sou · H2B388 · 2015-01-01 00:00:00 — Med detta menas att mot- ståndaren över tiden förnekas möjlighet att använda luftfarkoster, medan egna luftmaktsförmågor i det närmaste oinskränkt kan understödja mark- och sjöoperationer med underrättelser och eld- understöd. Fjärrstyrda flygfarkoster, med sensorer och ibland med vapen samt sambandsfunktioner, blivit en viktig del av militära opera- tioner. Dessa kan tillåtas ta större risker och har större uthållighet än bemannade plattformar. Hittillsvarande fjärrstyrda flygfarkoster har dock svårt att överleva om luftöverlägsenhet saknas. Huvud- sakliga vapenbärare utgörs av taktiska stridsflygplan, som med en stor mängd vapen ligger i beredskapsläge över operationsområdet, beredda på insats. Dessa kräver understödsfunktioner som flygande Luftmakt och framtida luftoperationer luftövervakning och stridsledning, lufttankning, elektroniska mot- medel, målinvisning. Användandet av baser har också utvecklats så att flygbaser längre från operationsområdet kan nyttjas eftersom operationerna i större omfattning bygger på lufttankning. Överlag har fredstida baser och stridsflygsförbandens hemmabaser i allt större omfatt- ning kommit att användas även vid skarpa operationer. Även om flera bakomliggande faktorer kan hänföras till förbandsproduktion och liknande fredsrelaterade omständigheter, ger också de längre avstånden till operationsområdet ett skydd i sig. Överlag har skydd av flygbaser inte varit en stor fråga i militär doktrinutvecklingen , annat än att det har aktualiserats vid bland annat amerikanska investeringar på . De flygande plattformarna blir dyrare och färre, men varje platt- form får större förmåga. Se exemplet med F-16 Fighting i tabell 2.1. Förmågan att bekämpa mål såväl kvalitativt, under alla väderför- hållanden och med mindre risker i genomförandet, som kvantita- tivt, kan öka avsevärt. Det ger en större förmåga trots färre platt- formar, men också ett större beroende av understödsfunktioner och minskad redundans – varje plattform blir mer värdefull och ett viktigare mål för motståndaren. Alla länder med stridsflygplan i har minskat sina flygplansparker med 15–sedan slut och större nedskärningar är att vänta kom- mande år. Luftmakt och framtida luftoperationer De långa räckvidder som moderna luftmaktsvapen har medför att skillnaden mellan defensiva och offensiva förmågor har suddats ut. Om exempelvis ett luftvärnssystem med räckvidd placeras nära den egna gränsen, innebär det ofta att såväl angränsande grannländers som internationellt territorium är inom luftvärnets räckvidd. Detta ger potential för en stat att, med defensiva vapen på eget territorium, förneka grannländer och andra stater fullt ut- nyttjande av deras och internationellt luftrum. Dylika egenskaper brukar kallas offensiv förmåga. Sensorer, jakt- och luftvärnsrobotar kan därutöver placeras på rörliga plattformar, som fartyg och flyg- plan, och därmed ha ännu större räckvidder in över andra territorier. På de internationella territorier som finns runt kan ingen taktisk vapenplattform, som till exempel stridsflygplan, fram- föras utan att dess vapen potentiellt kan påverka verksamhet i flera stater . De långa räckvidderna gör alla vapen offensiva och att flera länder berörs vid en väpnad konflikt. Kommittén ska studera och bedöma helheten när det gäller behoven inom luftförsvaret tiden . Den uppbyggnad och utveckling som luftförsvaret omfattas av ska utgöra grund för kom- mitténs arbete. Kommittén ska vidare enligt direktivet särskilt ana- lysera och beskriva utvecklingen när det gäller internatio- nell förmågeutveckling, inklusive stridskrafter i vårt närområde . Direktivet nämner, förutom bland annat teknik och taktik, att även styrkebalanser bör ligga till grund för en analys av internationell förmågeutveckling. En redovisning sker därför av nuläget och en bedömd utveckling av stridsflyg och luftvärn i norra , i linje med den avgränsning som kommittén har gjort.1 Utveckling inom taktik och operationer redovisas i kapitel 2, Luftmakt och framtida luftoperationer. Förmågeutveckling kan sägas betyda utvecklingen av förband, det vill säga personal, materiel och i förekommande fall anlägg- ningar, och deras möjligheter att lösa uppgifter. Här beskrivs i huvudsak materielsystem.2 I detta kapitel beskrivs förmågeutvecklingen på en mer över- gripande nivå. Teknikutvecklingen i sig, som spelar en avgörande roll i utvecklingen av förmåga i teknikintensiva system som luft- stridskrafter, beskrivs i kapitlet 4, Utveckling av teknisk förmåga. 