sou · H3B313 · 2015-02-27 00:00:00 — d)Namn, adress och övriga kontaktuppgifter för den behöriga myndighet som ansvarar för bedömningen av sanktions avgifterna samt, om det rör sig om ett annat organ, för det behöriga organ som kan lämna ytterligare upplysningar om sanktionsavgifterna eller möjligheterna att bestrida ett betalningskrav eller ett beslut om betalningskrav. 2.Dessutom ska begäran innehålla uppgift om följande: a)Vid delgivning av ett beslut, ändamålet med och tidsfristen för delgivningen. b)Vid en begäran om indrivning, det datum då domen eller beslutet har blivit verkställbar(t) eller slutlig(t), en beskriv ning av sanktionsavgifternas slag och storlek, eventuella datum av relevans för verkställigheten, inbegripet om och i så fall hur beslutet eller domen delgetts den eller de svarande och/eller avkunnats i dennes eller dessas utevaro, samt en bekräftelse från den sökande myndigheten om att sanktionsavgiften som kan överklagas, samt den bakomliggande fordran som begäran gäller och dess olika delar. L 159/28 Europeiska unionens officiella tidning Den anmodade myndigheten ska vidta alla nödvändiga åtgärder för att underrätta tjänsteleverantören om begäran om indrivning eller om beslutet om administrativa sanktionsavgifter samt relevanta handlingar, när så krävs, i enlighet med sin nationella rätt och/eller praxis, och senast efter mottagandet av begäran. Den anmodade myndigheten ska underrätta den sökande myndigheten om a)vilka indrivnings- och delgivningsåtgärder som vidtagits med anledning av begäran och särskilt om datumet för delgivningen till adressaten, b)vägransgrunderna i enlighet med artikel 17, om den anmodade myndigheten avslår en begäran om indrivning av en administrativ sanktionsavgift eller en begäran om delgivning av ett beslut om en administrativ sanktionsavgift. De anmodade myndigheterna ska inte vara skyldiga att verkställa en begäran om indrivning eller delgivning om begäran inte innehåller de uppgifter som avses i artikel 16.1 och 16.2, eller om den är ofullständig eller uppenbarligen inte motsvarar det bakomliggande beslutet. Dessutom får de anmodade myndigheterna vägra att verkställa en begäran om indrivning om a)det uppenbart framgår av den anmodade myndighetens utredningar att de kostnader eller resurser som beräknas krävas för att driva in sanktionsavgifterna inte står i proportion till det belopp som ska drivas in eller skulle ge upphov till betydande svårigheter, b)de sammanlagda sanktionsavgifterna understiger eller motsvarande belopp, c)grundläggande rättigheter och friheter för svarande samt rättsprinciper som gäller för dem, som anges i den anmo dade medlemsstatens författning, inte respekterats. Om de administrativa sanktionsavgifterna och/eller den bakomliggande fordran under indrivnings- eller delgiv ningsförfarandets gång bestrids eller överklagas av berörd tjänsteleverantör eller en berörd part ska det gränsöverskri dande förfarandet för verkställighet av de administrativa sanktionsavgifterna uppskjutas i väntan på beslut i ärendet av lämpligt behörigt organ eller lämplig behörig myndighet i den sökande medlemsstaten. Eventuella bestridanden eller överklaganden ska sändas till lämpligt behörigt organ eller lämplig behörig myndighet i den sökande medlemsstaten. Den sökande myndigheten ska utan dröjsmål underrätta den anmodade myndigheten om denna åtgärd. Tvister som rör verkställighetsåtgärder som vidtagits i den anmodade medlemsstaten eller giltigheten av en delgiv ning som utförts av en anmodad myndighet ska prövas av behörigt organ eller behörig rättslig myndighet i den med lemsstaten i enlighet med dess lagar och bestämmelser. Belopp som drivits in med avseende på de sanktionsavgifter som avses i detta kapitel ska tillfalla den anmodade myndigheten. Den anmodade myndigheten ska driva in beloppen i sin medlemsstats valuta, i enlighet med de lagar, förordningar och administrativa förfaranden eller praxis som gäller för liknande fordringar i