sou · H3B340 · 2015-04-09 00:00:00 — Exempelvis bör kreditgivarens möjlighet att överlåta en del av kredit risken på en tredjepart inte föranleda kreditgivaren att bortse från resultaten av kreditprövningen genom att göra ett kreditavtal tillgängligt för en konsument som sannolikt inte kommer att kunna betala tillbaka lånet. Medlemsstaterna bör kunna införliva denna princip ge nom att kräva att de behöriga myndigheterna vidtar re levanta åtgärder som ett led i tillsynsverksamheten och övervakar huruvida kreditgivarnas kreditprövningsför faranden lever upp till kraven. En kreditprövning med positivt utfall bör dock inte utgöra en skyldighet för kreditgivaren att ge kredit. (58)I enlighet med rekommendationerna från rådet för finan siell stabilitet bör kreditprövningen grunda sig på upp gifter om konsumentens finansiella och ekonomiska si tuation, inbegripet inkomster och utgifter. De uppgifterna kan erhållas från olika källor, bland annat konsumenten, och kreditgivaren bör på lämpligt sätt kontrollera sådana uppgifter innan krediten beviljas. Konsumenterna bör lämna sådana uppgifter för att underlätta kreditprövning en, eftersom underlåtenhet att göra detta sannolikt leder till att den kredit som de försöker erhålla nekas såvida inte uppgifterna kan erhållas från annat håll. Utan att det påverkar tillämpningen av privat avtalsrätt bör medlems staterna säkerställa att kreditgivare inte kan säga upp ett kreditavtal om de efter undertecknandet av det inser att kreditprövningen utförts på ett inkorrekt sätt p.g.a. ofull ständiga uppgifter under kreditprövningen. Detta bör dock inte påverka medlemsstaternas möjlighet att tillåta kreditgivare att säga upp kreditavtalet om det kan fast ställas att konsumenten avsiktligt lämnat felaktiga eller förfalskade uppgifter i samband med kreditprövningen eller avsiktligt underlåtit att lämna uppgifter som skulle ha resulterat i en negativ bedömning av kreditvärdigheten eller om det föreligger andra giltiga skäl som är förenliga med unionsrätten. Det vore inte lämpligt att tillämpa sanktioner för konsumenter för att de inte har möjlighet att lämna vissa uppgifter eller bedömningar eller för att de beslutar att avbryta ansökningsprocessen för att få en kredit, men medlemsstaterna bör kunna föreskriva om sanktioner om konsumenter medvetet lämnar ofullstän dig eller felaktig information för att få en positiv bedöm ning av kreditvärdigheten, särskilt där fullständig och korrekt information skulle ha resulterat i en negativ be dömning av kreditvärdigheten och konsumenten sedan inte kan uppfylla avtalsvillkoren. (59)Vid en kreditprövning är sökningar i en kreditdatabas till nytta. Några medlemsstater kräver att kreditgivare måste göra en kreditprövning på grundval av en sökning i relevant databas. Kreditgivare bör ha möjlighet att söka i kreditdatabasen under kreditens löptid uteslutande för att kunna identifiera och uppskatta eventuella risker för betalningsförsummelse. Sådan sökning i kreditdatabasen bör omfattas av lämpliga skyddsåtgärder så att det säker ställs att den används för att tidigt identifiera och åtgärda kreditrisker för att hjälpa konsumenten och inte för att påverka affärsförhandlingar. Kreditgivaren ska i förväg underrätta konsumenter om en kreditdatabas utnyttjas, i enlighet med och rådets direktiv /46/EG av om skydd för en skilda personer med avseende på behandling av person uppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter (1). Konsumenterna ska också ha rätt att få tillgång till upp gifterna om dem i en sådan kreditdatabas, så att de i denna vid behov kan rätta, utplåna eller blockera person uppgifter om dem, om dessa är ofullständiga eller har behandlats på otillåtet sätt. (60)För att undvika en snedvridning av konkurrensen mellan kreditgivare bör alla kreditgivare inklusive kreditinstitut eller andra tillhandahållare av kreditavtal avseende bo stadsfastighet än kreditinstitut tillförsäkras tillgång till alla privata eller offentliga databaser om konsumenterna på