sou · H3B379 · 2015-10-07 00:00:00 — IVO:s förelägganderätt enligt 7 kap. 24 § patientsäkerhetslagen innebär att , för det fall inspektionen finner att en vårdgivare inte fullgör sina skyldigheter enligt 3 kap. och om det finns skäl att befara att underlåtenheten medför fara för patientsäkerheten eller säkerheten för andra, ska förelägga vårdgivaren att fullgöra sina Analys av tillsynsfunktionens författningsstöd. skyldigheter om det inte är uppenbart obehövligt. Enligt sista meningen gäller förelägganderätten även verksamhet som avses i 2 § om denna medför fara för patientsäkerheten. Enligt 2 § om- fattas även den som, utan att bedriva hälso- och sjukvård, tar emot uppdrag från hälso- och sjukvården avseende provtagning, analys eller annan utredning som utgör ett led i bedömningen av en patients hälsotillstånd eller behandling. Av 7 kap. 25 § framgår att föreläggande enligt 24 § ska innehålla uppgifter om de åtgärder som anser nödvändiga för att de påtalade missförhållandena ska kunna avhjälpas, och när åtgärderna senast ska vara utförda. Av 7 kap. 26 § följer att , för det fall ett föreläggande enligt 24 § inte följs och om missförhållandena utgör en fara för patient- säkerheten eller annars är av allvarligt slag, får besluta att helt eller delvis förbjuda verksamheten. Enligt 7 kap. 27 § har även möjlighet att göra detta utan föregående föreläggande, om det är påtaglig fara för patienters liv, hälsa eller personliga säkerhet i övrigt. Enligt 7 kap. 28 § ges även rätt, för det fall det finns sannolika skäl för att verksamheten helt eller delvis kommer att förbjudas enligt 7 kap. 26 eller 27 §§ och ett sådant beslut inte kan avvaktas, att besluta att tills vidare helt eller delvis förbjuda verk- samheten. Sistnämnda beslut gäller . Om det finns synnerliga skäl får beslutets giltighetstid förlängas en gång med ytterligare . Utredningen är av den ståndpunkten att försvarsinspektören för hälsa och miljö bör ges samma rätt som att inspektera och ges tillträde, få upplysningar m.m. samt meddela förelägganden och för- bjuda verksamhet enligt 7 kap. 20–21 §§, 23 §, 24 § första meningen och 25–28 §§ patientsäkerhetslagen. Undantag ska göras för IVO:s tillsyn över hälso- och sjukvårdspersonal samt sjukvårdsinrätt- ningar och enheter enligt 7 kap. 7 § där det får ges vård enligt lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård m.m. eftersom någon sådan verksamhet inte förekommer inom Försvarsmakten eller Försva- rets materielverk. Utredningen har i avsnitt 14.3.4 bedömt att till- synsfunktionen inte ska ges någon rätt att förelägga med vite. Analys av tillsynsfunktionens författningsstöd. Tillsynsärenden som generalläkaren själv initierar handläggs analogt med bestämmelsen i 7 kap. 19 § patientsäkerhetslagen (2010:659). Av bestämmelsen framgår att om på eget initiativ inleder en utredning mot en vårdgivare ska den som berörs av utredningen ges möjlighet att inkomma med yttrande. behö- ver dock inte höra en patient som berörs av utredningen om det inte finns skäl för det. Innan ett ärende avgörs ska den vårdgivare som är föremål för utredning ges tillfälle att yttra sig, om det inte är uppenbart obehövligt. Enligt 7 kap. 19 § andra stycket blir även 12 § andra stycket, 17 § och, i tillämpliga delar, 18 § tillämpliga. Av 12 § andra stycket framgår att inte ska utreda händelser som ligger , om det inte finns särskilda skäl. I 17 § ges närmare regler för handläggningen bl.a. att förfarandet som huvudregel är skriftligt. Av 18 § följer att ska avgöra ärenden om klagomål genom ett skriftligt beslut som ska innehålla de skäl som ligger till grund för beslutet. Enligt utredningens bedömning bör försvarsinspektören för hälsa och miljös handläggning av initiativärenden enligt ett uttryck- ligt författningsstöd följa IVO:s motsvarande handläggning i 7 kap. 19 § patientsäkerhetslagen. Särskilt om enskilda personers klagomål på hälso- och sjukvården Utredningen har i avsnitt 12.3.2 konstaterat att tillsynsfunktionen även