigheten markera detta genom att en särskild anteckning (sekretessmarkering) görs på handlingen eller, om handlingen är elektronisk, införs i handlingen eller i det datasystem där den elektroniska handlingen hanteras. 1979/80:2 med förslag till sekretesslag m.m. Del A s. 81 och 82. 1979/80:2 med förslag till sekretesslag m.m. Del A s. 77 och 89–91. 4210 kap. 14 § första stycket OSL. 432 kap. 16 § tryckfrihetsförordningen (1949:105). Allmänt om offentlighet och sekretess ningen ska ange tillämplig sekretessbestämmelse, datum då anteck- ningen gjordes och den myndighet som har gjort anteckningen.44 Det finns ingen skyldighet att göra en sekretessmarkering. En sekretessmarkering innebär inte något bindande avgörande av sekretessfrågan.45 En handling med en sekretessmarkering kan mycket väl vara offentlig, medan en handling utan en sekretess- markering kan vara hemlig.46 En sekretessmarkering tjänar alltså bara som en påminnelse om behovet av en noggrann sekretess- prövning om någon begär ut handlingen. Något hinder mot att komplettera de uppgifter som ska anges i sekretessmarkeringen finns inte. Det kan ibland vara lämpligt att anteckna vilken befattnings- havare som har sekretessmarkererat handlingen. Om de uppgifter som kan antas omfattas av sekretess bara förekommer i lätt avgräns- bara avsnitt i handlingen kan det vara lämpligt att precisera detta i anteckningen. Inget hindrar heller att en sekretessmarkering förses med en precisering av vilka uppgifter som bedöms omfattas av sek- retess, exempelvis uppgift om en målsägandes identitet.47 För hotade och förföljda personer har det utvecklats en särskild ordning för sekretessmarkering i folkbokföringsdatabasen som beslutas av , se kapitel 9. Primära och sekundära sekretessbestämmelser som gäller i domstol Om en sekretessbestämmelse gäller för en uppgift i en viss typ av ärende eller i en viss typ av verksamhet och ett beslut av en myn- dighet i ett sådant ärende eller i en sådan verksamhet överklagas hos en förvaltningsdomstol, ska sekretessbestämmelsen tillämpas som om den vore en primär sekretessbestämmelse även hos förvalt- ningsdomstolen vid handläggning av målet.48 Bestämmelsen gäller enbart i mål som inletts genom överklagande och endast i förvalt- 445 kap. 5 § första stycket OSL. 45JO 1993/94 s. 509. 1977/78:38 om ändring i lagen (1973:249) om inskränkningar i rätten att utbe- komma allmänna handlingar, m.m. s. 40. 4843 kap. 1 § OSL. Allmänt om offentlighet och sekretess ningsdomstol, inte i allmän domstol. Det finns utöver denna be- stämmelse även andra bestämmelser som innebär att vissa specifika primära sekretessbestämmelser blir tillämpliga hos domstolar. Får en domstol i sin rättskipande eller rättsvårdande verksamhet från en domstol eller en annan myndighet en sekretessreglerad uppgift, blir sekretessbestämmelsen tillämplig på uppgiften även hos den mottagande domstolen. Denna sekretessbestämmelse ska dock inte tillämpas om det finns en annan primär sekretessbestäm- melse som är tillämplig på uppgiften hos myndigheten. Detta inne- bär att en primär sekretessbestämmelse alltid går före en överförd sekretess enligt denna bestämmelse, oberoende av om den innebär svagare eller starkare sekretess. Denna princip gäller dock inte för vissa primära sekretessbestämmelser, bland annat bestämmelsen om sekretess för adress och telefonnummer med mera.49 Om både bestämmelsen om sekretess för adress och telefonnummer med mera och en bestämmelse om överförd sekretess gäller tillämpas huvudregeln som innebär att den bestämmelse som innebär sekre- tess ska tillämpas.50 Dessa bestämmelser om överföring av sekretess gäller för både allmänna domstolar och förvaltningsdomstolar och innebär att sekretessbestämmelsen blir