icke-diskriminerande villkor. Dessa villkor bör därför inte omfatta krav på att kreditgivare ska vara etablerade som kreditinstitut. Villkoren för tillgång, t.ex. kost naderna för att få tillgång till databasen eller krav på att lämna uppgifter till databasen på grundval av reci procitet bör vara fortsatt tillämpliga. Medlemsstaterna bör inom sina jurisdiktioner själva kunna bestämma om kreditförmedlare får tillgång till dessa databaser. (61)När ett beslut om att avslå en kreditansökan har fattats på grundval av uppgifter som inhämtats genom sökning i en databas eller därför att uppgifter saknas där bör kre ditgivaren informera konsumenten om detta, om namnet på den databas som utnyttjats och annat som krävs i direktiv /46/EG. På så sätt kan denne vid behov utöva sin rätt att få tillgång till och, om så är motiverat, rätta, utplåna eller blockera personuppgifter om sig i denna. När ett beslut om att avslå en kreditansökan har fattats p.g.a. en negativ bedömning av kreditvärdigheten bör kreditgivaren utan onödigt dröjsmål informera kon sumenten om avslaget. Medlemsstaterna bör ha rätt att själva besluta huruvida de kräver att kreditgivare ger yt terligare förklaringar till skälen för avslaget. Kreditgivaren bör emellertid inte vara skyldig att ge sådan information om det är förbjudet enligt annan unionsrätt, såsom be stämmelser om penningtvätt eller finansiering av terro rism. Sådan information bör inte ges om det skulle strida mot allmän ordning eller säkerhet, som exempelvis att förebygga, utreda, upptäcka eller lagföra straffbara gär ningar. (1) EGT L 281, 23.11.1995, s. 31. Europeiska unionens officiella tidning L 60/45 (62)I detta direktiv behandlas användningen av personupp gifter i samband med kreditprövningen. För säkerställan det av att personuppgifter skyddas bör direktiv /46/EG tillämpas på behandlingen av uppgifter i samband med sådan prövning. (63)Att ge råd i form av personanpassade rekommendationer är en separat verksamhet som kan men inte behöver kombineras med andra aspekter av att bevilja eller för medla lån. För att kunna förstå beskaffenheten av de tjänster som tillhandahålls dem bör konsumenterna där för upplysas om huruvida rådgivningstjänster tillhanda hålls eller kan tillhandahållas och när de inte tillhanda hålls och om vad som utgör rådgivningstjänster. Med tanke på hur stor vikt konsumenter fäster vid använd ningen av termerna ”rådgivning” och ”rådgivare” är det lämpligt att tillåta medlemsstaterna att förbjuda använd ningen av dessa eller liknande termer när rådgivnings tjänster tillhandahålls konsumenter. Det är också lämpligt att säkerställa att medlemsstaterna inför skyddsåtgärder om rådgivning beskrivs som oberoende, för att se till att det produktutbud som övervägs och ersättningsarran gemangen motsvarar konsumenternas förväntningar på sådan rådgivning. (64)De som tillhandahåller rådgivningstjänster bör följa vissa standarder för att säkerställa att konsumenten erbjuds produkter som passar hans eller hennes behov och situa tion. Rådgivningstjänster bör bygga på en opartisk och tillräckligt bred analys av de produkter som erbjuds, om rådgivningstjänsterna tillhandahålls av kreditgivare och anknutna kreditförmedlare, eller, om rådgivningstjäns terna tillhandahålls av kreditförmedlare som inte är an knutna, av de produkter som finns på marknaden. De som tillhandahåller rådgivningstjänster bör kunna speci alisera sig på vissa nischprodukter såsom överbryggnings finansiering, förutsatt att de beaktar ett brett produkt utbud inom denna specifika nisch och deras specialise ring på dessa nischprodukter klargörs för konsumenten. Kreditgivare och kreditförmedlare bör under alla omstän digheter informera konsumenten om huruvida de erbju der rådgivning om enbart sitt eget produktutbud eller ett brett produktutbud från hela marknaden så att kon sumenten förstår utgångspunkten för rekommendatio nen. (65)Rådgivningstjänster bör bygga på en ordentlig förståelse av konsumentens ekonomiska situation, preferenser och