sou · H3B32 · 2015-01-29 00:00:00 — Förslag och bedömning: 23 kap. 5 § lagen (2007:528) om värde- pappersmarknaden kompletteras med en bestämmelse om infor- mationsutbyte med byrån för samarbete mellan energimyndig- heter (), offentliga organ som har behörighet för tillsyn över spotmarknader och auktionsmarknader och med behöriga myn- digheter, registerförvaltare och andra offentliga organ som har uppdrag att utöva tillsyn av efterlevnaden enligt Europaparla- mentets och rådets direktiv /87/EG av om ett system för handel med utsläppsrätter för växthusgaser inom gemenskapen och om ändring av rådets direktiv /61/EG och offentliga organ som är ansvariga för tillsyn, förvaltning och reglering av fysiska jordbruksmarknader enligt Europaparla- mentets och rådets förordning (EU) nr 1308/2013 av om upprättande av en samlad marknadsord- ning för jordbruksprodukter och om upphävande av rådets för- ordningar (EEG) nr 922/72, (EEG) nr 234/79, (EG) nr 1037/2001 och (EG) nr 1234/2007. 23 kap. 6 § lagen om värdepappersmarknaden kompletteras med en bestämmelse om att i de fall en utländsk myndighet närvarar vid en kontroll, så ska även få närvara. 5 och rådets direktiv /78/EU av om ändring av direktiven /26/EG, 2002/87/EG, 2003/6/EG, 2003/41/EG, 2003/71/EG, 2004/39/EG, 2004/109/EG, 2005/60/EG, 2006/48/EG, 2006/49/EG och 2009/65/EG, vad gäller befogen- heterna för Europeiska tillsynsmyndigheten (Europeiska bankmyndigheten), Europeiska tillsynsmyndigheten (Europeiska försäkrings- och tjänstepensionsmyndigheten) och Euro- peiska tillsynsmyndigheten (Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten). I MiFID II ställs vissa grundläggande krav på vad som ska gälla för behöriga myndigheters samarbete inom det europeiska samarbetet för finansiell tillsyn (artikel 79). Bestämmelsen motsvaras av artikel 56 direktiv. Jämfört med det direktivet har det i MiFID II tillkommit en bestämmelse i artikel 79 andra stycket som reglerar rätten till kontakt med de rättsliga myndigheterna när man har valt att föreskriva straffrättsliga påföljder vid överträdelser i enlighet med artikel 70. När en begäran avser rättslig hjälp i brottmål gäller lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål. Några tilläggsbestämmelser torde därför inte behövas. Den behöriga myndigheten får även samarbeta med behöriga myndigheter i andra medlemstater för att underlätta indrivning av sanktionsavgifter. Detta är också nytt i förhållande till direktiv men omfattas av den generella bestämmelsen i 23 kap. 5 § lagen om värdepappersmarknaden. Enligt artikel 79.5 i MiFID II ska den behöriga myndigheten meddela och andra behöriga myndigheter varje begäran om att reducera storleken på en position eller exponering i enlighet med artikel 69.2.o och eventuella begränsningar av personers möjligheter att investera i ett råvaruderivat i enlighet med artikel 69.2.p. När det är relevant ska meddelandet innehålla uppgifter om ett krav eller en begäran i enlighet med artikel 69.2.j, inbegripet identitetsuppgifter beträffande den eller de personer till vilka begäran riktades och skälen till detta. Vidare ska meddelandet innehålla uppgifter om om- fattningen av de gränser som införts i enlighet med artikel 69.2.p, inklusive den berörda personen, tillämpliga finansiella instrument, eventuella begränsningar av storleken på de positioner som en person kan inneha , eventuella undantag från detta som beviljats i enlighet med artikel 57 och skälen till detta. Meddelan- dena ska lämnas timmar innan åtgärderna eller bestämmel- serna är avsedda att träda i kraft. Under exceptionella omständig- heter får lämna meddelandet senare om det inte är möjligt att ge 24 timmars varsel. Detta är nytt i förhållande till direktiv men omfattas av den generella regeln om sam- arbete som finns i 23 kap. 5 § lagen om värdepappersmarknaden. Om en åtgärd enligt ovan avser energiprodukter som handlas på grossistmarknaden ska den behöriga myndigheten också meddela