sou · H3B344 · 2015-04-15 00:00:00 — Variationen i de öppna svaren var stor och innefattade önskemål om att få ta del av information, uppgifter och handlingar avseende bl.a. arbetsförmågeutredningar, arbetspsykologiska utredningar, Arbetsförmedlingens anvisningar till praktik, etableringsplaner, närvarorapporter från praktik, kompetenshöjande insatser, syssel- sättningsplatser, befintliga läkarintyg, vilken ”kodning” den arbets- sökande har hos Arbetsförmedlingen samt även uppgifter från bl.a. arbetslöshetskassan, och efterfrågades. Flertalet kommuner beskrev också behovet av en bättre och mer effektiv samverkan med Arbetsförmedlingen samt bättre fungerande kommunikation aktörerna emellan. Flera kommuner påtalade organisatoriska brister hos Arbetsförmedlingen och svårigheten med att få del av handlingar, då i många fall inte får tag på ansvariga handläggare och ingen annan kan lämna ut väsentlig information på grund av sekretess. Ett antal kommuner beskrev också Kartläggning av krav på den som söker ekonomiskt bistånd att de har eller försöker ha informationsutbyte genom trepartssamtal och samverkan samt hur detta fungerar. Det framkom också önskemål om att Arbetsförmedlingen ska vara skyldig att rapportera till om den biståndssökande inte aktivt söker arbete på samma sätt som Arbetsförmedlingen rapporterar till arbetslös- hetskassan. Sammantaget kan det konstateras att många olika synpunkter framkom kring vilket behov av informationsutbyte som finns hos kommunerna. Flera kommuner påtalade också ett behov av informationsutbyte, inte enbart från Arbetsförmedlingen, utan även från andra myndigheter och aktörer. 5.5.8Övriga synpunkter till utredningen Avslutningsvis gavs kommunerna möjlighet att i en öppen fråga lämna övriga synpunkter till utredningen gällande krav, uppfölj- ning/kontroll, informationsbehov eller annat som kommunerna an- såg viktigt att framföra till utredningen. Samverkan och effektiviserat informationsutbyte efterfrågas Sammanlagt sjuttiosex (76) kommuner svarade på den öppna frågan och många av svaren var mycket omfattande. De flesta kom- munerna berörde omständigheter som kan relateras till samarbete och samverkan med Arbetsförmedlingen. Många beskrev sam- arbetsproblematik relaterad till specifika problemområden för olika grupper av biståndssökande, bl.a. de personer som står längre bort från arbetsmarknaden. I några kommuner beskrevs det att arbetsprocessen och sam- arbetet med Arbetsförmedlingen fungerar bra och att det råder tillräcklig balans mellan krav, uppföljning/kontroll och stödjande insatser. Flera kommuner nämnde också det digitala informations- utbytet (genom SSBTEK)7 med bl.a. Arbetsförmedlingen och framhöll förhoppningen att samarbetet ska bli mer enkelt, effektivt och att utredningsarbetet därigenom kan underlättas. 7 Sammansatt Bastjänst Ekonomiskt Bistånd. Se avsnitt 7.2.1. Kartläggning av krav på den som söker ekonomiskt bistånd Arbetsförmedlingens handläggare, som det beskrevs av flera kommuner, ansågs i många fall vara svåra att nå (då får sitta i telefonkö för att nå en viss handläggare som sedan inte är på plats och ingen annan kan lämna ut information om den enskilde p.g.a. sekretess). Denna typ av beskrivningar återkom också i de öppna svaren när det gäller frågan om informationsutbyte. Vissa kommuner framhöll t.ex. önskemål att rapporterings- skyldighet införs för Arbetsförmedlingen till (avseende kontroll och arbetssökande). Andra beskrev att det t.ex. är nödvändigt att Arbetsförmedlingen tar större ansvar för arbetssökande som uppbär försörjningsstöd, att Arbetsförmedlingen inte genomför arbetsförmågeutredningar i tillräcklig omfattning, att borde ha inflytande över bedömning av prestationsförmågan i etableringsärenden m.m. Ett antal kommuner beskrev handlingsplanerna och dessas bris- tande funktion, t.ex. att de inte ger någon aktuell bild av planeringen med de sökande, att gränsen mellan handlingsplan och aktivitets- rapport är otydlig och att upprättande av flera