sou · H3B316 · 2015-03-10 00:00:00 — belysa betydelsen av granskningen av immateriella rättigheter i , analysera hur kompetensen hos PRV bäst kan tas till vara, analysera PRV och föreslå vilka konkreta innovationsfrämjande uppgifter myndigheten ska ha samt omfattningen av dessa, analysera och vid behov föreslå förändringar av avgiftssystem för patentansökningar, samt föreslå hur insatserna ska finansieras. Uppdraget ska redovisas . PRV och dess nuvarande innovationsfrämjande roll Det är grundläggande för den svenska ekonomin att företag och individer har förmåga och möjlighet att skydda sina immateriella tillgångar, som ger förutsättningar för deras ekonomiska utveckling. PRV är en avgiftsfinansierad myndighet och dess roll har traditionellt varit att upprätthålla en infrastruktur för att företag och individer ska ha möjlighet att få ett immaterialrättsligt skydd i och för att ge goda förutsättningar att söka immaterialrättsligt skydd i andra länder. Regeringen gav ett uppdrag till PRV och Verket för innovationssystem (), som handlade om att –2013 genomföra insatser för att stärka små och medelstora företags hantering av immateriella tillgångar och att höja medvetenheten hos såväl individer och företag som offentliga aktörer kring immaterialrättens möjligheter och behovet av affärsstrategisk rådgivning kring immaterialrätt. Till uppdraget avsattes totalt . I samband med uppdraget gav regeringen också ett utvidgat uppdrag till PRV genom ett tillägg i förordningen (2007:1111) med instruktion för . I 2 a § anges det att ”ska långsiktigt främja tillväxten samt stärka innovationsförmågan och konkurrenskraften i hela landet. Verket ska göra detta genom att informera om och bidra till ökad förståelse för hanteringen av immateriella tillgångar hos företag och aktörer inom det offentliga innovationssystemet.” PRV är en del av det offentligt finansierade innovationsfrämjande systemet tillsammans med många andra aktörer, t.ex. , och . Det är viktigt att PRV:s innovationspolitiska roll kompletterar vad andra aktörer gör. Uppdraget att föreslå hur statens framtida insatser på det immaterialrättsliga området ska utformas föreslå hur statens framtida insatser på det immaterialrättsliga området ska utformas för att på bästa sätt stödja innovation och tillväxt, belysa betydelsen av granskningen av immateriella rättigheter i , belysa risken för att PRV inte kan behålla sin status som PCT- myndighet (se vidare nedan) om granskningsverksamheten minskar i omfattning samt betydelsen av en förlorad PCT-status, analysera hur avgiftssystemet för patent i högre utsträckning skulle kunna förändras för att svara mot avvägningen att avgifterna inte ska utgöra ett hinder för patentering, som avgiftsintäkterna ska motsvara kostnaderna för verksamheten, analysera PRV:s innovationsfrämjande roll och hur denna roll förhåller sig till statligt finansierade aktörer inom det innovationsfrämjande systemet, beskriva vilka innovationsfrämjande roller patent- och registreringsmyndigheter har i andra jämförbara länder, föreslå vilka konkreta innovationsfrämjande uppgifter PRV ska ha och föreslå ändringar som behöver göras till följd av dessa uppgifter i förordningen med instruktion för och andra styrdokument, föreslå hur stora PRV:s innovationsfrämjande insatser ska vara, samt föreslå vilken finansieringsform PRV ska ha och beskriva konsekvenserna av denna. Det har skett många förändringar på det immaterialrättsliga området . Det har fått till följd att efterfrågan på PRV:s tjänster har minskat. En koncentration av ansökningar till European Patent Office (EPO), The Office for Harmonisation in the Internal Market (OHIM) och patentmyndigheter i stora länder pågår En anledning till detta är att aktörerna på marknaden i takt med globaliseringen och den europeiska integrationen verkar gränsöverskridande och att det blivit enklare att söka immaterialrättsligt skydd via internationella myndigheter. PRV har dock kunnat upprätthålla sin position som en internationellt