den medlemsstaten. Europeiska unionens officiella tidning L 159/29 Den anmodade myndigheten ska vid behov, i enlighet med nationell rätt och praxis, räkna om sanktionsavgiften till den anmodade medlemsstatens valuta till den växelkurs som gällde då sanktionsavgiften påfördes. Medlemsstaterna ska inte kräva ersättning från varandra för de kostnader som uppstått genom det ömsesidiga bistånd de ger varandra i enlighet med detta direktiv eller som ett resultat av tillämpningen av direktivet. Medlemsstaterna ska föreskriva sanktioner för överträdelser av nationella bestämmelser som har utfärdats med tillämp ning av detta direktiv och ska vidta de åtgärder som krävs för att se till att dessa sanktioner genomförs och efterlevs. Sanktionerna ska vara effektiva, proportionella och avskräckande. Medlemsstaterna ska anmäla dessa bestämmelser till kommissionen , och alla senare ändringar som gäller dem . Informationssystemet för den inre marknaden 1.Det administrativa samarbete och det ömsesidiga biståndet mellan behöriga myndigheter i medlemsstaterna som föreskrivs i artiklarna 6, 7, 10.3 och 14–18 ska genomföras genom informationssystemet för den inre marknaden (), som inrättats genom förordning (EU) nr 1024/2012. 2.Medlemsstaterna får tillämpa bilaterala avtal eller överenskommelser om administrativt samarbete och ömsesidigt bistånd mellan behöriga myndigheter i fråga om tillämpningen av och tillsynen över de arbets- och anställningsvillkor för utstationerade arbetstagare som avses i artikel 3 i direktiv /71/EG, så länge dessa avtal eller överenskommelser inte negativt påverkar de berörda arbetstagarnas och företagens rättigheter och skyldigheter. Medlemsstaterna ska informera kommissionen om de bilaterala avtal eller överenskommelser som de tillämpar och göra texten i dessa bilaterala avtal allmänt tillgänglig. När det gäller de bilaterala avtal eller överenskommelser som avses i punkt 2 ska de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna använda i största möjliga utsträckning. Under alla omständigheter ska en behörig myndighet i en av de berörda medlemsstaterna som använt också använda systemet för all uppföljning, såvida detta är möjligt. Ändring av förordning (EU) nr 1024/2012 I bilagan till förordning (EU) nr 1024/2012 ska följande punkter läggas till: och rådets direktiv /71/EG av om utstationering av arbetstagare i samband med tillhandahållande av tjänster (*): artikel 4. 7.Europaparlamentets och rådets direktiv /67/EU av om genomförande av direktiv /71/EG om utstationering av arbetstagare i samband med tillhandahållande av tjänster och om ändring av förordning (EU) nr 1024/2012 om administrativt samarbete genom informationssystemet för den inre mark naden (IMI-förordningen) (**): artiklarna 6, 7, 10.3 och 14–18. (*)EGT L 18, 21.1.1997, s. 1. (**)EUT L 159 28.5.2014, s. L 159/30 Europeiska unionens officiella tidning Medlemsstaterna skall sätta i kraft de bestämmelser i lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv . De ska genast underrätta kommissionen om detta. När en medlemsstat antar dessa bestämmelser ska de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Föreskrifter om hur hänvisningen ska göras ska fastställas av medlemsstaterna. Medlemsstaterna ska till kommissionen överlämna texten till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv. 1.Kommissionen ska se över tillämpningen och genomförandet av detta direktiv. ska kommissionen lägga fram en rapport om dess tillämpning och genomförande för parlamentet, rådet och Europeiska ekonomiska och sociala kommittén och vid behov föreslå nödvändiga ändringar. I översynen ska kommissionen, efter samråd med medlemsstaterna och, vid behov, arbetsmarknadens parter på unionsnivå, framför allt bedöma a)om de faktiska omständigheter som används vid fastställandet av om en faktisk utstationering föreligger är nödvän diga och lämpliga samt möjligheten att ändra befintliga faktiska omständigheter eller fastställa nya faktiska