sou · H3B362 · 2015-09-15 00:00:00 — 2014/15:57 s. 22 f.). Förfarandet med sanktionsföreläggande är obligatoriskt. Av första stycket i förevarande paragraf följer att sanktioner mot fysiska per- soner som ingår i styrelsen för ett fondbolag eller ett förvarings- institut eller är verkställande direktör i sådana företag, prövas av genom sanktionsföreläggande. Prövningen ska omfatta samtliga förutsättningar för att besluta om en sanktion, dvs. om en allvarlig överträdelse enligt de i 1 a eller 1 b § hänvisade lagrummen har skett, om personen i fråga har handlat uppsåtligen eller av grov oaktsamhet, vilken sanktion som är lämplig och, om det är fråga om sanktionsavgift, avgiftens storlek, varvid 2, 2 a, 8 a och 9 §§ ska tillämpas. Ett sanktionsföreläggande kan bli aktuellt först sedan omstän- digheterna kring överträdelsen har utretts och personen i fråga har fått möjlighet att ta del av utredningen i ärendet (jfr 17 § förvalt- ningslagen, 1986:223). Först kan ställning tas till sanktionsavgiften och en bedömning göras av vilka risker en dom- stolsprövning skulle kunna innebära (jfr prop. 2007/08:135 s. 88). Enligt andra stycket måste personen i fråga delges sanktionsföre- läggandet från den tidpunkt då överträdelsen ägde rum. I tredje stycket anges att ett sanktionsföreläggande innebär att den som bedöms vara ansvarig för en överträdelse föreläggs att godkänna sanktionen eller . Förfarandet med sanktionsföreläggande är obligatoriskt. Det innebär att frågan alltid ska prövas av genom ett sanktionsföre- läggande. Om den som föreläggandet riktas mot framför invänd- ningar mot sanktionen eller om denne inte svarar inom utsatt tid, ska inspektionen ta ställning till huruvida en ansökan om att sank- tion ska beslutas ska ges in till domstolen (22 §). Den som framför invändning mot sanktionen eller inte besvarar ett föreläggande kan därmed inte åläggas en sanktion utan att frågan har prövats av dom- stol. Huvudregeln är således att inspektionen ska väcka talan om sanktion, om förutsättningarna för detta föreligger. Det hela kan jämföras med systemet med åtalsplikt för åklagare. Det är dock möjligt att ett sakligt och relevant bestridande med anledning av ett utfärdat föreläggande kan leda till att saken ställs i en annan dager. ska i sådana fall bedöma om förutsättningarna för en sanktion fortfarande föreligger. Kommer inspektionen fram till att så inte är fallet bör inspektionen avstå från att väcka talan. För att undvika att väcker talan måste alltså personen i fråga skriftligen godkänna sanktionsföreläggandet inom den tid som inspektionen bestämmer. Den tidsperioden bör vara kort. Av fjärde stycket framgår att ett godkänt föreläggande gäller som en domstols lagakraftvunna avgörande om att avgift ska tas ut. Ett godkänt sanktionsföreläggande såvitt avser sanktionsavgift kan verk- ställas enligt utsökningsbalkens bestämmelser (se 3 kap. 1 § 6 utsök- ningsbalken). Ett godkänt sanktionsföreläggande som visar sig vara felaktigt kan undanröjas enligt 23 §. 21 § Ett sanktionsföreläggande ska innehålla uppgift om 1.den fysiska person som föreläggandet avser, 2.överträdelsen och de omständigheter som är nödvändiga för att känne- teckna den, 3.de bestämmelser som är tillämpliga på överträdelsen, och 4.den sanktion som föreläggs personen. Föreläggandet ska också innehålla en upplysning om att talan om sanktio- ner kan väckas, om personen i fråga inte godkänner föreläggandet inom den tid som anger. För att kunna identifiera en överträdelse och avgränsa den mot even- tuellt andra förfaranden måste ett sanktionsföreläggande innehålla vissa specifika uppgifter, vilket anges i första stycket. I likhet med vad som gäller för ett strafföreläggande enligt 48 kap. 6 § rätte- gångsbalken ska föreläggandet innehålla uppgift om den person som föreläggandet avser, överträdelsen och de omständigheter som är nödvändiga för att känneteckna den, de bestämmelser som är tillämpliga på överträdelsen och den sanktion som föreläggs. Av andra stycket framgår att föreläggandet också ska innehålla en upplysning om vad som kan bli följden av ett icke godkänt före- läggande. Några ytterligare krav på innehållet i föreläggandet upp- ställs inte, se avsnitt 8.6.4. 