sou · H3B310 · 2015-02-26 00:00:00 — Räta eller normala baslinjer dras mellan två typer av inmätta eller beräknade punkter – baslinjepunkter och punkter på lågvattenlinjen. Normal baslinje går genom ett antal punkter på den av utred- ningen valda lågvattenlinjen -0,i RH 2000. Rät baslinje går mellan två baslinjepunkter på den valda lågvatten- linjen -0,i RH 2000. De räta baslinjerna är definierade som geodetiska linjer och är i flertalet fall segmenterade. En punkt på ett lågvattenskär är en punkt som ligger utanför en rät eller normal baslinje och som inte ligger djupare än -0,i RH 2000. Alla punkter utmed baslinjerna beskrivs med platsnamn där sådant finns och geografiska koordinater i latitud och longitud i SWEREF 99. Koordinaterna anges i grader och minuter med sex decimaler på minuten. Följaden punkttyper förekommer: baslinjepunkt (BP), punkt på lågvattenlinjen (LP), punkt på lågvattenskär (LS), eller segmenterad punkt på en rät geodetisk linje mellan två baslinje- punkter (MP). För baslinjepunkter, punkter på lågvattenlinjen och punkter på låg- vattenskär anges även löpnummer i första kolumnen. I femte kolumnen anges vilken typ av baslinje som startar i en baslinjepunkt och går fram till nästa baslinjepunkt. Bilaga 4 SOU 2015:10 1: Gränsboj 2 2: ,V-punkten 3: Klövningen-Mörholmen, V- 4: Segelskären, V-punkten 5: Trolleskären, V-punkten 6: Yttre brottet, SV-punkten 7: , V-punkten 8: Dynan, V-punkten 9: Vinga ungar, V-punkten 10: Klockfoten, SV-punkten 11: Balken, SV-punkten 12: Rödskär, SV-punkten 13: Lindbådan, V-punkten 14: Marsten, SV-punkten 15: Tylön, V-punkten 16: , V-punkten 17: Kullen, V-punkten 17:38: , N Nordhamnen 17:39: , S 17:40: , Västhamnen 17:41: , Västhamnen 17:42: , Sydhamnen 17:43: , Bulkhamnen 17:44: , Bulkhamnen 17:69: hamn, inloppet 17:70: , N 17:72: , S 18: , V-punkten 19: , NV-punkten 20: , V-punkten 21: , SV-punkten 22: , V-punkten 23: Falsterborev, SV-punkten 24: Själhundaskäret, SO-punkten 25: Skåre, S-punkten 25:1: Stavstensudden, bränning SV 25:2: , pirnock 25:3: , pir S-punkten 25:9: Smygehuk, pirnock 25:12: Hörte udde 25:13: Sydost om 25:15: hamn, Pirnock 25:16: Kåsehuvud V 25:17: Kåsehuvud S 25:19: Sydost om 25:34: , Pirnock 25:39: Söder om 25:40: Norr om 26: Revhaken, S-punkten 27: Kråkenabben, SO-punkten 28: Hanö syd, S-punkten 29: Hanö sydost, SO-punkten 30: Tärnö, SSO-punkten 31: Vitabåden, SV-punkten 32: Utklippan sydväst, SV-punkten på det sydvästligaste skäret i 34: Utklippan sydost, SO-punkten på det sydostligaste skäret i 36: , SO-punkten 36:1: Öster om 36:2: Öster om 36:5: Bränning Gräsgårds 36:9: Öster om 36:10: , S-punkten 36:11: , O-punkten 36:13: Stenåsa ör 36:14: Bränning öster om 36:16: Öster om 36:19: Båden O 36:20: Sydost om sten 37: Gjusgrundet, O-punkten 39: Långöreudd, O-punkten 40: Kesnäsudden, O-punkten 41: Strandtorp, O-punkten 42: Ängjärnsuddden, O-punkten 43: , NO- 44: Lilla Båden, O-punkten 45: Kungsgrundet, fyren 46: Storkläppen, O-punkten 47: Sandsänkan, 48: Torsken, NO-punkten 49: Yttre Karvasen, SSO-punkten 50: Yttre Karvasen, SO-punkten 51: Roxen, SO-punkten 52: Västerbommen, SO-punkten 53: Stora Ivarn, SO-punkten 54: Själberget, SO-punkten 55: , SO-punkten 56: Söderbådan, SO-punkten 57: Ytterberget, S-punkten 58: Ytterberget, NO-punkten 59: Längden, NNO-punkten 60: Tjärven, NO-punkten 62: Bysholmen, O-punkten 63: Halsaren, O-punkten 64: Travarbulten, O-punkten 65: Understen, O-punkten 66: