sou · H3B3104 · 2015-12-08 00:00:00 — När svenska företag köper en vara i utlandet och sedan säljer den vidare till en utländsk kund, utan att varan passerar gräns, klassas det som trepartshandel. benämndes företeelsen merchanting och klassades som export av förmedlingstjänst.87 räknas dock trepartshandel som varuhandel.88 Bidraget från denna post är betydande; beräknar att omklassificeringen omfattade ca eller av svensk BNP.89 leder inte trepartshandel till att arbetsinsatsen ökar i samma utsträckning som värdeskapandet, eftersom ingen produktion bedrivs i . Därför uppvisar trepartshandel ett konstgjort högt förädlingsvärde per arbetad timme, vilket bidrar till att överskatta produktiviteten (men inte produktivitetstillväxten ) inom svensk produktion på aggregerad nivå.90 Sedan mitten av 2000-talets har produktiviteten utvecklats historiskt svagt i . –2014 var den genomsnittliga tillväxten i näringslivets arbetsproduktivitet – alltså den produktionsökning som inte beror på fler arbetade timmar – , att jämföra för perioden –2006 (se tabell 3.1). över en längre tidsperiod är utvecklingen i i nivå med utvecklingen under slutet av 1970- och . Utvecklingen är inte unikt svensk. I såväl som exempelvis 87Se t.ex. SCB (2014f). 89Konjunkturinstitutet (2014b). 90Boumediene och (2015). har produktivitetstillväxten sjunkit, om än inte lika mycket som i . Tabell 3.1 Genomsnittlig årlig produktivitetstillväxt i det svenska näringslivet (i procent) -0,4 Anm.: Arbetsproduktivitet avser förädlingsvärde (fast pris) per arbetad timme. IKT står för informations- och kommunikationsteknik; FoU för forskning och utveckling. Källa: SCB samt egna beräkningar. 3.2.1Den långsammare produktivitetstillväxten beror på både kapital och totalfaktorproduktivitet Som beskrivs i avsnitt 3.1.2 kan utvecklingen av arbets- produktiviteten delas upp i förändringar av humankapital, real- kapital, naturkapital och ekonomins dynamik (mätt som total- faktorproduktivitet).91 Till detta kommer den sammansättnings- effekt som uppstår till följd av ändrad efterfrågan som flyttar arbetskraft mellan branscher med olika produktivitetsnivå. Mer och bättre realkapital står för knappt hälften av produktivitetstillväxten i det svenska näringslivet (se tabell 3.1). Genom att arbetskraften har försetts med en större mängd realkapital och med realkapital av bättre kvalitet har arbetsproduktiviteten ökat. Även totalfaktor- produktiviteten bedöms stå för närmare hälften av produktivitets- tillväxten i den svenska ekonomin. I det svenska näringslivet har tillväxten i arbetsproduktivitet minskat från –2006 till efter 2007, som framgår av tabell 3.1. 91 I detta kapitel kommer vi också att beskriva naturkapital (se avsnitt 3.3.3). Tillväxtbokföringen avseende naturkapital är dock underutvecklad, varför det i huvudsak är utelämnat i de statistiska genomgångarna. del förklaras det av en kraftig nedgång i totalfaktorproduktiviteten, men även bidraget från kapital och arbetskraftens sammansättning har minskat. Mest anmärkningsvärt är den kraftiga minskningen av totalfaktorproduktivitet. Från att ha bidragit med ungefär halva produktivitetstillväxten har totalfaktor- produktivitetens bidrag varit negativt efter 2007 (se tabell 3.1). Inte heller den sjunkande tillväxttakten i totalfaktor- produktivitet är unik för . Som framgår av figur 3.3 är detta en långsiktig trend i många mer utvecklade ekonomier. Av figuren framgår dessutom att totalfaktorproduktiviteten har sjunkit även i utvecklingsekonomierna. Figur 3.3 Långsiktiga trender i totalfaktorproduktivitet Anm.: Totalfaktorproduktiviteten är beräknad efter hänsyn till arbetade timmar samt utveckling av humankapital och realkapital. Utvecklade ekonomier omfattar EES, , , , , , , , , och . Källa: : 2014 Productivity Brief—Productivity Slowdown Moderated in 2013–2014 Performance. Vad som har orsakat den långsammare utvecklingen av totalfaktor- produktiviteten finns det ingen enig uppfattning om. Några tänkbara förklaringar diskuteras i avsnitt 