byrån för samarbete mellan energitillsynsmyndigheter (), vilken inrättades i enlighet med förordning (EG) nr 713/20096. När det gäller utsläppsrätter ska samarbeta med offentliga organ som har behörighet för tillsyn över spot- marknader och auktionsmarknader och med behöriga myndigheter, registerförvaltare och andra offentliga organ som har uppdrag att utöva tillsyn av efterlevnad enligt rådets direktiv /87/EG i syfte att säkerställa att de kan skaffa en samlad överblick över marknader för utsläppsrätter. När det gäller jordbruksråvaruderivat, ska den behöriga myndig- heten rapportera till och samarbeta med de offentliga organ som är ansvariga för tillsyn, förvaltning och reglering av fysiska jordbruks- marknader enligt rådets förordning (EU) nr 2013/1308/. Motsvarande bestämmelser finns inte direktiv, men även dessa situationer omfattas av den generella regeln om samarbete i 23 kap. 5 § lagen om värdepappersmarknaden. I artikel 80.1 i MiFID II regleras samarbetet mellan behöriga myndigheter vid tillsyn, utredningar och i samband med kontroller på plats. Artikeln motsvarar till övervägande del artikel 57 direktiv, som genomfördes genom 23 kap. 5–6 a §§ och när det gäller fjärrdeltagare på en reglerad marknad genom 14 kap. 6 § andra stycket. En nyhet i MiFID II är att ska få delta i utredningar på plats som genomförs gemensamt av två eller flera myndigheter. Ett tillägg bör därför göras i 23 kap. 6 § om att i de fall en utländsk myndighet närvarar vid en kontroll så ska även få närvara. I artikel 81, som motsvarar artikel 58 direktiv, finns regler om informationsutbytet mellan de behöriga myndigheterna. Artikel 58 direktiv genomfördes genom 23 kap. 5–6 a §§ lagen om värdepappersmarknaden och några ytterligare lagstiftnings- åtgärder behövs inte för att genomföra artikel 81 i MiFID II. Det- samma gäller artikel 83, som rör behöriga myndigheters möjligheter att vägra samarbeta och som motsvarar artikel 59 direktiv. Artikel 82, som motsvarar artikel 58.a direktiv, rör möjligheten att hänskjuta vissa frågor till . Artikel 58.a direktiv genomfördes genom 23 kap. 5 a § lagen om värdepappers- marknaden. Förutom ändringar av redaktionell natur (uppdatering 6 och rådets förordning (EG) nr 713/2009 av om inrättande av en byrå för samarbete mellan energitillsynsmyndigheter. av hänvisningar till artiklar i direktivet) krävs inga lagstiftnings- åtgärder för att genomföra artikel 82. Slutligen rör artikel 88 samarbetet med tillsynsmyndigheter utan- för EES. Den artikeln motsvarar artikel 63 direktiv, som ansågs genomförd genom befintliga regler om sekretess och Finans- inspektionens befogenheter.7 Utredningen gör ingen annan bedöm- ning beträffande artikel 88 i MiFID II. 12.2.2Samråd mellan myndigheter före beviljande av auktorisation Bedömning: Bestämmelserna i om samråd mellan myn- digheter före beviljande av auktorisation till ett värdepappers- företag kräver ingen lagstiftningsåtgärd. Enligt artikel 84, som motsvarar artikel 60 direktiv, ska samråd ske med de behöriga myndigheterna i den andra berörda medlemsstaten före beviljande av auktorisation när ett värde- pappersföretag i de i artikeln uppräknade fallen är närbesläktat med ett företag som auktoriserats i en annan medlemsstat. Motsvarande bestämmelser finns i 3 kap. 9 § lagen om värdepappersmarknaden. Någon lagstiftningsåtgärd krävs därför inte. Bedömning: Bestämmelserna i om värdmedlems- statens befogenheter kräver ingen lagstiftningsåtgärd. Värdmedlemsstaten får enligt artikel 85 (artikel 61 direk- tiv) för statistiska ändamål kräva att värdepappersföretag med filialer inom landets territorium lämnar regelbundna rapporter om filialens verksamhet. Värdmedlemsstaten får vidare kräva att filialerna till- handahåller den information som behövs för övervakningen av att de följer de normer i värdlandet som ligger under den behöriga myn- 7 Se prop. 2006/07:115 s. 515–517 och bilaga 8 s. 220. dighetens tillsynsområde, (se artikel 35.8). Uppgiftsskyldigheten enligt 23 kap. 2 § lagen om värdepappersmarknaden gäller även ut- ländska företag som driver värdepappersrörelse från filial här i landet. Bestämmelserna i om värdmedlemsstatens befogenheter kräver därför ingen lagstiftningsåtgärd. 