Grundkallen, fyren 67: Östergrund, NO-punkten 68: Lövgrunds rabbarna, NO- 69: Storskvalpet, O-punkten 70: Hällgrund, fyren 71: Agön, O-punkten 72: Gåshällan, O-punkten 73: Gran, O-punkten 74: Brämön, O-punkten 75: Svenskäret, O-punkten 76: , SO-punkten 77: Guldgrundet, O-punkten 78: Gnäggen, SO-punkten 79: Skags Flasor, SO-punkten 80: Själbådan, SO-punkten 81: , fyren 82: Sydvästbrotten, SO-punkten 83: Sönnerstgrundkallen, SO- 84: Svartbådahällan, S-punkten 85: Svartbådahällan, O-punkten 88: Idmanskallen, N-punkten 89: Stor-Fjäderägg ost, O-punkten 90: Blankhällan, O-punkten 91: Stor-Grosseskäret, SO-punkten 92: Blacken, SO-punkten 93: Grundskatan, OSO-punkten 94: Kapargrundet, O-punkten 95: Skötgrönnan, O-punkten 96: Storgrundet, SO-punkten 97: : SO-punkten 98: , SO- 99: Rödkallen-Storgrundet, SO- 100: Månshällorna, S-punkten 101: Malören, SSO-punkten 102: Letto, S-punkten 201: , SV-punkten 202: Utholmen, V-punkten 203: , V-punkten 204: Lilla Karslö, VSV-punkten 205: Hammarudd, V-punkten 206: Auren, V-punkten 207: Hoburgen, V-punkten 207:6: Söder om 208: Barshageudd , S-punkten 209: Heligholmen, SO-punkten 210: Heligholmen, NO-punkten 211: Raude hunden, SO-punkten 212: Faludden, SO-punkten 213: Närsholmen, SO-punkten 214: Östergarnsholm, S-punkten 215: Östergarnsholm, NO-punkten 216: Kyrkebingegrunn, O-punkten 217: , SO-punkten 218: , SO-punkten 219: , NO-punkten 220: Skärsändan, N-punkten 221: Norsholmen, N-punkten 222: Langhammarshammaren, NO- 223: Langhammarshammaren, NV- 224: Hallshuk, N-punkten 224:2: Nordost om 224:3: Norr om 224:8: Norr om 224:10: Söder om 224:13: Norr om 224:14: Söder om 224:15: Norr om klint 225: , N-punkten 226: , S-punkten 226:3: hamn, norra pirnocken 226:5: Korpklint N 226:6: Korpklint S 226:7: Stavklint N-punkten 226:12: , N-punkten 226:13: , N-punkten 226:14: , S-punkten SOU 2015:10 Bilaga 4 401:1: Bredsandsudden, SV- 401:12: Stora Beckrevet 401:14: Bredsandsudden N- 401:15: Bredsandsudden NV- Märket, Märketshällarna och Märketskallen 501: Märket, S-punkten 502: Märket, SSV-punkten 503: Märket, SV-punkten 504: Märket, V-punkten 505: Märket, VNV-punkten 506: Märket, NV-punkten 507: Märket, NNV-punkten 508: Märket, N-punkten 509: Märketshällarna, S-punkten 510: Märketshällarna, SO-punkten 511: Märketshällarna, O-punkten 512: Märketshällarna, ONO- 513: Märketshällarna, N-punkten 514: Märketshällarna, NV-punkten 515: Märketshällarna, V-punkten Bilaga 4 SOU 2015:10 Koordinatlista föreslagen gräns för Nedan redovisas koordinatlistan för utredningens förslag till yttre avgränsningslinjer för territorialhav. Listan ska ingå som bilaga 2 till den nya lagen om Sveriges sjöterritorium och maritima zoner. Alla punkter utmed territorialhavets gräns beskrivs med geogra- fiska koordinater i latitud och longitud i SWEREF 99. Koordina- terna är angivna i grader och minuter med sex decimaler på minuten. Följande punkttyper förekommer: brytpunkt på territorialhavets gräns, territorialpunkt (TP), segmenterad punkt på en rät geodetisk linje mellan två bryt- punkter (MP), eller segmenterad punkt på en cirkelbåge mellan två brytpunkter (MC). Dessutom finns ett antal punkter utan markerad punkttyp som be- skriver mittlinjen i . Dessa punkter anges med de koordinater som utgjorde redovisning av denna gräns- linje i sjökortsdatabas. För territorialpunkterna anges löpnummer i första kolumnen. Bilaga 5 SOU 2015:10 Koordinatlista föreslagna yttre avgränsningslinjer