22 § Om ett sanktionsföreläggande inte har godkänts inom utsatt tid, får ansöka hos allmän förvaltningsdomstol om att sanktion ska beslutas. En sådan ansökan ska göras hos den förvaltningsrätt som är behö- rig att pröva ett överklagande av beslut om ingripande mot fondbolaget för samma överträdelse. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Paragrafen anger vad som gäller i fråga om domstolsprövning för det fall ett sanktionsföreläggande enligt 20 § inte har godkänts. Av första stycket framgår att får ansöka hos allmän förvaltningsdomstol om att sanktionen ska beslutas. En så- dan ansökan ska göras hos den förvaltningsrätt som är behörig att pröva ett överklagande av eventuella beslut om ingripande mot fondbolaget eller överträdelse, dvs. Förvaltningsrätten i , se vidare av- snitt 8.6.3. I andra stycket anges att det krävs prövningstillstånd för över- klagande till kammarrätten. Av 20 § fjärde stycket följer att ett godkännande efter den i före- läggandet utsatta tiden är utan verkan. Rent formellt är Finans- inspektionen inte bunden av den sanktion som angivits i ett före- läggande som inte har godkänts, men utgångspunkten är att inspek- tionen vid tiden för föreläggandet gör en noggrann bedömning av vad som är en rimlig sanktion i det aktuella fallet. Den bedöm- ningen borde normalt inte ändras för att föreläggandet inte god- känns, och starka rättssäkerhetsskäl talar mot att inspektionen yrkar på en strängare sanktion än den som satts ut i sanktions- föreläggandet. Däremot saknas skäl att inta en sådan restriktiv hållning i fråga om ändringar till den enskildes förmån (se prop. 2007/08:135 s. ; se även Lagrådets yttrande i prop. 2014/15:57 s. 572). Den sanktion som inspektionen för talan om i domstol bör således nor- malt vara densamma som angivits i föreläggandet (se angående för- hållandet mellan avgiftsföreläggande och domstolsbeslut enligt konkurrenslagen, se prop. 2007/08:135 s. 88 f.). Det finns i och för sig inget som hindrar från att utfärda ett nytt sanktionsföreläggande om personen i fråga inte har godkänt det inom föreskriven tid (jfr a. prop. s. 262). Det bör dock i så fall inte vara fråga om någon ändring till annat slag av sanktion eller ändring av en sanktionsavgifts storlek, och bör endast komma i fråga i rena undantagssituationer. I enlighet med bestäm- melsen i förevarande paragraf bör dock huvudregeln vara att Finans- inspektionen i sådana fall väcker talan om utdömande av sanktionen (jfr t.ex. 8 kap. 7 § arbetsmiljölagen, 1977:1160). 23 § Ett sanktionsföreläggande som har godkänts ska efter klagan undanröjas 1.om godkännandet inte kan anses som en giltig viljeförklaring, 2.om det vid ärendets behandling har förekommit sådant fel, att förelägg- andet bör anses ogiltigt, eller 3.om föreläggandet av annan anledning inte överensstämmer med lag. Den som vill klaga ska göra det skriftligen hos den domstol som avses i 22 § från det att föreläggandet godkändes. I mål om klagan på ett sank- tionsföreläggande är motpart. Har sanktionsföreläggande undanröjts, får inte därefter för samma otillåtna agerande beslutas en strängare sanktion. Paragrafen är ny och utformad efter förebild av 59 kap. 6 § rätte- gångsbalken. Av andra stycket följer att det är förvaltningsrätten i som har att pröva frågan om undanröjande. Förvalt- ningsrättens beslut överklagas till Kammarrätten i . Över- vägandena finns i avsnitt 8.6.4. 