omständig heter som ska beaktas då det avgörs om ett företag är seriöst och om en utstationerad arbetstagare utför sitt arbete på tillfällig basis, i den mening som avses i artikel 4, b)om de uppgifter om utstationeringen som föreligger är tillräckliga, c)om de nationella kontrollåtgärderna tillämpas på lämpligt och adekvat sätt, mot bakgrund av erfarenheterna från och effektiviteten i systemet med administrativt samarbete och utbyte av information, utvecklingen av mer enhetliga stan dardiserade dokument, införandet av gemensamma principer eller standarder för fältinspektioner av utstationeringen av arbetstagare samt den tekniska utvecklingen, enligt vad som avses i artikel 9, d)vilka ansvarsåtgärder och/eller andra åtgärder som införts för att gällande bestämmelser ska följas inom kedjor av underentreprenörer och för att de som arbetar där ska få ett effektivt skydd av sina rättigheter, enligt vad som avses i artikel 12, e)hur man tillämpat bestämmelserna om gränsöverskridande verkställighet av administrativa sanktionsavgifter, framför allt mot bakgrund av erfarenheterna av systemet och av hur effektivt det fungerat, enligt vad som fastställs i kapitel VI, f)hur man använt bilaterala avtal eller överenskommelser i samband med , varvid hänsyn vid behov ska tas till den rapport som avses i artikel 25.1 i förordning (EU) nr 1024/2012, g)om det går att anpassa de tidsfrister som fastställts i artikel 6.6 för tillhandahållandet av den information som efter frågats av medlemsstaterna eller kommissionen, i syfte att förkorta dessa tidsfrister, med hänsyn tagen till de framsteg som gjorts med funktionen och användningen av . Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning. Europeiska unionens officiella tidning L 159/31 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna. Gemensamt uttalande från , rådet och kommissionen om artikel 4.3 g Huruvida den tjänst som den utstationerade arbetstagaren tillfälligt innehar för att utföra sitt arbete i samband med till handahållandet av tjänster har innehafts av samma eller av en annan (utstationerad) arbetstagare under tidigare perioder utgör endast en av de faktorer som kan beaktas vid den totala bedömning av den faktiska situationen som ska göras i tveksamma fall. Enbart det faktum att det kan vara en av faktorerna bör inte på något sätt tolkas som ett förbud mot att ersätta en utsta tionerad arbetstagare med en annan utstationerad arbetstagare eller som ett hinder för att göra detta, något som särskilt kan följa med tjänster som tillhandahålls säsongsvis, cykliskt eller återkommande. 21.1.97sv Europeiska gemenskapernas officiella tidning (Rättsakter vilkas publicering är obligatorisk) OCH RÅDETS DIREKTIV 96/71/EG Nr L 18/1 om utstationering av arbetstagare i samband med tillhandahållande av tjänster RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av Fördraget om upprättandet av Euro peiska gemenskapen, särskilt artiklarna 57.2 och 66 i detta, med beaktande av kommissionens förslag ('), med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (2), i enlighet med det i artikel 189b i fördraget angivna förfarandet (3), och med beaktande av följande: Enligt artikel 3 c i fördraget utgör avskaffandet av hindren för fri rörlighet för personer och tjänster mellan medlemsstaterna ett av gemenskapens mål. 2.Vad gäller tillhandahållandet av tjänster är alla begränsningar som grundar sig på nationalitet eller hemvist förbjudna enligt fördraget efter övergångsti Genomförandet av den inre marknaden medför en dynamisk miljö för att tillhandahålla tjänster över gränserna, genom att det lockar ett växande antal företag att utstationerna arbetstagare för att tillfäl ligt uttföra arbete inom en annan medlemsstats (') EGT nr C 225, 30.8.1991, s. 6, och EGT nr C 187, , s. 5. (2)EGT nr C 49, 24.2.1992, s. 41 . (3)Yttrande av (EGT nr C 72, , s. 78), rådets gemensamma ståndpunkt av (EGT nr C 220, 29.7.1996, s. 1) och territorium än den stat inom vilkens territorium de vanligtvis fullgör sitt arbete. 