1Stridsflygs- och luftvärnsförband deltar i operationer tillsammans med övriga stridskrafter. Kommittén har avgränsat uppgiften till att omfatta stridsflyg och det luftvärn som deltar i luftoperationer, det vill säga inte luftvärn för egenskydd. Ömsesidiga beroenden av andra strids- krafter hanteras genom ett så kallat gränsyteresonemang, se vidare kapitel 1, Kommitténs uppdrag och arbete. 2Redovisningen begränsas till att omfatta materielsystem och i förekommande fall anlägg- ningar. Personalläget (uppfyllnad och kvalitet) i de olika förbanden och är betydligt mer svårbedömt och kan dessutom omfattas av sekretess. Här beskrivs bedömd utveckling avseende teknisk förmåga inom området luftstridskrafter, internationellt inklusive i närområdet och i . Många förband och system som finns i olika länder, det så kallade arvet, kommer att ha nått sin tekniska3 eller taktiska4 livs- längd . De system som studeras för att lösa framtidens luftoperativa uppgifter, och som kan komma att införas i perioden –2030, kommer däremot att leva kvar tiden . Det råder alltså osäkerhet om hur stora systemskiften som kom- mer att ske och även vilka system som kommer att anskaffas. Beskrivningen av läget inom de svenska luftstridskrafterna avser utgöra en del av ovan nämnda grund för att studera svenska luftstridskrafter . Kommittén har även genomfört en realiserbarhetsprövning av de alternativ som togs fram under strukturarbetet i kapitel 8 Luftstridskraftsstrukturer, med denna beskrivning som grund. Beskrivningen av de svenska luftstrids- krafterna tar sin utgångspunkt i Försvarsmaktens utvecklingsplan, FMUP5. Försvarsmaktens utvecklingsplan är myndighetens verk- samhetsplan och beskriver grunden för Försvarsmaktens verksam- het på kort och medelång sikt, . Flygvapnets respektive Arméns utvecklingsplaner6,7 är Flyg- vapenchefens och Arméchefens syn på läget och utvecklingen inom sitt sakområde. Den här beskrivna förmågeutvecklingen behöver således inte vara beslutad, utan uttrycker i så fall en viljeinriktning. Även Försvarsmaktens redovisning av perspek- tivstudien 20138, med ett 10–20-årigt perspektiv, har använts. 3Den tid ett tekniskt system med hjälp av normalt underhåll kan användas för avsett ända- mål. Förlängning av teknisk livslängd kan ske genom utbyte av kompontenter vars tekniska livslängd är på väg att ta slut eller genom renovering. 4Den tid en funktion, som kan realiseras med ett eller flera tekniska system, är relevant för den uppgift som funktionen bidrar till att lösa. Förlängning av taktisk livslängd kan ske utbyte, eller modifiering, av de ingående tekniska systemen, för ändrad funktion som svarar upp mot förändrade krav. 5Försvarsmaktens utvecklingsplan (FMUP15)FM 2013-546:7 Ersätts av Försvarsmaktens verksamhetplan . 6Flygvapnets utvecklingsplan (FVUP 13) 2013-2022 Försvarsmaktens HKV 7Samråd Arméns Utvecklingsplan 2015 (2015-2024) , FM2014-4596:2. 