24 § Ett föreläggande eller förbud enligt denna lag får förenas med vite. Ett föreläggande enligt 10 kap. 3 § tredje stycket får dock inte förenas med vite, om 1.det finns anledning att anta att den som ska föreläggas har begått en gärning som är straffbelagd, och 2.föreläggandet avser utredning av en fråga som har samband med den misstänkta gärningen eller överträdelsen. Om den som ska föreläggas är en juridisk person, gäller andra stycket även ställföreträdare för den juridiska personen. Första stycket motsvarar i sak tidigare 20 §. Det nya andra stycket syftar till att undvika att den som är misstänkt för brott eller en överträdelse tvingas att lämna uppgifter som innebär att han eller hon anger sig själv, se vidare avsnitt 8.2.5. Bestämmelsen har utfor- mats med 44 kap. 3 § skatteförfarandelagen (2011:1244) som före- bild. 1 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får med- dela föreskrifter om 1.vilka poster som får räknas in i startkapitalet enligt 2 kap. 4 §, 2.vilka poster som får räknas in i egna medel enligt 2 kap. 8, 9 och 11 §§, 3.på vilket språk underrättelsen enligt 2 kap. 15 c § första stycket ska skrivas, 4.hur fondbolaget ska offentliggöra handlingarna enligt 2 kap. 15 c § tredje stycket, 5.vad ett fondbolag ska iaktta för att uppfylla skyldigheterna i 2 kap. 17, 17c och 17 f §§, 6.vilken information som ska lämnas i underrättelsen till andelsägare enligt 4 kap. 9 a § och på vilket sätt underrättelsen ska lämnas, 7.tillhandahållande av informationsbroschyr och faktablad enligt 4 kap. 8.på vilket språk informationen enligt 4 kap. 20 § ska tillhandahållas, 9.kriterier för de finansiella tillgångar som medel i en värdepappers- fond får placeras i enligt 5 kap. 1 § andra stycket första meningen, 10.vilka tekniker och instrument ett fondbolag får använda enligt 5 kap. 1§ tredje stycket samt villkor och gränser för sådan användning, 11.det system för riskhantering som ett fondbolag ska ha enligt 5 kap. 2§ första och andra styckena, 12.kriterier för indexfonder enligt 5 kap. 7 §, 13.beräkning av exponeringar enligt 5 kap. 13 och 14 §§, 14.på vilket sätt underrättelsen till andelsägarna enligt 5 a kap. 7 § ska lämnas, 15.vilka fel och försummelser som ska rapporteras enligt 5 a kap. 18 §, 16.förutsättningar för överföring av finansiella instrument och förvalt- ning enligt 5 a kap. 37 och 46 §§, 17.vilka åtgärder som ett fondbolag ska vidta om det tar emot medel med redovisningsskyldighet enligt 7 kap. 1 §, 18.vilka åtgärder som ett fondbolag ska vidta för att uppfylla de krav som följer av bestämmelserna i 7 kap. 3 §, 19.vad informationen enligt 8 kap. 8 § ska innehålla, hur den ska utfor- mas, på vilket sätt den ska tillhandahållas och vad som ska bifogas infor- mationen, 20.på vilket språk de handlingar som ska lämnas tillsammans med an- sökan enligt 8 kap. 19 § ska upprättas, 21.vilka upplysningar som fondbolag, förvaltningsbolag, fondföretag samt förvaringsinstitut ska lämna till enligt 10 kap. 2 § första stycket och när upplysningarna ska lämnas, och 22.sådana avgifter för tillsyn som avses i 10 kap. 11 §. Tillägget i punkten 5 är föranlett dels av att närmare bestämmelser om fondbolags ersättningspolicy meddelas genom föreskrifter (se 2 kap. 17 c § och författningskommentaren till den paragrafen), dels av att bestämmelsen i 17 f § tidigare betecknades 17 c §. Övervägandena finns i avsnitt 5.2. 1 § beslut enligt 10 kap. 10 § samt 12 kap. 19 § andra stycket och 20 § får inte överklagas. Andra beslut av enligt denna lag får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. 90) Detta gäller dock inte beslut i ärenden som avses i 20 § första stycket 5 förvaltningslagen (1986:223). Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. får bestämma att ett beslut om förbud, förelägg- ande eller återkallelse ska gälla . I första stycket har lagrumshänvisningen kompletterats så att det framgår att beslut om sanktionsföreläggande enligt 12 kap. 20 § inte får överklagas, se avsnitt 8.6.4. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Äldre föreskrifter gäller för överträdelser som ägt rum före ikraftträd- andet. Övervägandena finns i kapitel 9. 