fortsättningsvis bör handlägga enskilda personers klagomåls- ärenden. Dessa bör handläggas i enlighet med (se 10–12 §§ och 14–18 §§ patientsäkerhetslagen [2010:659]). Av be- stämmelserna följer bl.a. att tillsynsfunktionen ska göra den utred- ning som behövs för att kunna pröva klagomålet, att tillsyns- funktionen får utreda och pröva omständigheter som inte har åberopats i anmälan, att tillsynsfunktionen får avstå från att utreda ett klagomål om det är uppenbart att klagomålet är obefogat och att tillsynsfunktionen ska avgöra ärenden om klagomål genom skriftligt beslut. Analys av tillsynsfunktionens författningsstöd. I tillsynsskrivelsen En tydlig, rättsäker och effektiv tillsyn förordar regeringen att tillsynsmyndigheternas ingripanden ska kunna över- prövas. IVO:s beslut om föreläggande och förbud får enligt 10 kap. 13 § patientsäkerhetslagen (2010:659) överklagas till allmän förvalt- ningsdomstol. För att Försvarsmakten och ska kunna överklaga försvarsinspektören för hälsa och miljös motsvarande beslut om föreläggande eller förbud av verksamhet krävs författ- ningsstöd. Inspektörens beslut om föreläggande eller förbud av verksamhet bör dock överklagas till regeringen och inte till allmän förvaltningsdomstol. (Se avsnitt 12.2.2 gällande foder och anima- liska biprodukter där utredningen resonerar kring regeringen som överinstans.) En överklagandebestämmelse enligt vilken regeringen eller en förvaltningsmyndighet är överinstans kan tas in i förordning. Så- dana bestämmelser anses nämligen inte höra till bestämmelserna om rättegången och omfattas därför inte av något lagkrav (se 11 kap. 2 § regeringsformen). Mot bakgrund av ovanstående föreslår utred- ningen att det i det av utredningen föreslagna nya kapitlet i patient- säkerhetsförordningen även ska framgå att inspektörens beslut i frågor, motsvarande dem som anges i 10 kap. 13 § patientsäkerhets- lagen, får överklagas till regeringen. Det gäller således beslut om föreläggande enligt 7 kap. 20 § andra stycket patientsäkerhetslagen (2010:659) att lämna upplysningar eller lämna över handlingar, prover eller annat material, föreläggande enligt 7 kap. 24 § att full- göra skyldigheter och förbud enligt 7 kap. 26, 27 och 28 §§ att be- driva verksamhet. Övriga beslut i tillsynsärenden bör inte få överklagas. Analys av tillsynsfunktionens författningsstöd. Anmälningar enligt ”lex ”10 Utredningens förslag: Tillsynsfunktionen ska handlägga ”lex ” anmälningar i fall där Försvarsmakten eller är ansvarig vårdgivare. Anmälningar enligt 3 kap. 5 § patientsäkerhetslagen (2010:659) från vårdgivare inom För- svarsmakten eller ska således göras till försvarsinspektören för hälsa och miljö. Vårdgivarna inom de nämnda myndigheterna ska även med anmälan eller därefter till inspektören ge in den utredning av händel- sen som föreskrivs i 3 kap. 3 § första stycket. Förslaget föran- leder ändring i 3 kap. 5 § patientsäkerhetslagen. När det gäller anmälningar enligt ”lex ” ska vårdgivaren enligt 3 kap. 5 § patientsäkerhetslagen (2010:659) ge in sådana till . Det gäller således även för Försvarsmakten. Enligt vad som upp- lysts för utredningen avser dessa ärenden enbart vårdgivarens verk- samhet och är inte individrelaterade. vidtar därför ingen åt- gärd med anledning av de anmälningar som avser Försvarsmakten eftersom inte har någon tillsyn över vårdgivare där utan en- bart individtillsyn. Tillsynsfunktionen har genom föreskrifter om anmälningsskyl- dighet enligt ”lex ”, FFS 2010:3, föreskrivit att Försvars- makten även ska anmäla till generalläkaren om en patient i samband med hälso- och sjukvård inom Försvarsmakten drabbats av eller ut- satts för risk att drabbas av allvarlig skada eller sjukdom. General- läkaren har sedan utrett dessa ärenden i enlighet med IVO:s hante- ring av motsvarande ärenden (se 7 kap. 8 och 9 §§ patientsäker- hetslagen). Utredningen anser att det är ändamålsenligt att försvarsinspek- tören för hälsa och miljö inom ramen för sin tillsyn även hand- lägger