3.2.3. Det minskade bidraget från kapital hänger samman med en nedgång i företagens investeringar efter finanskrisen , vilket visas i figur 3.4 och tabell 3.1. Särskilt tydlig är nedgången i bidrag från näringslivets investeringar i forskning och utveckling (FoU). Även bidraget från investeringar i informations- och kommunikat- ionsteknik (IKT) har sjunkit . Nedgången i IKT- kapitalets betydelse för produktivitetstillväxten har även noterats i andra länder.92 Figur 3.4 Näringslivets fasta bruttoinvesteringar –2013, fasta priser Anm.: Basår 2010. Källa: SCB, Statistikdatabasen, bruttoinvesteringar (ENS2010) efter näringsgren SNI 2007, investeringstyp, tabellinnehåll och år (2015), samt egna beräkningar. Som framgår av tabell 3.1 var bidraget till produktivitetstillväxten från humankapitalet i som störst –2006 för både varu- och tjänsteproducenter. Många andra har i stället uppvisat en nedgång i fråga om detta bidrag sedan 2000.93 Humankapitalet påverkas bl.a. av demografiska föränd- ringar, som ålder och utbildningsnivå, och av den politik som förs. växte den svenska arbetskraften. gör bedömningen att perioden innebar en relativ ökning av arbetskraft med lägre produktivitet, vilket kan 92Jorgenson m.fl. (2008). 93Adalet McGowan m.fl. (2015). vara en förklaring till det lägre produktivitetsbidraget från humankapitalet under denna period.94 3.2.2Produktivitet i olika sektorer För ett annat perspektiv på produktivitetsutvecklingen i kan det vara illustrativt att dela upp ekonomin i sektorer och branscher. Som framgår av kapitel 2 kan förändringar av produktiviteten förklaras av att produktiviteten inom branscher förändras, men också av att det successivt, genom struktur- omvandling, sker förskjutningar av arbetskraft mellan branscher med olika produktivitetsnivåer och tillväxttakter. I näringslivet blir tjänstesektorns produktivitetsutveckling allt viktigare Spridningen i produktivitetstillväxt är relativt stor mellan de olika branscherna inom både varu- och tjänstesektorn (se tabell 2.5). Sektorn med varuproducenter innehåller de två branscher som uppvisar den högsta tillväxttakten, men också de två branscher som uppvisar den lägsta. Den stora spridningen inom respektive sektor tyder på att det finns andra faktorer som är viktigare för att bestämma en branschs produktivitetsutveckling än om den är varu- eller tjänsteproducent. Över tid har det skett en förskjutning av arbetade timmar i näringslivet mot tjänsteproducenter. Detta illusteras i tabell 3.2 nedan. stod tjänsteproducenter för drygt hälften av det totala antalet arbetade timmar i näringslivet. Motsvarande andel 2012 var nästan två tredjedelar. 94 (2014b). Arbetade timmar, miljoner, efter grupper av näringsgrenar och år Anm.: Näringsgrenar enligt SNI 2007. Källa: SCB, Statistikdatabasen, (ENS2010) efter näringsgren SNI 2007. År 1980- 2014 (2015); samt egna beräkningar. Denna utveckling bedöms i scenarier fortsätta , om än i en lägre takt än under de senaste decennierna.95 Givet den svaga produktivitetstillväxt som vissa tjänstebranscher uppvisar kan dessa branschers ökande andel av arbetade timmar och förädlingsvärde medföra en lägre produktivitetstillväxt för svensk ekonomi. Branschen hushålls- tjänster, vilken inkluderar områden som hotell och restauranger, vård och omsorg samt kultur, nöjen och fritid, är ett tydligt exempel på detta. Bilden kompliceras dock av att tjänster blir vanligare som insats i produktionen av varor. Tjänsteproducerande branscher kan därför ha viktiga indirekta effekter på produk- tivitetsutveckligen i andra branscher. Dessutom står tjänster för en allt större andel av värdeskapandet inom den varuproducerande sektorn.96 Exempelvis ingår ofta tjänster (såsom underhåll och kundtjänst) i det pris som betalas för en vara, vilket kan medföra att produktivitetsstatistiken på branschnivå blir svårtolkad. Produktivitetsutvecklingen kan även relateras till företags- dynamiken i Sverige.97 förklarade den s.k. inomeffekten – produktivitetsutvecklingen inom företag – merparten av den årliga produktivitetsökningen. Även utträdes- effekten hade en betydande positiv inverkan på den årliga produktivitetsutvecklingen, vilket indikerar att de företag som lades ned var mindre produktiva än genomsnittet, som inträdeseffekten från nyetablerade företag hade en negativ effekt 95SOU 2015:XX, Bilaga 1 till . 