avsikter grundad på nödvändiga aktuella uppgifter och rimliga antaganden om riskerna för konsumentens lev nadsförhållanden under kreditavtalets löptid. Medlemssta terna bör kunna klargöra hur en viss produkts ändamåls enlighet ska bedömas i samband med tillhandahållande av rådgivningstjänster. (66)Konsumenters förmåga att återbetala krediter före löp tidens utgång kan spela en viktig roll för att främja kon kurrens på den inre marknaden och unionsmedborgarnas fria rörlighet och hjälpa till att skapa den flexibilitet un der kreditavtalets löptid som behövs för att främja finan siell stabilitet i enlighet med rekommendationerna från rådet för finansiell stabilitet. Det föreligger dock stora skillnader mellan de nationella principerna och villkoren för konsumenternas förmåga att återbetala sin kredit och gällande villkor för en sådan förtidsåterbetalning. Med beaktande av mångfalden hypotekslånemekanismer och det breda produktutbudet är vissa standarder för förtids återbetalning av kredit väsentliga på unionsnivå för att säkerställa att konsumenterna har möjlighet att återbetala sina skulder och att tillitsfullt jämföra erbjudan den för att finna de produkter som bäst passar deras behov. Medlemsstaterna bör därför, antingen genom lag stiftning eller genom andra medel som t.ex. avtalsklausu ler, se till att konsumenterna har rätt till förtidsåterbetal ning. Medlemsstaterna bör dock kunna fastställa villkoren för utövandet av denna rätt. Dessa villkor kan vara tids begränsningar för utövandet av denna rätt, olika behand ling alltefter typen av kreditränta eller restriktioner be träffande omständigheterna för utövandet av rätten. Om förtidsåterbetalningen skulle infalla där krediträntan är bunden, kan utövandet av denna rätt för enas med ett rättmätigt intresse hos konsumenten som ska fastställas av medlemsstaten. Ett sådant berättigat in tresse kan exempelvis föreligga vid skilsmässa eller ar betslöshet. Det får i de villkor som fastställs av medlems staterna föreskrivas att kreditgivaren ska ha rätt till skälig och objektivt motiverad ersättning för eventuella kost nader med direkt koppling till förtidsbetalningen av kre diten. I fall där medlemsstaterna föreskriver att kreditgi varen ska ha rätt till ersättning bör sådan ersättning vara skälig och objektivt motiverad ersättning för eventuella direkta kostnader för förtidsåterbetalningen av krediten i enlighet med de nationella bestämmelserna om ersätt ning. Ersättningen bör inte överstiga kreditgivarens finan siella förlust. (67)Det är viktigt att se till att tillräcklig transparens råder för att skapa klarhet för konsumenterna om beskaffenheten hos de åtaganden som gjorts för att bevara den finansi ella stabiliteten och om var det finns flexibilitet under kreditavtalets löptid. Konsumenterna bör också upplysas om krediträntan både och i skedet in nan avtal ingås. Medlemsstaterna bör kunna behålla eller införa restriktioner eller förbud mot ensidiga ändringar av krediträntan från kreditgivarens sida. Medlemsstaterna bör även kunna föreskriva att konsumenten, om kredit räntan förändras, ska ha rätt att få en uppdaterad amor teringsplan. (68)Kreditförmedlare spelar en central roll vid förmedlingen av kreditavtal som avser bostadsfastighet i unionen, men det finns fortfarande stora skillnader mellan de nationella bestämmelserna om deras affärsverksamhet och övervak ningen av kreditförmedlare, vilket skapar hinder för att L 60/46 Europeiska unionens officiella tidning starta och bedriva verksamhet som kreditförmedlare på den inre marknaden. Att kreditförmedlare inte fritt kan bedriva verksamhet i hela unionen gör att den inre mark naden för kreditavtal som avser bostadsfastighet inte fun gerar väl. Med beaktande av den mångfald av olika typer av aktörer som arbetar med kreditförmedling är vissa standarder på unionsnivå väsentliga för att säkerställa en hög nivå av professionalism och service. (69)Innan de får bedriva sin verksamhet bör kreditförmedlare genomgå en godkännandeprocess av den