sou · H3B380d2 · 2015-09-30 00:00:00 — som föräldrar förutsätts ha när det gäller att undanröja risker för smittspridning respektive att ta sig an informationsplikt gentemot omgivningen.214 Inte heller anser vi att en företrädare ska ha en roll i det förfarande som kan följa när en person har eller misstänks ha en sådan sjukdom som aktualiserar smittskyddsåtgärder (jfr t.ex. resonemangen ovan rörande LPT).215 Liksom enligt LPT kan offent- ligt biträde förordnas för den enskilde i vissa mål och stödperson ska utses under vissa förutsättningar (8 kap. 9 § och 5 kap. 19 §). Mot denna bakgrund anser vi att en företrädare enligt LSH inte ska ges en särskild roll enligt SmL. LSH ska därför inte göras tillämplig i fråga om sådana åtgärder som regleras särskilt i SmL. Med detta sagt anser vi dock att det för en typ av åtgärder finns skäl att göra ett undantag. Det gäller för sådan vaccinering som avses i 2 kap. 3 a–3 f §§ SmL om nationella vaccinationsprogram. Bestämmelserna trädde i kraft . Det som i dags- läget skulle kunna vara av relevans, när det gäller vuxna som saknar förmåga att ta ställning själva i frågan, är sådana särskilda vacci- nationsprogram för personer som ingår i riskgrupper, t.ex. perso- ner som har haft en hjärtinfarkt (2 kap. 3 c §).216 I förarbetena till de nya reglerna konstaterades att med hälso- och sjukvård avses enligt 1 § HSL bl.a. åtgärder för att förebygga, utreda och behandla sjukdomar och skador. Vaccinationer mot infektionssjukdomar är ett exempel på förebyggande hälsovård. Terapeutiska vaccinationer för behandling kan däremot betecknas som sjukvård.217 I förarbet- ena till HSL anges vaccinationer som exempel på en individinriktad förebyggande åtgärd som utgör hälso- och sjukvård enligt 1 § HSL.218 Med hänsyn till detta och särskilt då att vaccinationer är en individinriktad förebyggande åtgärd – alltså inte endast en åtgärd för att förhindra spridning av smittsamma sjukdomar – anser utred- ningen att LSH bör vara tillämplig i fråga om sådana åtgärder som s. 97 och 99. 215Liksom när det gäller LPT m.fl. lagar handlar det om olika beslut som den enskilde kan bli föremål för eller behöva utverka (av smittskyddsläkare eller annan läkare), t.ex. om förhåll- ningsregler (4 kap. 2 §), tillfällig isolering (5 kap. 3 §), upphörande av isolering, (5 kap. 7 §) och tillstånd att vistas utanför vårdinrättning (5 kap. 17 och 18 §§), men också om mål i för- valtningsrätt om tvångsundersökning (3 kap. 2 §) och isolering (5 kap. 1 och 2 §§) samt om överklagande av beslut av främst smittskyddsläkare om exempelvis upphörande av isolering (5 kap. 8 §). 216Ny ordning för nationella vaccinationsprogram (prop. 2011/12:123) s. 77. 1981/82:97 s. 111 och se även s. 32. Överväganden och förslag – hälso- och sjukvård (inklusive tandvård) och omsorg regleras i 2 kap. 3 a–3 f §§. Följaktligen ska en företrädare enligt LSH kunna lämna samtycke till vaccinering som omfattas av natio- nella vaccinationsprogram. I lagen om genetisk integritet m.m. ges bestämmelser om begräns- ningar i användningen av viss bioteknik som utvecklats för medi- cinska ändamål samt om vissa rättsliga verkningar av sådan använd- ning. Syftet med lagen är att värna den enskilda människans inte- gritet (1 §). Lagen innehåller bl.a. regler om användning av gene- tiska undersökningar och genetisk information samt genterapi, genetisk undersökning vid allmänna hälsoundersökningar, foster- diagnostik och preimplantatorisk genetisk diagnostik (PGD), åtgär- der i forsknings- eller behandlingssyfte med ägg från människa, insemination och befruktning utanför kroppen. I 6 kap. finns regler om inseminationer. Med insemination avses att sperma förs in i en kvinnas kropp på konstlad väg (1 kap. 5 §). De som omnämns i 7 kap. är den kvinna som ska föda barnet, hennes make eller sambo samt givare av sperma, när denne är en annan person än maken/sambon. Skriftligt samtycke till införande i kvinnans kropp av sperma krävs av maken/sambon. Detta