4.Tillhandahållandet av tjänster kan antingen bestå i arbete som utförs av ett företag för egen räkning och under egen ledning, i enlighet med ett avtal som har slutits mellan detta företag och mottagaren av de tillhandahållna tjänsterna, eller av att arbetsta gare ställs till förfogande för ett företag i enlighet med ett offentligt eller privaträttsligt kontrakt. Att främja tillhandahållandet av tjänster över grän serna kräver lojal konkurrens och åtgärder som garanterar att arbetstagarnas rättigheter respekte 6.Ett anställningsförhållande över gränserna ger upp hov till problem beträffande vilken lag som skall tillämpas på detta anställningsförhållande och i par ternas interesse bör det fastställas arbets- och anställningsvillkor, vilka skall tillämpas på det avsedda anställningsförhållandet. 7.Romkonventionen av om tillämp lig lag på avtalsförpliktelser(4), vilken antagits av tolv medlemsstater, trädde i kraft i en majoritet av medlemsstaterna. I artikel 3 i den konventionen anges som en allmän regel att parterna fritt får välja vilken lag som skall tillämpas. Om inget val gjorts regleras avtalet enligt artikel 6.2 av lagen i det land där arbetstagaren vid fullgörandet av avtalet vanligtvis utför sitt arbete, även om han tillfälligt är utstationerad i ett annat land eller, om arbetstagaren inte vanligtvis utför sitt arbete i ett och samma land, av lagen i det land där beslut av (ännu ej offentliggjort i EGT). (4) EGT nr L 266, 9.10.1980, s. 1 . Nr L 18/2 Europeiska gemenskapernas officiella tidning företaget som har anställt honom är beläget, om det inte framgår av de samlade omständigheterna att anställningsavtalet har närmare anknytning till ett annat land, i vilket fall lagen i detta land skall tillämpas. 9.Enligt artikel 6.1 i konventionen får inte parternas val av tillämplig lag medföra att arbetstagaren berö vas det skydd som garanteras genom de tvingande bestämmelserna i den lag som enligt punkt 2 skall tillämpas om inget val gjorts. 10.I artikel 7 i konventionen anges att de obligatoriska reglerna i en annan lag, särskilt lagen i den med lemsstat inom vars territorium arbetstagaren tillfäl ligt är utstationerad, på vissa villkor kan gälla som den lag som har förklarats vara tillämplig. I enlighet med principen om företräde för gemen skapslagstiftningen som anges i artikel 20 i konven tionen, inverkar konventionen inte på tillämpningen av bestämmelser som på särskilda områden faststäl ler hur lagvalsfrågor som rör avtalsförpliktelser skall lösas och som har tagits med eller kommer att tas med i rättsakter från Europeiska gemenskapernas institutioner eller i nationell lagstiftning som har harmoniserats vid genomförandet av sådana rättsak 12.Gemenskapsrätten hindrar inte medlemsstaterna från att utvidga tillämpningsområdet för sin lagstiftning eller för kollektivavtal som har ingåtts mellan arbetsmarknadens parter, till att omfatta alla perso ner som utför avlönat arbete, också tillfälligt, på deras territorium, även om arbetsgivaren är etable rad i en annan medlemsstat. Gemenskapsrätten för bjuder inte medlemsstaterna att med lämpliga medel garantera att dessa regler följs. Medlemsstaternas lagstiftning bör samordnas så att det kan fastställas en kärna av tvingande regler för minimiskydd, vilka skall följas i värdlandet av de arbetsgivare som utstationerar arbetstagare för till fälligt arbete på den medlemsstats territorium där tjänsterna tillhandahålls. En sådan samordning kan säkerställas endast med hjälp av gemenskapsrätten. 