96Se t.ex. Oulton (2001). 97Heyman m.fl. (2014). Om man däremot tittar på produktivitetsökningen visar det sig att inträdeseffekten var den drivande faktorn bakom tillväxten, följt av inomeffekten. Att man får motsatt resultat av inträdeseffekten beroende på om man undersöker utvecklingen årsvis eller över hela perioden beror på den utslagning som sker av nyetablerade företag . är vanligtvis mindre produktiva än genom- snittet under den initiala expansionsfasen. De företag som över- lever denna fas har idéer och kompetens som möjliggör en snabb produktivitetsökning. Produktivitet i offentlig sektor är viktig men ännu svårare att mäta Även produktivitetsutvecklingen i offentlig sektor spelar en viktig roll för ekonomins utveckling. I praktiken är dock utvecklingen svår att mäta eftersom värdet av offentliga tjänster i huvudsak inte prissätts på en marknad. Det finns vissa möjligheter att bedöma kostnader för en viss produktionsvolym för tjänster, exempelvis kostnader per skolelev eller kostnader per vårdplats, men det är svårt att ta hänsyn till hur kvaliteten i tjänsterna utvecklas. I stället antas ofta schablonmässigt att produktivitets- utvecklingen i offentlig sektor är noll. har dock metoder för att mäta produktiviteten i offentlig sektor börjat växa fram, bl.a. tack vare bättre tillgång på data.98 Slutsatser om detta bör dock dras med försiktighet, då det inte råder enighet om mätmetoderna. En svensk studie av produktivitetsutvecklingen i verksamhet visar att kostnaderna per prestation eller brukare på flera områden – förskola, grund- och gymnasieskola, omsorg av funktionshindrade, individ- och familjeomsorg samt infrastruktur, miljö- och hälsoskydd – har ökat i reala termer.99 Det gäller dock inte äldreomsorgen. visar olika kvalitetsmått inte på någon tydlig ökning, och sambandet mellan kostnader och kvalitet tycks svagt. 98En antologi över produktivitetsmätning i svensk offentlig sektor finns i Arnek m.fl. (2013). 99Arnek (2014). 3.2.3Oklart om totalfaktorproduktivitetens tillväxttakt ska fortsätta sjunka Som visats i föregående avsnitt tenderar tillväxten i totalfaktor- produktivitet att trendmässigt sjunka. I har utvecklingen pågått , i utvecklingsekonomierna . Det finns i forskningen ingen konsensus om vad utvecklingen beror på. En möjlig förklaring kan vara att ekonomin i hög takt kom att utnyttja tidigare underutnyttjade resurser.100 En kraftigt ökad utbildnings- nivå och ökade investeringar i forskning och utveckling var t.ex. en förutsättning för den snabba tillväxten . Den långsammare produktivitetsutvecklingen kan delvis bero på avtagande marginaleffekter av utbildning. För tillväxtpolitiken kan det därför vara av särskilt intresse att skilja på den typ av utveckling som kan upprepas och den som inte kan det. Exempel på dessa diskuteras i avsnitt 3.4.5. I bilaga 8 till om forskning, innovationer och tillväxt refereras en mycket närliggande akademisk debatt – huruvida de stora innovationernas tid är över.101 En av utgångspunkterna för debatten är att det finns s.k. genombrottstekniker (general purpose technologies), vilka påverkar produktionen genomgripande i många sektorer. Det kan gå från upptäckt till dess att den fulla potentialen nås. Sannolikt byggde tillväxten från ca 1870 på en kombination av sådana genombrottstekniker (förbränningsmotorn, elektrifieringen, tråd- och radiokommunikation, samt VVS), och det är möjligt att effekterna har varit avklingande . Den huvudsakliga oenigheten i innovationsdebatten finns mellan teknikoptimister och teknikpessimister. Pessimisterna pekar på att den snabba IKT-utvecklingen har en mycket mindre omvälvningsgrad och produktivitetspotential än tidigare genom- brottstekniker, och att den bara genererade en kortvarig uppgång i TFP-tillväxt åren kring 2000. Optimisterna menar tvärtom att vi inte ännu kunnat överblicka huvuddelen av IKT-utvecklingens konsekvenser och pekar på att det ofta tar mellan 100Se t.ex. (2012). 