sou · H3B357 · 2015-06-11 00:00:00 — Sekretessbestäm- melser i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) som kan aktualiseras vid utlämnande av uppgifter angående påtvingade återvändanden är t.ex. 15 kap. 1 § (utrikessekretess), 18 kap. 11 § (åtgärder för att förhindra rymning m.m.), 21 kap. 5 § (skydd för utlännings säkerhet i vissa fall), 15 § (uppgift om en enskilds personliga förhållanden inom kriminalvården), 37 kap. 1 § (uppgift om en enskilds personliga förhållanden vid verksamhet för kontroll över utlänningar), samt, i vart fall när det gäller utvisningar enligt lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll, 2 § (underrättelseverksamhet m.m.) och 35 kap. 1 § (uppgift om en enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden i verksamhet för att förebygga brott). Den så kallade general- klausulen i 10 kap. 27 § offentlighets- och sekretesslagen, tillsammans med 8 kap. 3 § samma lag, skulle i vissa fall kunna åberopas till stöd för ett utlämnande. Medel för att brister ska rättas eller förebyggas 13.8.3Spridning av resultatet till andra tillsynsmyndigheter ska normalt inte granska förhållanden som annan myndighet har till särskild uppgift att utöva tillsyn över (avsnitt 10.8 och 11.8). Om tillsynsmyndigheten ändå uttalar sig om förhållanden som faller under annan ordinär tillsyn bör beslutet som regel skickas till berörd tillsynsmyndighet för kännedom. Det är lämpligt att myndigheterna för en dialog kring hur beslut som skickas för kännedom ska omhändertas. Sådan kommunicering av beslut bör vara en följd av myndigheternas samverkan och behöver inte särskilt regleras. Kommittén återkommer nedan till frågan om det finns behov av att särskilt reglera tillsynsmyndighetens sam- verkan med andra tillsynsmyndigheter (avsnitt 16.3). 13.8.4Spridning av resultatet till allmänheten Ytterligare en fråga är om resultatet av tillsynen bör göras allmänt tillgängligt. Hovrätten för skrev i remissyttrandet över betänkandet Tillsyn över polisen att resultatet av tillsynen bör presenteras på ett sådant sätt att allmänheten kan ta del av det, för att allmänhetens förtroende för tillsynsmyndigheten och polisen i stort ska upprätthållas.57 skrev i sitt remiss- yttrande att tillsynsmyndighetens uttalanden bör göras tillgängliga för allmänheten.58 Skolinspektionen ska enligt instruktionen publicera resultaten av tillsynen.59 Många tillsynsorgan publicerar beslut och rapporter på sina officiella webbplatser utan att det är en reglerad skyldighet. Om beslut i tillsynsärenden regelmässigt publiceras kan det negativt påverka benägenheten att påtala missförhållanden för till- synsmyndigheten. Även om publicerade beslut är avidentifierade kan det vara möjligt att av sammanhanget dra slutsatser om vilka de berörda personerna är. är det viktigt att resultatet av tillsynen sprids. En sådan öppenhet bidrar inte bara till ökad insyn i den nya tillsynsmyndighetens verksamhet utan även i de granskade 57 Hovrätten för , remissyttrande , dnr 2013-422-1. Yttrande över betänkandet Tillsyn över polisen (SOU 2013:42). 58 , remissyttrande , dnr 156-13. Remissyttrande SOU 2013:42, Tillsyn över polisen. 59 4 § förordningen (2011:556) med instruktion för . Medel för att brister ska rättas eller förebyggas Ökad insyn i offentlig verksamhet har i sig ett värde. Spridningen av resultatet till allmänheten blir även en form av påtryck- ningsmedel. Om brister eller eventuell underlåtenhet att följa tillsyns- myndighetens uttalanden regelmässigt får allmän spridning bör det ha en avhållande effekt. Det är enligt kommittén lämpligast att tillsynsmyndigheten, med beaktande av aktuell sekretessreglering och reglering för den eventuella personuppgiftsbehandling som en publicering innebär, själv bedömer hur och i vilken omfattning resultatet av tillsynen bör publiceras. Normalt bör dock den årliga rapporten vara avfattad på sådant sätt att den kan publiceras på myndighetens officiella webb- plats. 