8Försvarsmaktens redovisning av perspektivstudien FM2013-276:1. Den inledande allmänna beskrivningen av internationell för- mågeutveckling bygger på motsvarande avsnitt i Försvarsbered- ningens senaste rapport9, men har bearbetats med hänsyn till de olika tidsperspektiven10. Försvarsberedningen hänvisar i sin rapport från , För- svaret av – Starkare försvar för en osäker tid, till sin tidigare bedömning att avgörande förmågor är precisionsbekämp- ning med fjärrstridsmedel, cyberförmåga, obemannade system och rymdbaserade förmågor. Alla dessa förmågor har anknytning till luftstridskrafterna. Avancerad informations- och underrättelse- förmåga är en förutsättning för att kunna utveckla effekt av övriga förmågor. Även användande av informationskrigföring bedöms få ökad betydelse. Kommittén gör bedömningen att dessa förmågor är av avgör- ande betydelse även i ett längre tidsperspektiv. Beredningen konstaterar att utvecklingen ställer nya krav på försvaret mot motståndare som har tillgång till dessa avgörande förmågor. Karaktären på de medel som bedöms dominera militär förmågeutveckling inom överskådlig tid får som effekt att de kan nyttjas utan att konventionella styrkor behöver verka direkt på motståndarens territorium. De flesta länder har inte resurser att utveckla och anskaffa de nödvändiga förmågorna på egen hand vilket leder till ett tryck att etablera närmare samarbete med andra länder. Försvarssamarbeten och erfarenheterna från krishanteringsoperationer har visat på att interoperabilitet är nödvändigt. Utvecklingstrenderna i världen rörande militära förmågor pekar mot ett fokus på teknisk och personell kvalitet, ofta på bekostnad av volym. 9Försvaret av starkare försvar för en osäker tid Ds 2014:20. 10Försvarsberedningen behandlar i första hand nästa försvarsbeslutsperiod, det vill säga 2015-1019, medan Kommitténs studietidpunkt är bortom 2040. 11Underlaget är hämtat från Försvarsberedningens rapport av – Starkare försvar för en osäker tid Ds 2014:20. bygger på såväl tillgången på samövade och utrustade förband som kunskap om hur de ska användas. (2012) står för av världens samlade försvarsutgifter och gör omfattande satsningar på forskning och utveckling12. Även om (cirka 4 procent13) och (6,5 procent14) gör satsningar inom försvarsområdet är det troligt att militära dominans kommer att bestå under över- skådlig tid. Det är troligtvis endast , av västländerna, som kommer att ha den förmågebredd som krävs för att ensamt kunna genomföra en större operation mot en kvalificerad motståndare eller en större fredsfrämjande operation mot motståndare som aktivt motarbetar operationen. Denna förmåga kan projiceras globalt. har sammantaget många förmågor som är en för- utsättning i modern krigföring, men resurserna är splittrade på många stater och finns vanligtvis endast i begränsad omfattning. har relativt stora förbandsvolymer, men har begränsningar i förbandens kvalitet, rörlighet och insatsförmåga. har fler- talet europeiska länder reducerat sina försvarsanslag på grund av den ekonomiska krisen. Länderna i Europeiska Unionen (EU) står för av världens samlade försvarsutgifter.15 Ett sätt att möta denna utveckling är att öka samverkan och samarbete, till exempel inom ramen för EU, Nato och . Det kan även skapas regionala lösningar. Ur ett europeiskt perspektiv är det viktigt att fortsatt är engagerat i . Många globala och regionala utmaningar kan endast bemötas om och agerar tillsammans. En väl fungerande transatlantisk relation är viktig för säkerheten i närområde. Det kan synas svårt, eller på gränsen till omöjligt, att bedöma den samlade utvecklingen i perspektivet 2040. Kommittén hanterar denna svårighet genom att inte närmare försöka bedöma den säker- hetspolitiska utvecklingen , med dess konsekvenser på uppbyggnaden av militära stridskrafter. Kommittén söker i stället spänna upp ett utfallsrum, enligt kapitel 1.5 Metod, där olika ut- vecklingar kan analyseras. 