sett betydande patentmyndighet. antogs två EU-förordningar om inrättande av ett enhetligt patentskydd (Unitary Patent Protection, UPP). pågår också en översyn av varumärkesrätten inom EU. Båda reformerna kan antas göra de europeiska immaterialrättssystemen ännu attraktivare för användarna. Konsekvenserna för PRV när det gäller det enhetliga patentskyddet och den reformerade varumärkesrätten är fortfarande inte helt klarlagda, men det finns anledning att tro att antalet ansökningar om patent- och varumärkesregistrering hos PRV långsiktigt kommer att minska ytterligare. När företag och individer ges en ökad möjlighet att ansöka om skydd hos andra organisationer än PRV är det värdefullt att belysa betydelsen av den granskning av immateriella rättigheter som sker i . En viktig aspekt i detta är att se på värdet av den kompetens som finns i PRV, vilken roll kompetensen har i det svenska immaterialrättssystemet, i vad mån den svarar mot ett behov hos näringslivet samt hur den bäst kan bidra till innovation och tillväxt i . I detta avseende bör näringslivets behov ur ett internationellt perspektiv beaktas. Det är dessutom viktigt att analysera betydelsen av PCT-systemet () för PRV, samt betydelsen för näringslivet av att PRV är en . PCT-systemet för internationella patentansökningar är knutet till (). En PCT-myn- dighet granskar och bedömer en uppfinnings nyhetsvärde samt gör en förberedande prövning av dess patenterbarhet. Efter det att en PCT-ansökan har granskats kan den sökande ansöka om att få patent hos nationella patentmyndigheter eller hos regionala organ som EPO. För att upprätthålla statusen som måste myndigheten ha minst 100 kvalificerade granskare. Mot bakgrund av ett kontinuerligt intäktsbortfall för PRV uppstod ett ackumulerat verksamhetsunderskott, som föranledde regeringen att 2012 uppdra åt Statskontoret att genomföra en analys av PRV:s verksamhet och av hållbarheten i den rådande finansieringsmodellen. annat slutsatsen att regeringen bör tillsätta en utredning av hur statens framtida insatser inom det immaterialrättsliga området ska se ut med utgångspunkt i näringslivets behov av stöd och hur dessa insatser ska finansieras. Problematiken kring att myndigheten är avgiftsfinansierad och inte anslagsfinansierad lyfts särskilt fram. Denna problematik bör analyseras ytterligare. Utgångspunkten för utredningen är näringslivets och individers behov av statliga insatser på det immaterialrättsliga området och hur PRV:s kompetens bäst kan tas till vara för att bidra till förmågan till värde- och affärsskapande utifrån immateriella tillgångar i . Utredaren ska bedöma konsekvenserna av förslagen för näringslivet, enskilda och det allmänna. Om utredarens förslag medför ökade kostnader för det allmänna, ska förslag till finansiering redovisas. Samråd och redovisning av uppdraget Utredaren ska göra de internationella jämförelser som är befogade. Utredaren ska samråda med berörda myndigheter samt inhämta synpunkter från berörda företag och organisationer. Uppdraget ska redovisas . En immateriell rättighet ger innehavaren ensamrätt till resultatet av en intellektuell prestation, vilket kan vara en uppfinning, ett varumärke, en design, en roman, en bild m.m. Till de immateriella rättigheterna räknas upphovsrätt, patent, varumärkesskydd, designskydd, firmaskydd och växtförädlarrätt, men även t.ex. licenser till nämnda skydd. Ett patent ger ensamrätt att kommersiellt utnyttja en uppfinning eller en ny teknisk lösning på ett problem. Det innebär alltså att patentinnehavaren kan hindra andra från att tillverka, använda, importera eller sälja uppfinningen. Ett patent är giltigt i maximalt från ansökningsdagen. För läkemedel och växtskyddsmedel kan skyddstiden förlängas med ytterligare maximalt . För att kunna patentera en uppfinning måste tre krav vara uppfyllda: nyhet, uppfinningshöjd och industriell tillämpbarhet. Med nyhet menas att uppfinningen måste vara helt ny för världen när patentansökan lämnas in. Om uppfinningen har blivit