olika handlings- planer inte ska behövas. Möjlighet att ta del av daganteckningar har efterfrågats i vissa fall, då de bedöms ge en bättre bild av Arbetsförmedlingens planering med den sökande. Flera kommuner påtalade problem med sekretess och önskade tydligare information kring vad som faktiskt gäller. Återkommande kommentarer var också att kontrollstyrningen och administra- tionen avseende ekonomiskt bistånd är för stor. Vissa kommuner önskade tydligare riktlinjer kring vad som är aktivt arbetssökande och att stå till arbetsmarknadens förfogande då t.ex. olika kommuner kräver olika antal sökta arbeten . Andra ansåg att arbete till för stor del utgör kontrollåtgärder i stället för faktiskt arbete med att hjälpa männi- skor att uppnå egen försörjning och att ekonomiskt bistånd blivit ett långvarigt försörjningsstöd. Någon kommun nämnde att arbetssökande som inte är berättigade till arbetslöshetsersättning eller aktivitetsstöd inte upplevs ha samma rätt till insatser från Arbetsförmedlingen och , att uppföljning av denna grupp inte sker i tillräcklig utsträckning och att samverkan med Arbetsförmedlingen är begränsad av möjligheten till informationsutbyte. Någon kommun beskrev vidare Kartläggning av krav på den som söker ekonomiskt bistånd att Arbetsförmedlingens insatser är för kortfristiga, att byråkratin är omfattande och att sekretessen hindrar att den enskilde får adekvat hjälp. Sammantaget beskrevs många olika problemområden och önske- mål från kommunernas sida. För att ge en så god bild som möjligt av hur natio- nellt arbetar med kravställande och uppföljnings-/kontrollåtgärder, valde utredningen att genomföra kartläggningarna av dels genom kvalitativ metod (se intervjustudien, avsnitt 5.2), dels genom en kvantitativ webbenkätundersökning (med kvalitativa inslag). På grund av svårigheten att ur analyshänsyn enbart ställa öppna frågor, resonerade sig utredningen fram till lösningen att ha fasta svarsalternativ. Utmaningen låg i hur enkätfrågorna skulle ställas, för att på ett så effektivt sätt som möjligt, undvika att resultaten enbart skulle visa att samtliga fördefinierade krav följs av majoriteten av kommunerna. Utredningen valde därför en lösning där kommunerna dels ombads att utifrån de fördefinierade svars- alternativen värdera dem (genom att ange hur ofta eller hur viktiga de anses vara) dels genom möjligheten att lämna kompletterande öppna svar för det fall ytterligare krav eller åtgärder skulle anses saknas. På så sätt ansåg utredningen risken minska att enbart de ”rätta” svaren ifylls och en bättre bild kan presenteras över hur det praktiska arbetet inom kan se ut. Vad gäller utredningens avgränsning av målgruppen för enkät- undersökningen, har utredningen varit medveten om att resultaten avseende en så bred målgrupp torde uppvisa en större variation i kommunernas svar avseende såväl kravställandet som deras uppfölj- ning och kontroll. Det har dock av effektivitetsskäl inte varit möj- ligt att genomföra en enkätundersökning som delats upp i specifika kategorier eller grupper såsom kön, ålder, födelseregion etc. Kartläggning av krav på den som söker ekonomiskt bistånd Kravet att stå till arbetsmarknadens förfogande Utifrån de i enkäten angivna påståendena, kan slutsatsen sammanfatt- ningsvis dras att stor överensstämmelse tycks råda inom kommunerna kring vad som omfattas av kravet att stå till arbetsmarknadens förfogande. Kravet att den biståndssökande ska vara inskriven hos är absolut för en klar majoritet. Stor överensstämmelse föreligger också i svaren gällande kravet att vara beredd att ta alla arbeten som den sökande kan utföra i första hand på heltid. Att endast vara inskriven hos Arbetsförmedlingen och vara be- redd att ta ett lämpligt arbete räcker således inte, utan krav ställs även, hos majoriteten av kommunerna, alltid på deltagande i arbets- marknadspolitiska program. Kravet att ha för avsikt att arbeta och vara tillgänglig för kon- takter med Arbetsföremedlingen tycks tillämpas oftare än