14Granskningsuppdrag utöver tillsyn över polisen och Kriminalvården I detta kapitel berörs frågan om tillsynsmyndigheten från början eller eventuellt bör få granskningsuppdrag utöver tillsyn över polisen och Kriminalvården. Det kan då antingen vara tal om andra granskningsuppdrag än tillsyn i förhållande till polisen eller Kriminal- vården, eller om granskningsuppdrag i förhållande till andra verksam- heter. 14.2Inga andra granskningsuppdrag än tillsyn i förhållande till polisen och Kriminalvården Kommitténs bedömning: bör inte ha några andra granskningsuppdrag än tillsyn i förhållande till polisen eller Kriminalvården. I tillsynsskrivelsen lämnar regeringen utrymme för att ett tillsyns- organ kan få ytterligare uppdrag utöver tillsyn (kontroll av regel- efterlevnad), såsom uppföljning och utvärderingar på grundval av icke bindande krav.1 Frågan i följande två avsnitt är om tillsyns- myndigheten bör få några sådana ytterligare granskningsuppdrag i förhållande till Kriminalvården eller polisen. Det kan noteras att såvitt avser systemtillsyn har kommittén ovan funnit att ett 2009/10:79. En tydlig, rättssäker och effektiv tillsyn, s. 18. Granskningsuppdrag utöver tillsyn över polisen och Kriminalvården uppdrag att utöva tillsyn omfattar en möjlighet att kontrollera om de granskade myndigheterna har vidtagit de åtgärder som krävs för att uppfylla reglerade krav på intern styrning och kontroll (avsnitt 10.4 och 11.4). Det bör också erinras om att kommittén redan har gjort bedömningen att tillsynsmyndigheten inte bör ha till uppgift att uttala sig om lämplighetsbedömningar som inte styrs av bindande föreskrifter (avsnitt 10.5 och 11.5). 14.2.1Inga granskningsuppdrag utöver tillsyn i förhållande till Kriminalvården Inga granskningsuppdrag utöver tillsyn Kommittén börjar med att ta ställning till om det finns skäl att ge tillsynsmyndigheten i uppgift att på annat sätt än genom tillsyn granska Kriminalvårdens verksamhet. Med beaktande av att Kriminal- vården omsätter betydande resurser är effektivitetsgranskning en form av utvärdering och uppföljning som skulle kunna vara aktuell.2 Effektivitetsgranskning kan i korthet sägas vara granskning av om en myndighets verksamhet fungerar effektivt med utgångspunkt i det statliga åtagandet.3 I en rapport av Statskontoret om sektorspecifika utvärderings- myndigheter analyseras när det är berättigat att inrätta sådana.4 Kommittén bedömer att Statskontorets resonemang angående i vilka fall en ny sektorspecifik utvärderingsmyndighet bör inrättas i huvud- sak kan appliceras på frågan om en ny tillsynsmyndighet även bör få i uppdrag att följa upp och utvärdera den granskade verksamheten. En sektorspecifik utvärderingsmyndighet ger enligt Statskontoret ett mervärde genom att regeringen får tillgång till djup metod- och sakkompetens, som fortlöpande tar fram analyser och utvärderingar på det aktuella området. Det möjliggör i sin tur en långsiktig kunskapsutveckling om den förda politikens resultat och effekter samt om förhållanden som är viktiga för politikens utformning. 2 tilldelade nära i anslag till Kriminalvården. 2014/15:FiU10. Statens budget , s. 8. 3Om begreppet effektivitetsgranskning, se Statskontoret, rapport /136-5. Statlig tillsyn och effektivitetsgranskning av annan statlig verksamhet – en övergripande kartläggning och några fördjupade exempel, s. 6. 4Statskontoret, rapport 2014:7. Utvärdering på olika områden. En analys av sektorsspecifika utvärderingsmyndigheter. Granskningsuppdrag utöver tillsyn över polisen och Kriminalvården Enligt rapporten hade dock flera myndigheter lyft fram att det tar tid och resurser från verksamheten att faktagranska utvärderings- myndigheternas rapporter.5 Därtill krävs att tillsynsmyndigheten tillförs de resurser som behövs för att kunna utföra eventuellt till- kommande uppgifter med hög kvalitet. Vidare finns det en risk för att ytterligare granskningsuppdrag med tiden skulle ta allt mer resurser i anspråk och tränga ut tillsynsuppdraget. Tillsynsmyndig- heten bör alltså få i uppgift att utföra annan