sou · H3B355 · 2015-06-09 00:00:00 — I en omfångsundersökning gjord av NCK tillfrågades 10 000 kvinnor och män genom en enkät om sin utsatthet för bl.a. fysiskt och sexuellt våld.65 av kvinnorna uppgav att de som vuxna hade blivit utsatta för våld eller hot om våld av en aktuell eller tidigare partner och hade blivit utsatta för våld eller hot om våld av okända män.66 av de kvinnor och män som hade utsatts för fysiskt våld eller hot om fysiskt våld uppgav att de hade gjort polisanmälan. Vad gäller det sexuella våldet hade nästan hälften av kvinnorna erfarenheter av att efter sin 18-årsdag ha blivit utsatta för någon form av sexuellt våld i enlighet med WHO:s definition, det vill säga i termer av sexuellt övergrepp, sexuell förnedring eller sexuella trakasserier.67 av de kvinnor som utsatts för sexuella övergrepp och 62Brå (2014). 63Detta kan jämföras med antalet polisanmälda våldtäkter mot pojkar och män som var 149. 64NCK (2014), Brå (2014), FRA (2014). 65NCK (2014). 66Detta kan jämföras med att av männen hade blivit utsatta för våld eller hot om våld av en aktuell eller tidigare partner och av okända män. 67Detta kan jämföras av männen. Centrala begrepp, historik och omfattning cirka en procent av de utsatta männen hade gjort en polisanmälan. Brå har på uppdrag av regeringen genomfört en nationell kart- läggning av brott i nära relationer genom ett nytt frågeavsnitt i Nationella trygghetsundersökningen (NTU), en enkätundersök- ning som Brå genomför.68 Av resultaten framgår att totalt av befolkningen uppgav att de utsattes för brott i en nära relation . Andelen kvinnor som utsattes för brott i en nära relation var i princip jämnstor med andelen utsatta män (7,av kvinnorna och av männen). Även om utsattheten verkar vara jämnt fördelad mellan kvinnor och män, är det vanligare att kvinnor utsätts för grovt våld och de har betydligt större behov av hjälp och stödinsatser, och då framför allt sjukvård. Bland de personer som blev utsatta för grov misshandel uppgav av kvinnorna och av männen att de uppsökte, eller hade behövt uppsöka, en läkare, sjuk- sköterska eller tandläkare. Enligt statistik från Brå, och Statistiska cen- tralbyrån (SCB), som sammanställts av , är det rim- ligt att anta att handlägger omkring 11 000 fall som rör sjukskriving, rehabilitering eller aktivitetsersättning relaterat till misshandel, grov kvinnofridskränkning och olaga hot mot kvinnor.69 2.7.1Dödligt våld mot kvinnor Enligt brottsstatistik från Brå dödas i genomsnitt 17 kvinnor av en man de har eller har haft en nära relation till. Över 200 kvinnor har dödats av en närstående man . dödades så många som 26 kvinnor.70 Det dödliga våldet är ofta kulmen på av hot och våld mot kvinnan som ofta även har varit känt inom olika myndigheter. En annan faktor är att våldet har ökat i samband med separation. Flera granskningar av det dödliga våldet mot kvinnor har gjorts som bl.a. visar att myndigheter haft kännedom om offren men inte agerat för att ge stöd och skydd. 68Brå (2014). 69Socialstyrelsen (2013). 70Brå (2014). Centrala begrepp, historik och omfattning bl.a. brister i samverkan och riskbedömningar och visar vikten av att ta alla former av hot och våld på allvar.71 Vad gäller flickor och kvinnor som dödats i en hedersrelaterad kontext finns ingen särskild statistik. 2.8Hedersrelaterat våld och förtryck Det finns inga siffror på hur många som utsätts för heders- relaterat våld och förtryck globalt. Enligt en rapport från UNFPA begås 5 000 mord i hederns namn varje år.72 Däremot finns det studier och statistik på en del av de uttryck som hedersrelaterat våld och förtryck kan ta. Vi vet att förekomsten av barn- och tvångs- äktenskap världen över är mycket hög. 700 miljoner av världens vuxna kvinnor giftes bort som barn. gifts 39 000 flickor bort.73 WHO beräknar att mellan 125 och 140 miljoner flickor och kvinnor lever med konsekvenser av att ha blivit könsstympade.74 Det går inte att få fram siffror på hur många