beror knappast på att han blir föremål för medicinsk åtgärd – så behöver inte vara fallet – utan på att samtycket är grunden för det rättsliga konstate- randet av hans faderskap till barnet (se 1 kap. 6 § FB). Kravet på att kvinnan ska samtycka till åtgärden, och att ett samtycke endast kan lämnas av en kvinna som har förmåga att själv ta ställning i frågan men inte av en företrädare torde, om inte annat, anses vara under- förstått (jfr även 4 kap 2 § PL).219 Med hänsyn till att en insemi- nation är en åtgärd av utpräglat personlig art anser utredningen att en företrädare enligt LSH inte ska kunna samtycka till åtgärden, vare sig för en kvinnas eller för en makes/sambos räkning. I 7 kap. om befruktning utanför kroppen omnämns den kvinna som ska föda barnet och hennes make eller sambo. Därutöver är givare av ägg en person av särskild betydelse, om ägget inte är 219 Se s. 126, Genetisk integritet m.m. (prop. 2005/06:64) s. 207, Regeringens pro- position om befruktning utanför kroppen (prop. 1987/88:160) s. 17 och SOU 2004:112 s. 1312. Överväganden och förslag – hälso- och sjukvård (inklusive tandvård) och omsorg Det krävs enligt 7 kap. 3 § skriftligt samtycke av maken eller sambon till införande i kvinnans kropp av ägg. Detta ska ses mot bakgrund av 1 kap. 8 § FB, där det framgår att sam- tycket är grunden för det rättsliga konstaterandet av hans faderskap till barnet (jfr 1 kap. 7 § beträffande kvinnans ställning som moder). I kapitlet sägs ingenting om samtycke från den mottagande kvinnan själv till åtgärden, men att ett sådant krävs torde följa av de allmänna bestämmelserna i hälso- och sjukvårdslagstiftningen (se numera 4 kap. 2 § PL).220 I likhet med vad som gäller för insemi- nationer får även anses vara underförstått att samtycke endast kan lämnas av personer som har förmåga att göra egna ställnings- taganden och inte av företrädare.221 Med hänsyn till att en befrukt- ning utanför kroppen (liksom insemination) är av utpräglat person- lig art anser utredningen att en företrädare enligt LSH inte ska kunna samtycka till åtgärden, varken för kvinnans eller för makens/sambons räkning. I linje med vad som föreslås gälla för insemination och befrukt- ning utanför kroppen ska LSH inte heller vara tillämplig på åtgär- der i behandlingssyfte med ägg från människa (5 kap.). När det sär- skilt gäller forskning som ska prövas enligt lagen (2003:460) om etikprövning av forskning som avser människor, se författningskom- mentaren till den lagens 5 kap. 2 § i avsnitt 18.9. I lagen finns därutöver regler om sådana genetiska undersök- ningar vid allmänna hälsoundersökningar som får utföras endast efter tillstånd av och som inte får omfatta annan än den som lämnat skriftligt samtycke (3 kap. 1 § första och andra styckena). Det finns även särskilda regler om fosterdiagnostik, gene- tisk fosterdiagnostik samt preimplantatorisk genetisk diagnostik i 4 kap. Det anges bl.a. i 4 kap. 1 § andra stycket att kvinnan bestäm- mer (efter att ha fått information) i samråd med läkaren, om hon ska genomgå fosterdiagnostik eller genetisk fosterdiagnostik. Utred- ningen har översiktligt övervägt huruvida en företrädare enligt LSH bör ges möjlighet att ta ställning i frågor gällande dessa åtgärder. Vi har då stannat vid – särskilt med hänsyn till frågornas komplexitet s. 126 och 178 f., Genetisk integritet m.m. (prop. 2005/06:64) s. 207 och Regeringens proposition om befruktning utanför kroppen (prop. 1987/88:160) s. 17. 