form av granskning än tillsyn endast om det finns en klar brist i uppföljningen och utvärderingen av Kriminalvårdens verksamhet i visst avseende. Vidare gäller enligt kommittédirektiven att den del av Kriminal- vårdens verksamhet som består av vad som benämns tillsyn av effektiviteten i verksamheten och som utgör ett inslag i mål- och resultatstyrningen även fortsättningsvis bör utföras inom myndig- heten.6 Regeringens ställningstagande i direktiven innebär inte att kommittén är förhindrad att föreslå att tillsynsmyndigheten ska utöva även effektivitetsgranskning. För att föreslå en sådan extern gransk- ning av effektiviteten och gå ifrån regeringens ståndpunkt måste det dock finnas särskilt tungt vägande skäl.7 Statskontoret anger att det i bedömningen av om en sektors- specifik utvärderingsmyndighet ska inrättas bör beaktas i vilken mån det går att få kompetens och långsiktig kunskapsutveckling inom området med andra utvärderingsalternativ.8 Kommittén konstaterar att regeringen i förhållande till Kriminalvården har tillgång till nedan- stående alternativ. Statskontoret har bland annat i uppgift att bistå regeringen med utredningar, utvärderingar och uppföljningar av statlig och statligt finansierad verksamhet. I detta ingår att analysera verksamheter och myndigheter ur ett effektivitetsperspektiv (se mer avsnitt 6.5.2).9 5Ibid s. 8 och 71. Tilläggsdirektiv till (Ju 2010:09). 7Kommittén kom till samma slutsats när det gällde motsvarande ställningstagande avseende polisen. Se SOU 2013:42. Tillsyn över polisen, s. 159. 8Statskontoret, rapport 2014:7. Utvärdering på olika områden. En analys av sektorsspecifika utvärderingsmyndigheter, s. 8 f. Övriga frågeställningar som Statskontoret tar upp i sin rapport är vilket behov det finns av kontinuerliga analyser och utvärderingar i syfte att stärka kunskaps- utvecklingen inom ett område, vem som ska använda analyserna och utvärderingarna och till vad samt hur viktigt är det med tillgång till en stadigvarande analyskapacitet inom området för vissa bestämda frågor. 91 § förordningen (2007:827) med instruktion för Statskontoret. Granskningsuppdrag utöver tillsyn över polisen och Kriminalvården kan utvärdera Kriminalvårdens verksamhet utifrån perspektivet ekonomisk styrning (se mer avsnitt 6.5.3). (Brå) utgör ett centrum för forsknings- och utvecklingsverksamhet inom rättsväsendet. Som ansvarig för den officiella kriminalstatistiken bidrar Brå också med värdefullt underlag om hur volymerna och verksamhetsresultaten i rättskedjan utvecklas. Brå har även en viktig uppgift att fungera som stöd till myndigheterna i utvecklingen av bättre metoder och strukturer för uppföljning (se mer avsnitt 6.5.5).10 I budgetpropositionen föreslog regeringen ökningar av anslaget till Brå. Regeringen angav i proposi- tionen att syftet med förstärkningen var att möta det ökade behovet av såväl uppföljning och utvärdering som stöd till olika former av verksamhetsutveckling.11 Regeringen har också tillgång till alternativ som statliga utred- ningar, universitet och privata konsulter.12 Utöver detta finns den granskning som , en myndighet under , utför (se mer avsnitt 6.5.1). Dessutom har alla myndigheter ett grundläggande ansvar för att följa upp sin verksamhet.13 I Kriminalvårdens årsredovisningar lämnas en utförlig redovisning av myndighetens resultat. Det finns goda förutsättningar för regeringen att med ledning av årsredo- visningen uppmärksamma behovet av att initiera en utvärdering. Sammantaget innebär detta att det inte brister i uppföljningen och utvärderingen av Kriminalvården på sådant sätt att det finns tillräckliga skäl att ge tillsynsmyndigheten i uppgift att på annat sätt än genom tillsyn granska dess verksamhet. 2014/15:1. Utgiftsområde 4, Budgetpropositionen , s. 19. 2012/13:1. Utgiftsområde 4, Budgetpropositionen , s. 55. 12Statskontoret, rapport 2014:7. Utvärdering på olika områden. En analys av sektorsspecifika utvärderingsmyndigheter, s. 9. 