sou · H3B347 · 2015-05-18 00:00:00 — Bedömningen görs bl.a. mot bakgrund av ställningstagandet att det här lagstiftningsuppdraget inte rätt tillfälle att närmare överväga om det bör införas några nya och tvingande bestämmelser om alternativ tvistlösning. kan konstateras att det från användarhåll har framförts upprepade propåer om behovet av sådana mekanismer, bl.a. med hänvisning till konkreta situationer där förhandlingar, avtalsområden och andra områden där upphovsrättsliga ersättningar aktualiseras mellan kollektiva förvaltningsorganisationer och användare påstås fungera mindre väl. Mot den bakgrunden gör utredningen bedömningen att den föreslagna tillsynsmyndigheten (PRV) bör ges i uppdrag att följa utvecklingen vad gäller de bestämmelser som genomför artiklarna 16 (licensiering). Det kan t.ex. ske genom att myndigheten ges i uppdrag att samla in och analysera information om marknaden i årliga rapporter. De rapporterna kan ligga till grund för framtida beslut om ev. åtgärder, t.ex. förslag om att införa tvingande bestämmelser om alternativ tvistlösning eller andra mekanismer för att stimulera avtalsmarknaden. Vad gäller genomförandet av artikel 17 har konstaterats i avsnitt 10.2.2 att rapporteringen från användare i regel är en nödvändig förutsättning för att de kollektiva förvaltningsorganisationerna ska kunna uppfylla de krav som följer av ett genomförande av direktivet. Eftersom artikel 17 hamnar utanför det föreslagna tillsynsområdet, bör PRV ges i uppdrag att följa utvecklingen även vad gäller de bestämmelser som genomför denna artikel. I likhet med vad som gäller för de bestämmelser som genomför artikel 16 kan uppdraget ta sig uttryck i att myndigheten ska samla in och analysera information om marknaden i årliga rapporter, vilka kan ligga till underlag för framtida beslut om ev. åtgärder, t.ex. förslag om att skärpa rapporteringsskyldigheten. Finansiering av uppdraget att följa utvecklingen för tillämp- ningen av bestämmelserna som genomför artiklarna 16 och 17 bör ske inom ramen för den finansiering som PRV föreslås få i övrigt (se avsnitt 14.9). Förslag: I Bilagan till offentlighets- och sekretessförordningen införs en bestämmelse om sekretess rörande utredning och tillsyn hos enligt lagen om kollektiv rättig- hetsförvalting på upphovsrättsområdet (20xx:xx). Sekretessen gäller inte beslut i ärenden. Uppgifter som kollektiva förvaltningsorganisationer och andra organisationer som omfattas av den föreslagna tillsynen kan innehålla information om rättighetshavare och berörda organisationer. I offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) regleras visst skydd för enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden. Offentlighets- och sekretesslagen kompletteras av närmare bestämmelser i offentlighets- och sekretessförordningen (2009:641) Den föreslagna tillsynen kommer att omfattas av bestämmelser i offentlighets- och sekretesslagen om bl.a. sekretess till skydd för PRV:s tillsyn (se 17 kap. 1 §). Vidare bör den föreslagna tillsynen omfattas av bestämmelserna i 30 kap. 23 § offentlighets- och sekretesslagen om sekretess i en statlig myndighets verksamhet som består i bl.a. utredning och tillsyn. Sådan sekretess gäller endast i den utsträckning regeringen meddelar föreskrifter om det. Utredningen föreslår därför att den införs sådana föreskrifter i förordning genom ändring i Bilagan till offentlighets- och sekretessförordningen rörande utredningen och tillsyn hos enligt lagen om kollektiv rättighetsförvaltning på upphovsrättsområdet. Sekretessen ska inte gälla beslut i ärenden. Bedömning: Det bör inte nu införas någon särskild forum- bestämmelse. Det bör övervägas vidare om mål enligt bestäm- melserna i denna lag ska koncentreras till en särskild domstol med kompetens på immaterialrättsområdet. Som framgått reglerar den föreslagna lagen om kollektiv rättighets- förvaltning många olika aspekter på olika rättsområden. Den innehåller exempelvis bestämmelser av såväl civilrättslig