tillämplig som en sekundär sekretessbestämmelse hos domstolen. Hos förvaltningsdomsto- larna har bestämmelsen främst betydelse för uppgifter som dom- stolen får från andra myndigheter än den myndighet vars beslut har överklagats till domstolen. Vissa specifika bestämmelser om sekretess tillämpas dock, med undantag från vad som anges ovan, inte hos en domstol i deras rätt- skipande eller rättsvårdande verksamhet.51 Sekretess under och efter domstolsförhandling En sekretessbestämmelse som gäller för en uppgift i ett mål eller ett ärende i en domstols rättskipande eller rättsvårdande verksam- het upphör, med vissa begränsade undantag, att vara tillämplig i målet eller ärendet, om uppgiften läggs fram vid en offentlig för- 4921 kap. 3 § OSL. 5043 kap. 2 § OSL och med flera, Offentlighets- och sekretesslagen En kom- mentar, version , kommentaren till 43 kap. 2 § OSL. 5143 kap. 3 § OSL. Allmänt om offentlighet och sekretess handling i samma mål eller ärende.52 Denna bestämmelse gäller hos både allmän domstol och förvaltningsdomstol. Möjligheterna att hålla en förhandling inom stängda dörrar på grund av sekretess är större hos en förvaltningsdomstol än hos en allmän domstol. För allmän domstol gäller att om det kan antas att det vid en förhandling kommer att läggas fram en uppgift, för vil- ken gäller sekretess hos domstolen, får domstolen, om det bedöms vara av synnerlig vikt att uppgiften inte röjs, besluta att förhand- lingen i den del som rör uppgiften ska hållas inom stängda dörrar.53 För att en förhandling i en förvaltningsdomstol ska få hållas inom stängda dörrar är det tillräckligt att det vid förhandlingen kan antas läggas fram uppgifter för vilka sekretess gäller hos domstolen.54 Något krav på att det bedöms vara av synnerlig vikt att uppgifter hålls hemliga finns alltså inte. Om en uppgift läggs fram vid en förhandling inom stängda dör- rar, är sekretessbestämmelsen tillämplig även under domstolens fortsatta handläggning av målet eller ärendet, om domstolen inte beslutar annat. Sedan domstolen har skilt målet eller ärendet från sig fortsätter dock sekretessbestämmelsen att vara tillämplig endast i den utsträckning domstolen i domen eller beslutet har beslutat om det.55 Sekretess för uppgifter i domar och beslut Även när det gäller domar och beslut ger OSL uttryck för den vikt som lagstiftaren har fäst vid att domstolens verksamhet ska vara tillgänglig för allmänhetens insyn. Insynsintresset anses av rätts- säkerhetsskäl särskilt stort när det gäller utgången i ett mål eller ärende. En sekretessbestämmelse som gäller för en uppgift i ett mål eller ett ärende i en domstols rättskipande eller rättsvårdande verksam- het upphör att vara tillämplig i målet eller ärendet, om uppgiften tas in i en dom eller ett annat beslut i samma mål eller ärende.56 Detta brukar kallas för offentlighetsdopet och gäller både allmän 5243 kap. 5 § första stycket OSL. 535 kap. 1 § andra stycket RB. 5416 § förvaltningsprocesslagen (1971:291). 5543 kap. 5 § andra stycket OSL. 5643 kap. 8 § första stycket OSL. Allmänt om offentlighet och sekretess domstol och förvaltningsdomstol. Detta gäller dock inte om dom- stolen i domen eller beslutet har beslutat att sekretessbestämmel- sen ska vara tillämplig även i fortsättningen.57 Denna prövning är fristående i förhållande till den prövning domstolen gör när den överväger om hela eller delar av en förhand- ling ska hållas inom stängda dörrar. Förordnande om att en sekretessbestämmelse ska fortsätta att vara tillämplig får som huvudregel inte omfatta domslutet eller motsvarande del av ett annat beslut, såvida inte rikets säkerhet eller annat intresse av synnerlig vikt oundgängligen påkallar det. Rör målet eller ärendet någons civila rättigheter och