brott som begås i hederns namn i , då vi saknar brottskod för heders- relaterade brott. I Brås brottsstatistik som redovisades i avsnitt 2.7 ryms även de brott som kan ha en koppling till en hederskontext, exempelvis olaga hot och misshandel. I finns en handfull kartläggningar att tillgå som redo- visar omfång av hedersrelaterat våld och förtryck. En kartläggning från (numera MUCF) 2009, Gift mot sin vilja75, visade att omkring 70 000 unga människor mellan 16–i har begränsningar i förhållande till äktenskap eller har av familjen bestämda villkor för val av partner. Ungefär 8 500 unga var oroliga för att inte själva kunna välja sin partner.76 Ytterligare en kartläggning gjordes av stad i studien och heder från 2009.77 Kartläggningen baseras på en skol- enkät till cirka 2 800 barn i åldrarna 15–16 i skolor.78 71Statskontoret (2014), Tryggare (2014), (2014), Kriminalvården (2008), i (2013), Brå (2007). 72UNFPA (2000). 73UNFPA (2014). 74www.who.int/mediacentre/factsheets/fs241/en 75Ungdomsstyrelsen (2009). 77Schlytter et al. (2009). 78Enkäten skickades ut till cirka 2 800 elever och fylldes i av 2 356, bortfallet var . Centrala begrepp, historik och omfattning Resultaten visade att normer om oskuld och äktenskap starkt på- verkade både vardagen och framtiden för många barn, särskilt flickor. av flickorna svarade att de inte tilläts ha en pojkvän och att deras föräldrar förväntade sig att de skulle vara oskulder tills de ingick äktenskap. av flickorna och av pojkarna svarade att de utöver restriktioner kring oskuld, äktenskap, och skola och fritid också hade blivit utsatta för fysiskt eller psykiskt våld, såsom tvingande kontroll, hot eller uteslutning.79 När det gäller könsstympning av flickor och kvinnor, publi- cerade 2015 en kartläggning av hur många flickor och kvinnor i som kan vara utsatta för könsstympning. Kartläggningen uppskattade att 38 000 flickor och kvinnor i är könsstympade, varav 7 000 är flickor under 18 år.80 Vidare ger statistiken från det nationella kompetensteamets stödtelefon en indikation om en utbredd utsatthet för hedersrelaterat våld och förtryck. till mottog det nationella kompetensteamets stödtelefon ärenden som sammanlagt berörde 255 utsatta personer, majoriteten av vilka var barn och unga. Dessutom finns det kring de utsatta ofta ett antal andra personer som berörs av våldet, och 100 personer nämns i samtalen som barn eller syskon till en utsatt person. Mot bakgrund av att det saknas uppgifter om dessa 100 personers utsatthet, ingår de inte i de 255 direkt utsatta som redovisats. Utsattheten som beskrevs i samtalen rörde bl.a. grovt fysiskt våld, allvarligt psykiskt våld och hot, omfattande kontroll och begränsningar i den utsattas vardag och liv, barn- och tvångsäktenskap, konsekvenserna av könsstympning eller oro för att någon ska könsstympas, samt barn och unga som förts utomlands. Att det saknas nationell statistik kring hedersrelaterat våld och förtryck har lyfts fram i flera sammanhang, senast av nationella samordnaren mot våld i nära relationer som föreslog en ny natio- nell studie med syfte att också fånga in vuxnas utsatthet, då tidigare studier främst fokuserat på ungdomar. Det är av vikt att framtida kartläggningar och studier också inkluderar olika uttryck av heders- relaterat våld och förtryck.82 79Schlytter et al., (2009). 80Socialstyrelsen (2015). 81Länsstyrelsen (2015). Centrala begrepp, historik och omfattning 2.9Barn som utsätts för mäns våld mot kvinnor och hedersrelaterat våld och förtryck Flera studier tyder på att ungefär vart tionde barn i har upplevt våld från den ena föräldern mot den andra, och att vart tjugonde barn upplever våld ofta.83 Mot bakgrund av det fak- tum att våldsutsatta kvinnor tenderar att rapportera mer våld från en tidigare make eller sambo, jämfört med nuvarande make eller sambo, kan det vara så att barn med separerade föräldrar är en grupp där mer än vart tionde barn har upplevt våld.84 Vidare inne- bär riskfaktorer