kravet att vara tillgänglig för kontakter med , där (10 kommuner) angivit att det kravet aldrig ställs och (15 st) att det ställs sällan. Drygt hälften av kommunerna kräver alltid deltagande i kom- petenshöjande verksamhet, medan (dvs. 20 kommuner) gör det sällan. Utredningens bedömning är att även om ett visst utrymme för att kravet att stå till arbetsmarknadens förfogande inte alltid tillämpas, visar resultaten att till stor andel i vart fall oftast påstår sig tillämpa de angivna kraven. Att kraven i viss mån inte tillämpas alltid eller oftast torde ligga i linje med de grund- läggande värderingarna i SoL och den individuella behovspröv- ningen. I relation till de allmänna villkoren för rätt till ersättning enligt 9 § , visar resultaten att ställer näst intill samma, om inte ännu högre krav än Arbetsförmedlingen. Av kommunernas öppna svar framkommer inte någon information som indikerar att det i kravet att stå till arbetsmarknadens förfogande skulle anses ingå något ytterligare än det som efterfrågats. Däremot uppgav många kommuner att aktivt arbetssökande också ingår i kravet att stå till arbetsmarknadens förfogande, vilket skulle kunna tyda på att viss oklarhet kan råda över gränsdragningen mellan vad som Kartläggning av krav på den som söker ekonomiskt bistånd omfattas i kravet att stå till arbetsmarknadens förfogande respektive att vara aktivt arbetssökande. Detta är också något som framkommit av resultaten i utredningens kartläggning via intervjustudien (se avsnitt 5.2). Kravet att vara aktivt arbetssökande Svaren är överensstämmande mellan kommunerna när det gäller kravet att den biståndssökande måste följa handlingsplanen hos Arbetsförmedlingen enligt överenskommelse, att besöka/kontakta Arbetsförmedlingen, att medverka till upprättandet av hand- lingsplan, att besöka/kontakta Arbetsförmedlingen, att söka av Arbetsförmedlingen anvisat lämpligt arbete samt att söka lämpligt arbete i övrigt för att anses vara aktivt arbetssökande. Utifrån resultaten i enkätundersökningen är det rimligt att dra slutsatsen att i stor utsträckning ställer krav på den arbetslöse biståndstagaren på i princip samma eller i vart fall liknande sätt som kraven är formulerade i de allmänna villkoren för rätten till ersättning i 9 § (se avsnitt 4.1.3) och förutsätt- ningarna i åtgärdsreglerna i 43 § . Resultaten visar visst utrymme för att kraven inte alltid tillämpas, men även detta torde stå i överensstämmelse med de särskilda hänsyn behöver ta i enlighet med SoL (se avsnitt 4.2). Resultaten från webbenkätundersökningen stämmer också väl överens med resultaten i utredningens kvalitativa intervjustudie (se avsnitt 5.2) där gavs möjligheten att utförligt förklara vad som i praktiken krävs av den enskilde för att anses vara aktivt arbetssökande. Trots att organisationen ser olika ut och en stor del av arbetet med de biståndssökande hanteras av kommunernas arbetsmarknadsenheter, trots att en individuell behovsprövning tycks och ska styra handläggning med ekonomiskt bistånd, visar resultaten en samstämmighet i kommunerna kring vilka krav som alltid eller oftast ställs. Kartläggning av krav på den som söker ekonomiskt bistånd Godtagbara skäl till att inte vara aktivt arbetssökande Resultaten visar att samtliga kommuner anser att egen sjukdom styrkt med sjukintyg utgör ett godtagbart skäl till att inte vara aktivt arbetssökande utan att rätten till ekonomiskt bistånd på- verkas. Majoriteten () godkänner också sjukdom i famil- jen som godtagbart skäl. Av de öppna svaren framkommer det att aktivt missbruk, sociala och psykosociala skäl samt ännu ej diagnostiserad psykisk ohälsa beaktas i stor utsträckning hos majoriteten av kommunerna. Svaren tyder också på att hänsyn tas till individuella förhållanden, vilket synes stämma väl överens med de grundläggande principerna i SoL (se avsnitt 4.2). Med hänsyn till att kommunerna givits möjlighet att svara helt fritt, är det dock inte möjligt att dra några generella slutsatser av de öppna svaren och