karaktär, t.ex. associationsrättsliga och mellanmansrättsliga bestämmelser, som bestämmelser av rörelserättslig karaktär. När det gäller de senare föreslår utredningen att dessa blir föremål för tillsyn av en förvaltningsmyndighet, . En talan som grundar sig på sådana bestämmelser kommer därför sannolikt inte att bli föremål för talan i allmän domstol. När det gäller de civilrättsliga bestämmelserna, som alltså kan bli föremål för talan i allmän domstol, rör de såväl avtalsrättsliga, kontraktsrättsliga som associationsrättsliga aspekter. De är däremot inte immaterialrättsliga till sin natur men har en stark koppling till immaterialrätten, eftersom de rör förvaltningen av upphovsrätter och närstående rättigheter. De innehåller också konkurrensrättsliga aspekter eller baseras i vart fall på principer som utvecklats på konkurrensrättsområdet. Inom bereds ett förslag i fråga om koncentration av de immaterialrättsliga och konkurrens- rättsliga målen till en särskild domstol i första instans (Patent- och ) och till en särskild domstol i andra instans (Patent- och marknadsöverdomstolen), (se departements- promemorian Patent- och marknadsdomstol, Ds 2014:2.) Även om de mål som kan följa av den nu föreslagna lagen inte är strikt immaterial- rättsliga i betydelsen att de rör frågor om rättigheters existens och omfattning, är kopplingen till immaterialrätten så stark att skäl talar för att de framöver bör koncentreras till de särskilda dom- stolarna. Detta bör övervägas vidare. I avvaktan på det lagstift- ningsarbetet bör allmänna forumbestämmelser vara tillämpliga. Förslag: Lagen om kollektiv rättighetsförvaltning och ändringarna i upphovsrättslagen ska träda i kraft . De nya bestämmelserna i upphovsrättslagen ska inte tillämpas när det gäller åtgärder som vidtagits eller rättigheter som har förvärvats före ikraftträdandet. Direktivet ska vara genomfört . Det innehåller inte några allmänna bestämmelser om dess tillämpning i tiden. Utgångspunkten förefaller därför vara att de bestämmelser som genomför direktivet ska träda i kraft den dag då direktivet ska vara genomfört. Det kommer eventuellt föranleda vissa praktiska svårigheter. Ett exempel är bestämmelserna i artiklarna 5 (1) och 6 (3) som kräver att stadgarna måste ha visst innehåll. Ändringar i t.ex. en ekonomisk förenings stadgar eller ett aktiebolags bolags- ordning beslutas av stämman. Om en extra stämma måste hållas kan tiden för nödvändiga anpassningar bli knapp. Även när det gäller rapporteringsskyldigheter som ska fullgöras ”minst en gång ”, t.ex. den information om rättighetsförvaltningen som ska lämnas enligt artikel 18, synes utgångspunkten i direktivet vara att de ska fullgöras första gången . Den insynsrapport som enligt artikel 22 ska tas fram för varje räkenskapsår ska lämnas senast från räkenskapsårets slut. Det torde innebära att den kan lämnas första gången . Någon möjlighet att t.ex. tillämpa dessa bestämmelser första gången för det räkenskapsår som inleds närmast efter den 31 tycks inte finnas. Direktivet förefaller dock inte lämna något utrymme för praktiska hänsyn. Lagen bör därför träda i kraft den dag som direktivet ska vara genomfört. Ändringarna i upphovsrättslagen bör träda i kraft som den nya lagen. En princip som normalt gäller vid ändringar i upphovs- rättslagen är att nya regler inte bör tillämpas när det gäller åtgärder som vidtagits eller rättigheter som har förvärvats före ikraftträdandet. Denna princip bör gälla för de aktuella lagändringarna och tas in i en särskild bestämmelse. En effekt av detta är att de nya reglerna i upphovsrättslagen som utgångspunkt inte påverkar redan ingångna avtal. Det innebär i sin tur bl.a. att avtal som har ingåtts med avtalslicensverkan före ikraftträdandet även fortsättningsvis kan ha sådan verkan. Ett sådant avtal bör alltså, även om det har ingåtts av en organisation som efter ikraftträdandet är behörig att ingå avtal med avtalslicensverkan, även fortsättningsvis kunna utgöra förutsättning för