för våld mot kvinnor också ökade risker ur ett barnperspektiv (se vidare avsnitt 2.12 om särskild sårbarhet) och i vissa grupper av barn är det en högre andel som upplever våld. När det gäller våld i heterosexuella parrelationer händer det att kvinnan använder våld, men ju mer systematiskt och allvarligt våldet är, desto tydligare är mönstret att det handlar om mäns våld mot kvin- nor. Barn kan naturligtvis uppleva våld i andra relationer också, som våld från pappa mot en ny partner eller våld i samkönade rela- tioner, men det vanligaste är att det är barnets pappa som utsätter mamman för våld.85 Forskning med fokus på långsiktiga följder för barn som upp- levt pappas våld mot mamma visar att barn som upplever våld i sin familj löper en ökad risk för att också uppleva våld i en vuxen- relation.86 Det är vanligare att män som misshandlar har vuxit upp i ett hem där det förekommit våld. Barn som själva blivit fysiskt misshandlade löper högre risk att som vuxna bli utsatta för våld än de som bevittnat våld. Det finns i synnerhet för pojkar en risk att bli våldsutövare i vuxenrelationer, och även en viss förhöjd risk för flickor att som vuxna bli utsatta för våld. I forskningen förklaras den ökade risken för att rättfärdiga och använda våld bl.a. av att våld kan vara ett av de sätt att lösa problem som barnen känner till och de har förstått att våld inte behöver innebära slutet på en rela- tion. Detta även om barn som har haft erfarenhet av våld i hemmet generellt tycker att våld är något skrämmande och upprörande. När forskningsresultat om samband mellan upplevelser av våld som 83Allmänna (2007), Annerbäck, et al. (2010), SOU 2001:71. 84FRA (2014); et al. (2001). 85Hester et al. (2006). 86Näsman et al. (2015). Centrala begrepp, historik och omfattning barn och våld i vuxenlivet diskuteras bör man dock ha i åtanke att de flesta barn som upplevt våld i sin familj slipper uppleva våld i sina vuxna relationer.87 Forskningen visar också att en positiv atti- tyd till våld eller traditionella könsattityder innebär en ännu större risk för att bli del av en våldsam vuxenrelation än att ha vuxit upp i ett hem där det förekommer våld.88 Sambandet mellan att som flicka respektive pojke uppleva våld i familjen som barn och att som vuxen utsättas för (som kvinna) eller utöva det (som man) i en heterosexuell parrelation är alltså relativt svagt, om än starkare för pojkar än för flickor. Det finns många andra faktorer som påverkar risken för att utsättas för eller utöva våld som vuxen. finns en omfattande kunskap om att en stor andel av män som utövar våld mot kvinnor även utsätter barnen i familjen för direkta övergrepp i form av fysiskt och/eller sexuellt våld.89 Detta säger i sig någonting viktigt om våldsutövande mäns brister som omsorgspersoner.90 Att utsätta barnen för att se, höra och på andra sätt uppleva våld och dess konsekvenser är ett brott och kan dess- utom i sig ses som en form av psykisk barnmisshandel. Även om mannen inte utsätter barnet direkt brister han i sin omsorgsför- måga och har ett ansvar för att göra något åt det.91 Utöver att utsätta barnen för att bevittna och uppleva våld kan det finnas problem med våldsutövande mäns föräldraförmåga på andra sätt. Det kan handla om bristande ansvarstagande för barnen och deras behov och en låg grad av deltagande i omsorgen om dem, eller om fysisk och känslomässig försummelse av barnen.92 kan männen kombinera perioder av frånvaro med en auktoritär närvaro som för- älder. Ett grundproblem kan vara en bristande förståelse för barnen och deras utvecklingsnivå, vilket kan komma till uttryck i orealistiska förväntningar på dem. Det kan vidare finnas problem med såväl känslomässig otillgänglighet, självcentrering som känslomässig gräns- löshet. I det senare fallet kan männen använda barnen som ett känslo- mässigt stöd (det gäller inte minst flickor/döttrar) och förvänta sig känslomässig tillgänglighet från både partnern och barnen. 