skyldigheter eller anklagelse mot någon för brott, gäller dessutom att förordnande som omfattar domslut eller motsvarande del av ett annat beslut får meddelas endast om riket befinner sig i krig eller krigsfara eller om det råder andra utomordentliga förhållanden som är föranledda av krig.58 I förarbetena har det förutsatts att domstolarna ska vara restriktiva med att utnyttja möjligheten att besluta om fortsatt sekretess för uppgifter i domar och beslut.59 Möjligheterna för domstolarna att sekretesskydda en parts per- sonuppgifter i domar och beslut är inte helt klara. En fråga är om den enskildes identitet anses vara en del av (dom)slutet. Praxis när det gäller hanteringen av personuppgifter i domar och beslut skiljer sig åt. En parts identitet är inte detsamma som partens namn eller adress. Det kan vara fullt tillräckligt och lämpligt att i vissa fall ange endast partens personnummer som identitets- uppgift i domen. Det kan exempelvis gälla om personen har skyd- dade personuppgifter. Något särskilt sekretessförordnande krävs då inte för att skydda namn- eller adressuppgiften i domen eller beslutet.60 När uppgifter i en domstols dom eller beslut omfattas av sekre- tess använder sig domstolarna ofta av en så kallad sekretessbilaga. Domen eller beslutet innehåller då alla uppgifter som är offentliga, medan bilagan innehåller de uppgifter som domstolen bedömer kan vara sekretessbelagda. 5743 kap. 8 § andra stycket OSL. 5843 kap. 8 § tredje stycket OSL och Ds 2014:33 Offentlighet och sekretess för uppgifter i domstolsavgöranden s. 26 och 27. 1979/80:2 med förslag till sekretesslag m.m. Del A s. 102 och 309. Sekretess m.m. hos allmän förvaltningsdomstol, andra upplagan, s. 48. Allmänt om offentlighet och sekretess När det finns ett sekretessbehov som inte täcks av befintliga sek- retessbestämmelser ska det prövas om nya sekretessbestämmelser bör införas. I sådana fall ska en avvägning mellan insynsintresset och sekretessintresset göras för att se vad som väger tyngst. All- mänintresset av insyn kan variera beroende på vilken verksamhet det är. En avvägning mellan sekretessintresset respektive insyns- intresset för en och samma uppgift kan därför falla ut olika hos oli- ka myndigheter respektive i olika verksamheter hos en och samma myndighet.61 Det finns uttalanden om insynsintresset som gäller domsto- larnas verksamhet där insynsintresset är särskilt starkt. Det fästs sedan gammalt stort avseende vid att domstolarnas rättskipande verksamhet i så hög grad som möjligt ska vara föremål för offentlig insyn. Offentligheten bidrar till att stärka enskildas rättssäkerhet och allmänhetens förtroende för rättskipningen. Utgångspunkten måste därför vara att domstolsförfarandet i största möjliga ut- sträckning ska präglas av offentlighet och insyn. Ett sådant synsätt kommer även till uttryck i regeringsformen där det slås fast att domstolsförhandlingar som huvudregel ska vara offentliga.62 har även en folkrättslig förpliktelse att säkerställa ett offentligt domstolsförfarande.63 måste det beaktas att en långtgående offentlighet i dessa sammanhang kan medföra skador på andra beaktansvärda intressen. Det kan röra sig om både enskilda och allmänna intres- sen. När det gäller enskilda intressen måste offentligheten i dom- stol vägas mot exempelvis rätten till skydd för privat- och familje- liv.64 En långt driven offentlighet kan medföra en risk för att dom- stolarna av integritetsskäl låter bli att i sina avgöranden närmare gå in på vissa uppgifter som är av betydelse i målet. En sådan utveck- ling kan vara till skada för de rättssökande, som har ett starkt intresse av att domstolarna lämnar helt klarläggande motiveringar till sina avgöranden.65 1979/80:2 med förslag till sekretesslag m.m. Del A s. 74–76. 