för angränsande zon Nedan redovisas koordinatlistan för utredningens förslag till yttre avgränsningslinjer för angränsande zon. Listan ska ingå som bilaga 3 till den nya lagen om Sveriges sjöterritorium och maritima zoner. angränsande zon består av fyra delområden: ett längs , ett i , ett i och ett i . Mellan fastlandet och nordvästra finns ett havsområde som omges av angränsande zon men som inte ingår i zonen. Detta område måste också avgränsas. Koordinatlistan består därför av fem åtskilda avgränsningslinjer. Alla punkter utmed avgränsningslinjerna beskrivs med geografiska koordinater i latitud och longitud i SWEREF 99. Koordinaterna är angivna i grader och minuter med sex decimaler på minuten. Följande punkttyper förekommer: brytpunkt på den angränsande zonens avgränsningslinjer (AZ), segmenterad punkt på en rät geodetisk linje mellan två bryt- punkter (MP), eller segmenterad punkt på en cirkelbåge mellan två brytpunkter (MC). För brytpunkterna anges löpnummer i första kolumnen. Den första yttre avgränsningslinjen för angränsande zon, längs Den andra yttre avgränsningslinjen för angränsande zon, i Den tredje yttre avgränsningslinjen för angränsande zon, havsområde mellan fastlandet och nordvästra som inte ingår i angränsande zon Den fjärde yttre avgränsningslinjen för angränsande zon, i Den femte yttre avgränsningslinjen för angränsande zon, i Koordinatlista föreslagen yttre avgränsningslinje för den svenska kontinentalsockeln Nedan redovisas koordinatlistan för utredningens förslag till yttre avgränsningslinje för den svenska kontinentalsockeln. Listan ska ingå som bilaga 4 till den nya lagen om Sveriges sjöterritorium och maritima zoner. Kontinentalsockelns avgränsningslinje är en kontinuerlig linje utan avbrott. Alla punkter utmed avgränsningslinjen beskrivs med geografiska koordinater i latitud och longitud i SWEREF 99. Koordinaterna är angivna i grader och minuter med sex decimaler på minuten. Följande punkttyper förekommer: brytpunkt som avtalats med annan stat (KP), eller segmenterad punkt på en rät geodetisk linje eller en loxodrom mellan två brytpunkter (MP). Dessutom finns ett antal punkter utan markerad punkttyp som beskriver mittlinjen i . Dessa punkter anges med de ko- ordinater som utgjorde redovisning av denna gränslinje i sjökortsdatabas. För brytpunkterna anges löpnummer i första kolumnen. Koordinatlista föreslagna yttre avgränsningslinjer för ekonomiska zon Nedan redovisas koordinatlistan för utredningens förslag till yttre avgränsningslinjer för ekonomiska zon. Listan ska ingå som bilaga 5 till den nya lagen om Sveriges sjöterritorium och maritima zoner. ekonomiska zon består av fyra delområden: ett längs , ett i , ett i och ett i . Alla punkter utmed avgränsningslinjen beskrivs med geografiska koordinater i latitud och longitud i SWEREF 99. Koordinaterna är angivna i grader och minuter med sex decimaler på minuten. Följande punkttyper förekommer: brytpunkt som avtalats med annan stat (EZ), eller segmenterad punkt på en rät geodetisk linje eller en loxodrom mellan två brytpunkter (MP). För brytpunkterna anges löpnummer i första kolumnen. Det första avsnittet av den yttre avgränsningslinjen för ekonomiska zon, längs Det andra avsnittet av den yttre avgränsningslinjen för ekonomiska zon, i Det tredje avsnittet av den yttre avgränsningslinjen för ekonomiska zon, i Det fjärde avsnittet av den yttre avgränsningslinjen för ekonomiska