anmälningar enligt ”lex ” mot vårdgivare som man har tillsynsansvar över. Inspektören bör därför få mandat att göra det. Vårdgivarna ska även med anmälan eller där- efter till inspektören ge in den utredning av händelsen som före- 10 Om en patient i samband med hälso- och sjukvård drabbats av eller utsatts för en risk att drabbas av allvarlig skada eller sjukdom, ska vårdgivaren anmäla detta till Inspek- tionen för vård och omsorg. Analys av tillsynsfunktionens författningsstöd. skrivs i 3 kap. 3 § första stycket patientsäkerhetslagen. Utredningen föreslår att 3 kap. 5 § ändras i enlighet med förslaget. I konsekvens med utredningens förslag i avsnitt 12.4.6. bör förslaget även gälla vårdgivare inom . När det gäller själva handläggningen bör inspektören följa IVO:s motsvarande bestämmelser i 7 kap. 8 § första stycket och 9 § första stycket patientsäkerhetslagen. Bestämmelsernas andra stycken bör undantas från inspektörens handläggning då de reglerar anmälnings- skyldighet avseende säkerhetsbrister gällande psykiatrisk tvångsvård m.m. vilka verksamheter inte förekommer inom Försvarsmakten eller (se vidare 7 kap. 7 § patientsäkerhetslagen). Utredningens förslag: Det ska av 21 § förordningen (2007:1266) med instruktion för Försvarsmakten framgå att försvarsinspek- tören för hälsa och miljös tillsynsansvar även omfattar smitt- skydd. För att öka tydligheten om vilka regler som gäller för inspektörens smittskyddstillsyn ska det i 10 § smittskyddsför- ordningen (2004:255) uttryckligen framgå att det som föreskrivs för Inspektionen för vård och omsorgs tillsyn i 7 kap. 20–21 §§, 23 §, 24 § första meningen och 25–28 §§ patientsäkerhetslagen (2010:659) ska, med undantag från vad där sägs om tillsynen över hälso- och sjukvårdspersonal samt sjukvårdsinrättningar och enheter som avses i 7 §, gälla också för inspektörens tillsyn inom Försvarsmakten och . Inspektören ska dock inte ha rätt att förelägga med vite. Vidare ska det av 10 § även framgå att inspektörens beslut i tillsynsärenden får överklagas till regeringen om beslutet gäller 1.föreläggande enligt 7 kap. 20 § andra stycket patientsäker- hetslagen att lämna upplysningar eller lämna över handlingar, prover eller annat material, 2.föreläggande enligt 7 kap. 24 § patientsäkerhetslagen att vidta rättelse, eller 3.förbud enligt 7 kap. 26, 27 eller 28 §§ patientsäkerhetslagen att bedriva verksamhet. Det ska slutligen framgå att övriga beslut i tillsynsärenden inte får överklagas. Analys av tillsynsfunktionens författningsstöd. Enligt 9 kap. 1 § smittskyddslagen (2004:168) utövar tillsyn över smittskyddet i landet. Vidare framgår det att 7 kap. 20–28 §§ och 10 kap. 13 § patientsäkerhetslagen (2010:659) ska tillämpas vid tillsynen enligt lagen. I 10 § smittskyddsförordningen (2004:255) stadgas att general- läkaren utövar tillsynen över smittskyddet inom Försvarsmakten. Utredningen föreslår i avsnitt 12.4.6 att tillsynen ska utvidgas till att även omfatta . Utredningen kan konstatera att hänvisningarna i 9 kap. 1 § smittskyddslagen till bestämmelserna om rätt till inspektion och tillträde, upplysningar m.m., rätt att meddela föreläggande och för- bud samt överklagandebestämmelsen i patientsäkerhetslagen även gäller för generalläkarens tillsyn (7 kap. 20–28 §§ och 10 kap. 13 §). Som utredningen har konstaterat bör dock inte tillsyns- funktionen ha rätt att vid inspektioner begära hjälp av Polismyn- digheten (22 §) eller att meddela förelägganden förenat med vite (angående rätten att förelägga med vite, se avsnitt 14.3.4). Mot bakgrund härav föreslår utredningen att det i 10 § smitt- skyddsförordningen uttryckligen anges att bestämmelserna i 7 kap. 20–21 §§ och 23 §, 24 § första meningen och 25–28 §§ patientsäker- hetslagen (2010:659) ska gälla vid tillsynen. På samma sätt som föreslås i avsnitt 14.4.3 bör dock undantag göras dels för IVO:s tillsyn över hälso- och sjukvårdspersonal, dels för tillsyn över sjuk- vårdsinrättningar och enheter enligt 7 kap. 7 § patientsäkerhets- lagen