87Jaffe et al. (1990), Stith et al. (2000). 88Stith et al., (2000). 89För en översikt, se et al. (2006). 90Peled (2000). 91SKL (2011), (2014). 92Bancroft & Silverman (2002), Edleson & (2006). Centrala begrepp, historik och omfattning Litteraturen både om våldsutsatta kvinnor och om våldsutövande män som föräldrar pekar på problemen med att mannen undergräver sin medförälder, barnens mamma. Våldet i sig är nedbrytande för mamman och destruktivt för hennes relation till barnen.93 Dessutom kan han tala om för barnen att de inte behöver lyda sin mamma och framställa henne som inkompetent eller liknande. På så sätt saboteras barn-mammarelationen. Han kan också undergräva sin medförälder mer indirekt genom att t.ex. förmå eller låta barnen göra saker trots att mamman inte vill det. Det här beteendet kan fortsätta också efter separation. I litteraturen framhålls att männen kan vara manipulerande och framstå som goda föräldrar när de blir observerade. Detta i sig skapar en förvirrande och svårhanterbar situation för barnen.94 Barn som växer upp i en kollektivorienterad familj där värden som lydnad, beroende, heder och skam förekommer och där den vanliga föräldraresponsen på överträdelser är begränsningar, kränk- ningar, hot och våld påverkas såväl mentalt som fysiskt. Rädslan kan ha förkroppsligats och påverkar beteenden utan att varken individen själv eller omgivningen förstår sambanden.95 Ett barn eller en ung- dom som blir utsatt för våld från sin eller sina anknytningspersoner har inte heller samma möjligheter som andra personer att få skydd från våldet eller att förstå att det inte är legitimt att utsättas för våld.96 Om de rådande uppfattningarna inom familjen innebär att vara andra till lags, se sig själv som mindre värd, undertrycka egna känslor, den egna kroppen och den egna sexualiteten, påverkar detta den unga/unges identitetsutveckling. En person som växt upp i en tvångsmässig och kontrollerande miljö har svårigheter att känna trygghet och fungera i relation till andra. Även förmågan att leva ett självständigt vuxenliv och fatta rationella beslut påverkas av att man i liten utsträckning fått vägledning kring rätt och fel. I stället har ens handlingar och val ofta styrts av rädsla för bestraffningar och viljan att vara någon annan till lags.97 93Se t.ex. Radford & (2006). 94SKL (2011). 95IMDi (2008), Överlien (2010). 96Cocozza (2003), Drugli (2003), (2003), (1995), et al. (2001), (1997), Överlien (2010). 97Judith (1992), Kağıtçıbaşı (2007), (2002). Centrala begrepp, historik och omfattning 2.10Sexuellt våld mot flickor och kvinnor Trots den stora omfattningen av flickor och kvinnor som har utsatts för sexuellt våld, och trots att det finns gott om forskning kring det sexuella våldets omfattande konsekvenser för psykisk och fysisk hälsa, finns det få specialiserade verksamheter som arbetar med psykosocialt stöd eller bearbetning av erfarenheter av sexuella övergrepp. Utsatta flickor och kvinnor vänder sig till verksamheter som elevhälsa, ungdomsmottagningar, barn- och ungdomspsykia- tri, socialtjänst, vuxenpsykiatri och andra ordinarie offentliga verk- samheter i kommuner och landsting. Kunskapsnivå och tillgängliga rutiner för att identifiera och arbeta med sexuellt våld varierar kraftigt mellan olika verksamheter och över landet. Det finns ett fåtal specialiserade verksamheter i offentlig regi som har god kun- skap och ger gott stöd. En del av samhällets brister i att upp- märksamma och ge stöd vid sexuell utsatthet vägs upp av ideella organisationer med lång erfarenhet och goda kompetens i frågan. Tjejjourer, ungdomsjourer, kvinnojourer och brottsofferjourer arbetar aktivt med frågor kring sexuellt våld och ger stöd till utsatta över hela landet. Flickor och kvinnor som har utsatts för våldtäkt ska i första hand söka vård på akut- eller gynmottagningar eller, i de få städer där det finns, speciella akutmottagningar för våldtagna kvinnor. bör alla sjukhus ha tillgång till en nationell