622 kap. 11 § andra stycket regeringsformen (1974:152). 1979/80:2 med förslag till sekretesslag m.m. Del A s. 102 och 103. Allmänt om offentlighet och sekretess En annan utgångspunkt bör vara den grundläggande principen i ett rättssamhälle att enskilda ska vara tillförsäkrade ett skydd mot hemliga frihetsberövanden och mot att deras rörelsefrihet på annat sätt begränsas utan offentlig insyn. Hemliga beslut om sådana in- grepp i enskildas rörelsefrihet bör som huvudregel inte förekomma. Denna princip gäller oavsett om beslutet om ingrepp är av admini- strativ eller straffprocessuell karaktär.66 Insynsintresset är stort när det gäller det allmännas förvaltning i allmänhet för att allmänheten ska kunna bedöma om skattemedlen används på ett lagenligt och ansvarsfullt sätt. Detta insynsintresse avser emellertid inte alltid primärt uppgifter om de enskilda perso- ner som är parter eller av annan anledning nämns i ärendena. 5.3.1Offentlighet och sekretess för uppgifter i domstolsavgöranden En utredning från har föreslagit vissa änd- ringar i bestämmelserna om offentlighet och sekretess för domsto- lens domar och beslut.67 Förslagen bereds inom departementet. Utredningen har föreslagit en precisering av offentlighetsdopet för uppgifter som tas in i en dom eller ett annat beslut. Förslaget innebär att, utöver domar och slutliga beslut, ska även vissa icke slutliga beslut omfattas. Det rör sig om sådana beslut som innebär att en tvångs- eller säkerhetsåtgärd riktas mot någon enskild eller att domstolen bestämmer vad som tills vidare ska gälla för frågan i målet eller ärendet. Utredningen har vidare föreslagit att med undantag från offent- lighetsdopet ska en domstol besluta om fortsatt sekretess för en uppgift om den bedömer att intresset av sekretess för uppgiften väger väsentligt tyngre än intresset av offentlighet. Vid bedömnin- gen ska särskild vikt läggas vid intresset av offentlighet för uppgift om domstolens överväganden vid sin prövning, om resultatet av prövningen och om identiteten på någon som en anklagelse för 66Ds 2014:33 Offentlighet och sekretess för uppgifter i domstolsavgöranden s. 41 och 42. 67Ds 2014:33 Offentlighet och sekretess för uppgifter i domstolsavgöranden s. 40–53 och 62. Allmänt om offentlighet och sekretess brott har riktats mot eller vars rörelsefrihet inskränks genom avgö- randet. Utredningen har slutligen föreslagit att den gällande särregle- ringen för uppgift i domslut eller motsvarande del av annat beslut tas bort. Förslaget innebär enligt utredningen att det för domsto- larna inte ska råda någon tvekan om att det i vissa situationer är möjligt att besluta om fortsatt sekretess för identitetsuppgifter. Ett exempel då det bör vara möjligt att besluta om fortsatt sekretess är när det gäller målsägandens identitet i vissa mål om sexualbrott. Utredningen har dock bedömt att i mål och ärenden som gäller anklagelse mot någon för brott måste insynsintresset anses vara mycket stort. Uppgift om vem staten anklagar för brott bör som huvudregel vara offentlig. En stor restriktivitet måste därför iakttas när det gäller beslut om fortsatt sekretess i sådana fall. Samma restriktivitet bör iakttas i mål och ärenden som gäller frihets- berövanden eller andra inskränkningar i rörelsefriheten. Beslut som innebär att någon frihetsberövas eller tvingas utstå andra inskränk- ningar i rörelsefriheten bör av rättssäkerhetsskäl vara offentliga om inte tunga skäl talar för motsatsen.68 Med hänsyn till det stora insynsintresset för uppgift om identi- teten på någon som en anklagelse för brott har riktats mot eller vars rörelsefrihet inskränks, har utredningen föreslagit att det ska framgå av OSL att domstolen vid sin bedömning ska lägga