11.2Förslaget till lag om ändring i lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse 2 b § Den som har gjort en anmälan om misstänkta överträdelser av bestäm- melserna som gäller för verksamheten får inte göras ansvarig för att ha åsido- satt någon tystnadsplikt, om anmälaren hade anledning att anta att en över- trädelse hade skett. Paragrafen är ny. Den motsvarar den föreslagna nya bestämmelsen i 2 kap. 17 e § lagen om värdepappersfonder, se kommentaren till den paragrafen. Övervägandena finns i avsnitt 7.3.6. 11.3Förslaget till lag om ändring i lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden 4 b § Den som har gjort en anmälan om misstänkta överträdelser av bestäm- melserna som gäller för verksamheten får inte göras ansvarig för att ha åsido- satt någon tystnadsplikt, om anmälaren hade anledning att anta att en över- trädelse hade skett. Paragrafen är ny. Den motsvarar den föreslagna nya bestämmelsen i 2 kap. 17 e § lagen om värdepappersfonder, se kommentaren till den paragrafen. Övervägandena finns i avsnitt 7.3.6. 11.4Förslaget till lag om ändring i lagen (2013:561) om förvaltare av alternativa investeringsfonder 22 § För förvaringsinstitut för specialfonder gäller 2 kap. 21 § och 3 kap. 9 § lagen (2004:46) om värdepappersfonder, i stället för det som anges i 17–21 §§. För att förvaringsinstitutets ansvar även i fortsättningen ska vara detsamma både avseende värdepappersfonder och specialfonder har paragrafen justerats så att den hänvisar till de ändrade och nya ansvarsbestämmelserna i lagen om värdepappersfonder. Övervägan- dena finns i avsnitt 6.8. En särskild utredare ska lämna förslag till hur UCITS V-direktivet, ska genomföras i svensk rätt. Utredaren ska också ta ställning till om det till följd av de lagändringar som krävs för att genomföra direktivet bör göras andra ändringar i lagstiftningen om värdepappersfonder eller i annan lagstiftning. Vidare ska utredaren göra en analys av om det behöver göras några ändringar i de näringsrättsliga bestämmelserna för att stärka den svenska fondbranschens konkurrenskraft och modernisera det svenska fondregelverket, och i så fall föreslå vilka ändringar som ska göras. Ett delbetänkande med förslag till de lagändringar som krävs för att genomföra direktivet ska redovisas . Upp- draget i övrigt ska redovisas . UCITS-direktivet och motsvarande svenska regler antogs och rådets direktiv /91/EU av om ändring av direk- tiv 2009/65/EG om samordning av lagar och andra författningar som avser företag för kollektiva investeringar i överlåtbara värdepapper (fondföretag) när det gäller förvaringsinstitutsfunktioner, ersätt- ningspolicy och sanktioner, det s.k. UCITS V-direktivet. står för Undertakings for in . Direktivet, som ursprungligen är , har ändrats ett fler- tal gånger och omarbetades 2009. Det innehåller regler för fond- företag som riktar sig till allmänheten och kännetecknas av ett högt konsumentskydd. Direktivet har genomförts i svensk rätt genom lagen (2004:46) om värdepappersfonder. I den lagen används termerna värdepappers- fond och fondbolag för fonder och bolag som i UCITS-direktivet benämns fondföretag respektive förvaltningsbolag. Det gäller dock enbart för svenska fonder och bolag; de utländska motsvarigheterna benämns även i lagen fondföretag och förvaltningsbolag. Några av reglerna direktiv (UCITS IV-direktivet) ändras i och med det nya UCITS V-direktivet och på några områden introdu- ceras helt nya regler. Ändringarna syftar främst till att öka investerar- skyddet och harmonisera reglerna för förvaltningsbolag med de reg- ler som gäller på andra delar av finansmarknadsområdet. En allmän översyn och modernisering av fondregelverket Genom UCITS-direktiv etablerades en inre marknad för fondföretag i och med möjligheten att marknadsföra dem gränsöver- skridande i samtliga länder inom Europeiska ekonomiska samarbets- området (EES). Genom UCITS IV-direktivet integrerades mark- naden för förvaltningsbolag och fondföretag ytterligare när förvalt- ningsbolag gavs möjligheten att etablera fondföretag i andra länder inom EES än det land där förvaltningsbolaget är etablerat. Förvalt- ningsbolag kan således förlägga sin verksamhet och de förvaltade fondföretagen där