där det får ges vård enligt lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård m.m. eftersom någon sådan verksamhet inte förekom- mer inom Försvarsmakten eller . Vidare bör det av bestämmelsen framgå att inspektören inte ska ha rätt att förelägga med vite. När det gäller möjligheten att överklaga tillsynsfunktionens beslut i tillsynsärenden bör en motsvarande överklagandehänvis- ning som utredningen föreslagit i avsnitt 14.4.3 på hälso- och sjuk- vårdsområdet även införas gällande smittskyddet. Inspektörens beslut i tillsynsärenden bör således få överklagas till regeringen om beslutet gäller 1.föreläggande enligt 7 kap. 20 § andra stycket patientsäkerhets- lagen (2010:659) att lämna upplysningar eller lämna över hand- lingar, prover eller annat material, Analys av tillsynsfunktionens författningsstöd. 2.föreläggande enligt 7 kap. 24 § patientsäkerhetslagen att vidta rättelse, eller 3.förbud enligt 7 kap. 26, 27 eller 28 §§ patientsäkerhetslagen att bedriva verksamhet. Övriga beslut i tillsynsärenden bör inte få överklagas. Utredningen bedömer att författningsstödet beträffande general- läkarens tillsyn över miljö- och hälsoskyddet huvudsakligen är tillräckligt och tydligt. Utredningen har i avsnitt 14.3.3 klargjort att tillsynsfunktionens miljö- och hälsoskyddstillsyn enbart ska avse Försvarsmaktens, och Försvarets radioanstalts egna verksam- heter. Tillsynen över de privata verksamhetsutövarna bör därför även fortsättningsvis vara . Viss oklarhet föreligger dock gällande tillsynsfunktionens rätt till hälsoskyddstillsyn ombord på örlogsfartyg och handläggning av ärenden gällande sprängningar i vatten. Generalläkaren har beträff- ande dessa oklarheter i skrivelser till (Försvars- departementet) hemställt om förtydliganden och författningsänd- ringar.11 Hemställan gällande rätten till hälsoskyddstillsyn ombord på örlogsfartyg har lämnats över till Näringsdepartementet12 då den förordning som reglerar frågan hör till det departementets ansvars- område. Någon överlämning har dock inte skett till utredningen. Detsamma gäller frågan om tillsynsfunktionens handläggning av sprängningar i vatten. 11Hemställan gällande rätten till hälsoskyddstillsyn ombord på fartyg, , GL2014-0694-1 och hemställan gällande sprängningar i vatten, , GL2015-157-1. 12Näringsdepartementet (N2014/3699/TE). Analys av tillsynsfunktionens författningsstöd. Utredningens förslag: Livsmedel ska uttryckligen anges som kontrollområde i 21 § förordningen (2007:1266) med instruk- tion för Försvarsmakten. Enligt 27 § livsmedelsförordningen (2006:813) har generalläkaren ett utpekat ansvar för livsmedelskontrollen inom Försvarsmakten. Utredningen föreslår i förtydligande syfte att kontrollansvaret även ska komma till uttryck i 21 § förordningen (2007:1266) med instruk- tion för Försvarsmakten. Detta blir också nödvändigt till följd av att uppräkningen i bestämmelsen blir uttömmande genom förslaget om att stryka ”m.m.”. Utredningen bedömer att tillsynsfunktionens författningsstöd för kontroll inom livsmedelsområdet huvudsakligen är tillräckligt och tydligt. De oklarheter som uppmärksammats rör främst om- fattningen av tillsynsfunktionens kontroll, registrering och god- kännande av livsmedelsanläggningar samt frågan om uttag av avgifter för livsmedelskontrollen. Utredningens förslag: Försvarsinspektören för hälsa och miljö ska vara behörig myndighet att utöva offentlig kontroll av verksamheter som bedrivs inom Försvarsmakten, Fortifikations- verket och av eller för respektive myn- dighet. Som nämnts inledningsvis har generalläkaren enligt 27 § livsmedels- förordningen (2006:813) ett utpekat ansvar för livsmedelskontrollen inom Försvarsmakten. Utredningen har i avsnitt 12.4.6 föreslagit att denna kontroll ska utvidgas till att även avse verksamheter inom och . bedrivs huvuddelen av försvarets restaurangverksamhet av upphandlade privata entreprenörer. När det gäller kontrollen av livsmedelsverksamheten har generalläkaren gjort Analys av