221SOU 2004:112 s. 1316. Överväganden och förslag – hälso- och sjukvård (inklusive tandvård) och omsorg och p.g.a. den begränsade tiden222 till fördjupning på varje specifikt delområde – att övervägande skäl talar för att en företrädare enligt LSH inte ska ges behörighet att agera i dessa frågor. Utredningens sammanfattande slutsatser och bedömningar Med hänsyn till vad som har framgått av genomgången av special- lagstiftningen ovan bör i LSH anges att den inte är tillämplig i fråga om åtgärder på hälso- och sjukvårdens område som regleras särskilt i –lagen om fastställande av könstillhörighet i vissa fall, –SmL, med undantag för vaccinationer som avses i 2 kap. 3 a–3 f §§ den lagen, eller –lagen om genetisk integritet m.m. Det är i detta sammanhang värt att framhålla att det i samband med särskilt reglerade åtgärder, som inte omfattas av LSH:s tillämp- ningsområde, kan förekomma åtgärder som vidtas med stöd av HSL. LSH ska då givetvis tillämpas på denna hälso- och sjukvård. Det kan t.ex. handla om sådana sjukvårdande och omvårdande åt- gärder som ges med stöd av HSL i samband med en abort. Ett annat exempel är behandling av sådana kroppsliga sjukdomar som faller utanför tillämpningsområdet för LPT. 222 I avsnitt 2.3.3 står det: ”För utredningen i den sammansättning den fick har arbetet generellt präglats av att det funnits begränsat med tid. Vi har därför efterhand behövt göra prioriteringar och avgränsningar utifrån bl.a. tolkningar av direktiven och tids- aspekter.” Överväganden och förslag – hälso- och sjukvård (inklusive tandvård) och omsorg 13.9.3LSH i förhållande till vissa andra lagar med anknytning till hälso- och sjukvård och omsorg Förslag: I annan lagstiftning finns bestämmelser som hänvisar till att regler i LSH ska tillämpas gällande vissa frågor med anknyt- ning till hälso- och sjukvård och omsorg. Det finns frågor som visserligen har ett nära samband med den hälso- och sjukvård eller omsorg som bedrivs men som i strikt mening inte kan ses som ett led i den egentliga hälso- och sjuk- vården eller omsorgen. Frågor om bl.a. behandling av personupp- gifter och deltagande i medicinsk forskning regleras i lagstiftning vid sidan av LSH. LSH blir som utgångspunkt alltså inte tillämplig i frågor som har anknytning till hälso- och sjukvården av personen. I vissa delar finns därför hänvisningar från bestämmelser i annan lag- stiftning till reglerna i LSH i syfte att göra den lagen tillämplig även där. En upplysning om detta har därför ansetts motiverad. Således ska det anges i LSH att det i annan lagstiftning finns bestämmelser som hänvisar till att regler i lagen ska tillämpas gällande vissa frågor med anknytning till hälso- och sjukvård och omsorg. Nedan redogörs i viss utsträckning för LSH:s förhållande till några av de andra lagar och bestämmelser som har anknytning till hälso- och sjukvård och omsorg. Överväganden och förslag på forsk- ningsområdet behandlas inte i detta avsnitt utan i stället separat i kapitel 13. När det gäller förslag till ändringar i personuppgiftslagen (1998:204), PuL, och lagen (1995:831) om transplantation m.m. (donationsfrågor), se vidare i avsnitt 18.5 respektive 18.6 i författ- ningskommentaren. PDL tillämpas vid vårdgivares behandling av personuppgifter inom hälso- och sjukvården. Lagen omfattar, enligt 1 kap. 3 §, verksam- het som avses bl.a. i HSL, TvL och LPT. Lagen reglerar bl.a. inre sekretess och elektronisk åtkomst inom en vårdgivares verksamhet, patientens möjlighet att begränsa elektronisk åtkomst för vård- syfte, utlämnade av uppgifter, sammanhållen journalföring och kvalitetsregister (4–7 kap.). Bestämmelserna i förutsätter i Överväganden och förslag – hälso- och sjukvård (inklusive tandvård) och omsorg vissa fall att den enskilde själv kan ta ställning och ge uttryck för sin vilja i olika avseenden. Behandling av personuppgifter som är tillåten enligt lagen får utföras även om den enskilde motsätter sig den. Det gäller dock inte i de fall som anges i 4 kap. 4 § (spärr av uppgifter), 6 kap. (sammanhållen journalföring) och 7 kap. 2 § (kvalitetsregister) eller om något annat framgår av annan lag eller förordning. De nya paragraferna 6 kap. 2 a och 3 a PDL trädde i kraft . Reglerna tar sikte på personer som inte endast tillfälligt saknar förmåga att ta ställning enligt 6 kap. 2 eller 3 §. Detta innebär att det numera är tillåtet för vårdgivare att göra uppgifter tillgängliga i system för sammanhållen journalföring och ta del av uppgift