om kommunernas hänsyns- tagande av godtagbara skäl avser samtliga personer som tar emot ekonomistk bistånd eller enbart målgruppen såsom den avgränsats av utredningen, dvs. endast de som är arbetsföra och oförhindrade att arbeta. Resultaten visar att samtliga kommuner har uppgivit att de huvud- sakligen inhämtar information och vägledning från Socialtjänst- lagen med tillhörande förordning. av kommunerna uppger sig använda sig av , allmänna råd och rikt- linjer, domstolspraxis och egna nedskrivna riktlinjer. De källor som används av i minst utsträckning (eller mindre) utgörs av Arbetslöshetslagstiftning med tillhörande för- ordningar, Arbetsförmedlingens föreskrifter, Arbetsförmedlingens allmänna råd och riktlinjer och andra källor såsom t.ex. rättsdata- baser, utbyte med andra kommuner, nätverksträffar och samverkan med Arbetsförmedlingen. Kartläggning av krav på den som söker ekonomiskt bistånd Det kan konstateras att uppföljning och kontroll av huruvida den biståndssökande står till arbetsmarknadens förfogande och aktivt söker arbete, sker på olika sätt i kommunerna och att det inte råder lika stor enighet i tillämpningen av de olika kontroll- och uppfölj- ningsåtgärderna som vid tillämpningen av de faktiska kraven på den biståndssökande att stå till arbetsmarknadens förfogande och aktivt söka arbete. Mindre än hälften av kommunerna följer alltid upp kraven genom att begära redovisning av den biståndssökande vilka kontakter denne tagit med arbetsgivare, lämna in listor på sökta arbeten, redovisa hur handlingsplan hos Arbetsförmedlingen följs och inge aktivitetsrapporter. Med undantag för att den biståndssökande ska inge handlings- planen till (ett krav som hos majoriteten av kom- munerna alltid ställs) visar resultaten (se Figur 5.6) att kontroll- åtgärderna sker i varierande omfattning. Resultaten av hur ofta diverse angivna uppföljnings- och kon- trollåtgärder sker (se Figur 5.7–5.10) visar att handläggningen även i detta avseende ser olika ut hos kommunerna. I de flesta fallen sker någon typ av uppföljnings-/kontrollåtgärd en gång och då huvudsakligen genom personliga möten och dialog med den enskilde. Tre- eller flerpartssamtal och kontakter med Arbetsförmed- lingen uppges hos majoriteten av kommunerna ske mer sällan än en gång och för dessa åtgärder krävs också den enskildes samtycke. Av Figur 5.10 framgår endast att tre- eller flerparts- samtal sker mer sällan än , men ger inte svar på frågan om hur ofta denna åtgärd sker. Däremot framkommer det av kommunernas öppna svar, att efterfrågan på både effektivare samverkan och tätare hållna trepartssamtal är stor och utgör viktiga beståndsdelar i uppföljning av arbetet med ekonomiskt bistånd. Nästan samtliga kommuner () uppgav att behovet att ta del av handlingsplaner från Arbetsförmedlingen var mycket stort eller stort. Behovet av att ta del av aktivitetsrapporten uppgavs inte Kartläggning av krav på den som söker ekonomiskt bistånd vara lika stort hos de flesta kommunerna. Kommunernas behov av att få ta del av daganteckningar ansågs endast stort eller mycket stort hos ungefär hälften av kommunerna. Många olika synpunkter på kommunernas behov framkom av de öppna svaren avseende frågan om informationsutbyte. I många fall handlade kommunernas beskrivningar om önskemål om bättre samverkan och kontakt med Arbetsförmedlingen, behov av information från Arbetsförmedlingen kring vilket stöd och insatser som faktiskt ges den enskilde samt vilka bedömningar Arbetsförmedlingen gör avseende den enskilde som är arbetslös men inte berättigad till ersättning via arbetslöshetsförsäkringen eller annat trygghetssystem. Kommunernas svar visar en samstämmig syn kring att samverkan och ett mer omfattande och välstrukturerat informationsutbyte utgör viktiga beståndsdelar i en effektivare handläggningsprocess av ekonomiskt bistånd. Många kommuner har påpekat att det finns problem avseende tillgången till nödvändig information från Arbetsförmedlingen, som tillgången till sådan information