avtalslicens. En utredning ska redovisa konsekvenserna av sina förslag. De närmare bestämmelserna finns i 14–15 a §§ kommittéförordningen (1998:1474). Om utredningen föreslår nya eller ändrade regler, ska konsekvensutredningen innehålla de uppgifter som framgår av 6– 7 §§ förordningen (2007:1244) om konsekvensutredning vid regel- givning. Av direktiven till utredningen framgår vissa konsekvenser som särskilt ska belysas. Det är fråga om ekonomiska konsekvenser för företag och enskilda samt för det allmänna. Utredningen ska bedöma förslagens påverkan på företagens administrativa kostnader. Om förslagen kan förväntas leda till intäktsminskningar eller kostnads- ökningar för det allmänna, ska utredningen föreslå hur dessa ska finansieras. Utredningens uppdrag är att undersöka hur svensk rätt förhåller sig till och rådets direktiv /26/EU, samt föreslå de författningsändringar som är nödvändiga för att genom- föra det. Direktivet innehåller krav på kollektiva förvaltnings- organisationer som är nödvändiga för att säkerställa att kollektiva förvaltningsorganisationer förvaltar upphovsrätt och närstående rättigheter på ett välfungerande sätt. Direktivet anger också krav på kollektiva förvaltningsorganisationers gränsöverskridande licensiering av upphovsrättigheter till musikaliska verk för användning på nätet (artikel 1 i direktivet). Ett syfte med direktivet är alltså att uppnå ökad harmonisering av bestämmelser i medlemsstaterna om hur kollektiva förvaltningsorganisationer får inleda sin verksamhet, förvalta upphovsrätt och närstående rättigheter, om styrelseformerna för dessa organisationer och om ramen för kontroll av deras verk- samhet (se skäl 9 i direktivets ingress). Direktivet medger att en medlemsstat uppställer strängare krav på kollektiva förvaltnings- organisationer som är etablerade på det egna territoriet, i fråga om styrning och insyn, under förutsättning att sådana krav är förenliga med unionsrätten (skäl 9 till direktivet). Utredningen har föreslagit ett genomförande som i huvudsak inte går längre än vad som krävs enligt direktivet, eftersom sådana längre gående bestämmelser kan medföra konkurrensnackdelar (s.k. goldplating, se avsnitt 6.2.1). Utredningens utgångspunkt har därför varit att förslaget till nya bestämmelser ska ansluta sig till den nivå på krav som direktivet ställer. Ett genomförande kräver nationellt bindande regler på lämplig normnivå – i lag eller annan författning – och utredningen har bedömt att de nödvändiga bestämmelserna bör komma till uttryck i lag (se avsnitt 6.1).1 I linje med utredningsdirektiven har utredningen föreslagit att bestämmelserna genomförs i en ny lag. Utgångspunkten är att bestämmelserna inte ska vara mer detaljerade än vad direktivet kräver (se avsnitt 6.2.1). Utredningen har genomgående strävat efter att föreslå lösningar som är förenliga med befintliga svenska principer och systematik, såväl vad gäller regelverk som praktiska ordningar för kollektiv förvaltning. 16.1.2Utredningens förslag och möjliga alternativ Direktivet om kollektiv rättighetsförvaltning innehåller krav främst i fråga om: styrning och kontroll över den kollektiva förvaltningen, organisationernas inkassering, förvaltning och utbetalning av inkasserade medel, organisationernas relationer till andra förvaltningsorganisationer, 1 Varje medlemsstat är skyldig att genomföra direktivet inom den angivna tidsfristen. Om kommissionen anser att nationell lagstiftning inte uppfyller direktivets krav kan den inleda ett s.k. överträdelseförfarande mot . Vidare kan en medlemsstat bli skyldig att betala ut skadestånd till fysiska och juridiska personer som har lidit skada av att medlemsstaten inte har införlivat ett direktiv korrekt. förhållandet till användare, insyn, tillhandahållande av information och rapportering, villkor och krav för gränsöverskridande licensiering i vissa fall, och efterlevnad och kontroll. Utöver det som följer av direktivet har utredningen föreslagit att upphovsrättslagens