12The Military Balance 2013, , s. 41. Den grundläggande tanken bakom kryssningsrobotar är möjlig- heten att, med avfyrning mot mål från långa avstånd utanför mot- ståndarens luftförsvar, exponera den avfyrande plattformen så lite som möjligt. Efter avfyrning ska kryssningsroboten navigera sig fram till en position nära målet och sedan under en slutfas, ofta med stöd av målsökare, med precision styra in tillräckligt nära målet för att stridsdelen ska ge önskad effekt/verkan i det tilltänkta målet. En trolig utveckling av dessa system är att vapendelen blir mycket mer integrerad med underrättelsesystem i nätverk. Denna utveckling kommer med tiden att kunna spridas till fler länder än . Gränsen mellan kryssningsrobotar, attackvapen och obeman- nade system har suddats ut och de kan användas på ett snarlikt sätt. Utvecklingen inom attackrobotområdet präglas av att allt fler vapen kompletteras med precision och man tillför förmåga mot rörliga mål genom funktioner som uppdateringar av banan, länk, man-in-the-loop16, retargeting17 och olika typer av målsökare och tekniker för slutfasstyrning. Man försöker också att få precisionen mindre kostsam och att uppnå precision utan att vara beroende av ett navigationssystem, som GPS18, till exempel när denna är utstörd. Förmågeutvecklingen inom obemannade system berörs under kapitel 3.2.6. Flygande system, nedan. Förbättrade sensorer och bättre signalbehandling i robotarna kommer succesivt att öka förmågan att detektera och identifiera olika måltyper oavsett väder. Förutom förbättringar av de enskilda sensorerna utvecklas målsökare med två eller flera typer av senso- rer, ett så kallat multisensorsystem. För att göra det svårt för bekämpningssystemen eftersträvas låga signaturer hos robotarna för att undvika upptäckt, eller åtmin- stone sen upptäckt. I slutfasen försöker man att undvika vapen- 16man-in-the-loop eller human-in-the-loop kan definieras som en verksamhet som kräver människans deltagande. 17Retargeting innebär att ändra målval. 18GPS eller är ett system för navigering, bestående av satelli- ter i rymden, som ger tid och plats till varje punkt på jorden som har täckning från fyra eller fler GPS satelliter. verkan genom att försvåra målsökarlåsning och zonrörsutlösning. Ofta kombineras låg signatur med låg flyghöjd för att ytterligare försvåra upptäckt för luftförsvarssystemen. En avancerad utvecklingstrend är höga hastigheter (supersonisk hastighet innebär över ljudhastigheten 1, eller M1) eller till och med mycket höga hastigheter (hypersonisk, M5–M10) och hög höjd för att minska tiden från mållokalisering till träff i mål. Detta för att minska reaktionstiden för luftförsvarssystemen eller till och med göra det omöjligt med bekämpning. Ett hypersoniskt mål som inte rör sig i en predikterbar19 bana är i princip omöjligt att bekämpa eftersom bekämpningssystemet då måste upp i ännu högre hastigheter. De snabba tidsförloppen är en reell utmaning för sensor- och styrteknik. För att upprätthålla hypersonisk hastighet används scramjetmotorer20. Hypersoniska vapen kan vara en ut- veckling som helt kan ändra förutsättningarna för militära opera- tioner. En annan trend är att samma typ av flygkropp används med flera olika typer av stridsdelar och med olika typer av styrteknik och målsökare med medföljande anpassning för uppgiften, som kostnaden hålls nere för såväl utveckling som produktion. Det kan röra sig om olika attackrobotar mot olika typer av fasta och rörliga landmål, sjömålsrobotar mot fartyg eller signalsökande robotar mot radarstationer. En ballistisk robot styrs under avfyrningsfasen, när bränslet brinner. Därefter följer den en kastbana enligt ballistikens lagar, till skillnad från kryssningsroboten som kan styras under färden. Effekten av ballistiska robotar mot mindre mål är starkt beroende av precisions- navigering, slutfasstyrning och manöver i slutfasen. Det är i räck- vidd och i precision som olika typer av ballistiska robotar främst skiljer sig åt. 19Möjlig att beräkna och därmed förutse. 