behöriga myn digheten i sin hemmedlemsstat samt övervakas kontinu erligt så att det säkerställs att de uppfyller höga yrkes mässiga krav på åtminstone kompetens, god vandel och skydd genom ansvarsförsäkring. Dessa krav bör gälla åt minstone på institutsnivå; dock kan medlemsstaterna pre cisera om dessa krav på godkännande gäller för hos kreditförmedlaren anställd personal. Hemmedlemsstaten får föreskriva ytterligare krav, till exempel på att kredit förmedlarens aktieägare ska ha gott anseende eller att en anknuten kreditförmedlare endast får vara anknuten till en kreditgivare, om dessa är proportionella och förenliga med annan unionsrätt. Relevanta uppgifter om godkända kreditförmedlare bör föras in i ett offentligt register. An knutna kreditförmedlare som endast arbetar med en kre ditgivare på dess fulla och ovillkorliga ansvar bör ha möjlighet att godkännas av den behöriga myndigheten under överinseende av den kreditgivare som de agerar för. Medlemsstaterna bör ha rätt att behålla eller införa restriktioner beträffande vissa kreditförmedlares juridiska form, vad gäller huruvida de får handla uteslutande som juridiska personer eller fysiska personer. Medlemsstaterna bör också ha rätt att bestämma om alla kreditförmedlare ska föras in i ett och samma register eller om det krävs olika register beroende på huruvida kreditförmedlaren är anknuten eller arbetar som oberoende kreditförmedlare. Medlemsstaterna bör ha rätt att behålla eller införa re striktioner vad gäller möjligheten för kreditförmedlare som är anknutna till en eller flera kreditgivare att ta ut avgifter från konsumenter. (70)I vissa medlemsstater kan kreditförmedlare besluta att anlita utsedda representanter som utför verksamhet åt dem. Medlemsstaterna bör ha möjlighet att tillämpa de särskilda bestämmelser som fastställs i detta direktiv på utsedda representanter. Det bör dock också stå medlems staterna fritt att inte införa sådana bestämmelser eller att låta andra enheter fylla en funktion som är jämförbar med utsedda representanters funktion, förutsatt att samma bestämmelser gäller för de enheterna som för kreditförmedlare. De bestämmelser för utsedda represen tanter som fastställs i detta direktiv innebär inte någon skyldighet för medlemsstaterna att låta utsedda represen tanter verka inom deras jurisdiktion såvida inte sådana utsedda representanter betraktas som kreditförmedlare enligt detta direktiv. (71)För att säkerställa en effektiv övervakning av kreditför medlare från de behöriga myndigheternas sida bör en kreditförmedlare som är en juridisk person godkännas i den medlemsstat i vilken den har sitt säte. En kreditför medlare som inte är en juridisk person bör godkännas i den medlemsstat där den har sitt huvudkontor. Medlems staterna bör dessutom kräva att en kreditförmedlare har huvudkontor i sin hemmedlemsstat och att den faktiskt bedriver verksamhet där. (72)Kreditförmedlare som är godkända bör tillåtas att bedriva verksamhet i andra medlemsstater i enlighet med princi perna om etableringsfrihet och frihet att tillhandahålla tjänster, under förutsättning att ett lämpligt anmälnings förfarande har följts de behöriga myndigheterna emellan. Även om medlemsstaterna beslutar att alla anställda hos kreditförmedlaren ska godkännas bör anmälan om avsik ten att tillhandahålla tjänster avse kreditförmedlaren och inte den enskilda arbetstagaren. Detta direktiv utgör en ram enligt vilken alla godkända kreditförmedlare, inbegri pet kreditförmedlare som endast är anknutna till en kre ditgivare, kan verka i hela unionen, men utgör ingen sådan ram för utsedda representanter. I dessa fall måste utsedda representanter som vill verka i en annan med lemsstat uppfylla de krav för godkännande av kreditför medlare som fastställs i detta direktiv. (73)I vissa medlemsstater får kreditförmedlare bedriva verk samhet avseende kreditavtal som erbjuds av kreditinstitut och andra tillhandahållare än kreditinstitut. Principen bör vara att godkända kreditförmedlare får verka inom hela