det är mest ändamålsenligt. Genom och rådets direktiv /61/EU av om förvaltare av alternativa investeringsfonder samt om ändring av direktiv /41/EG och 2009/65/EG och förordningarna (EG) nr 1060/2009 och (EU) nr 1095/2010 (AIFM- direktivet) infördes en harmoniserad EU-rättslig reglering av för- valtare av alternativa investeringsfonder (AIF-förvaltare). Därmed skapades en inre marknad även för förvaltning och marknadsföring av alternativa investeringsfonder. Definitionen av en alternativ investe- ringsfond är bred och omfattar företag som har bildats för kollek- tiva investeringar och som tar emot kapital från ett antal investerare för att investera det i enlighet med en fastställd investeringspolicy till förmån för dessa investerare och som inte kräver auktorisation enligt UCITS-direktivet. I praktiken innebär det att bl.a. special- fonder, hedgefonder, riskkapitalfonder, fastighetsfonder och infra- strukturfonder faller inom direktivets tillämpningsområde. AIFM- direktivet har genomförts i svensk rätt genom lagen (2013:561) om förvaltare av alternativa investeringsfonder. Genom villkorade regler innebär AIFM-direktivet även att den inre marknaden ska öppnas upp för AIF-förvaltare och alternativa investeringsfonder som är etablerade utanför EES men först när den inre marknaden för förvaltare och fonder som är etablerade inom EES har varit öppen (se prop. 2013/14:113 s. 61–63). Både förvaltningsbolag och AIF-förvaltare agerar alltså på en internationell och rörlig marknad. Detta innebär stora möjligheter men också ökad konkurrens. Fondsparande är en viktig sparform i och vid utgången av uppgick fondför- mögenheten i till . har allt fler svenska fondbolag valt att starta och etablera fonder utomlands, även när de i princip enbart är avsedda för marknadsföring i . En förklaring från fondbranschen är att man anser att det är fördelaktigare ur konkurrenssynpunkt att etablera fonder i andra länder inom EES än . En analys av vilka åtgärder som bör vidtas för att modernisera det svenska fond- regelverket och öka konkurrenskraft när det gäller att driva fondverksamhet bör därför genomföras. Konsumentskyddsperspek- tivet bör ingå som en viktig del i den analysen och det bör även beaktas när åtgärder föreslås. Uppdraget att föreslå hur UCITS V-direktivet ska genomföras i svensk rätt Vilka ändringar och nya bestämmelser krävs? UCITS V-direktivet kommer att kräva både ändringar av befintliga bestämmelser och införande av helt nya. Genom UCITS V-direktivet har det införts nya och mer detal- jerade regler om förvaringsinstitutens ansvar och uppgifter. Syftet med reglerna är att förtydliga förvaringsinstitutens ansvar och upp- gifter och minska de nationella skillnaderna. De nya reglerna anger bl.a. vilka typer av institut som får vara förvaringsinstitut, vilka upp- gifter som förvaringsinstitutet förväntas sköta, under vilka omstän- digheter uppgifter får delegeras och vilka skadeståndsregler som tillämpas om förvaringsinstitutet förlorar finansiella instrument eller orsakar annan skada. Direktivet innebär också nya regler om löner och annan ersätt- ning till den verkställande ledningen och annan personal i fond- bolag. Syftet är att fondbolagen ska omfattas av ersättningsregler liknande de som finns i t.ex. kapitaltäckningsregelverket för kredit- institut och värdepappersbolag samt AIFM-direktivet. Därutöver införs mer detaljerade regler om sanktioner vid över- trädelse av de bestämmelser i nationell rätt som genomför direk- tivet. Reglerna överensstämmer i stora delar med motsvarande reg- ler på finansmarknadsområdet där det har gjorts ändringar. I direktivet anges vilka sanktioner behöriga myndigheter åtminstone måste kunna använda sig av, inklusive minsta maximinivåer för sanktionsavgifter och vilka kriterier som måste beaktas av myndig- heterna vid beslut om sanktioner. Reglerna innebär även skydd för dem som anmäler misstänkta eller faktiska överträdelser av regel- verket s.k. visselblåsare (”whistleblowers”). De