101SOU 2015:X, Bilaga 8 till . upptäckten av en teknik och dess fulla genomslag. Inför de närmaste decennierna kan tekniska innovationer, medicinska framsteg, osv. potentiellt vara omvälvande. Som framgick av föregående avsnitt har produktivitetstillväxten varit svag det . Det beror till stor del på en kraftig nedgång i tillväxten i totalfaktorproduktiviteten, men även på minskade bidrag från (real-)kapital och humankapital. Detta avsnitt diskuterar de faktorer som påverkar arbetsproduktivitetens utveckling. Det rör sig om humankapitalets utveckling, realkapitalets volym och kvalitet, betydelsen av naturkapital samt totalfaktorproduktivitetens delkomponenter som tillsammans påverkar hur väl ekonomins kapital används och förvaltas. 3.3.1Arbetskraftens kunskaper och färdigheter är centrala för produktivitetsutvecklingen Humankapital avser de kunskaper, färdigheter och kompetenser som individer besitter. Humankapital ger dels en direkt effekt på arbetstagares produktivitet, dels påverkas produktiviteten indirekt genom att teknisk utveckling och innovation underlättas. I grova drag kan arbetskraftens samlade humankapital ändras på två sätt. För det första utvecklas den befintliga arbetskraftens human- kapital genom att arbetstagare får nya kunskaper och färdigheter under arbetslivet. kan humankapitalet minska i värde om kunskap och färdigheter inte används. För det andra sker ett kontinuerligt flöde av personer till och från arbets- kraften. Om de som lämnar respektive träder in på arbets- marknaden har olika kunskaper och färdigheter förändras samman- sättningen, vilket kan påverka arbetskraftens produktivitet. I detta avsnitt beskrivs några aspekter på humankapital och dess användning. En mer omfattande diskussion finns i kapitel 4. Grundläggande färdigheter är avgörande för humankapitalet Grundläggande färdigheter i att räkna, läsa, skriva och tala krävs för att möjliggöra fortsatt lärande och arbete. Begreppet grundläggande färdigheter omfattar även mer allmänna förmågor, som samarbets- förmåga, noggrannhet och initiativförmåga. Studier indikerar att av alla faktorer som är relaterade till humankapital, är grundläggande färdigheter den faktor som har den största inverkan på produk- tiviteten.102 Som diskuteras närmare i kapitel 4 är det svårt att alls komma in på den svenska arbetsmarknaden utan dessa färdigheter. De utvecklas framför allt när individer är unga och föräldrar, förskola och grundskola spelar viktiga roller i denna utveckling. För barn och unga med svaga grundläggande färdigheter kan stödjande insatser därför medföra betydande nytta för både individ och samhälle.103 Tidiga insatser är dessutom kostnadseffektiva i förhållande till insatser för att reparera luckor i grundläggande färdigheter hos vuxna. Utbildningens kvalitet är viktigare än dess längd Längden på formell utbildning används ofta som mått på human- kapital. Sambandet med produktiviteten är dock starkare om måttet på humankapital istället avser de kunskaper och förmågor som studerande förvärvar under utbildningen, vilket tyder på att kvaliteten och inriktningen på utbildningen har större betydelse än dess längd. Ur ett policyperspektiv är denna slutsats intressant, eftersom den visar att det finns potential i kvalitetshöjande åtgärder som inte medför de stora kostnader som längre skolgång är förknippad med.105 Utbildningens kvalitet är dock svårare att mäta. Studier visar även att utbildning, likt många andra investeringar, uppvisar en avtagande marginalavkastning: ytterligare utbildning av en högutbildad person ger en lägre produktivitetsförändring än ytterligare utbildning av en lågutbildad person.106 Den avtagande 102AWPA (2013). 104Ananiadou m.fl. (2010), AWPA (2013). 