unionen. Godkännandet från de behöriga myndigheterna ihemmedlemsstaten bör dock inte ge kreditförmedlare rätt att tillhandahålla tjänster som avser kreditavtal som andra tillhandahållare än kreditinstitut erbjuder en kon sument i en medlemsstat där andra tillhandahållare än kreditinstitut inte är tillåtna att verka. (74)Medlemsstaterna bör kunna föreskriva att personer som endast som en sidoverksamhet ägnar sig åt kreditförmed ling i samband med sin professionella verksamhet, som till exempel advokater eller notarier, inte är underställda det godkännandeförfarande som fastställs i detta direktiv, under förutsättning att den professionella verksamheten i fråga är reglerad och de relevanta bestämmelserna inte förbjuder utförande av kreditförmedlingsverksamhet som sidoverksamhet. Ett sådant undantag från det godkännan deförfarande som fastställs i detta direktiv bör dock in nebära att sådana personer inte kan dra nytta av det passystem som föreskrivs i detta direktiv. isamband med sin professionella verksamhet endast i förbigående upplyser en konsument om, eller hänvisar en konsument till, en kreditgivare eller kreditförmedlare, till exempel genom att för konsumenten nämna en viss kreditgivare eller kreditförmedlare eller en typ av produkt som just denna kreditgivare eller kreditförmedlare erbju der, utan att göra vidare reklam för eller medverka i presentationen av, erbjudandet av, det förberedande ar betet inför eller ingåendet av kreditavtalet, bör vid Europeiska unionens officiella tidning L 60/47 tillämpningen av detta direktiv inte betraktas som kredit förmedlare. Inte heller konsumenter som endast överför ett kreditavtal på en konsument genom en subrogations process utan att utföra någon annan kreditförmedlings verksamhet bör betraktas som kreditförmedlare vid till lämpningen av detta direktiv. (75)För att säkerställa lika konkurrensvillkor mellan kreditgi vare och främja finansiell stabilitet, samt i avvaktan på ytterligare harmonisering, bör medlemsstaterna se till att lämpliga åtgärder vidtas för godkännande och övervak ning av andra tillhandahållare av kreditavtal som avser bostadsfastighet än kreditinstitut. I enlighet med propor tionalitetsprincipen bör det i detta direktiv inte fastställas närmare villkor för godkännande eller övervakning av kreditgivare som tillhandahåller sådana kreditavtal och inte är kreditinstitut i den mening som avses i parlamentets och rådets förordning (EU) nr 575/2013 av om tillsynskrav för kreditinstitut och värdepappersföretag (1). finns det få så dana institut i unionen, deras marknadsandel är begrän sad och de är bara verksamma i ett fåtal medlemsstater, särskilt efter finanskrisen. Av samma skäl bör det i detta direktiv inte heller införas något ”pass” för dessa institut. (76)Medlemsstaterna bör fastställa regler om vilka sanktioner som ska tillämpas vid överträdelser av de nationella be stämmelser som antagits till följd av detta direktiv och de bör se till att dessa genomförs. Medlemsstaterna bör fort farande ha rätt att välja sanktioner, men de fastställda sanktionerna bör vara effektiva, proportionella och av skräckande. (77)Konsumenterna bör ha tillgång till klagomåls- och pröv ningsförfarande utanför domstol för att lösa tvister som följer av de rättigheter och skyldigheter som fastställs i detta direktiv, och som uppstår mellan kreditgivare och konsumenter samt mellan kreditförmedlare och kon sumenter. Medlemsstaterna bör se till att deltagande i sådana alternativa tvistlösningsförfaranden inte är frivil ligt för kreditgivare och kreditförmedlare. För att de al ternativa tvistlösningsförfarandena ska fungera väl i fall som rör gränsöverskridande verksamhet bör medlemssta terna kräva och uppmana till samarbete mellan de organ som ansvarar för att finna en lösning i klagomåls- och prövningsärenden utanför domstol. Medlemsstaternas or gan för klagomåls- och prövningsärenden utanför dom stol bör uppmanas att delta i nätverket för klagomål mot finansiella tjänster (FIN-Net), ett nätverk