zon, i Förhållandet mellan fastighetsgräns och inre vatten Enligt Lantmäteriets uppfattning saknas ett direkt förhållande mellan fastighetsgränser och inre vatten. De kan sägas leva sina egna liv. Fastigheters enskilda vattenområden kan visserligen omfatta inre vatten, och vice versa, men detta har ingen betydelse för t.ex. ägande- rätten till de enskilda vattenområdena. Av större betydelse är då avgränsningen mellan fastigheter och allmänt vatten. Denna gräns regleras i en särskild lag, vilken dock sällan tillämpas. Fastigheters gränser mot allmänt vatten är därför i hög grad okända till sitt geografiska läge. Denna oklarhet är värd att uppmärksamma, t.ex. i fråga om kontinentalsockelns utbred- ning och inför framtida havsplanering. 1 Bakgrund och angreppssätt I kommittédirektivet till havsgränsutredningen sägs att det finns en ”otydlighet … i gränssnittet mellan havsgränslagstiftningen och fastighetslagstiftningen avseende förhållandet mellan fastighetsgräns och inre vatten i lagen (1950:595) om gräns mot allmänt vatten- område”1. En uppgift för utredningen är därför att utreda förhåll- andet mellan fastighetsgräns och inre vatten2. 2011:41 s. 2. 2011:41 s. 6. Inre vatten behandlas inte i den nämnda lagen, vare sig uttalat eller underförstått. Lagen behandlar inte någon havsgränsföreteelse. Lantmäteriet kan heller inte se något direkt eller på annat sätt betydelsefullt förhållande mellan just fastighetsgränser (eller fastig- heter) och inre vatten; däremot mellan fastighetsgränser och all- mänt vatten. Av dessa skäl har frågan angripits ur en annan, vidare vinkel. Vår bedömning är att det finns ett behov av att klargöra gräns- snittet mellan lagar av betydelse för havsgränser och lagar av betydelse för fastighetsgränser – i allmänhet. Inom respektive rättsområde råder det dessutom vissa oklarheter i fråga om begreppsinnebörd, vilket också talar för en bredare ansats. Begreppsproblematiken omfattas visserligen delvis av en annan del av utredningsuppdraget3, men det ter sig ändå logiskt att här reda ut vissa grundläggande begrepp. I denna del av utredningsuppdraget behandlas därför dels fastig- hets- respektive havsgränsterminologi, dels de för utredningen viktiga egenskaper som kan knytas till fastigheter, inre vatten och vissa andra företeelser i havet. Om det förekommer beröringspunkter mellan de två rättsområdena, vare sig de är problematiska eller ej, klargörs även detta. Avslutningsvis nämns dessutom några aspekter kring fastigheters utbredning i havet som bör uppmärksammas i det pågående arbetet med att introducera havsplanering4. 2 Grundläggande om fastigheter 2.1Fastighetstyper och allmänt om deras gränser I inledningen av jordabalken stadgas följande grundsats: ”Fast egendom är jord. Denna är indelad i fastigheter”5. Ur ett fastig- hetsrättsligt perspektiv är alltså en fastighet ett geografiskt avgränsat område som innehas med enskild äganderätt. Ägaren kan vara en eller flera fysiska eller juridiska personer. Äganderätten är stark men inte absolut, eftersom ägaren i vissa fall måste acceptera intrång av olika slag och omfattning (se nedan). 3Ett av utredningens uppdrag, Översyn av nuvarande gränslagstiftning, rör bl.a. definitioner och begrepp (Dir. 2011:41 s. 6). 4Se havsplaneringsutredningen (M 2009:03). 