13Se förordningen (2000:605) om årsredovisning och budgetunderlag samt 3–4 §§ myndig- hetsförordningen (2007:515). För Kriminalvården och gäller även intern- revisionsförordningen (2006:1228) och förordningen (2007:603) om intern styrning och kontroll. Detta följer av 13 § förordningen (2007:1172) med instruktion för Kriminalvården, 52§ förordningen med instruktion för (2014:1102) och 1 § förordningen om intern styrning och kontroll. Granskningsuppdrag utöver tillsyn över polisen och Kriminalvården Eventuellt uppdrag att utreda vissa incidenter Kommittén har alltså funnit att tillsynsmyndigheten inte ska få i uppgift att på annat sätt än genom tillsyn granska Kriminalvårdens verksamhet. Ett eventuellt uppdrag att utreda vissa incidenter bör dock nämnas särskilt. I en rapport som publicerades före- språkade nämligen Statskontoret att ett fristående tillsynsorgan för kriminalvården, utöver att granska regelefterlevnad, skulle granska händelser som rör hot och våld mot de intagna eller mot de anställda i deras kriminalvårdande funktion. Uppgiften att granska händelser rörande hot och våld skulle inte direkt ha tillsynskaraktär utan handlade om att granska verksamheten ur ett säkerhetsperspektiv. Tillsynsorganet föreslogs fungera som en ”” med uppdrag att i första hand utreda hur inträffade händelser med allvarligare våldsinslag ska kunna undvikas i framtiden.14 Förslaget kan jämföras med de lex Maria-anmälningar som Inspektionen för vård och omsorg tar emot. Vårdgivare är skyldiga att anmäla händelser som har medfört eller hade kunnat medföra en allvarlig vårdskada, eller annan allvarlig skada till följd av säkerhets- brist.15 Det är särskilt reglerat att inspektionen ska säkerställa att sådana händelser har utretts i nödvändig omfattning samt att vård- givaren har vidtagit de åtgärder som krävs för att uppnå hög patient- säkerhet.16 Åtgärder för att förebygga hot och våld, både mot intagna och anställda, är en central uppgift för Kriminalvården. Ett dynamiskt säkerhetsarbete kräver en helhetssyn som innefattar inte bara larm, kameror och personaltäthet utan även mjukare faktorer som personalens utbildning och förhållningssätt. I Kriminalvårdens digitala incidentrapporteringssystem (ISAP) registreras avvikande händelser, bland annat sådana som innefattat hot och våld mot anställda eller mellan intagna. För Kriminalvårdens interna lärande och utveckling är det viktigt att händelser rapporteras i ISAP. För det fall anställda vet att händelser innefattande hot och våld regelmässigt anmäls till till- synsmyndigheten kan det minska rapporteringsviljan. 14Statskontoret, rapport 2003:20. Effektivitetsgranskning av kriminalvården, s. 305 ff., se särskilt s. 311 f. 153 kap. 5–6 §§ patientsäkerhetslagen (2010:659). 167 kap. 8 § ibid. Granskningsuppdrag utöver tillsyn över polisen och Kriminalvården Kommittén har funnit en brist i den externa granskningen av Kriminalvården när det gäller kontrollen av regelefterlevnad. Det huvudsakliga syftet med en utökad extern granskning är att stärka rättssäkerheten. En händelse innefattande hot och våld behöver inte ha föregåtts av en regelöverträdelse, även om det i det enskilda fallet kan vara så. Det bör även beaktas att viss anmälningsskyldighet för Kriminalvården redan föreligger i de fall en anställd mot en intagen använt hot eller våld som skulle kunna utgöra brott. Om det finns anledning att misstänka att en anställd har begått brott är myndig- heten skyldig att lyfta händelsen till personalansvars- (avsnitt 5.2.5). Sammantaget gör kommittén därför bedömningen att tillsyns- myndigheten inte ska ha i uppgift att fungera som en ”haveri- kommission”. Självklart finns det dock inget som hindrar att någon som varit inblandad i en händelse som innefattat hot eller våld kan göra den känd för tillsynsmyndigheten. kan då välja att utreda händelsen, om det finns indikationer på att en bindande föreskrift överträtts. Vidare kan tillsynsmyndigheten till Kriminalvården framställa en begäran om att fortlöpande få information, exempelvis angående viss typ av incidenter (se nedan avsnitt 15.3.1). Innan myndigheten framställer en sådan begäran måste den dock noga överväga de risker och kostnader som är förknippade därmed. 