tillsynsfunktionens författningsstöd. bedömningen att det mest ändamålsenliga är att det är general- läkaren som ansvarar för kontrollen av livsmedel i all verksamhet inom de geografiska områden, lokaler, fordon, fartyg och luftfartyg m.m. som Försvarsmakten förfogar över (se 1 § generalläkarens föreskrifter om livsmedelsverksamhet inom Försvarsmakten, FFS 2012:4). Med denna tolkning undviks att samma livsmedelsanlägg- ning står under kontroll av dubbla tillsynsmyndigheter. Tolkningen innebär att generalläkaren utövar kontroll inom respektive militära område över livsmedelsverksamhet som Försvarsmakten bedriver, livsmedelsproduktion som utförs av privata entreprenörer samt dricksvattenproduktion som ansvarar för. Utredningen har i avsnitt 14.3.3 funnit att tillsynsfunktionens kontroll inom livsmedelsområdet och som innebär att även privata verksamhetsutövare omfattas av kontrollen är en lämplig och bra ordning.13 Som utredningen uttalade där borde detta på ett tydlig- are sätt än vad som är fallet komma till uttryck i livsmedels- förordningen. I det följande avsnittet 14.6.3 föreslår utredningen hur detta lämpligen bör ske. Utredningen uppskattar att förslaget om en utvidgning av kon- trollansvaret till och skulle leda till att cirka fem kontrollobjekt skulle tillkomma. I kap. 16 redogör utredningen närmare för förslagens ekonomiska konse- kvenser. Utredningen anser att det för kontrollen inte ska spela någon roll hur stor del av livsmedlen som de privata verksamhetsutövarna levererar till Försvarsmakten, eller . Det avgörande för vem som ska utöva kontrollen ska i stället vara myndigheternas behov av livsmedelsverksamheten, hur litet det än tillfälligtvis må vara. En annan ordning skulle leda till att samma livsmedel skulle stå under kontroll av flera kontrollmyndig- heter och leda till ytterligare gränsdragningsproblem särskilt efter- som utleveransen till civila mottagare varierar . För tydlig- hetens skull bör det understrykas att tillsynsfunktionens kontroll inte avser livsmedel som levererats till civila mottagare. Kontrollen bör även omfatta verksamhetsutövarnas transportfordon för livs- medelstransporter och mobila livsmedelsanläggningar. 13 finns det cirka 60 kontrollobjekt som är registrerade på privata entrepre- nörer. Analys av tillsynsfunktionens författningsstöd. 14.6.3Godkännande och registrering av livsmedelsanläggningar Utredningens förslag: Försvarsinspektören för hälsa och miljö ska ges mandat att registrera och godkänna livsmedelsanlägg- ningar inom Försvarsmakten, och Försva- rets materielverk. Förslaget föranleder ändring i 23 och 25 §§ livsmedelsförordningen (2006:813). Som en konsekvens av för- slaget blir bemyndigandet för tillsynsfunktionen i 27 § överflö- digt. Bestämmelsen ska därför upphävas. Som nämnts i föregående avsnitt har generalläkaren enligt 27 § livs- medelsförordningen (2006:813) ett utpekat ansvar för livsmedels- kontrollen inom Försvarsmakten. Däremot framgår det av 23 § samma förordning att det är kommunen som ska registrera och godkänna den typ av anläggningar som är aktuella för tillsyns- funktionens kontrollansvar. Huvudregeln enligt livsmedelsförord- ningen är annars att godkännande och registrering av anläggning görs av den myndighet som har mandat att utöva livsmedels- kontrollen över densamma. Livsmedelsföretagare har en skyldighet att informera behörig kontrollmyndighet om alla livsmedelsanläggningar som företagaren ansvarar för så att anläggningarna kan registreras eller godkännas. Den huvudsakliga skillnaden mellan ett godkännande och en regi- strering är att vid godkännande granskas anläggningen vid minst ett kontrollbesök på plats innan livsmedel tillåts släppas ut på markna- den från anläggningen. Vid registrering utförs denna granskning vid den första offentliga kontrollen på plats efter det att verksam- heten har startat. Registreringskravet och godkännandet av livs- medelsanläggningar har sin grund i EU-förordningar. Enligt artikel 6.2 i och rådets