i många fall utgör en förutsättning för såväl social- tjänstens utredning avseende rätten till ekonomiskt bistånd som uppföljning huruvida ställda krav uppfylls. I konsekvens med ovanstående uppges bristen på information och samarbete med Arbetsförmedlingen, i flera kommuner, avsevärt försvåra och med stor sannolikhet också förlänga social- tjänstens utrednings- och uppföljningsarbete. Många kommuner har lyft organisations- och systemrelaterade problem och beskriv- ningar har gjorts av tröghet såväl inom respektive aktör (t.ex. att får ägna sig åt kontrollåtgärder i stället för att hjälpa den biståndssökande till egen försörjning) som mellan dem. I övrigt framkom många olika synpunkter på arbetsförfarandet hos Arbetsförmedlingen och vilken information som önskar att få ta del av, dock bestod denna inte enbart av brist på återkoppling och information från Arbetsförmedlingen, utan även från andra myndigheter som , arbetslöshets- kassorna m.fl. Kartläggning av krav på den som söker ekonomiskt bistånd Härvid kan noteras att () ska redovisa sitt uppdrag om att kartlägga samverkansformer mellan och Arbetsförmedlingen.8 Parterna är härvid överens om att en god samverkan är nödvändig och att såväl de kommunala som statliga arbetsmarknadspolitiska insatserna kan få större effekt om de olika parterna samverkar. En god samverkan bedöms i sin tur medföra minskat dubbelarbete, bättre kunskap om den sökandes behov och förutsättningar samt bättre insyn i de pågående aktiviteterna. samverkar med Arbetsförmedlingen på många håll i landet och det uppges finnas många goda exempel på detta.9 8Enligt Regeringsbeslut II:2, , S2014/3701/FST. 9På kommer goda exempel på samverkan att redovisas. 6Kartläggning av Arbetsförmedlingens stöd och insatser Utredningen ska med utgångspunkt i Arbetsförmedlingens upp- drag att bryta och förhindra långvarig arbetslöshet, kartlägga och analysera vilka stöd och insatser Arbetsförmedlingen erbjuder personer som inte har arbetslöshetsersättning, aktivitetsstöd, utvecklingsersätt- ning eller etableringsersättning. 6.2Registerstudie – Metod, urval och definitioner För att på bästa möjliga sätt kunna genomföra kartläggningen av Arbetsförmedlingens stöd och insatser, har det varit av vikt att få klarhet i om målgruppen som beskrivs i direktivet över huvud taget kan identifieras hos Arbetsförmedlingen. Såväl tidigare utred- ningar, Statskontoret och även Arbetsförmedlingen har påtalat att personer med ekonomiskt bistånd inte registreras med angiven ersättningsform hos Arbetsförmedlingen, varvid de data som funnits att tillgå endast kunnat analyseras utifrån äldre statistik från alternativt har approximerats och antagits. Arbetsförmedlingen fann dock ett sätt att identifiera den aktuella målgruppen och utredningen genomförde en registerstudie baserad på Arbetsförmedlingens data. Statistiska analyser och jämförelser gjordes mellan målgruppen och en kontrollgrupp och det blev dessutom möjligt att göra jämförelser mellan grupperna , dvs. vid ett första nedslag (s.k. Kartläggning av Arbetsförmedlingens stöd och insatser ”baslinjemätning”) och vid ett nytt nedslag , (”uppföljningsmätning”). Urvalet av målgruppen (n = 99 869 personer) togs fram genom att Arbetsförmedlingen gjorde registersökningar i sin interna databas på inskrivna personer som var registrerade som öppet arbetslösa och som per vare sig erhöll arbetslöshetsersättning, aktivitets- stöd, utvecklingsersättning eller etableringsersättning.1 Data togs sedan fram baserat på målgruppen per i jämförelse med en kontrollgrupp (n = 101 717 personer) som samma datum hade hämtat ut ersättning i form av arbetslöshetsförsäkring. Statistiska analyser gjordes bl.a. på grunddata avseende kön, ålder, dokumenterad funktionsnedsättning, födelseregion, utbildningsnivå, inskrivningstid hos Arbetsförmedlingen, vilka stöd de sökande hade fått samt huruvida personerna av Arbetsförmedlingen ansågs vara matchningsbara mot arbetsmarknaden. Vid uppföljningsmätningen gjordes jämförelser mellan grupperna för att ta reda på vad som hänt i respektive grupp, dvs. var de hade tagit vägen, vilka programinsatser och vilket stöd de hade fått/fick vid tillfället för mätningen. 