allmänt känd genom t.ex. artiklar eller föredrag så uppfylls inte detta krav. Den som vill söka patent måste alltså hålla uppfinningen hemlig fram till dess att en patentansökan lämnas in. Med uppfinningshöjd menas att uppfinningen ska skilja sig väsentligt från vad som är allmänt tillgängligt tidigare, och den ska inte heller ligga nära till hands för en person som är kunnig inom uppfinningens teknikområde (en Med industriell tillämpbarhet menas att uppfinningen ska kunna användas industriellt. Den ska ha teknisk karaktär (avse något påtagligt och inte bara en teori), ge teknisk effekt (lösa ett tekniskt problem) och vara reproducerbar (ge samma effekt varje gång uppfinningen används). Vägar att söka patent En uppfinning måste patenteras i varje land där innehavaren önskar skydd. För att underlätta för dem som önskar skydd i flera länder finns det internationella överenskommelser. En patentansökan kan förenklat uttryckt lämnas in på tre olika sätt: Europeisk ansökan, EPC (European Patent Convention) Internationell ansökan, PCT () En nationell ansökan lämnas in direkt till patentverket i det land där uppfinnaren önskar skydd. Den som vill ha skydd i flera länder och väljer den nationella vägen behöver alltså lämna in flera ansökningar. I är det () som granskar nationella patent. En europeisk ansökan om europeiskt patent lämnas in till European Patent Office (EPO)1, som gör nyhetsgranskning och bedömer uppfinningens patenterbarhet. EPO beviljar även patent och uppfinningen kan därmed få skydd i de 38 länder som anslutit sig till European Patent Convention (EPC). För att patentet ska bli giltigt behöver dock uppfinnaren en lämna in en översättning till nationella patentmyndigheter och betala publiceringsavgift samt årsavgift i de länder patentet ska gälla. En PCT-ansökan lämnas in antingen in till (), till EPO eller till en PCT-myn- dighet.2 Svenska PRV är , och har därmed befog- 1EPO är en samarbetsorganisation mellan alla EU:s medlemsstater och ytterligare ett antal länder. EPO bildades genom den europeiska patentkonventionen, som slöts i . Huvudorgan i organisationen är European Patent Office (EPO), det europeiska patentverket, som har huvudkontor i . 2WIPO är ett organ under FN. bildades i syfte att främja immaterialrättsligt skydd i världen, och har sitt säte i . (PCT) är en enhet att göra en nyhetsgranskning och en förberedande bedömning av uppfinningens patenterbarhet. För att sedan få patentet beviljat måste uppfinnaren fullfölja ansökan hos nationella patentverk, eller hos regionala myndigheter som EPO. Dessa utgår sedan från PCT-granskningarna, men är inte bundna av att följa dem. har 148 länder undertecknat konventionen och ingår i samarbetet. Den som ansöker om ett patent betalar först en ansökningsavgift. Avgiften för nationella patent är i . Avgiften för ett europeiskt patent är för en elektronisk ansökan till EPO med granskning inom . Därutöver tar PRV ut en avgift på för att offentliggöra översättning av ett meddelat europeiskt patent. Avgiften för en internationell ansökan, PCT, som lämnats till PRV är , med möjlighet till reduktion beroende på i vilket format ansökan lämnats in. När ett patent har beviljats ska den sökande betala en meddelandeavgift, som är för ett nationellt patent i . För att patentet ska vara giltigt måste patentinnehavaren sedan betala årliga avgifter i de länder patentet ska gälla, annars förfaller patentet. Årsavgifterna är progressiva och ökar över tiden. Avgiften för att inneha ett patent i är och ökar sedan gradvis till det tjugonde året. När man lämnar in en första patentansökan för en uppfinning, s.k. first filing, kan man sedan åberopa prioritet från denna när patent söks i andra länder. Prioriteten gäller , och räknas från när ansökan lämnades in. Vid PCT-ansökan räcker det med att internationell överenskommelse som gör att en patentansökan som lämnas in till en PCT- myndighet anses ha kommit in i alla PCT:s medlemsländer. lämna in en patentansökan på ett språk för att det