12.2.4Försiktighetsåtgärder som värdmedlemsstaten är skyldig att vidta Bedömning: Det krävs ingen lagstiftningsåtgärd för att genom- föra artikel 86 i MiFID II. Artikel 86 motsvarar artikel 62 direktiv. I artikel 86.1 och 86.2 finns bestämmelser som anger vilka åtgärder en behörig myndig- het i en värdmedlemsstat har rätt att vidta då ett utländskt värde- pappersföretag – som antingen driver verksamhet genom filial eller genom direkt tillhandahållande av tjänster (gränsöverskridande verk- samhet) – bryter mot de bestämmelser som antagits med stöd av direktivet. I artikel 86.3 finns motsvarande bestämmelser för den som driver en reglerad marknad eller en MTF-plattform. I MiFID II gäller principen om hemlandstillsyn, vilket innebär att huvudansvaret för tillsynen åvilar den behöriga myndigheten i företagets hemland, och detta oberoende av var inom EES som verksamheten bedrivs. När det gäller gränsöverskridande verksamhet är det helt och hållet hemlandsmyndigheten som är ansvarig för tillsynen och därmed har ansvaret för att värdepappersföretaget uppfyller direktivets krav. När det gäller filialer har dock värdmedlemsstaten enligt artikel 35.8 ansvaret för övervakningen av att filialen tillhandahåller tjänster i enlighet med reglerna i artiklarna 24 (allmänna principer och infor- mation till kunder), 25 (lämplighetsbedömning och rapportering till kunder), 27 (bästa orderutförande) och 28 (hantering av kund- order). Även om den behöriga myndigheten har tilldelats tillsyns- befogenheter i dessa delar har naturligtvis den behöriga myndig- heten i hemmedlemsstaten fortfarande möjlighet att utöva tillsyn över att filialen drivs i enlighet med samtliga de regler som gäller i hemlandet. Artikel 86.2 reglerar vilka möjligheter en behörig myn- dighet i en värdmedlemsstat har att ingripa mot ett utländskt värde- pappersföretag med filial i värdmedlemsstaten som bryter mot bestämmelser över vilka värdlandsmyndigheten har tillsynsbefogen- heter. Myndigheten ska då i första hand kräva att värdepappers- företaget upphör med att bryta mot bestämmelserna. Om detta inte får avsedd effekt ska myndigheten vidta alla lämpliga åtgärder och meddela hemlandsstaten om de åtgärder som vidtas. Först om inte detta hjälper får den behöriga myndigheten i värd- medlemsstaten bestraffa eller förhindra att värdepappersföretaget inleder fler transaktioner inom dess territorium. Kommissionen ska då underrättas. Om en behörig myndighet i en värdmedlemsstat har upptäckt att ett värdepappersföretag som bedriver gränsöverskridande handel – där således hemmedlemsstatens behöriga myndighet har tillsyns- ansvaret – inte uppfyller sina förpliktelser enligt direktivet är arti- kel 86.1 tillämplig. Denna artikel ska även tillämpas när en filial i värdmedlemsstaten har brutit mot förpliktelser som den behöriga myndigheten i värdmedlemsstaten inte har tillsynsansvaret för. Om detta sker ska den behöriga myndigheten i värdmedlemsstaten i första hand anmäla detta till hemmedlemsstaten. Om värdepappersföre- taget fortsätter att handla på ett sätt som tydligt skadar värdmed- lemsstatens investerares intressen eller leder till att marknaderna inte fungerar korrekt ska den behöriga myndigheten i värdmedlems- staten vidta lämpliga åtgärder för att skydda investerarna och se till att marknaderna fungerar väl. Detta får dock ske först efter att hemmedlemsstatens behöriga myndighet har informerats. Kommis- sionen ska dessutom omgående informeras om åtgärderna. Av 23 kap. 1 § tredje stycket lagen om värdepappersmarknaden framgår att tillsynen av ett utländskt företag som driver värdepap- persrörelse eller en reglerad marknad eller clearingverksamhet från filial i omfattar att företaget