14.2.2Inga granskningsuppdrag utöver tillsyn i förhållande till polisen Inga granskningsuppdrag utöver tillsyn Även när det gäller polisen bör enligt kommittédirektiven den del av verksamheten som består av tillsyn av effektiviteten och som utgör ett inslag i mål- och resultatstyrningen även fortsättningsvis utföras inom respektive myndighet.17 Kommittén fann i betänkandet Tillsyn över polisen att tillsynsmyndigheten inte skulle ha i uppdrag att utföra effektivitetsgranskningar avseende polisen.18 Kommittén gör fort- Tilläggsdirektiv till (Ju 2010:09). Tillsyn över polisen, s. 157 ff. Granskningsuppdrag utöver tillsyn över polisen och Kriminalvården farande denna bedömning. De utvärderingsalternativ som kommittén redogjort för ovan angående Kriminalvårdens verksamhet är relevanta även i förhållande till polisen. Det finns således enligt kommittén inte tillräckliga skäl att ge tillsynsmyndigheten i uppgift att på annat sätt än genom tillsyn granska polisens verksamhet. Granskning av slutsatser i forensiska undersökningar Verksamheten vid Nationellt forensiskt centrum bör dock nämnas särskilt. Kommittén har ovan föreslagit att tillsynen ska omfatta även den verksamheten (avsnitt 11.2.3). Det finns anledning att lyfta frågan om tillsynsmyndigheten bör få i uppgift att utföra kvalitativa gransk- ningar av slutsatserna i centrumets forensiska undersökningar. Det kan enligt kommittén finnas ett behov av sådana granskningar.19 Det kräver dock fackmässiga bedömningar av personer som har erforderliga specialistkunskaper, dvs. en helt annan kompetens än vad som behövs för kontroll av regelefterlevnad. Kommittén gör därför bedömningen att tillsynsmyndigheten inte bör få i uppgift att utföra kvalitativa granskningar av slutsatserna i centrumets forensiska under- sökningar. 14.3Rätt att bistå annan stat med övervakning Kommitténs förslag: I de fall är organiserande medlems- stat ska tillsynsmyndigheten få bistå annan stat med övervakning vid sådana gemensamma insatser för återsändande som avses i rådets förordning (EG) nr 2007/2004 av om inrättande av en europeisk byrå för förvaltningen av det operativa samarbetet vid Europeiska unionens medlemsstaters yttre gränser. 19 För mer information angående granskning av forensisk verksamhet (särskilt rättsmedicin), se bland annat följande. JK, beslut , dnr 7718-11-21. Översyn av den rättsmedicinska verksamheten – Tillsyn, Rättsliga rådet och rättsläkarens roll. – Ny myndighet för kriminalteknik, rättsmedicin och rättspsykiatri. – Utredning om en utredning. Granskningsuppdrag utöver tillsyn över polisen och Kriminalvården Även om det inte uttryckligen krävs anser den Europeiska kommissionen att en oberoende övervakare bör närvara vid varje gemensam insats för återsändande.20 Kommittén har ovan funnit att i de fall deltar i en gemensam återsändandeinsats bör tillsynsmyndigheten övervaka den transporten, om inte tillräcklig övervakning ordnats på annat sätt (avsnitt 12.3.2). Frågan är om tillsynsmyndigheten när den övervakar en återsändandeinsats som organiserar även ska kunna bistå annan deltagande stat med övervakning. Ramen för kommitténs uppdrag är granskning av polisen och Kriminalvården. Kommittén gör dock bedömningen att den frågan innefattas i kommitténs uppdrag eftersom kommittén särskilt ska överväga om uppgiften att övervaka påtvingade återvändanden kan läggas på en tilltänkt ny tillsynsmyndighet. Vidare framgår nedan att i de fall organiserar en gemensam transport har andra deltagande staters behandling av de som transporteras ett nära samband med Kriminalvårdens och polisens verksamhet. Enligt Frontex uppförandekod får, efter överenskommelse mellan berörda medlemsstater, observatörer från ett medlemsland även över- vaka på uppdrag av annan deltagande medlemsstat.21 Också enligt de gemensamma riktlinjer för