om vilken vårdgivare som har gjort uppgifter tillgängliga, även om den enskilde inte endast tillfälligt saknar förmåga att ta ställning enligt de ovan nämnda paragraferna. Det får ske under förutsättning att personens inställning så långt möjligt klarlagts och det inte finns anledning att anta att han eller hon skulle ha motsatt personuppgiftsbehandlingen. fanns även bestämmelsen i 6 kap. 4 § PDL, avseende nödåtkomst vid samman- hållen journalföring. Utredningen om rätt information i vård och omsorg223 har även föreslagit en ny lag, hälso- och sjukvårds- datalagen, i sitt slutbetänkande Rätt information på rätt plats i rätt tid (SOU 2014:23) som på nytt kan komma att ändra förutsätt- ningarna på detta område. Vi finner inte skäl att i detta läge föreslå ändringar i dessa bestämmelser, i synnerhet då vårt uppdrag primärt får anses inriktat på själva vården och omsorgen av personen, inte personuppgiftshanteringen som sådan. När det däremot gäller att klarlägga personens inställning till personuppgiftsbehandling i enlig- het med de nämnda bestämmelserna så är självfallet en företrädare enligt LSH i den aktuella vårdfrågan en relevant och viktig infor- mationskälla. I linje med vad som anges ovan bör företrädaren inte heller ges en roll när det gäller möjligheten spärra uppgifter enligt 4 kap. 4 § första stycket PDL, vilket avsevärt skulle kunna försvåra möjlig- heten för personalen att ge personen en god hälso- och sjukvård (t.o.m. vårdnadshavare till barn saknar motsvarande möjlighet av- seende uppgifter om sitt barn [se andra stycket i paragrafen]). 223 Se vidare avsnitt 7.5. Överväganden och förslag – hälso- och sjukvård (inklusive tandvård) och omsorg När det gäller PDL i övrigt föreslås inte heller några särskilda regler vilka uttryckligen gör LSH tillämplig i de frågor som regleras där. Se dock dels i avsnittet Offentlighets- och sekretesslagen m.m. närmast nedan, när det gäller utlämnande av journalhandlingar enligt 8 kap. 2 § och företrädarens rätt att del av uppgifter, samt avsnitt 18.6 i författningskommentaren till förslaget till ändringar i PuL, vilket bl.a. innebär att företrädare kan få en roll i frågor om rättelse enligt 28 § PUL, som hänvisas till 8 kap. 3 § PDL.224 Offentlighets- och sekretesslagen m.m. Allmänt om överföring av uppgifter – förslag OSL innehåller enligt 1 kap. 1 § andra stycket bl.a. bestämmelser om tystnadsplikt i det allmännas verksamhet och om förbud att lämna ut allmänna handlingar. Dessa bestämmelser avser förbud att röja uppgift, vare sig detta sker muntligen, genom utlämnande av allmän handling eller på något annat sätt. I 8 kap. 1 § anges att en uppgift för vilken sekretess gäller enligt OSL inte får röjas för enskilda eller för andra myndigheter, om inte annat anges i den lagen eller i lag eller förordning som lagen hänvisar till. Sekretess gäller inte bara mellan olika myndigheter utan också mellan olika verksamhetsgrenar inom samma myndighet när de är att betrakta som självständiga i förhållande till varandra. I 10 kap. finns sekre- tessbrytande bestämmelser och regler om undantag från sekretess. I 12 kap. finns bestämmelser om sekretess i förhållande till den en- skilde själv m.m. I 25 kap. 1 § anges bl.a. att sekretess gäller inom hälso- och sjuk- vården för uppgift om en enskilds hälsotillstånd eller andra person- liga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till denne lider men. Till hälso- och sjukvården enligt paragrafen hör även tandvården.225 Sekretess gäller vidare inom för uppgift om en enskilds personliga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till denne lider 224Jfr 2 § PuL där det framgår att den lagen är subsidiär i förhållande till annan lagstiftning. 