följer de lagar och andra för- fattningar som gäller för företagets verksamhet i . Bestäm- melserna i MiFID II i denna del kräver därför ingen lagstiftnings- åtgärd. Bedömning: Bestämmelserna i , om att inhämta och lämna information till andra behöriga myndigheter och , kräver ingen lagstiftningsåtgärd. För att kunna fullfölja sina skyldigheter enligt MiFID II måste ha möjlighet att inhämta den information som behövs från andra tillsynsmyndigheter inom EES och att lämna den information som behövs hos dessa myndigheter och . Finans- inspektionens möjlighet att lämna ut uppgifter till utländska tillsyns- myndigheter har behandlats vid genomförandet av direktiv, se prop. 2006/07:115. Då konstaterades det att informationsskyl- dighet som följer av bestämmelserna direktiv (som i stort sett är utformade på samma sätt i MiFID II) till stor del avser sådana uppgifter som är sekretessbelagda enligt 30 kap. 4 § första stycket offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). En svensk myndighets möjlighet att lämna ut sekretessbelagda uppgifter till en utländsk myndighet regleras i 8 kap. 3 § samma lag. Sekretessbelagda uppgifter får enligt bestämmelsen inte lämnas ut till utländsk myndighet eller mellanfolklig organisation, i annat fall än om utlämnandet sker i enlighet med föreskrift därom i lag eller förordning eller om upp- giften i motsvarande fall skulle få lämnas ut till svensk myndighet och det enligt den utlämnande myndighetens prövning står klart att det är förenligt med svenska intressen att uppgiften lämnas till den utländska myndigheten eller mellanfolkliga organisationen. Det kon- staterades även att det i tidigare lagstiftningsärenden under 1990- talet med hänvisning till sistnämnda bestämmelse har bedömts att har goda möjligheter att lämna ut uppgifter till utländska myndigheter i den utsträckning som olika EG-direktiv föreskriver (jfr prop. 1992/93:89 s. 135 f., prop. 1994/95:50 s. 134 f. och s. 273 f., prop. 1994/95:184 s. 230 f., prop. 1995/96:173 s. 93 ff. och prop. 1999/2000:94 s. 56 ff.). Beträffande möjligheter att inhämta information från myndigheter i andra med- lemsländer och därvid behålla eventuell sekretess gäller följande. För uppgifter som inspektionen har fått från en utländsk myndighet gäller sekretess, om uppgifterna har tagits emot enligt ett av riks- dagen godkänt avtal härom med främmande stat (30 kap. 7 § första och andra styckena offentlighets- och sekretesslagen). I begreppet avtal enligt denna bestämmelse anses ingå rättsakter som gäller till följd av medlemskap i , dvs. anslutningsfördragen, för- ordningar och direktiv som utfärdas av EU:s institutioner. Sekretess kommer således att gälla för information som tas emot av Finans- inspektionen i enlighet med MiFID II och som inte får lämnas ut enligt direktivet (jfr de bedömningar som gjorts i ovan nämnda pro- har med stöd av regeringens be- myndigande slutit samarbetsavtal med såväl tillsynsmyndigheter i länderna inom EES som med motsvarande myndigheter i länder utan- för EES. Avtalen innehåller regelmässigt bestämmelser om sekretess för uppgifter som utbyts mellan myndigheterna. Enligt 30 kap. 7 § första och andra styckena offentlighets- och sekretesslagen gäller sekretess hos i den mån regeringen föreskriver det för uppgifter som inspektionen har fått på grund av avtal med utländsk myndighet. En bestämmelse motsvarande artikel 76.1 i MiFID II finns i 2 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen. Enligt denna paragraf gäller nämligen ett förbud att röja eller utnyttja sekretessbelagd uppgift för myndighet där uppgiften är sekretess- belagd samt för personer som på grund av anställning eller uppdrag hos myndigheten deltar eller har deltagit i myndighetens verksam- het och därvid fått kännedom om uppgiften. Det kan mot bakgrund av ovanstående anses att direktivets bestämmelser om utbyte av konfidentiell information och den sekretess och den tystnadsplikt som ska omgärda