105de la Fuente (2011). För ett resonemang tillämpat på svensk högskoleutbildning, se Sonnerby (2012). 106AWPA(2013). marginalavkastningen innebär att samhällskostnaderna för ytterligare utbildning över en viss nivå överstiger samhällsnyttan. Denna nivå varierar dock förstås beroende på individ och vilken slags utbildning det rör sig om. Även studieinriktningen påverkar den framtida produktiviteten. Utöver fackkunskaper behövs kompetens inom ledarskap, organisation och styrning, vilket underlättar effektiv resursallokering och anpassning.107 Humankapitalet behöver utvecklas i takt med ekonomins omvandling Värdet av arbetskraftsdeltagarnas kunskaper och förmågor kan minska . Denna förlust av humankapital sker huvudsakligen genom tre mekanismer: kunskaper och förmågor kan förloras till följd av begränsad användning, de kan bli föråldrade och de riskerar att bli mindre användbara vid byte av arbetsgivare eller arbets- uppgifter.108 En viktig förklaringsfaktor bakom denna depreciering av humankapitalet är avbrott i arbetsdeltagandet. Ofta framhålls att arbetslöshet, framför allt långvarig sådan, har negativa effekter på humankapitalet.109 Också annan frånvaro kan inverka på individens kunskaper och förmågor.110 Även när individer är i tjänst påverkar hälsotillståndet deras arbete. Forskning tyder på att luftföroreningar (även vid låga nivåer) och buller försämrar människors produktivitet och förmåga till lärande, ökar sjukligheten i bl.a. hjärtkärlsjukdom och astma, samt påverkar hjärnans åldrande.111 En amerikansk analys av sambandet mellan dagstemperatur och produktivitet (inkomst) tyder på att arbetsproduktiviteten påverkas även av mycket små temperaturskillnader.112 Klimatförändringarna förväntas medföra både högre medeltemperatur och ökad förekomst av extrema 107AWPA (2013), Bloom och (2010). 108Görlich och de (2009). 109Se t.ex. (2007). 111Basner m.fl. (2014). För referenser om luftföroreningars påverkan, se t.ex. vid , . 112Deryugina och Hsiang (2014). Studien analyserade arbetsproduktiviteten vid olika dagstemperatur utifrån den årliga inkomsten i under . Författarna fann en statistiskt säkerställd korrelation mellan temperatur och produktivitet: för varje grads temperaturökning över 15˚ C avtog produktiviteten . temperaturer i många länder, vilket kan få stora negativa effekter på arbetsproduktiviteten.113 3.3.2Realkapitalet förklarar halva produktivitetstillväxten Mer och bättre realkapital förklarar nästan hälften av produktivitetstillväxten i näringslivet (se tabell 3.1). Realkapitalet består av sådant som människor har tillverkat och som inte konsumeras direkt utan används för att producera andra varor och tjänster. Till kategorin realkapital hör bl.a. maskiner och verktyg, mjuk- och hårdvara i datorer, byggnader, transportinfrastruktur, kommunikationssystem, elnät och avloppssystem. Realkapitalstocken bibehålls genom reinveste- ringar som ersätter förslitet kapital och växer genom nyinveste- ringar som ökar kapaciteten i respektive system, så att ny eller utökad ekonomisk aktivitet möjliggörs. Strukturomvandling kan påverka behovet av realkapital och kapitalintensiteten i ekonomin, exempelvis om tunga industribranscher minskar medan branscher baserade på digitala tjänster ökar. Ekonomins institutionella ramverk och regelverk avgör ansvars- fördelningen mellan näringsliv och offentlig sektor när det gäller realkapitalinvesteringar. Vad gäller näringslivet är det offentligas roll främst att genom ett bra regelverk möjliggöra produktiva investeringar och hantera eventuella konflikter med andra samhälleliga mål. En marknadsekonomi bygger på att företagen inom regelverket beslutar om de investeringar som bedöms vara mest produktiva. För att det ska vara möjligt krävs en välfungerande finansmarknad som förser företagen med finansiellt kapital, vilket i sin tur kan omsättas i realkapital. Det offentliga har en viktig roll i att skapa villkor för ett väl fungerande finansiellt system. Även på energimarknaden spelar det