säkerhetsbestämmelser i samband med gemensamma återsändanden med flyg som fogats till rådets beslut om sådana återsändanden gäller att övervakning som utförs av externa observatörer på gemensamma flygningar ska vara föremål för överenskommelse i förväg mellan den organiserande medlemsstaten och de deltagande medlemsstaterna.22 Hänsyn ska tas till riktlinjerna enligt det rådsbeslut som de fogats till, återvändandedirektivet samt föreskrifter och allmänna råd om verkställighet av beslut om avvisning och utvisning.23 20Europeiska kommissionen, meddelande , COM(2014) 199 final. Meddelande från kommissionen till rådet och om EU:s återvändandepolitik, s. 6. 14.5 i Frontex Code of conduct for joint return operations coordinated by Frontex. 22Se art. 3.4.1 i de gemensamma riktlinjer för säkerhetsbestämmelser i samband med gemen- samma återsändanden med flyg som fogats till rådets beslut (2004/573/EG) av om organisation av gemensamma flygningar för återsändande från två eller flera medlemsstaters territorium av tredjelandsmedborgare vilka omfattas av enskilda beslut om återsändande. 7 i rådets beslut (2004/573/EG) av om organisation av gemensamma flygningar för återsändande från två eller flera medlemsstaters territorium av tredjelands- medborgare vilka omfattas av enskilda beslut om återsändande, art. 8.5 i och rådets direktiv /115/EG av om gemensamma normer och förfaranden för återvändande av tredjelandsmedborgare som vistas olagligt i medlemsstaterna, 1 kap. 5 § Granskningsuppdrag utöver tillsyn över polisen och Kriminalvården Det finns således inte något krav på att organiserande medlems- stats observatör ska övervaka även andra deltagande medlemsstater. Tvärtom är utgångspunkten att så inte ska ske utan särskild överenskommelse därom. Vid en gemensam transport med exempelvis fem deltagande stater kan det alltså finnas observatörer från tre olika medlemstater som var och en enbart övervakar den stat man tillhör. Förutom att en sådan ordning innebär ineffektiv resursanvändning kan olika krav från olika observatörer försvåra operationen. Vidare har den organiserande medlemsstaten ett helhetsansvar för transporten. Exempelvis ska enligt ovan nämnda riktlinjer den person som den organiserande medlemsstaten har utsett som huvudansvarig för insatsen utarbeta en övergripande säkerhets- och övervakningsplan som ska tillämpas ombord på flygplanet. Den organiserande medlemsstatens huvudansvarige är, i nära samarbete med flygkaptenen eller under dennes kommando, ansvarig för åtgärder för att återupprätta ordningen i händelse av allvarliga incidenter ombord. Därutöver ska beslut om att tillfälligt avbryta användningen av tvångsmedel fattas av den person som är huvud- ansvarig för insatsen eller biträdande huvudansvarig.24 Mot bakgrund av ovanstående bör det motverkas att tillsyns- myndigheten är förhindrad att påtala kränkningar av mänskliga rättigheter som begås av andra medlemsländer under en gemensam transport som organiserar och myndigheten övervakar. Om organiserar en gemensam återsändandeinsats bör alltså kunna bidra med en observatör som kan övervaka även de andra ländernas verkställigheter. ska därför i de fall är organiserande medlemsstat få bistå annan stat med övervakning vid sådana gemensamma insatser för återsändande som avses i rådets förordning (EG) nr 2007/2004 av om inrättande av en europeisk byrå för förvaltningen av det operativa samarbetet vid Europeiska unionens medlemsstaters yttre gränser. föreskrifter och allmänna råd (RPSFS 2014:8 FAP 638-1) om verkställighet av beslut om avvisning och utvisning. 24 Art. 3.1 a), 3.1 d) och 3.2 h) i de gemensamma riktlinjer för säkerhetsbestämmelser i samband med gemensamma återsändanden med flyg som fogats till rådets beslut (2004/ 573/EG) av om organisation av gemensamma flygningar för återsändande från två eller flera medlemsstaters territorium av tredjelandsmedborgare vilka omfattas av enskilda beslut om återsändande. Granskningsuppdrag utöver tillsyn över polisen och Kriminalvården