uppgifterna kan komma till stånd inom ramen för gällande rätt. Bedömning: 23 kap. 8 § lagen (2007:528) om värdepappers- marknaden justeras så att underrättelseskyldigheten även gäller revisorer med uppdrag i börser och leverantörer av data- rapporteringstjänster. I artikel 77 i MiFID II finns en skyldighet för revisorer och särskilda granskare att till den behöriga myndigheten rapportera allvarliga regelöverträdelser m.m. av ett värdepappersföretag, en reglerad marknad eller en leverantör av datarapporteringstjänster. direktiv finns en liknande bestämmelse som dock enbart gällde revisorer i värdepappersföretag. Den artikeln genomfördes genom 23 kap. 8 och 9 §§ lagen om värdepappersmarknaden. De svenska bestämmelserna bör, för att genomföra artikel 77 i MiFID II, justeras så att rapporteringsskyldigheten även gäller revisorer med uppdrag i börser och leverantörer av datarapporteringstjänster. Bedömning: Bestämmelserna i om skyddet för person- uppgifter kräver ingen lagstiftningsåtgärd. Enligt artikel 78 i MiFID II ska behandlingen av personuppgifter som har samlats in vid tillsynen enligt direktivet ske i enlighet med de nationella regler som genomfört och rådets direktiv /46/EG av om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter (dataskyddsdirektivet) och i före- kommande fall och rådets förordning (EG) nr 45/2001 av om skydd för enskilda då gemenskapsinstitutionerna och gemenskapsorganen behandlar per- sonuppgifter och om den fria rörligheten för sådana uppgifter. Data- skyddsdirektivet har i svensk rätt genomförts genom personuppgifts- lagen som är tillämplig även på behandlingen av personuppgifter vid tillsyn enligt MiFID II. Den nämnda förordningen, som rör skydd för enskilda då gemenskapsinstitutionerna och gemenskapsorganen behandlar personuppgifter, är direkt tillämplig i och gäller även personuppgiftsbehandling enligt MiFID II. Någon lagstift- ningsåtgärd för att genomföra artikel 78 krävs därför inte. 12.3System och skydd för visselblåsare I artikel 73 i MiFID II finns bestämmelser om system och skydd för visselblåsare. Artikeln ställer krav dels på effektiva system för rapportering och skydd för den som rapporterar överträdelser till den behöriga myndigheten, dels på att tillståndspliktiga företag ska inrätta sådana system för intern rapportering. En arbetstagare som rapporterar allvarliga överträdelser ska skyddas mot repressalier, diskriminering och andra former av missgynnande behandling. Där- utöver ska identiteten på både anmälaren och på den som anmäls (om det är en fysisk person) skyddas, om det inte enligt nationell rätt krävs att identiteten röjs i samband med ytterligare utredning eller efterföljande rättsligt förfarande. Syftet med särskilda rappor- teringssystem, s.k. visselblåsarsystem är att möjliggöra för i första hand samtlig personal att utan rädsla för repressalier kunna rappor- tera om allvarliga händelser. Reglerna i MiFID II gäller dock även andra än anställda. Ett bra skydd för visselblåsare innefattar således inte endast särskilda rapporteringssystem utan även ett skydd för att den som väljer att rapportera eventuella missförhållanden inte drabbas av repressalier från arbetsgivarens sida. Det finns i svensk rätt ingen särskild skyddslagstiftning för arbets- tagare som slår larm om missförhållanden. Vid arbetstagares larm tillämpas därför en rad olika rättsregler från olika rättsområden, bl.a. finns ett skydd i arbetsrätten genom kravet på saklig grund för uppsägning i lagen (1982:80) om anställningsskydd. Även rättsgrund- satsen om god sed på arbetsmarknaden som upprätthålls genom Arbetsdomstolens praxis på området, bl.a. om att omplacering under vissa förhållanden kan underkastas en rättslig prövning som liknar prövningen vid uppsägning (s.k. bastubadarprincipen), ger visst skydd. Anställda i offentlig sektor har dessutom ett särskilt skydd om de använder sig av den grundlagsskyddade meddelarfriheten (se 3 kap. tryckfrihetsförordningen). Även