genomförandeåtgärder till UCITS V-direktivet som kommer att utarbetas av är av sådant slag att de kan komma att påverka hur direktivet bör genomföras i svensk rätt. Åtgärderna kommer att vara mycket nära kopplade till, och i vissa fall dessutom nödvändiga för, funktionen av de nya reglerna i UCITS V-direktivet. Det är därför viktigt att genomförandeåtgär- derna kan beaktas i ett så tidigt skede som möjligt i lagstiftnings- arbetet. •ta fram underlag och utarbeta de författningsförslag som behövs för att genomföra UCITS V-direktivet i svensk rätt, •följa kommissionens arbete med att ta fram åtgärder för genom- förande, •belysa hur kommissionens åtgärder påverkar eller bör påverka utformningen av de författningsförslag som lämnas för att genom- föra UCITS V-direktivet i svensk rätt, och •beakta genomförandeåtgärderna i de författningsförslag som ut- arbetas. Vilka övriga författningsändringar kan behöva göras till följd av genomförandet av direktivet? Genomförandet av UCITS V-direktivet kan få konsekvenser även på sådana bestämmelser i lagen om värdepappersfonder som inte berörs direkt av de nya reglerna i direktivet. I den utsträckning de nya bestämmelser som föreslås för att genomföra direktivet medför att även andra bestämmelser bör ändras för att åstadkomma en konsekvent och väl fungerande reglering bör detta göras i ett samman- hang. Genomförandet av UCITS V-direktivet berör de svenska värde- pappersfonderna. Specialfonder regleras i lagen om förvaltare av alter- , som genomför AIFM-direktivet. Med hänsyn till att specialfonder får marknadsföras till konsumenter och andra icke-professionella investerare är skadeståndsreglerna som gäller för förvaringsinstitut som förvarar en specialfonds till- gångar utformade på samma sätt som de regler som gäller för för- varingsinstitut som förvarar värdepappersfonders tillgångar. Det bör därför övervägas i vilken utsträckning de bestämmelser som föreslås för att genomföra UCITS V-direktivet bör tillämpas även av . •överväga om det till följd av genomförandet av UCITS V-direk- tivet finns anledning att ändra skadeståndsreglerna för förvarings- , •överväga om det till följd av genomförandet av UCITS V-direk- tivet finns behov av andra ändringar i lagen om värdepappers- fonder, och •utarbeta nödvändiga författningsförslag. Utredaren är i övrigt fri att lämna de förslag som utredningsarbetet kan föranleda. Uppdraget att föreslå åtgärder för att stärka konkurrenskraften och modernisera fondregelverket Fonder är en omfattande och viktig sparform i . Det är en utgångspunkt att svenska hushåll och andra investerare även fortsättningsvis ska ha tillgång till ett brett utbud av fonder på den svenska fondmarknaden, däribland fonder etablerade i . Det är också en utgångspunkt att det ska finnas goda förutsättningar att driva fondverksamhet i . Detta innefattar möjligheten att konkurrera såväl i som på den inre marknaden i övrigt. Därför behöver de svenska fondbolagens, AIF-förvaltarnas, värde- pappersfondernas och alternativa investeringsfondernas konkurrens- kraft stärkas. Följaktligen bör behovet av en ändring av de närings- rättsliga och associationsrättsliga bestämmelserna på området ana- lyseras. måste också behovet av ett förstärkt konsument- skydd beaktas och vägas in i de åtgärder som föreslås. Uppdraget omfattar inte skattefrågor. Vilka möjligheter finns det att införa associationsrättsliga fonder? Enligt UCITS-direktivet får värdepappersfonder vara bildade antingen på kontraktsrättslig grund eller på associationsrättslig grund. I är det inte möjligt att bilda värdepappersfonder på associa- tionsrättslig grund, eftersom den svenska associationsrätten inte ger någon möjlighet att bilda aktiebolag med rörligt aktiekapital. AIFM-direktivet reglerar inte fondernas rättsliga form, men direk- tivets tillämpningsområde innebär att det omfattar både fonder bildade på kontraktsrättslig grund och på associationsrättslig grund. Specialfonder kan också endast bildas på kontraktsrättslig grund.