20Scramjet (supersonic combusting ramjet) är en variant av ramjet, där förbränningen i stället sker i hastigheter större än ljudhastigheten. Det är ett sätt att öka hastigheten i en farkost, ofta liten som en robot eller artillerigranat. Ramjet är en variant av jetmotor som använder motorns egen rörelse framåt för att komprimera luften i motorn utan en roterande kom- pressor. Även ballistiska robotar kan komma att få en spridning till nya länder och även icke-statliga aktörer som de får en allt längre räckvidd. Egenskaper hos ballistiska robotar som gör dem svårbekämpade är: de har mycket hög sluthastighet de är inte beroende av en motor som kan slås ut de har ofta inga styrytor som kan förstöras har stridsdelen separerat finns ingen flygkropp att förstöra en separerad stridsdel är ett mycket litet mål stridsdelen är hårdgjord för att klara de laster den utsätts för vid atmosfärsinträdet och därmed är det svårt att uppnå verkan med ett försvarssystem. Ballistiska robotar har tidigare haft en begränsad precision vilket inneburit en mindre taktisk användbarhet. har de samma precision som en kryssningsrobot och det är därför inte längre nödvändigt med kärnstridsspets för att uppnå taktisk verkan. Även den ballistiska roboten kan uppträda med olika stridsdelsalternativ. Genom att anta en kvasi-ballistisk21 bana försvåras motverkan av ett försvarssystem eftersom flygbanan inte längre går att förberäkna. En skillnad mot kryssningsroboten är att den (avancerade) ballistiska roboten än så länge innehåller viss unik militär teknik. Detta kan förändras . Det finns mindre sofistikerade ballistiska robotar som är helt ostyrda raketer. Ett exempel är det ryska systemet med Nato- beteckningen FROG-7, med räckvidd . Andra mindre sofistikerade raketsystem, till exempel av typen BM-21 Grad, finns över hela världen, inte bara i stater, utan även i organi- sationer och grupper. Detta raketsystem har en räckvidd på cirka 20–. En eldenhet kan avfyra 40 raketer , varefter förbandet kan omgruppera och ladda om . 21 Kvasi-ballistiska robotar är en kategori robotar som går i låg bana och/eller kan manövrera i banan för att göra den oförutsägbar. Det ryska robotsystemet uppges vara en kvasi- ballistisk robot. Integrerat luft- och missilförsvar Svaret på hotutvecklingen inom området har blivit att utveckla missilförsvarsförmågor.22 Dessa skiljer sig mot tidigare luftvärns- system genom att de både måste reagera snabbare och klara upp- täckt och bekämpning . När det gäller försvar mot långräckviddiga ballistiska robotar krävs det också vapen och sen- sorer som kan verka över stora avstånd. Utöver luftvärns- och stridsflygsystem innefattar modernt luft- och missilförsvar offen- sivt luftförsvar, det vill säga att bekämpa fientligt artilleri, robotar och stridsflyg innan målen lämnar marken eller vattenytan. Ofta används system med flera olika sensorer, som lämnar över följning till varandra, och verkansdelar med mycket höga fart- prestanda. Därtill bygger ofta koncepten på att ha flera lager av skyddande vapensystem. Alla missilförsvarsförmågor kräver en ut- vecklad samverkan mellan olika plattformar, ett avancerat nätverk av sensorer, vapen och ledning. Exempel på detta är shoot-on- remote och engage-on-remote, där avfyrande plattform använder 22 Stycket om missilförsvar bygger på en kommande rapport av , FOI. externa sensordata när den avfyrar sin verkansdel, respektive använ- der externa sensordata under hela bekämpningsförloppet. Utvecklingen inom informationsteknologi och telekommunikation kommer förmodligen att fortsätta utvecklas i snabb takt under överskådlig framtid, även i perspektivet 2040. Denna utveckling kombinerat med den fortsatta globaliseringen kan komma att resul- tera i ett samhälle där alla individer kommer att ha möjligheten att vara ständigt uppkopplade. Inom området finns vissa trender som kan ha inverkan på de framtida luftstridskrafterna. Ett rimligt antagande är att informationsteknologin i allt högre grad kommer att integreras i den verksamhet den stödjer och även bli en aktiv part i beslutsprocesserna. Ett beroende av denna art kräver en hög grad av tilltro till att de uppgifter som informations- teknologin tillhandahåller kan lösas, då dessa ligger till grund för systemets interna beslutsprocess. Med hänsyn till att mängden information som hanteras växer, kommer förmågan att kunna analysera stora mängder information och sortera ut det som är viktigt för den aktuella situationen att få allt större betydelse i det aktuella tidsspannet. En annan aspekt på