225Lenberg & , Offentlighets- och sekretesslagen ([t.o.m. supplement 10], Zeteo), kommentaren till 25 kap. 1 §. Överväganden och förslag – hälso- och sjukvård (inklusive tandvård) och omsorg Med socialtjänst förstås bl.a. verksamhet enligt lagstiftningen om socialtjänst och med socialtjänst jämställs exempelvis verksam- het enligt lagstiftningen om stöd och service till vissa funktions- hindrade (26 kap. 1 § andra stycket 1 och fjärde stycket 4). Eftersom LSH ska tillämpas i den individuellt inriktade hälso- och sjukvården och ingår som en naturlig del i densamma så bedö- mer utredningen att sådan verksamhet faller inom ramen för hälso- och sjukvård som omfattas av 25 kap. 1 § första meningen. Vi anser på motsvarande vis att tillämpningen av LSH inom omsorgen faller inom ramen för sådan socialtjänst och därmed jämställd verksam- het som omfattas av 26 kap. 1 § andra stycket 1 och fjärde stycket 4. Av de ovan nämnda bestämmelserna framgår att skadepröv- ningen ska göras med ett s.k. omvänt skaderekvisit, vilket innebär att presumtionen är för sekretess och att det därför vanligtvis krävs samtycke från den enskilde för att en uppgift ska kunna lämnas ut. När det gäller personer som inte kan ta ställning själva i utläm- nandefrågan torde endast i ytterst sällsynta fall gå att tillämpa s.k. presumerade samtycken, inte minst eftersom det rör sig om upp- gifter av mer känslig natur som skyddas av ett omvänt skade- rekvisit226 och då den presumerade viljan som avses enligt förarbet- ena ofta kan vara svår att fastställa.227 I vissa situationer kan s.k. sekretessbrytande regler vara tillämp- liga. Ett exempel på en sådan är den som återfinns i 25 kap. 13 §. Där anges att om den enskilde p.g.a. sitt hälsotillstånd eller av andra skäl inte kan samtycka till att en uppgift lämnas ut, hindrar sekretess enligt 25 kap. 1 § inte att en uppgift om honom eller henne som behövs för att han eller hon ska få nödvändig vård, omsorg, behandling eller annat stöd lämnas från en myndighet inom hälso- och sjukvården till en annan myndighet inom hälso- och sjukvården eller inom eller till en enskild vårdgivare eller en enskild verksamhet på område. Någon mot- svarande sekretessbrytande bestämmelse som gör det möjligt att lämna uppgifter från till annan verksamhet inom eller till hälso- och sjukvården finns däremot inte. Utredningen om rätt information i vård och omsorg föreslog i sitt JO 1990/91 s. 366 och JO 2009/10 s. 440. 227Se Regeringens proposition med förslag till sekretesslag m.m. (prop. 1979/80:2) s. 331 och även Lavins skiljaktiga mening i RÅ 1999 ref 38. Överväganden och förslag – hälso- och sjukvård (inklusive tandvård) och omsorg slutbetänkande SOU 2014:23 att en sådan skulle införas och an- förde som skäl för detta bl.a. följande.228 I de fall då den enskilde av någon anledning inte kan samtycka till att en uppgift inhämtas är det är svårt att motivera varför uppgifter får lämnas ut från hälso- och sjukvården till bland annat men att det inte är möjligt att lämna uppgifter från till annan verksamhet inom eller till hälso- och sjukvården. Det finns inte några argument för att det är någon skillnad på upp- giftens beskaffenhet som gör att det ena är mer lämpligt än det andra. Den information som hälso- och sjukvården behöver från social- tjänsten är framförallt uppgifter om vilka insatser som den enskilde har från sida. Det är uppgifter som kan vara direkt nödvändiga för att den behandlande personalen ska kunna utföra och ge en bra vård. Det gör sig inte minst gällande i integrerade verk- samheter där socialtjänst och hälso- och sjukvård arbetar tillsammans för att stödja den enskilde eller i situationer av mer akut eller annars brådskande karaktär. Hälso- och sjukvården har behov av information som rör insatser från , främst i områdena äldre, psykiatri, missbruks- och beroendevård samt för personer med funktionsnedsättning. Behovet av informationsutbyte varierar och kan dels vara begränsat till själva uppgiften om den enskilde är föremål för en viss socialtjänstinsats eller inte, dels handla om mer specifik information om den enskildes hälsa och funktionsnivåer. Även mellan olika myndigheter inom eller enskilda verksamheter på område finns naturligtvis behov