ska räknas som att ansökan är ingiven i samtliga PCT:s medlemsländer . Efter att har lämnat sitt utlåtande om patenterbarhet har sökanden i de flesta fall 30 månader på sig att fullfölja ansökan hos nationella eller regionala patentmyndigheter. En fördel med PCT-systemet är därmed att den som söker patent kan skjuta upp beslutet om vilka länder patent ska sökas i, och därmed senareläggs också kostnaderna. Ett framtida enhetligt patentskydd inom EU Ett enhetligt patentskydd kommer att införas inom EU. Införandet sker i form av ett fördjupat samarbete mellan 25 av EU:s medlemsstater, och genomförs genom två EU-förordningar: patentdomstolsförordningen3 och översättningsförordningen.4 När dessa börjar tillämpas blir det möjligt att via en ansökan till EPO få ett europeiskt patent med enhetlig verkan, dvs. som är giltigt i alla deltagande medlemsstater utan någon validering av nationella patentverk. Enda kravet är att patenthavaren begär enhetligt skydd och sedan betalar årsavgifter för det enhetliga patentet. Inbetalningarna ska göras till EPO, och sedan ska intäkterna delas mellan EPO och de länder som ingår i samarbetet om enhetligt patentskydd. Dessutom ska en enhetlig europeisk patentdomstol inrättas, med ensamrätt att avgöra vissa tvister om det enhetliga patentskyddet och de övriga europeiska patenten för de länder som är med i systemet. kommer det finnas en möjlighet för patentinnehavaren till opt-out, dvs. att välja bort, den europeiska domstolen när man vill försvara sina rättigheter. Den har tillsatt en särskild utredare som ska föreslå de författningsändringar som behövs till följd av införandet av det enhetliga patentskyddet i EU och inrättandet av den enhetliga europeiska patentdomstolen. Utredaren ska också lämna förslag till en ny patentlag och en ny förordning som ska vara över- 3Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1257/2012 om genomförande av ett fördjupat samarbete för att skapa ett enhetligt patentskydd. 4Rådets förordning (EU) nr 1260/2012 om genomförande av ett fördjupat samarbete för att skapa ett enhetligt patentskydd när det gäller tillämpliga översättningsarrangemang. skådliga och lättillgängliga. Utredningens slutbetänkande ska redovisas den 31 mars 2015.5 Ett varumärke är ett kännetecken för ett företags eller organisations varor och tjänster, så att de går att skilja från konkurrenters produkter. Varumärken kan bestå av ord, bokstäver, siffror, fraser, figurer som logotyper och bilder, utstyrsel som förpackningar m.m. Varumärkesskydd ger ensamrätt att använda varumärket för sina varor och tjänster eller i sin marknadsföring. Skyddet gäller för evigt, förutsatt att det förnyas och att det används kommersiellt. För att ett varumärke ska kunna skyddas måste det vara särskiljande och unikt. Det får inte gå att förväxla med varukännetecken som redan är registrerade, eller med sådana som är oregistrerade men inarbetade och välkända av konsumenterna på marknaden. Varumärken får inte heller vara beskrivande för varan, till exempel olivolja, eller ange egenskaper hos varan, till exempel kallpressad. Vägar att ansöka om varumärkesskydd Varumärken måste registreras i varje land där innehavaren vill ha skydd. För att underlätta för dem som önskar skydd i flera länder finns det internationella överenskommelser. En varumärkesansökan kan förenklat uttryckt lämnas in på tre olika sätt: Internationell ansökan, Madridprotokollet 5 Direktiv 2012:99 Ett enhetligt patentskydd i EU och en ny patentlag och direktiv 2014:67 Tilläggsdirektiv till . En nationell ansökan lämnas in till den myndighet som ansvarar för varumärkesregistrering i det land man önskar skydd. I är det (). En ansökan om gemenskapsvarumärke lämnas in direkt till Office for Harmonization in the Internal Market (OHIM), eller via PRV. Genom en enda ansökan kan man få ett varumärkesskydd som omfattas hela EU. Om det däremot finns ett hinder i något av EU- länderna faller hela skyddsrätten. En internationell ansökan lämnas in till , via den