guide, en checklista och en spårsäkringssats vid sexuella övergrepp framtagen av NCK.98 På sjukhuset genomförs en gynekologisk undersökning och en kroppsundersökning. Läkarundersökning och säkrade spår kan användas som underlag för ett rättsintyg. Det kan användas i en brottsutredning eller som bevis vid en eventuell rättegång. Sexuellt våld drabbar kvinnor och flickor i alla åldrar men mörker- talen gällande anmälda sexualbrott antas vara särskilt stora. Enligt NTU99 är sexualbrott den typ av brott som polisanmäls i lägst utsträckning av alla brott som ingår i undersökningen. Enligt under- sökningen anmäls var tionde fall av sexualbrott och var sjätte våld- täkt. 98NCK (2010). 99Brå (2014). Centrala begrepp, historik och omfattning polisanmäldes totalt 19 700 sexualbrott, vilket är en ökning i jämförelse med 2013. Det vanligaste poli- sanmälda sexualbrottet är sexuellt ofredande med 9 250 anmälningar . Det näst vanligaste är våldtäkt med 6 620 anmälningar, en ökning jämfört med föregående år. Totalt an- mäldes 3 150 våldtäkter mot barn i åldern 0–. I av fallen (2 890 anmälda brott) var offren flickor. Vid våldtäkt mot person var av offren kvinnor. Även an- mälda brott om sexuellt ofredande och sexuellt tvång och utnytt- jande ökade jämfört med föregående år. Ökningarna kan delvis förklaras av att det har förekommit ett stort ärende med många brott gällande sexuellt ofredande, sexuellt tvång, utnyttjande och sexuell posering.100 Av de misstänkta för sexualbrott är män. Yngre män är överrepresenterade bland gärningspersonerna. –2011 var av de misstänkta gärningspersonerna i åldern 15– , och i åldern 15–. Enligt en specialstudie om våldtäkt mot barn () är förövaren oftast en person från barnets närmaste omgivning och betydligt äldre, när barnet är . Men när offret är i yngre tonåren är förövaren ofta en jämnårig och har inte en lika nära relation till den som utsatts.101 I NCK:s omfångsstudie102 uppgav var femte kvinna och var tjugonde svensk man att de utsatts för allvarligt sexuellt våld under livet. Mindre än var tionde av dessa hade fått professio- nell hjälp och färre än hade polisanmält. Mer än var tionde kvinna och var tjugonde man uppgav att de hade utsatts för allvarligt sexuellt våld som barn, före ålder.103 Var tionde kvinna och en av hundra män uppgav att de hade utsatts för allvar- ligt sexuellt våld efter sin 18-årsdag.104 av samtliga kvin- nor uppgav att de i vuxen ålder hade varit utsatta för grovt sexuellt våld, i bemärkelsen fysiskt våld eller hot om fysiskt våld, påtvingat samlag eller liknade, och bland kvinnorna i åldern 100Brå (2015). 101Brå (2012). 102NCK (2014). 103Allvarligt sexuellt våld definieras här som att man mot sin vilja har tvingats till samlag eller försök till samlag. 104Allvarligt sexuellt våld definieras här som att man med våld eller hot om våld har blivit på- tvingat samlag inklusive försök, eller att detta skett då man befunnit sig i ett tillstånd där man inte har haft möjlighet att försvara sig. Centrala begrepp, historik och omfattning 25–var andelen (jämfört med t.ex. bland kvinnorna i åldern 65–). av kvinnorna i åldern 18–24 hade blivit utsatta för sexuellt våld under det senaste tolv månaderna. Den vanligaste förövaren uppgavs då vara partner eller före detta partner. Figur 2.4 Personer 16–utsatta för sexualbrott efter ålder och kön 2013 Källa: Nationella trygghetsundersökningen, Brå (2014). Figur 2.4 visar personer 16–som i NTU angivit att de utsatts för sexuellt ofredade, tvång eller angrepp under föregående år. Med sexualbrott avses alla former av sexualbrott mot personer . Mest utsatta är kvinnor mellan 16–bland vilka 7,3 pro- cent uppger att de har blivit utsatta för sexualbrott . uppgav i NTU att de hade polisanmält händelsen. Sam- mantaget i NTU uppgav 2,4 av kvinnorna och av männen att de hade blivit utsatta för sexualbrott under 2013.105 av sexualbrotten som rapporteras i NTU bedöms så pass allvarliga 105 Brå (2014). Begreppet