51 kap. 1 § första stycket 1–2 meningen jordabalken. Det traditionella och vanligaste fallet är att fastigheten ses som en ”ruta på marken”, vars kanter utgörs av rättsliga fastighetsgränser. Gränsernas tillkomst härleds till fastighetens bildande eller senare ändringar eller avgöranden. Sådana åtgärder sker normalt genom lantmäteriförrättningar. Gränssträckningarna är i många fall synlig- gjorda med gränsmärken på marken, vilka normalt gäller framför andra bevis i fråga om rätt sträckning. Gränserna är även dokumen- terade i förrättningshandlingar, både grafiskt och normalt med koordinater för varje gränspunkt. Vidare speglas de ungefärligt i den digitala registerkarta som ingår i fastighetsregistret.6 Förutom själva marken ingår vanligtvis byggnader, träd och vissa andra fasta objekt i fastighetsbegreppet7. För tydlighets skull ska det påpekas att termerna ”jord” och ”mark” ofta används i vid mening inom fastighetsrätten, på så sätt att de avser såväl land som vattentäckta områden. Bilden av den traditionella fastigheten som ett platt objekt i markplanet är dock en förenkling, främst för att kunna återges på kartor. Fastigheten omfattar vanligtvis även marken under och luft- rummet ovanför ”rutan”8. Vissa fastigheter består dessutom inte bara av ett utan av två eller fler områden, ofta kallade skiften. Dessa områden gränsar inte direkt till varandra, men äganderättsligt är de en enhet med en gemensam fastighetsbeteckning9. Förutom den nämnda traditionella fastigheten finns den tre- dimensionella fastigheten, motsvarande en ”box” på, över eller under marken. Den är avgränsad inte bara i planet utan också i höjdled. En sådan fastighet, vilken t.ex. kan bestå av ett underjordiskt garage eller ett våningsplan i en byggnad, urholkar därmed den kring- liggande traditionella fastigheten.10 Gränsredovisningen på förrätt- ningskartan får vanligtvis stor rättslig betydelse, eftersom utmärk- ning på marken sällan sker i detta fall. 6För en utförlig redogörelse för regelverket rörande fastighetsgränser, se . 72 kap. 1 § jordabalken. 8I lagtexten uttrycks detta som att fastigheten avgränsas horisontellt, se 1 kap. 1 § första stycket 3 meningen jordabalken (första angivna fallet). Den kan dock vara urholkad av en tredimensionell fastighet, se nedan. 9Varje fastighet, oavsett typ, har en i fastighetsregistret unik beteckning som utgör den rättsliga och administrativa identiteten beträffande ägande, inteckningar, servitutsrättigheter, taxering etc. 10Angående avgränsning, se 1 kap. 1 § första stycket 3 meningen jordabalken (andra angivna fallet). Varianter av tredimensionella fastigheter framgår av efterföljande 1 a §. Utöver vad som har sagts förekommer vissa speciella typer av fastigheter. En sådan är den s.k. fiskefastigheten. Den omfattar endast äganderätten till själva fisket i ett visst vattenområde – inte äganderätten till det vattenområde som fisket får utövas inom11. Fiskefastigheter saknar därmed både areal och gränser. Det före- kommer också s.k. andelsfastigheter, vilka inte heller omfattar något geografiskt område. I det fallet består fastigheten endast av en andel i en eller flera samfälligheter. Samfälligheter – i betydelsen samfällda mark- eller vattenområden – är också fast egendom. En samfällighet tillhör flera fastigheter gemensamt12, dvs. den har flera delägande fastigheter. Fysiska eller juridiska personer är därmed indirekta ägare i egenskap av fastig- hetsägare. Samfällda områden har i likhet med fastigheter en land- och/eller vattenareal och omsluts av fastighetsgränser. I det följande gäller i