bestämmelser om vilka organisationer som kan inkassera upphovsrättslig ersättning, t.ex. privatkopieringsersätt- ning och följerättsersättning, och träffa avtal med avtalslicens- verkan kompletteras med ett krav på att organisationen ska vara en kollektiv förvaltningsorganisation enligt lagen om kollektiv rättig- hetsförvaltning. Styrning och kontroll över den kollektiva förvaltningen Direktivets bestämmelser om styrning och kontroll över kollektiva förvaltningsorganisationer (artiklarna 4 till 10) syftar till att öka enskilda medlemmars och rättighetshavares möjlighet att utöva inflytande över den kollektiva förvaltningen av sina rättigheter. En del av bestämmelserna är baserade på praxis från och kommissionen på konkurrensrättsområdet om relationen mellan organisationerna och deras medlemmar och företrädda rättighets- havare (artiklarna 4, 5 och 7). De bestämmelserna saknar helt sin motsvarighet i svensk rätt och har därför föreslagits genomförda i nära anslutning till direktivets ordalydelse. I syfte att klargöra att direktivet inte ska påverka bestämmelser om en avtalslicens utsträckta verkan och obligatorisk kollektiv förvaltning, har det införts särskilda förtydliganden i lagen. Några andra bestämmelser är huvudsakligen associationsrättsliga till sin karaktär (artiklarna 6, 8 och 9). I linje med direktiven till utredningen har föreslagits ett genomförande som så långt möjligt har beaktat befintliga svenska associationsrättsliga regler och systematik, t.ex. i fråga om befogen- heter och skyldigheter för styrelse och stämma. De föreslagna bestämmelserna kommer i vissa fall att gälla i stället för och i vissa fall utöver befintlig associationsrättslig reglering. Regleringen är associationsneutral i det att den inte begränsar möjligheten för organisationerna att välja valfri associationsform, dock med beaktande av de krav som följer av regleringen som följer av direktivet. När det gäller skyldigheter för personer i de kollektiva förvaltnings- organisationernas ledning (artikel 10) har utredningen bedömt att bestämmelserna är rörelserättsliga till sin karaktär och därför bör genomföras som skyldigheter utöver vad som följer av befintlig associationsrättslig reglering. Bestämmelserna har utformats i nära anslutning till direktivets krav. nämnda förslag till genomförande har gjorts inom ramen för det genomförande- och tolkningsutrymme som EU-direktivet och direktiven till utredningen medger. Utredningen föreslår i denna del inte några bestämmelser som går utöver direktivets krav. Organisationernas inkassering, förvaltning och utbetalning av inkasserade medel Direktivets bestämmelser om inkassering, förvaltning och utbetalning av inkasserade medel (artiklarna 11 till 13) syftar till att uppställa gemensamma krav på organisationerna, bl.a. i fråga om separation i räkenskaperna mellan medel som avser kollektiv förvaltning och andra medel som organisationen förfogar över. Vidare uppställs villkor för och begränsningar i möjligheten för organisationen att investera inkasserade medel i avvaktan på utbetalning, möjligheten att göra skilda slag av avdrag och särskilda bestämmelser om fördelning och betalning. Bestämmelserna är rörelserättsliga till sin karaktär och över- lappar till viss del befintliga bestämmelser i upphovsrättslagen om kollektiv förvaltning i fråga om följerätt, privatkopiering och tilläggs- ersättning och avtalslicenser. Utöver nödvändiga följdändringar, för att i förekommande fall undvika normkonflikter, föreslås att bestäm- melserna om inkassering, förvaltning och utbetalning av inkasserade medel genomförs i nära anslutning till direktivets ordalydelse. Utredningen har föreslagit ett genomförande som tar i anspråk det undantag som direktivet medger i fråga om nationella bestäm- melser om inkassering och fastsällande av skälig ersättning för s.k. privatkopieringsersättning (se skäl 13 till direktivet). Så långt möjligt har genomförandet anpassats till befintliga svenska ord- ningar med paraply- och