6.3.1Baslinjemätning avseende kontrollgrupp och målgrupp Som beskrivits ovan, gjordes mätningar av grunddata per , varvid nedanstående resultat kunde utläsas. Av Tabell 6.1 framgår könsfördelningen, varvid målgruppen består av totalt 99 869 personer fördelat på kvinnor och män. Kontrollgruppen utgörs av kvinnor och män. I målgruppen ingår således fler kvinnor än i kontroll- gruppen. I kontrollgruppen ingår däremot fler män än i målgruppen. 1 Således ingår i målgruppen inte de personer som erhåller ekonomiskt bistånd som komplement till annan ersättning. Kartläggning av Arbetsförmedlingens stöd och insatser Vad gäller fördelningen av ålder mellan målgrupp och kontrollgrupp, kan utläsas av Tabell 6.2 att gruppen unga vuxna som generellt anses ha sämre förankring på arbetsmarknaden, dvs. personer som är och , utgör totalt av mål- gruppen i jämförelse med sammanlagt i kontrollgruppen. Siffrorna visar att mer än dubbelt så många unga vuxna ingår i målgruppen i förhållande till kontrollgruppen. Fördelningen mellan kontroll- respektive målgrupp i åldern 30–förhåller sig tämligen lika, och i åldrarna 50–förekommer färre personer i målgruppen () än i kontrollgruppen (). Färre personer ingår också i målgruppen och uppåt () än kontrollgruppen (). Kartläggning av Arbetsförmedlingens stöd och insatser Av det totala antalet personer i målgruppen uppges (10 491 personer) ha en dokumenterad funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga i jämförelse med kontrollgruppen som utgörs av (12 870 personer). Se nedan Tabell 6.3. Tabell 6.4 visar siffror på födelseregion, varvid en jämn fördelning förekommer mellan svensk- och utrikesfödda personer i målgruppen, dvs. en fördelning på svenskfödda respektive med utländsk födelseregion. I kontrollgruppen med ersättning skiljer sig siffrorna i större utsträckning med fördelningen svenskfödda och utrikesfödda. Det kan således konstateras att majoriteten av dem som ingår i kontrollgruppen med ersättning, är svenskfödda. När det gäller utbildningsnivå, visar Tabell 6.5 att det i målgruppen ingår något färre personer med eftergymnasial utbildning () än i kontrollgruppen (). Även färre personer med gymnasial utbildning ingår i målgruppen () än i kontrollgruppen (). Fler personer i målgruppen () än i kontroll- gruppen () har dock enbart grundskoleutbildning. Kartläggning av Arbetsförmedlingens stöd och insatser Som framgår av Tabell 6.6 skiljer sig inskrivningstiderna för mål- gruppen och kontrollgruppen åt. Trettioåtta (38) procent av målgruppen var inskrivna hos Arbetsförmedlingen 0–i jämförelse i kontrollgruppen. Fördelningen mellan respektive grupp under en inskrivningstid om 91–var snarlik, . Vad gäller inskrivningstiden 181–, var antalet i kontrollgruppen något högre () än i målgruppen och i princip lika många personer (11procent) var inskrivna i 420–. Däremot var fler personer i kontrollgruppen med ersättning () inskrivna hos Arbetsförmedlingen och däröver i förhållande till målgruppen (). Antal personer som Arbetsförmedlingen vid baslinjemätningen ansett vara matchningsbara på arbetsmarknaden (se Tabell 6.7 nedan) var (83 729 personer) i målgruppen och (93 313 personer) i kontrollgruppen. Kartläggning av Arbetsförmedlingens stöd och insatser Av de personer i målgruppen som hade en dokumenterad funktions- nedsättning, ansågs totalt matchningsbara i jämförelse som inte hade någon funktionsnedsättning (se Tabell 6.8). I kontrollgruppen ansågs av dem med funk- tionsnedsättning vara matchningsbara, medan nästan samtliga () ansågs vara matchningsbara av dem som inte hade någon funktionsnedsättning. Av Tabell 6.9 framgår att den största andelen personer () som vid baslinjemätningen har varit öppet arbetslösa, var det i 0–och ingick i målgruppen. I kontrollgruppen motsvarades denna siffra av .