information , och särskilt publik information, är skillnaden mellan korrekt och felaktig information, särskilt den felaktiga information som är skapad med intention. I takt med att människor och organisationer tillgängliggör och sprider mer och mer information finns en sannolikhet att man, av olika orsaker, också tillgängliggör och sprider felaktig information, eller till och med skapar fiktiva karaktärer. Det kommer att bli viktigt att kunna skilja korrekt och felaktig information åt, till exempel om informationen ska användas för analys av olika skeen- den. Informationsteknologin underlättar för grupperingar av asymmetriska motståndare att på ett enkelt sätt kunna arbeta tillsammans oberoende av var de befinner sig. Att möta dessa for- mer av transnationella hot kan komma att kräva en större grad av samarbete mellan nationer. Vad är cyber och cyberattacker? Begreppet cyber är relativt nytt i svenskt språkbruk. Även om det funnits längre i engelskspråkiga texter är det inte förrän som försök till definition av begreppet gjorts. Det finns dock ännu inte någon entydig definition av cyberbegreppet. Cyber är ett prefix, härlett av cybernetik, som inte heller har en fastställd definition. Ordet kommer från grekiskan och betyder ungefär att styra, men används allmänt om informations- teknologi. Det är inte ovanligt att cyber likställs med begreppen internet eller IT-system i allmänhet. Att likställa cyber med internet eller IT-system antyder dock en rent teknisk definition och avgränsar begreppet till hur informationstekniken används . Cyber- begreppet bör ges en bredare tolkning vilken inte enbart inkluderar teknik. En möjlig definition är: Cybermiljön är den virtuella miljö som skapas mellan fysiska system och fysiska användare och där information skapas, utbyts och lagras. Internet är en del av cybermiljön, men där internet fokuserar på teknik genom protokoll och standarder fokuserar cybermiljön på att hantera processer, informationsutbyten, sociala kontexter och policyer. Cyberattacker, det vill säga attacker i cybermiljön, har definie- rats som deliberate actions to alter, disrupt, decieve, degrade, or destroy computer systems or networks or the informations and/or programs resident in or these systens or networks.23 Attackerna kan riktas mot de tre mål för informationssäkerhet som man brukar tala om i USA24; tillgänglighet, förtroende och integritet. Dessa begrepp definieras nedan på engelska för att inte betydelsen ska gå förlorad i en översättning. Availability attacks are those that try to prevent access to a net- work, wether by overwhelming it with visits, a denial of service, or even taking it offline to shut down the physical or virtual processes that depend on it. Confidentiality attacks are efforts to gain entry into computer net- works in order to monitor activeties and extract information on the systems and on users data. integrity attacks involve entering the system to change rather than extract information. Det som skiljer cyberattacker från traditionella attacker är först om främst genom sättet på vilket det sker. Det sker inte genom fysiska medel utan att genom att använda cybermiljön med hjälp av dato- rer. En annan skillnad är att det i princip är omöjligt att ta reda på vem som ligger bakom en attack. Ett skäl är att cybermiljön är gränslös, man kan sitta bakom en dator i ett land och påverka en dator i ett annat land som i sin tur attackerar en tredje dator någon annanstans. En tredje skillnad är att en cyberattack ofta verkar genom indirekta effekter, attacken riktar sig mot stödjande funk- tioner, snarare än den eftersökta funktionen i sig. Verkan av sådana attacker är svåra att förutse. 23Cybersecurity and cyberwar : what everyone needs to know P. W. , . , , 2014, s. 68. 24Ibid, s. 70. Det som cybermiljön framför allt har tillfört är en möjlighet att hantera och dela stora informationsmängder. Förmågan att samla, analysera och sprida information sker på ett sätt som inte var möjligt tidigare.