särskild vikt vid intresset av offentlighet för en sådan uppgift. Att särskild vikt ska läggas vid intresset av offentlighet för en viss uppgift inne- bär inte att beslut om fortsatt sekretess aldrig får fattas. Domstolen kan exempelvis vid sin avvägning göra bedömningen att identitets- uppgifter för någon som lever under allvarligt hot bör hemlighållas. Utredningen har vidare bedömt att hos förvaltningsdomstolarna bör intresset av att skydda sådana uppgifter som kan röja identite- ten på en enskild som är hotad eller förföljd, exempelvis i ett migrationsmål, normalt anses väga väsentligt tyngre än intresset av offentlighet. 2003/04:93 Några frågor om sekretess, m.m. s. 69. 6 Bestämmelser som rör barn Var och en har enligt internationella regler rätt till skydd för sitt familjeliv. En myndighet får inte ingripa i denna rättighet annat än med stöd av lag och om det är nödvändigt med hänsyn till bland annat skydd för hälsa eller moral eller för andra personers fri- och rättigheter. Det finns en stor självständighet för varje land att bestämma i frågor om vårdnad. utövar dock striktare kontroll när konventionsstaterna begränsar vårdnaden, exempelvis genom umgängesrestriktioner och andra åtgärder som medför att relationen mellan barn och föräldrar inskränks. Eftersom både barn och föräldrar har rätt till privat- och familje- liv enligt kan intressena hamna i konflikt med varandra. I dessa fall ska det göras en rimlig avvägning mellan bar- nets och föräldrarnas intressen. ställer krav på att vad som är bäst för barnet utreds noggrant. Myndigheternas beslut måste vara underbyggda med behövlig information och föräldern måste ges möjlighet att ta tillvara sina intressen i beslutsprocessen.1 Ett barn står enligt svenska regler fram till under vårdnad av båda föräldrarna eller en av dem. En vårdnadshavare har rätt och skyldighet att bestämma i frågor som rör barnets person- liga angelägenheter och ska se till att barnets behov av omvårdnad, trygghet och en god fostran uppfylls.2 Utgångspunkten är att båda föräldrarna ska vara vårdnadshavare för barnet. Gemensam vårdnad innebär att föräldrarna tillsammans utövar rättigheter, skyldigheter och ansvar i förhållande till barnet. Det gäller även en vårdnadshavare som inte bor tillsammans med 1Artikel 8 och dom i Strömblad mot , ansökan nummer 3684/07, , punkterna 48–53 och 75–77. 26 kap. 1, 2 och 11 §§ (1949:381). Bestämmelser som rör barn Om den ene vårdnadshavaren på grund av frånvaro, sjuk- dom eller annan orsak inte kan ta del i beslut om vårdnaden, får emellertid den andre bestämmanderätt i beslut som inte utan olägenhet kan skjutas upp. Den andre vårdnadshavaren får dock inte ensam fatta beslut av ingripande betydelse för barnets framtid, om inte barnets bästa uppenbarligen kräver det.3 Det är få beslut som en vårdnadshavare formellt kan fatta ensam vid gemensam vårdnad. Föräldrarna är gemensamt vårdnadshavare för av alla barn.4 Det finns en mängd undantag som medger att vårdnaden kan utövas av endast en av föräldrarna. Om en förälder vid utövandet av vårdnaden om ett barn gör sig skyldig till missbruk eller försum- melse eller i övrigt brister i omsorgen om barnet på ett sätt som medför bestående fara för barnets hälsa eller utveckling ska vårdna- den ändras. Även mindre allvarliga skäl kan ligga bakom enskild vårdnad, nämligen om föräldrarna saknar förmåga att samarbeta i frågor som rör barnet eller om båda föräldrarna motsätter sig gemensam vårdnad. Föräldrar kan också komma överens om att någon av dem ensam ska ha vårdnaden. Vid bedömningen av vad som är bäst för barnet när det gäller vårdnad ska det fästas avseende särskilt vid risken för att barnet eller någon annan i familjen utsätts för övergrepp eller att barnet olovligen