allt väsentligt vad som sägs om fastigheter även samfälligheter. Hela består av drygt 3,3 miljoner fastigheter och sam- fälligheter, vilka tillsammans utgör den s.k. fastighetsindelningen. Omvänt uttryckt omfattar detta ”äganderättsliga rutnät” alla landområden, alla små och medelstora sjöar och vattendrag, samt de vattenområden som ligger närmast land dels i de fyra (, , och i ), dels i havet. Såsom har nämnts ovan medför inte äganderätt till fast egendom full förfoganderätt. Det finns många olika slag av och nivåer på inskränkningar som en fastighetsägare kan få finna sig i. I vissa fall är den gemensamma nämnaren att allmänna intressen väger tyngre än de enskilda ägarnas, såsom vid upplåtelse av vägrätt eller led- ningsrätt. Den mest långtgående åtgärden är expropriation. I andra fall kan det handla om en persons behov att utnyttja sin grannes tomt för t.ex. genomfart (servitut). Som fastighetsägare kan man också behöva finna sig i att allmänheten vistas på eller passerar ens fastighet med stöd av allemansrätten. I fråga om enskilt ägda vatten- områden inom territorialhavet kan dessutom viss internationell sjö- fart vara tillåten (se avsnitt 3). 11Se 1 kap. 4 § fastighetsbildningslagen. Fiske och dess fastighetsanknytning, liksom rätt att fiska, behandlas inte vidare i denna redogörelse. 121 kap. 3 § fastighetsbildningslagen. 2.2Kustfastigheter och deras gränser i havet En fastighet som sträcker sig utanför land omfattar enskilt vatten- område. Termen enskilt står här i motsatsförhållande till allmänt (se nedan). Att vattenområdet är enskilt betyder att det finns enskild äganderätt knutet till sådant vatten.13 Undantagsvis förekommer fastigheter som i sin helhet ligger utanför strandlinjen och därmed består helt av enskilt vattenområde14. Det vanliga är dock att vattnet hör ihop med ett eller flera landområden, ofta det eller de som ligger närmast intill. Detta gäller såväl i sjöar och vattendrag som i havet. I det följande fokuseras på fastigheter vid kusterna och därmed de fastighetsgränser som finns i havet. Fastigheters enskilda vatten vid kusten angränsar till annat enskilt vatten och i vissa fall även till allmänt vatten. Avgränsningen mot annat enskilt vattenområde går normalt antingen bara ”i sidled” (se fastighet A i figur 1) eller även ”utåt” mot en omkringliggande fastig- het (se fastighet B i figur 1). Där ett enskilt vattenområde sträcker sig så långt ut att det inte finns någon annan fastighet utanför av- gränsas det alltså ”utåt” mot allmänt vatten (se fastighet A i figur 1). Figur 1 Principskiss av fastighetsindelning vid kusten 13”Enskilt” kan i andra sammanhang utgöra motsatsen till ”samfällt”, men då handlar det om hur själva ägandet är strukturerat (jfr stycket om samfälligheter ovan). 14På senare år har sådana fastigheter bildats t.ex. för hus på pålar i . Det före- kommer också äldre fastigheter, t.ex. vid , som ursprungligen bildades på land men som p.g.a. erosion nu ligger helt i vatten. Fastighetsgränser inom enskilt vattenområde respektive mot all- mänt vattenområde är av olika karaktär, bl.a. beträffande tillkomst och senare eventuell bestämning av rätt sträckning. Något förenklat kan sägas att en gräns i enskilt vatten är fast medan en gräns mot allmänt vatten är rörlig (se vidare nedan). En fastighets gränser i enskilt vatten ligger fast i enlighet med vad som beslutades vid fastighetens bildande eller senare ändringar eller