nationella myndighet som ansvarar för varumärkesregistrering eller via OHIM. Denna väg förutsätter att man har ansökt om eller beviljats ett nationellt varumärke. Varumärket kan sedan genom ansökan till skyddas i ett eller flera av de länder som har anslutit sig till Madridprotokollet. gör en formell granskning, och om ansökan beviljas meddelas de länder som den sökande har angett i ansökan. Sedan gör varje land en prövning enligt sina varumärkeslagar. I gör PRV denna prövning. En internationell ansökan kan därför liknas vid en samling nationella ansökningar. Den som ansöker om att registrera ett varumärke betalar först en ansökningsavgift. Avgiften beror dels på om handlingen lämnas in elektroniskt eller på papper, dels på hur många klasser varumärket täcker. Exempel på klasser är musikinstrument och telekommunikation. Avgiften för att ansöka om ett nytt nationellt varumärke hos PRV är för en online ansökan och för en ansökan på papper för skydd i en varumärkesklass. Avgiften för att ansöka online om ett gemenskapsvarumärke hos OHIM är för upp till tre varumärkesklasser. Avgiften för att ansöka om internationell varumärkesregistrering är till PRV, som vidarebefordrar ansökan till . Den sökande ska även betala en grundavgift till , samt antingen en supplementär avgift för varje klass utöver de första tre och en kompletterande avgift per designerat land, eller en individuell avgift till de länder som har valt att ta ut en sådan. Avgiften för att ansöka online om förnyelse av ett varumärke är i . Översyn av EU:s varumärkessystem pågår en översyn av EU:s varumärkessystem. har föreslagit ändringar i varumärkesförordningen, som gör det möjligt att registrera ett gemenskapsvarumärke med giltighet i hela unionen, och varumärkesdirektivet, som i hög grad harmoniserar den nationella varumärkesrätten inom EU. Ett av kommissionens förslag innebär att det skapas en rättslig grund i varumärkesförordningen för ett fördjupat samarbete mellan EU:s varumärkesmyndighet och de nationella varumärkesmyndigheterna, i PRV. Samarbetet ska ske genom deltagande i olika projekt, som ska finansieras genom bidrag från OHIM. Efter förhandlingar i rådet har medlemsstaterna dock uttryckt missnöje med att den ekonomiska kompensationen från OHIM ska bero på om de nationella varumärkesmyndigheternas deltar i samarbetsprojekt. Rådet har därför i stället föreslagit att OHIM, utöver finansieringen av projekt, ska kompensera medlemsstaterna för de kostnader som deras nationella myndigheter har haft med anledning av gemenskapsvarumärket. Det kan inkludera även andra myndigheter än varumärkesmyndigheter, t.ex. tullmyndigheter. Kommissionen har också föreslagit att det införs en bestämmelse i varumärkesdirektivet som innebär att nationella varumärkesmyndigheter inte längre på eget initiativ ska kunna granska om en ansökan om ett nytt varumärke strider mot en tidigare rättighet, t.ex. ett varumärke eller en firma. PRV gör sådana granskningar. Efter förhandlingar i rådet har dock medlemsstaterna enats om att denna möjlighet ska finnas kvar. Förhandlingarna har nått sitt slutskede och pågår s.k. triloger med , som är medlagstiftare. När det gäller frågan om granskningen av varumärkesansökningar har anslutit sig till rådets förslag. Detta innebär troligtvis att rådets förslag står sig. När det gäller frågan om OHIM:s finansiering av projekt och ekonomisk kompensation till nationella myndigheter har däremot anslutit sig till kommissionens förslag. Det återstår således att se hur denna faller ut i trilogförhandlingarna med . Målsättningen är att rättsakterna ska antas . Design avser formen eller utseendet hos ett objekt eller produkt. I detta sammanhang avser design samma sak som formgivning och mönster. Designskydd gäller för en produkts utseende, men inte produktens funktion eller teknik. Designskydd ger ägaren ensamrätt att tillverka, använda, importera eller sälja designen. Ensamrätten gäller i maximalt , förutsatt att den förnyas . För att en design ska kunna