medlemsorganisationer, där det bl.a. före- kommer att inkassering sker av paraplyorganisationen men där den slutliga fördelningen och betalningen till rättighetshavarna sker via en medlemsorganisation. Förslagen faller inom det genomförande- och tolkningsutrymme som EU-direktivet och direktiven till utredningen medger. Utredningen föreslår i denna del inte några bestämmelser som går utöver direktivets krav. Organisationernas relationer med andra förvaltningsorganisationer Direktivets bestämmelser om de kollektiva förvaltningsorganisa- tionernas relationer med andra förvaltningsorganisationer (artiklarna 14 och 15) är rörelserättsliga till sin karaktär i det att de uppställer allmänna krav på icke-diskriminering, medger möjlighet att göra vissa avdrag och innehåller regler om fördelning och betalning. Bestäm- melserna saknar motsvarighet i gällande svensk rätt. Utredningen föreslår att bestämmelserna genomförs i nära anslutning till direktivets ordalydelse. Förslagen faller inom det genomförande- och tolknings- utrymme som EU-direktivet och direktiven till utredningen medger. Utredningen föreslår i denna del inte några bestämmelser som går utöver direktivets krav. Direktivets bestämmelser om de kollektiva förvaltningsorganisa- tionernas förhållande till användarna, bl.a. i fråga om licensiering och användarnas rapporteringsskyldighet (artiklarna 16 och 17) är huvudsakligen civilrättsliga till sin karaktär. Bestämmelserna saknar motsvarighet i gällande svensk rätt, även om vissa av bestäm- melserna är inspirerade av konkurrensrättslig praxis från EUD och kommissionen. Utredningen föreslår att bestämmelserna genom- förs i nära anslutning till direktivets ordalydelse. Förslagen faller inom det genomförande- och tolkningsutrymme som EU-direktivet och direktiven till utredningen medger. Utredningen föreslår i denna del inte några bestämmelser som går utöver direktivets krav. Insyn, tillhandahållande av information och rapportering Direktivets bestämmelser om insyn, tillhandahållande av information och rapportering (artiklarna 18 till 22) är huvudsakligen civilrättsliga till sin karaktär även om vissa av dem innehåller betydande offentlig- rättsliga inslag, t.ex. bestämmelserna om information som ska ges till allmänheten samt den årliga insynsrapporten och dess gransk- ning (artiklarna 21 och 22). Flertalet av bestämmelserna saknar motsvarighet i gällande svensk rätt, även om bestämmelserna om insynsrapporten till stor del har motsvarighet i befintliga svenska redovisningsregler. Utredningen föreslår att bestämmelserna genom- förs i nära anslutning till direktivets ordalydelse. Förslagen faller inom det genomförande- och tolkningsutrymme som EU-direktivet och direktiven till utredningen medger. Utredningen föreslår i denna del inte några bestämmelser som går utöver direktivets krav. Koppling till vissa bestämmelser om kollektiv förvaltning i upphovsrättslagen Utredningen föreslår att upphovsrättslagens bestämmelser om vilka organisationer som kan inkassera upphovsrättslig ersättning, t.ex. privatkopieringsersättning och följerättsersättning, och träffa avtal med avtalslicensverkan kompletteras med ett krav på att organisationen ska vara en kollektiv förvaltningsorganisation enligt lagen om kollektiv rättighetsförvaltning. Förslagen faller inom det genomförande- och tolkningsutrymme som EU-direktivet och direktiven till utredningen medger. Villkor och krav för gränsöverskridande licensiering i vissa fall Direktivets bestämmelser om krav på organisationer som ägnar sig åt gränsöverskridande förvaltning av näträttigheter till musikaliska verk för användning på nätet på den inre marknaden (artiklarna 23 till 32) syftar till att uppställa krav på de organisationer som önskar bedriva sådan verksamhet. Bestämmelserna har såväl civil- som offentligrättsliga inslag. Utredningen föreslår ett genomförande som tar i anspråk det undantag som direktivet medger i fråga om gränsöverskridande tjänster för tillhandahållande