avgöranden. Hur väldefinierade sådana gränser är beror till stor del på det definitionssätt som då valdes. I vissa fall har gränserna lags fast i specifika sträckningar15, med gränspunkterna angivna med koordinater eller mått från land16. Redovisningen på förrättnings- kartorna ger då i regel god ledning. Det är dock vanligt att gräns- erna har lämnats ospecificerade, med en direkt eller indirekt hänvis- ning till den s.k. principen om gränsdragning efter närhet till strand17. För att konkretiseras måste denna princip tolkas för varje fastighet. Därmed krävs i många fall fastighetsbestämning för att kunna säga var gränserna i vattnet faktiskt går. Det är då den strandlinje som förelåg vid fastighetens bildande som ska utgöra grund för tolkningen, vilket kan medföra komplicerade utredningar om t.ex. vattenståndet har ändrats eller stranden har eroderat eller fyllts ut sedan dess.18 Även landhöjning respektive landsänkning får följder för kustfastigheters vatteninnehav. En fastighet vid norrlands- kusten som ursprungligen omfattade ett smalt vattenområde längs stranden (jfr fastighet B i figur 1) kan alltså bestå enbart av landområde19. 15I dessa fall gäller bestämmelserna i 1 kap. 3–4 §§ jordabalken. 16Undantagsvis förekommer även pålar i vattnet. 17Se 1 kap. 5 § jordabalken. Vattenområde med sådana gränser kallas ibland ”1:5-vatten” och gränsdragningsprincipen uttrycks ibland som att ”vattnet är delat med stranden”. I äldre hand- lingar motsvaras detta av en hänvisning till 12 kap. 4 § äldre jordabalken. 18För förklarande figurer om detta och andra fastighetsgränser i vatten, se Julstad avsnitt 2.6. 19Gränserna ändras alltså inte, men fastighetsägaren kan i vissa fall ha rätt att nyttja det upp- grundade området på grannfastigheten – den fastighet som det uppgrundade, tidigare vatten- täckta området, tillhör – för att fortfarande kunna ha tillgång till vattnet (se 1 kap. 6 § jorda- balken). Allmänt vattenområde längs kusterna, å sin sida, definieras på följande sätt: ”Vattenområde i havet är allmänt (allmänt vatten), där det ej ingår i fastigheterna (enskilt vatten)”20. Det handlar alltså i huvudsak om det vatten som ligger längst ut på svenskt terri- torium. Staten genom Kammarkollegiet ansvarar för förvaltningen av detta vatten. Någon äganderätt till området har dock inte ansetts vara klargjord21. En kustfastighets gräns mot allmänt vattenområde skiljer sig från gränser fastigheter emellan. Gränsen mot allmänt vatten definieras först och främst av direkta bestämmelser i lagen (1950:595) om gräns mot allmänt vattenområde, och har därmed aldrig tillkommit genom någon lantmäteriförrättning eller annat myndighetsbeslut. Normalt finns heller ingen kartdokumentation som redovisar sträckningen. Vidare är gränsen mot allmänt vatten en rörlig fastighetsgräns. Detta beror på att lagens definition av gränsen baseras på före- teelser vilkas lägen varierar över tiden. Den första huvudregeln för denna gränssträckning bygger på avståndet 300 m från strandlinjen eller från en ö av minst 100 m längd, alternativt tremeterskurvan för vattendjupet där denna ligger längre ut22, dvs. i långgrunda områden (se figur 2). Utgångspunkten är normalt medelvattenstånd. 201 § lagen (1950:595) om gräns mot allmänt vattenområde. 21Frågan om äganderätten till allmänt vatten utreds för tillfället inom havsgränsutredningen. 222 § första punkten lagen (1950:595) om gräns mot allmänt vattenområde.