av att kunna utbyta information exempelvis för att den enskilde ska få det stöd som är nödvändigt i en viss situation. Behov av uppgiftsutbyte kan således uppkomma såväl mellan olika myndigheter inom social- tjänsten respektive hälso- och sjukvården som i alla fall där hälso- och sjukvården samverkar med kring insatser inom hälso- och sjukvården och . Detta gäller även gentemot privat- praktiserande läkare m.m. när det är en enskild som söker vård. Oav- sett vem som ska ge en enskild vård, omsorg, behandling eller annat stöd är det för den enskildes bästa väsentligt att nödvändiga uppgifter finns tillgängliga när och på den plats de behövs, även om den enskilde vid tillfället inte kan samtycka till informationsutbytet. Under utredningens arbete har det blivit tydligt att det finns pro- blem med gränsdragningen mellan vilken information som ska hän- föras till och dokumenteras inom hälso- och sjukvård respektive inom socialtjänst, främst vad gäller omvårdnad. Viss information, som exempelvis uppgifter om olika funktionsnivåer, kan primär- och sluten- vård eventuellt få från den kommunala hälso- och sjukvårdens patient- journal, men uppgifterna skulle lika gärna kunna finnas i social- 228 Se s. 617 ff. Överväganden och förslag – hälso- och sjukvård (inklusive tandvård) och omsorg tjänstens (omvårdnads)dokumentation. En väg att förbättra tillgången till behövlig information är således att införa en sekretessbrytande bestämmelse som utredningen föreslår. Det har då, med avseende på utlämnandefrågan, ingen avgörande betydelse var en viss uppgift kan finnas (hälso- och sjukvård eller socialtjänst). I linje med vad som måste anses ligga i den enskildes intresse blir det därmed inte av- görande var en uppgift är dokumenterad, utan i stället i vilken vård- och omsorgssituation uppgiften behövs. Bakgrunden till förslaget är således att värna den enskildes bästa i situationer där förmågan att själv besluta saknas. Utgångspunkten är den enskildes berättigade krav att få en god och säker hälso- och sjukvård och socialtjänst. Viktiga vård- och omsorgsuppgifter om en enskild sprids på allt fler omsorgs- och vårdgivare. Det uppstår även brister i omhändertagandet om den enskilde i integrerade verk- samheter eftersom informationen om den enskilde på grund av sekre- tess inte alltid kan förmedlas mellan de olika verksamheterna i till- räcklig omfattning. Den föreslagna sekretessbrytande regeln förenklar ett utlämnande när utbytet görs fysiskt med papperskopior (till exem- pel med fax) eller genom ett medium för automatiserad behandling (till exempel med ett USB-minne) eller filöverföring. Bestämmelsen gör det däremot inte möjligt att lämna ut uppgifterna genom direkt- åtkomst. Förslaget innebär förvisso att sekretesskyddade uppgifter kan lämnas ut och kan spridas utanför det område som socialtjänstsekre- tessen omfattar i det enskilda fallet. Den risken uppvägs dock av nöd- vändigheten vid dessa speciella tillfällen att få tillgång till uppgifter som kan vara direkt nödvändiga för att den behandlande personalen ska kunna utföra och ge den enskilde bra insatser inom hälso- och sjukvården och . Ett utlämnande som inte kan göras på ett effektivt sätt riskerar att medföra att viktig information inte är tillgänglig när den behövs. Det kan innebära en fara för en patients säkerhet eller för en enskildes säkerhet i en behandlings- eller om- sorgssituation. Vid en avvägning mellan integritetsaspekter av behovet av sekretessgenombrott väger behovet av uppgiftsutlämnandet enligt utredningens bedömning tyngre. Förslaget leder till bättre möjligheter att ge nödvändig hälso- och sjukvård och socialtjänst till en enskild vid varje vårdtillfälle för att tillgodose vård och omsorg som baseras på bästa möjliga informationsutbyte. Att avstå att ta del av informationen i aktuellt fall kan inte anses försvarbart eftersom det är grundläggande för all vård och omsorg att rätt information finns tillgänglig vid rätt tillfälle.