sexualbrott i NTU ett brett spektrum av brott. Tre av frågorna i undersökningen beskriver händelser som i skulle kunna motsvara försök till eller fullbordat sexuellt tvång eller våldtäkt. Vidare får de utsatta också en fråga om huruvida de själva skulle beskriva händelsen som en våldtäkt. Centrala begrepp, historik och omfattning att de skulle kunna klassas som försök till eller fullbordat sexuellt tvång eller våldtäkt. Det skattade antalet händelser av den här all- varlighetsgraden för hela befolkningen motsvarar 201 000.106 Flera studier tyder på att det sexuella våldet är svårare att tala om än andra former av våld i nära relationer, och att det sexuella våldet är svårt att definiera och sätta ord på för kvinnorna som har utsatts. Forskning visar också att kvinnor som har utsatts för våld- täkt av en partner i mindre utsträckning än andra våldtagna kvinnor berättar för sin omgivning eller professionella om sina erfaren- heter.107 I forskning om sexuellt våld och våldtäkt lyfts ofta glappet mel- lan kvinnors faktiska erfarenheter av våldtäkt och förståelsen av våldtäkt i samhället. Forskaren beskriver hur det på en nivå finns en hypersynlighet av våldtäkt, i bl.a. mediers val av skildringar där överfallsvåldtäkter, gruppvåldtäkter och bilder av ”den ensamme galningen” lyfts fram, men att denna hypersynlighet på ett paradoxalt sätt upprättar en osynlighet, där det vanliga sexu- ella våldet som sker i nära relationer försvinner. Ett antal studier har genomförts omkring synen på våldtäkt i samhället genom analyser av hur den gängse bilden av våldtäkten och våldtäktsmannen ser ut, förstås och förstärks i det allmänna medvetandet. Bl.a. har detta gjorts genom analyser av medias han- tering och genom attitydundersökningar bland unga.109 Ett mönster framträder. I media skildras framför allt bilder av överfallsvåld- täkter, gruppvåldtäkter och våldtäkter med mycket fysiskt våld in- volverat. Gärningsmannen framställs ofta som en ensam avvikare eller som en man med annan etnisk bakgrund. Parallellt med detta produceras i reklam och media bilder av ”normal” sexualitet, ibland kopplad till övertalning och våld, med en tydlig manlig överordning och kvinnlig underordning. Erövring, initiativ och virilitet formar på så vis våra föreställningar om den ”vanliga” maskulina sexuali- teten. Avvikelse, psykisk störning och föreställningar om (annan) kulturell bakgrund/ den ”andre”, formar vidare våra föreställningar 106Brå (2014), s. 39. 107Logan, (2007). 108Wendt (2010). 109Se t.ex. Jeffner (1998), (2005), (2012), (2010). Centrala begrepp, historik och omfattning Studier visar hur dessa konstruktioner påverkar unga i deras förståelse av våldtäkt.110 Detta påverkar även hur de som utsätts för sexuellt våld i parre- lation tolkar och förstår våldet. I studier framgår att så kallade ”våldtäktsmyter” (t.ex. definierade som föreställningar om våld- täktsmän som avvikare, att man måste göra fysiskt motstånd för att det ska räknas som våldtäkt eller att våldtäkt inte sker i relationer) och föreställningar om könsroller har stor betydelse för våldtagna kvinnors svårigheter att sätta ord på och förstå vad de faktiskt har utsatts för.111 Dessa myter och föreställningar påverkar också det bemötande som utsatta kvinnor och flickor får i mötet med om- givning och myndigheter. Forskning pekar på att dessa föreställ- ningar även påverkar rättsväsendets hantering av sexualbrottsären- den, vilket skapar rättsosäkerhet för de utsatta.112 2.11Flickor och unga kvinnor – en riskgrupp Flickor och unga kvinnors utsatthet för våld är större än för kvin- nor generellt. Internationellt har våld i ungas nära relationer upp- märksammats både som en fråga för våldsförebyggande insatser och när det gäller hjälp och stöd. Det finns också olika exempel på specialiserade hjälpinsatser, exempelvis vad gäller mödra- och barn- hälsovård för tonårsföräldrar och anpassning av skyddade boenden för tonåringar utsatta för partnervåld.