förs bort eller hålls kvar eller annars far illa samt barnets behov av en nära och god kontakt med båda föräldrarna. Om en förälder utsätter barnet eller någon annan i familjen för våld, trakasserier eller andra kränkningar, är det i de allra flesta fall bäst för barnet att den föräldern inte får del i vårdnaden. Detsamma gäller om en förälder har dödat eller försökt döda den andra föräl- dern eller om barnet har utsatts för sexuella övergrepp. Om det finns en risk för exempelvis övergrepp talar det alltså emot gemen- sam vårdnad. Inte bara övergrepp direkt riktade mot barnet utan även övergrepp mot exempelvis den andra föräldern eller syskon i familjen kan leda till att barnet far illa.5 36 kap. 13 § (1949:381). 4Johanna Schiratzki, Föräldraansvar i välfärdsrätten. Om vårdnad, vårdnadstvister och barn- skydd, 2013, s. 95–96. 56 kap. 2 a och 5 §§ (1949:381) samt och , , , kommentaren till 6 kap. 2 a och 5 §§. Bestämmelser som rör barn Som regel är vårdnadshavaren även förmyndare för barnet och förvaltar barnets tillgångar.6 Föräldrar i egenskap av vårdnadshavare och förmyndare är som regel barnets ställföreträdare och företräder barnet i juridiska processer. Även en förälder som inte är vårdnadshavare har rätt att föra talan i frågor om vårdnad, boende och umgänge.7 Möjligheten att utse en eller två särskilt förordnade vårdnadshavare behandlar vi i avsnitt 6.5. 6.2Barns umgänge med föräldrar Av internationella regler följer att föräldrar och barn har en ömse- sidig rätt till umgänge med varandra. En myndighetsåtgärd som hindrar eller inskränker utövandet av denna rättighet innebär ett ingrepp i rätten till familjeliv och måste därför uppfylla kraven i . Rätten är möjlig att inskränka om det står i rimlig proportion till det syfte som ska tillgodoses genom inskränk- ningen. Föräldrar kan inte kräva ett umgänge om det kan skada barnets hälsa eller utveckling. Det innebär att barnets bästa har företräde före föräldrarnas rätt till familjeliv.8 Enligt svenska regler har barn rätt till umgänge med den förälder som barnet inte bor tillsammans med, men inte någon skyldighet att umgås. Föräldern har däremot inte någon motsvarande rätt till umgänge.9 Utgångspunkten för reglerna om umgänge är att det är viktigt att barnet har kontakt med båda föräldrarna, även om dessa inte bor tillsammans. Det innebär dock inte att det alltid är bäst för barnet att umgås med den förälder som det inte bor tillsammans med. kan det vara bäst för barnet om något umgänge inte alls äger rum eller om umgänge kommer till stånd först när barnet nått en mogen ålder. Ett barn måste ha en absolut rätt att inte själv bli utsatt för våld, övergrepp eller annan kränkande behandling. Det är också väl belagt att det innebär en risk för barnets psykiska hälsa att tvingas se eller höra våld i hemmet. Barn känner ofta skuld 69 kap. och 12 kap. 1 § (1949:381). 76 kap. 2 a och 15 §§ (1949:381) samt NJA 2003 s. 372. 8Europadomstolens dom i mot , ansökan nummer 35141/06, , punkterna 57–69 och dom i Elsholz mot , ansökan nummer 25735/94, , punkterna 50–53. 96 kap. 2 a och 15 §§ (1949:381) samt NJA 2003 s. 372. Bestämmelser som rör barn för våldet och för att inte kunna ingripa till skydd för den som är direkt utsatt. Barn kan också uppleva stark oro för att drabbas av likartade övergrepp. Även lindrigare våld kan uppfattas som allvar- ligt. I sådana fall kan umgänget vara direkt skadligt för barnet. Frågan om umgänge ska avgöras efter en individuell prövning med utgångspunkt i vad som är bäst för barnet. Om det finns en risk att barnet kommer att fara illa, bör detta väga tungt i den helhets- bedömning av samtliga omständigheter som ska göras. Prövningen kan mynna ut i att något umgänge inte alls bör äga rum.