enskildas rätt till yttrande- frihet enligt den Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna (Europa- konventionen) kan under vissa förutsättningar ge skydd mot rep- ressalier för anställda som slagit larm om missförhållanden. Utredningen om stärkt skydd för arbetstagare som slår larm har dock föreslagit en generell reglering som ska vara tillämplig på hela arbetsmarknaden.8 Den föreslagna lagen ska gälla för arbetstagare som slår larm om förhållanden som skäligen kan misstänkas avse brott, på vilket fängelse kan följa, eller därmed jämförliga missförhållanden. Med därmed jämförliga missförhållanden aves bl.a. underlåtenhet att följa gällande föreskrifter och överträdelser av regler till skydd för fungerande marknader, t.ex. regler på finansmarknadsområdet som syftar till att upprätthålla stabilitet, sundhet och ordning samt regler som syftar till att skydda konsumenter.9 8Se SOU 2014:31. 9SOU 2014:31 s. 248 ff. 12.3.2Krav på speciella procedurer för hur anmälningar ska omhändertas hos behöriga myndigheter Bedömning: Skyldigheten enligt artikel 73.1 i MiFID II för be- höriga myndigheter att inrätta effektiva procedurer för att motta och följa upp anmälningar om överträdelser av MiFID II eller MiFIR ska genomföras genom föreskrifter på förordningsnivå. Medlemsstaterna ska enligt artikel 73.1 säkerställa att behöriga myn- digheter etablerar effektiva och tillförlitliga mekanismer för att möjliggöra anmälningar av potentiella eller faktiska överträdelser av de nationella bestämmelserna om införlivande av MiFID II och MiFIR. I mekanismerna ska bl.a. ingå särskilda förfaranden för hur anmälningar tas emot och följs upp (73.1.a). Motsvarande regler finns i kapitaltäckningsdirektivet. Vid genomförandet av de bestäm- melserna konstaterades att utövar tillsyn över företagen på flera olika sätt, där en av inspektionens metoder består i att ta emot och följa upp tips från anmälare. På Finansinspek- tionens hemsida framgår att myndigheten gärna tar emot tips och anmälningar från privatpersoner, och enskilda informeras om hur den som vill lämna tips om oegentligheter ska gå till väga.10 En sådan anmälan kan därefter, om det bedöms föreligga skäl för det, läggas till grund för en inspektion eller andra former av undersökningar av företaget i fråga. Regeringen bedömde att i prak- tiken uppfyller de krav på effektiva och tillförlitliga mekanismer för att uppmuntra rapportering och att motta rapporter beträffande överträdelser som följer av kapitaltäckningsdirektivet och att artikeln, såvitt avser själva mekanismerna för att möjliggöra och ta emot an- mälningar, borde genomföras genom föreskrifter på förordnings- nivå. En sådan bestämmelse finns i 5 b § förordningen (2009:93) med instruktion för . Utredningen gör samma bedömning beträffande reglerna i MiFID II. 2013/14:228 s. 244–245. 12.3.3Skydd för den som rapporterar mot att drabbas av repressalier Bedömning: Kravet i artikel 73.2.b i MiFID II på att anställda som anmäler överträdelser av institutet inte ska drabbas av repres- salier, diskriminering eller liknande från arbetsgivarens sida om- fattas av gällande rätt. Enligt artikel 73.2.b i MiFID II ska anställda som anmäler överträ- delser av det institut där de är anställda inte drabbas av repressalier, diskriminering eller andra former av missgynnande behandling från arbetsgivarens sida. Även till denna bestämmelse finns det en mot- svarighet i kapitaltäckningsdirektivet. Vid genomförandet av det direktivet bedömde regeringen att kraven redan var tillgodosedda i gällande rätt, och man hänvisade bl.a. till arbetstagarnas skydd en- ligt 7 och 18 §§ lagen om anställningsskydd (1982:80), som fastslår att en uppsägning ska vara sakligt grundad och avsked endast kan motiveras i de fall då arbetstagaren grovt åsidosatt sina åligganden mot arbetsgivaren, samt den praxis som Arbetsdomstolen utvecklat.11 Utredningen gör ingen annan bedömning avseende samma regel i MiFID II.