för lösning av finansiella tvister för nationella system utanför domstol med ansvar för att hantera tvister mellan konsumenter och tillhandahållare av finansiella tjänster. (1) EUT L 176, 27.6.2013, s. 1. (78)För att säkerställa en konsekvent harmonisering och be akta utvecklingen på marknaderna för kreditavtal eller utvecklingen när det gäller kreditprodukter eller utveck lingen av de ekonomiska förhållandena och i syfte att närmare precisera vissa krav i detta direktiv bör befogen heten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF- fördraget delegeras till kommissionen med avseende på ändring av standardformuleringen eller instruktionerna om hur faktabladet fylls i och ändra anmärkningarna eller uppdatera antagandena för beräkningen av den ef fektiva räntan. Det är av särskild betydelse att kommis sionen genomför lämpliga samråd under sitt förbere dande arbete, inklusive på expertnivå. När kommissionen förbereder och utarbetar delegerade akter bör den se till att relevanta handlingar översänds till parlamentet och rådet och att detta sker så snabbt som möjligt och på lämpligt sätt. (79)För att underlätta för kreditförmedlare att tillhandahålla sina tjänster över nationsgränser bör med hänsyn till samarbete, informationsutbyte och tvistlösning mellan behöriga myndigheter de behöriga myndigheter som sva rar för godkännande av kreditförmedlare vara de myn digheter som agerar under överinseende av den europe iska tillsynsmyndigheten (Europeiska bankmyndigheten) enligt och rådets förordning (EU) nr 1093/2010 av om inrättande av en europeisk tillsynsmyndighet (Europeiska bankmyn digheten) (2) eller andra nationella myndigheter under förutsättning att de samarbetar med de myndigheter som agerar under överinseende av Europeiska bankmyn digheten vid utförandet av sina uppgifter enligt detta direktiv. (80)Medlemsstaterna bör utse behöriga myndigheter med be fogenhet att se till att detta direktiv verkställs och säker ställa att dessa myndigheter har utrednings- och verkstäl lighetsbefogenheter och tillräckliga resurser så att de kan fullgöra sitt uppdrag. Behöriga myndigheter skulle, när det gäller vissa aspekter av detta direktiv, kunna agera genom ansökan till domstolar som är behöriga att fatta ett rättsligt beslut, inbegripet, när så är lämpligt, genom överklagande. Detta skulle kunna möjliggöra för med lemsstaterna att, särskilt om detta direktivs bestämmelser införlivas med civillagstiftningen, överlåta verkställandet av dessa bestämmelser på ovannämnda organ och dom stolarna. Medlemsstaterna bör kunna utse olika behöriga myndigheter för att genomdriva de vittomfattande krav som anges i detta direktiv. Medlemsstaterna skulle till exempel för vissa bestämmelser kunna utse behöriga myndigheter med ansvar för verkställande av kon sumentskyddsbestämmelser och för andra besluta att utse tillsynsmyndigheter. Möjligheten att utse olika behö riga myndigheter bör inte påverka kraven på löpande tillsyn och samarbete mellan de behöriga myndigheterna, enligt detta direktiv. (2) EUT L 331, 15.12.2010, s. 12. L 60/48 Europeiska unionens officiella tidning (81)Det är nödvändigt att kontrollera att detta direktiv fun gerar effektivt och att framsteg görs i fråga om upprät tandet av en inre marknad med ett starkt konsument skydd för kreditavtal som avser bostadsfastighet. I denna översyn bör det bl.a. ingå en bedömning av efterlevnaden av och konsekvenserna av detta direktiv, en bedömning av huruvida tillämpningsområdet för detta direktiv fort farande är lämpligt, en analys av tillhandahållandet av kreditavtal från andra tillhandahållare än kreditinstitut, en bedömning av behovet av ytterligare åtgärder, t.ex. ett pass för andra tillhandahållare samt en undersökning av om ytterligare rättigheter och skyldigheter behöver införas för skedet efter det att kreditavtal ingåtts. (82)Åtgärder från medlemsstaternas sida enbart leder sanno likt till olika regelsystem, vilket kan undergräva eller skapa nya hinder för den inre marknadens funktion.