14.Den som tillhandahåller tjänsterna bör följa en "hård kärna" av tydligt definierade skyddsregler, oavsett hur länge arbetstagarens utstationering Det bör anges att i vissa avgränsade fall av arbete med montering och/eller installation gäller inte bestämmelserna om minimilön och minsta antal betalda semesterdagar . En viss flexibilitet i tillämpningen av bestämmelserna om minimilön och minsta antal betalda semesterda gar bör dessutom säkerställas. Om utstatio neringen inte varar än en månad får medlems staterna på vissa villkor göra undantag från bestäm melserna om minimilön eller ange möjligheten till undantag genom kollektivavtal. Om det arbete som skall utföras är av ringa omfattning får medlemssta terna göra undantag från bestämmelserna om mini milön och minsta antal betalda semesterdagar per De tvingande regler för minimiskydd som gäller i värdlandet bör inte hindra att arbets- och anställ ningsvillkor som är förmånligare för arbetstagarna tillämpas. Principen om att de företag som är etablerade utan för gemenskapen inte bör behandlas på ett förmånli gare sätt än de företag som är etablerade inom en medlemsstats territorium bör följas. Om inte annat föreskrivs i andra gemenskapsbe stämmelser medför inte detta direktiv någon skyldig het att tillåta företag för uthyrning av arbetskraft, och direktivet står inte heller i strid med att med lemsstaterna tillämpar sin lagstiftning om att arbets kraft ställs till förfogande och företag för uthyrning av arbetskraft för företag som inte är etablerade inom deras territorium, men som utövar verksamhet där i samband med tillhandahållande av tjänster. 20.Detta direktiv påverkar varken de avtal som gemen skapen har ingått med tredje land eller medlemssta ternas lagstiftning om rätten för någon från tredje land att tillhandahålla tjänster inom deras territo rium. Detta direktiv påverkar inte heller nationell lagstiftning om villkor för inresa, bosättning och anställning för arbetstagare som är medborgare i tredje land. Bestämmelser om sociala förmåner och sociala avgif ter fastställs i rådets förordning (EEG) nr 1408/71 av om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjer flyttar inom gemenskapen ^). Detta direktiv inverkar inte på den rättsliga regle ringen i medlemsstaterna vad gäller rätten att vidta fackliga stridsåtgärder för att försvara yrkesintres De behöriga instanserna i de olika medlemsstaterna bör samarbeta med varandra för att genomföra detta direktiv. Medlemsstaterna bör ange lämpliga åtgärder som skall vidtas om bestämmelserna i detta direktiv inte följs. (')EGT nr L 149, , s. 2. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 3096/95 (EGT nr L 335, 30.12.1995, s. 10). Europeiska gemenskapernas officiella tidning Nr L 18/3 Det är viktigt att garantera att detta direktiv genom förs ordentligt och att i detta syfte planera ett nära samarbete mellan kommissionen och medlemssta Senast efter det att direktivet har antagits måste kommissionen ta upp föreskrifterna för genomförandet av detta direktiv till förnyad pröv ning för att vid behov föreslå nödvändiga änd ringar. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Detta direktiv skall tillämpas på företag som är etablerade i en medlemsstat och som i samband med tillhandahållande av tjänster över gränserna, utstationerar arbetstagare enligt punkt 3, inom en medlemsstats territo Detta direktiv skall inte tillämpas på företag inom handelsflottan såvitt avser besättning ombord. Detta direktiv skall tillämpas om ett företag som anges i punkt 1 vidtar någon av följande gränsöverskri dande åtgärder: a)Utstationering av en arbetstagare för egen räkning och under egen ledning inom en medlemsstats territo rium, enligt avtal som ingåtts mellan det utstatione rande företaget och mottagaren av tjänsterna, vilken bedriver verksamhet i denna medlemsstat, om det finns ett anställningsförhållande mellan det utstatio nerande företaget och arbetstagaren under utstatio neringstiden. arbete inom en annan medlemsstats territorium än där han vanligtvis arbetar. I detta direktiv avses med begreppet arbetstagare det begrepp som tillämpas i rätten i den medlemsstat inom vars territorium arbetstagaren är utstationerad. Medlemsstaterna skall, oavsett vilken lag som gäller för anställningsförhållandet, se till att de företag som anges i artikel 1.1 på följande områden garanterar de arbetstagare som är