offentliga en särskild roll. Slutligen har det offentliga en avgörande roll som finansiär för den största delen av de investeringar som görs i transportinfrastruktur. Diskussionen i detta kapitel fokuserar därför på den finansiella sektorn, energimarknaden och investe- 113 m.fl. (2014), (2015h). ringar i transportinfrastruktur. Även investeringar i IKT behandlas kortfattat. Ett fungerande finansiellt system är centralt för företagens investeringar Det finansiella systemet förmedlar betalningar, förmedlar kapital mellan sparare och investerare och sprider risker mellan ekonomins aktörer. De regelverk som omger de finansiella marknaderna påverkar företagens tillgång till finansiellt kapital och därmed deras möjligheter att investera. Vilken typ av finansiering som är lämplig varierar mellan företag, beroende på bl.a. deras tillväxttakt och inriktning. En effektiv användning av ekonomins resurser och en god produktivitetsutveckling underlättas därmed av att flera typer av finansiering finns tillgängliga på kapitalmarknaden.114 bör man notera att också på en fungerande marknad kommer fördelningen av kapital att vara sådan att vissa företag inte kommer att finna finansiering, alternativt att de finner finansiering endast på sämre villkor än andra företag. Ofta har mindre och nystartade företag också på en fungerande kapitalmarknad svårare att få extern finansiering än de större och etablerade företagen. De kan ha svårt att bevisa sin kreditvärdighet och erbjuda långivare tillräckliga säkerheter. Kostnaden för extern finansiering är också en begränsning då anskaffning av kapital på publika marknader, som aktiemarknaden, är förknippad med skalfördelar. Att det finansiella systemet fyller en kritisk roll i en modern ekonomi betyder inte att en större finanssektor per automatik är bättre. Forskningsresultat tyder på att en mer omfattande finansiell sektor gynnar produktiviteten upp till en viss gräns, varefter en växande finanssektor hämmar tillväxten. Skälet antas vara att finanssektorn drar till sig arbetskraft med högt human- 114 Finansieringskällor kan delas upp i internt och externt kapital där internt kapital härrör från grundaren av företaget och närstående. Externt kapital i sin tur kan kategoriseras i lån och aktiekapital. För större företag har lånefinansiering med hjälp av företagsobligationer vuxit relativt starkt. Finansiering med aktiekapital kan ske via en noterad aktiemarknad, eller på en onoterad marknad via s.k. riskkapitalinvesteringar. Formella riskkapitalister är aktiva investerare som utöver finansiell investering oftast går in med kunskap och rådgivning i syfte att utveckla verksamheten. kapital som hade gjort större nytta i andra, ofta kunskapsintensiva, branscher.115 Investeringar i informations- och kommunikationsteknik har varit viktiga Kopplade till kapitalförsörjningen finns flera mer specifika frågor om näringslivets investeringar och deras betydelse för produktiviteten. Investeringar i kunskapsbaserat kapital har lyfts fram som viktigt för produktivitetstillväxten. konstaterade att investeringar i informations- och kommunikationsteknik (IKT-kapital) var viktiga för tillväxten i –2005. Utredningen beräknade också att tillväxten i totalfaktorproduktiviteten varit högst i IKT-sektorn, och gjorde bedömningen att utvecklingen skulle fortsätta. Det förefaller finnas ett positivt samband mellan IKT-kapital och ett högt förädlingsvärde. Detta samband tycks vara starkast för investeringar i mjukvara, medan investeringar i hårdvara verkar hänga samman med ett högt förädlingsvärde bara i tillverkningsindustrin.116 Det är dock inte troligt att IKT- investeringar automatiskt höjer den trendmässiga produktivitets- tillväxten. För det första kan marginalnyttan vara avtagande, i likhet med många andra investeringar. För det andra krävs även kompletterande investeringar i bl.a. organisation, humankapital och arbetssätt. Frågor om organisation och ledning diskuteras vidare i avsnitt 3.3.4. 115Cecchetti och Kharroubi (2012).