förordning (EG) nr 852/2004 av om livsmedelshygien ska varje livsmedelsföretagare särskilt underrätta lämplig behörig myndighet på det sätt som den sistnämnde kräver, om alla anlägg- ningar som han ansvarar för, där det i något led i produktions-, bearbetnings- och distributionskedjan för livsmedel bedrivs verk- samhet, så att varje sådan anläggning kan registreras. När det gäller godkännande av livsmedelsanläggning är det endast vissa kategorier som behöver godkännas. Analys av tillsynsfunktionens författningsstöd. anläggningar som producerar animaliska livsmedel enligt artikel 4 i förordning (EG) nr 853/2004 om fastställande av särskilda hygien- regler för livsmedel av animaliskt ursprung och enligt artikel 2 i förordning (EG) 210/2013 om godkännande av anläggningar som producerar groddar m.m. Varken inom Försvarsmakten, Fortifika- tionsverket eller finns an- läggningar där det ställs krav på godkännande. Generalläkaren är således behörig myndighet att utöva offentlig kontroll men saknar författningsstöd för att registrera och god- känna de anläggningar som ska kontrolleras. Enligt utredningens mening är det en lämplig ordning att frågor om godkännande och registrering för Försvarsmaktens, och För- svarets materielverks vidkommande hanteras enligt den princip som gäller för övriga kontrollmyndigheter enligt livsmedelsförord- ningen (jfr 23 § livsmedelsförordningen). Utredningen föreslår därför att försvarsinspektören för hälsa och miljö ges mandat att registrera och godkänna livsmedelsanläggningar inom Försvars- makten, och som en konsekvens av förslaget i avsnitt 12.4.6 även inom och . Mandatet att registrera och godkänna ska avse alla livsmedelsanläggningar inom Försvarsmakten, och Försvarets materiel- verk som drivs av eller för respektive myndighet (se även avsnitt 12.4.6 och 14.6.2 angående privata verksamhetsutövare). Förslaget föranleder ändring i 23 § livsmedelsförordningen. Av 25 § framgår att behörig myndighet att utöva offentlig kon- troll är, om något annat inte följer av 25 a, 26 eller 27 § eller för- ordningen (2006:812) om offentlig kontroll av livsmedel som im- porteras från ett tredje land, den myndighet som prövar frågan om godkännande av en anläggning eller som registrerar en anläggning. Som en konsekvens av förslaget blir därför bemyndigandet för till- synsfunktionen i 27 § överflödigt. Bestämmelsen bör därför upp- hävas och 25 § ändras på så sätt att hänvisningen till 27 § tas bort. I kap. 16 redogör utredningen närmare för förslagets ekono- miska konsekvenser. Analys av tillsynsfunktionens författningsstöd. Utredningens förslag: Försvarsinspektören för hälsa och miljö ska föra uppdaterade förteckningar över de godkända och regi- strerade anläggningar som man utövar kontroll över. Inspektö- ren ska även i övrigt utföra de uppgifter i fråga om sådana anläggningar som föreskrivs i artikel 31 i och rådets förordning (EG) nr 882/2004 av om offentlig kontroll för att säkerställa kontrollen av efter- levnaden av foder- och livsmedelslagstiftningen samt bestäm- melserna om djurhälsa och djurskydd. Förslagen föranleder ändring i 15 § livsmedelsförordningen (2006:813). Enligt 15 § livsmedelsförordningen (2006:813) ska Livsmedels- verket, och en sådan nämnd som fullgör uppgifter inom miljö- och hälsoskyddsområdet föra uppdaterade förteckningar över de godkända och registrerade anläggningar som respektive myndighet utövar kontroll över. Myndigheterna ska även i övrigt utföra de uppgifter i fråga om sådana anläggningar som föreskrivs i artikel 31 i och rådets för- ordning (EG) nr 882/2004 av om offentlig kon- troll för att säkerställa kontrollen av efterlevnaden av foder- och livsmedelslagstiftningen samt bestämmelserna om djurhälsa och djurskydd. Av artikel 31.1.b i samma förordning följer att behörig myndig- het ska upprätta en aktuell förteckning över de foder- och livs- medelsföretagare som har registrerats. Av de övriga bestämmel- serna i artikel 31.1.a och 31.2.a–f framgår huvudsakligen följande.