utstationerade inom deras territorium de arbets- och anställningsvillkor som i den medlemsstat inom vars territorium arbetet utförs är fastställda — i bestämmelser i lagar eller andra författningar, och/ —i kollektivavtal eller skiljedomar som förklarats ha allmän giltighet enligt punkt 8, i den utsträckning som de rör de verksamheter som anges i bilagan: a)Längsta arbetstid och kortaste vilotid. b)Minsta antal betalda semesterdagar . c)Minimilön, inbegripet övertidsersättning; denna punkt gäller dock inte yrkesanknutna tilläggspen sionssystem. d)Villkor för att ställa arbetstagare till förfogande, särskilt genom företag för uthyrning av arbets kraft. b)Utstationering av en arbetstagare inom en medlems stats territorium på en arbetsplats eller i ett företag som tillhör koncernen, om det finns ett anställnings förhållande mellan det utstationerande företaget och arbetstagaren . c)I egenskap av företag för uthyrning av arbetskraft eller företag som ställer arbetskraft till förfogande, verkställer utstationering av en arbetstagare till ett användarföretag som är establerat eller som bedriver verksamhet inom en medlemsstats territorium, om det finns ett anställningsförhållande mellan företaget för uthyrning av arbetskraft eller det företag som ställer arbetskraft till förfogande och arbetstagaren . Företag som är establerade i en icke-medlemsstat får inte behandlas förmånligare än företag som är etablerade i en medlemsstat. I detta direktiv avses med utstationerad arbetstagare varje arbetstagare som utför e)Säkerhet, hälsa och hygien på arbetsplatsen. f)Skyddsåtgärder med hänsyn till arbets- och anställningsvillkor för gravida kvinnor och kvin nor som fött barn samt för barn och g) Lika behandling av kvinnor och män samt andra bestämmelser om icke-diskriminerande behand ling. I detta direktiv avses med minimilön enligt punkt c första raden den minimilön som fastställs i nationell lagstiftning och/eller praxis i den medlemsstat inom vars territorium arbetstagaren är utstationerad. För sådant arbete i samband med en första monte ring och/eller en första installation som ingår i leverans kontraktet för en vara och som krävs för att den levererade varan skall kunna tas i bruk och som utförs av yrkesarbetare och/eller specialiserade arbetstagare från det levererande företaget, gäller bestämmelserna i punkt 1 andra stycket b och c endast om utstationeringens varak tighet överstiger . Nr L 18/4 Europeiska gemenskapernas officiella tidning Denna bestämmelse gäller inte för sådan byggnadsverk samhet som anges i bilagan. Medlemsstaterna kan, efter samråd med arbets marknadens parter och i enlighet med sedvanor och bruk i varje medlemsstat, besluta att bestämmelserna i punkt 1 andra stycket c inte skall gälla i de fall som anges i artikel 1.3 a och 1.3 b, om utstationeringens varaktighet inte överstiger en månad. Medlemsstaterna kan, i enlighet med nationell lag stiftning och/eller praxis, ange att det kan göras undantag från bestämmelserna i punkt 1 andra stycket c i de fall som anges i artikel 1.3 a och 1.3 b, samt från ett beslut som en medlemsstat har fattat enligt punkt 3 i denna artikel, genom kollektivavtal enligt punkt 8, för ett eller flera verksamhetsområden, om utstationeringens varak tighet inte överstiger en månad. Medlemsstaterna kan ange att undantag får beviljas från bestämmelserna i punkt 1 andra stycket b och c i de fall som anges i artikel 1.3 a och 1.3 b på grund av arbetets ringa omfattning. De medlemsstater som använder sig av den möjlighet som anges i första stycket skall fastställa vilka villkor som arbetet skall uppfylla för att kunna anses vara av "ringa omfattning". Utstationeringens varaktighet beräknas utifrån en referensperiod från dess början. Vid beräkningen av skall de perioder med räknas, som någon annan arbetstagare eventuellt kan ha varit utstationerad för samma arbete. Punkt 1-6 skall inte hindra tillämpning av arbets och anställningsvillkor som är förmånligare för arbetsta