av musikaliska verk i form av notblad i skriftlig form (se skäl 40 till direktivet). Bestämmelserna saknar i huvudsak motsvarighet i svensk rätt. Utredningen föreslår att bestämmelserna genomförs i nära anslutning till direktivets ordalydelse. Förslagen faller inom det genom- förande- och tolkningsutrymme som EU-direktivet och direktiven till utredningen medger. Utredningen föreslår i denna del inte några bestämmelser som går utöver direktivets krav. Direktivets bestämmelser om klagomål, skilda slag av tvistlösning, övervakning och annan kontroll av efterlevnaden av direktivets bestämmelser, samt samarbete och informationsutbyte med myndig- heter i andra medlemsstater (artiklarna 33 till 38) medger ett tämligen flexibelt genomförande i svensk rätt. Mekanismerna för kontroll kan anpassas efter reglernas karaktär av civil- eller offentlig rätt, vilket möjliggör ett genomförande där kontrollen av efterlevnaden av bestämmelserna så långt möjligt kan ske genom domstolsprövning – i enlighet med direktiven till utredningen. För de bestämmelser som har ett betydande offentligrättsligt inslag har utredningen föreslagit en tillsyn via förvaltningsmyndighet: . Förslagen faller inom det genomförande- och tolkningsutrymme som EU-direktivet och direktiven till utredningen medger. Utredningen föreslår i denna del inte några bestämmelser som går utöver direktivets krav. 16.1.3Berörda organisationer, myndigheter och företag De bestämmelser som genomför direktivet tar huvudsakligen sikte på att reglera den verksamhet som bedrivs av s.k. kollektiva förvaltnings- organisationer (se artikel 2.1). Med detta avses en organisation som har tillstånd enligt lag eller genom överlåtelse, licens eller annat avtal att som sitt enda eller huvudsakliga syfte förvalta upphovsrätter eller närstående rättigheter för mer än en rättighetshavare till gemensamt gagn för dessa rättighetshavare, och som uppfyller minst ett av följande kriterier: i) organisationen ägs eller kontrolleras av sina medlemmar, ii) organisationen är organiserad på ideell basis (se artikel 3 a och avsnitt 6.1). I finns ett flertal organisationer som helt eller delvis ägnar sig åt kollektiv rättighetsförvaltning (se avsnitt 3.2 och 3.3.2). Direktivets definition av kollektiv förvaltningsorganisation inne- håller kriterier vilkas innebörd är osäkra och öppnar för skilda tolk- ningar. Dessutom är den enda institution som med auktoritet kan ge tolkningsbesked om den närmare innebörden av kriterierna och tillämpningsområdet för bestämmelsen. Mot den bakgrunden har utredningen valt att inte ge någon närmare vägled- ning om hur definitionen ska tolkas – utöver vad som uppenbart följer av direktivets ingress och diskussioner som förts under förhandlingarna om direktivet och i senare samtal med kommissionen och andra medlemsstater – och inte heller peka ut någon eller några organisationer som kollektiva förvaltningsorganisationer. Det ställ- ningstagandet har också motiverats av att flera av de organisationer som åtminstone i någon utsträckning ägnar sig åt kollektiv förvaltning betecknar sig som fackliga organisationer eller intresseorganisationer, vilket möjligen föranleder gränsdagningssvårigheter (se avsnitt 6.5.3). Även med nu nämnda förbehåll finns det i åtminstone ett tiotal organisationer som förefaller falla inom definitionen av kollektiv förvaltningsorganisation. Organisationerna är relativt små; de flesta har inte fler än 20 anställda och bedriver sin kollektiva förvaltning huvudsakligen i föreningsform (ekonomisk eller ideell). I några fall bedrivs förvaltningen helt eller delvis i aktiebolagsform eller annan associationsform (se avsnitt 3.2 och 3.3.2). Den största organisationen som med relativ säkerhet faller inom definition av kollektiv förvaltningsorganisation är som har 120 anställda, en VD och en omsättning på . En av de minsta organisationer som själv betecknar sig som kollektiv förvaltningsorganisation är BUS, som har 13 anställda, en VD och en omsättning på .