skyddas krävs det att den är ny och särpräglad. En design anses särpräglad om det inte finns någon annan design som ger samma helhetsintryck hos en kunnig användare. Designen måste vara resultat av ett skapande arbete. Vägar att ansöka om designskydd Designskydd måste sökas i varje land där man vill ha skydd. En ansökan om designskydd kan lämnas in på följande sätt: Internationell ansökan, Haagsystemet En nationell ansökan lämnas in till den myndighet som ansvarar för designskydd i det land man önskar skydd. I är det PRV. Ansökan om gemenskapsdesignskydd lämnas in till OHIM direkt. Genom en enda ansökan kan man få ett enhetligt mönsterskydd som täcker hela EU. Enligt EU:s reglering finns det också ett oregistrerat skydd som gäller efter det att designen har blivit offentligt tillgänglig. En internationell ansökan till det internationella registreringssystemet, det s.k. Haagsystemet, lämnas in till . Systemet ger möjlighet att söka designregistrering i ett eller flera länder som anslutit sig till Haagsystemet. har inte anslutit sig, så denna väg kan inte ge skydd i . Däremot har EU anslutit sig, så svenska medborgare kan lämna in ansökningar direkt till . Den som ansöker om registrering av nationellt designskydd (mönsterskydd) betalar en ansökningsavgift. I är den och betalas till PRV. Om man vill förnya skyddet kostar det för varje femårsperiod upp till maximalt . Avgiften för att ansöka online hos OHIM om enhetligt designskydd i EU är . Att förnya skyddet kostar första gången, och avgiften ökar sedan gradvis den fjärde gången skyddet förnyas. Avgiften för att ansöka hos om internationellt designskydd är . Att förnya skyddet kostar . Upphovsrätt skyddar litterära och konstnärliga verk. Den ger innehavaren rätt att trycka, visa, framföra eller sälja verket till allmänheten. Den som har skapat verket har också rätt att bli omnämnd som upphovsman. Upphovsrätten gäller automatiskt, utan ansökan. Den ger intäkter till verkets skapare, och ger incitament att skapa fler verk. Det är verkets uttryck som skyddas och inte den underliggande idén. Två fotografier som föreställer samma objekt kan alltså båda skyddas av upphovsrätten. Upphovsrätten gäller som huvudregel under upphovsmannens livstid plus efter dennes dödsår. Därefter får verket fritt återges. Det krävs att ett verk når s.k. verkshöjd för att det ska omfattas av upphovsrättslagen. Det innebär att verket måste ha viss självständighet och originalitet. Växtförädlarrätt liknar bland annat patenträtten på många sätt. Växtförädlarrättslagen (1997:306) anger att den som skapar en ny växtsort kan få ensamrätt till den. Skyddet gäller , förutom för potatis, träd och vin då det gäller . Skyddet kan inte förnyas. Från skyddet undantas utnyttjande som har privata och ickekommersiella ändamål, experiment och utnyttjande för framställning av nya växtsorter. Kraven för ensamrätt på en växtsort är bland annat att den anses vara ny, särskiljbar, enhetlig och stabil. Skyddet innebär att andra aktörer inte får använda växtsorter som är identiska, avledda eller inte skiljer sig från den registrerade växtsorten tillräckligt mycket. Den användning som kan förbjudas är bland annat vissa former av att föröka, bearbeta, förvara, sälja, importera eller exportera växtsorten. Vägar att ansöka om växtförädlarrätt En ansökan om växtförädlarrätt kan lämnas in på följande sätt: En nationell ansökan om växtförädlarrätt i lämnas in till . En europeisk ansökan lämnas in till EU:s växtsortsmyndighet, CPVO. Genom en enda ansökan kan man få en växtförädlarrätt som täcker hela EU. Förteckning över intervjuade organisationer Utredningen har intervjuat personer från följande organisationer: Arctic Business Incubator, Næringsog fiskeridepartementet, , PRV Patentstyret, Skolan för teknikvetenskaplig kommunikation och lärande, Kungl. tekniska högskolan, KTH for Transfer Support, SNITTS Svenska Artisters och Musikers , Stiftelsen Svensk Industridesign, för Strategiskt Forskning, , SIPF 1.Deltagande med väpnad styrka