sou · H3B372 · 2015-08-04 00:00:00 — Utgångspunkten för övriga jämförda stater är att export av krigsmateriel är tillåten om inte förhållandena är sådana att exporten ska förbjudas. skillnad torde bl.a. ha sin förklaring i att dessa stater förbjuder ex- port ytterst för att förhindra att värdefull teknik och/eller kunskap hamnar hos fel användare samt att det handlar om en materielspeci- fik prövning och vem inom en stat som är mottagare av en produkt, snarare än att granska staten som sådan. I återfinns grunden för exportkontroll av krigsmateriel i lov om kontroll med eksport av strategiske varer, tjenster og teknologi (1987 nr 93). Enligt lagen har erhållit fullmakt att utöva exportkontrollen. I en föreskrift från Utrikes- departementet1 regleras det operativa arbetet avseende exportkon- troll av såväl krigsmateriel (försvarsmateriell) som produkter med dubbla användningsområden (flerbruksvarer). Den politiska utgångspunkten för exportkontrollen av krigs- materiel återfinns i ett uttalande, erklæring, av regeringen till Stortinget2 som Stortingetet anslutit sig till.3 Av uttalandet framgår att det är utrikes- och inrikespolitiska värderingar som ska ligga till grund för tillståndsprövning av export av krigsmateriel. Vidare framgår att den grundläggande principen ska vara att inte exporterar krigsmateriel till stater i krig, där krig hotar eller till stater där inbördeskrig råder. 1997 preciserade ett enat Storting att ”Utenrikesdepartemenetet vurdering av disse forholdene omfatter en vurdering av en rekke politiske spørsmål, herunder spørsmål knyttet till demokratiske rettigheter og respekt for grunnlegenede menneske- rettigheter.” uttalande ses av regeringen som bindande för till- ståndsprövningen och utarbetade mot bak- 1Utenriksdepartemenetets forskrifter av 10 Januar 1989 til gjennomføring av utførselregule- ringen for strategiske varer tjenster og teknologi. 2Det skal ved avgjørelsen legges vekt på de utenriks- og innenrikspolitske vurderingær, og hovedsynspunktet bør være att ikke vil tillate salg av våpen og ammunisjon till om- råder hvor det er krig eller krig truer, eller til land hvor det er borgerkrig. 3Til etteretning den erklæring Statsminister på vegne av Regjeringen har lagt frem. Stor- tinget vil sterkt understreke att eksport av våpen og ammunisjon fra bare må skje etter en nøye vurdering av den uten- og innen rikspolitiske forhold i vedkommende område. Denne vurderingen må vare avgjørende for om eksport skal finne sted. grund härav, samt för att ge industrin tydligare förutsägbarhet, rikt- linjer (retningslinjer).4 Riktlinjerna kompletterades 2009 med att kriterierna i EU:s gemensamma ståndpunkt för vapenexport lades som en bilaga till riktlinjerna. En licensansökan om tillstånd för export av krigsmateriel prövas av inom . Vid behov inhämtar Enheten ytterligare information från andra enheter inom , inte minst berörd landenhet, liksom från andra departement. De kontrollerade produkterna delas upp i två listor. Lista I om- fattar vapen, ammunition och annan militär materiel med till- hörande teknologi (dvs. krigsmateriel), och Lista II omfattar stra- tegiska produkter med tillhörande teknologi som inte omfattas av Lista I (dvs. produkter med dubbla användningsområden). I Lista I görs en uppdelning av i listan angiven materiel i två kategorier: A- respektive B-materiel. Med A-materiel avses alla vapen och ammu- nition samt krigsmateriel som kan medföra en väsentlig påverkan på det militära styrkeförhållandet i regionen. Med B-materiel avses produkter som är konstruerade eller modifierade för militärt bruk. En stor skillnad i det norska systemet är att , med stöd av en generalklausul, kan fatta beslut om att lägga ytter- ligare produkter under kontroll.5 kunnat finna är ensamma om att ha en sådan säkerhetspolitisk ”catch-all mekanism” beträffande krigsmateriel. I de norska riktlinjerna görs en indelning av stater i tre olika grupper. Den första gruppen omfattar de nordiska staterna, NATOs medlemsstater samt stater som godkänts av som mottagare av krigsmateriel. Den andra gruppen omfattar stater som inte bör komma ifråga för norsk krigsmaterielexport p.g.a. att 4Se Retningslinjer av den 28 februar 1992 for Utenriksdepartementet behandling av søkna- der om eksport av våpen, militære formål. Dessa ersatte hemliga riktlinjer . den ”catch-all mekanism” som finns inom det europeiska exportkontrollregelverket rörande produkter med dubbla användningsområden och därmed också i det svenska regel- verket rörande sådana produkter. Med ”catch-all” åsyftas möjligheten för den tillstånds- prövande myndighet att i ett enskilt fall besluta om att en produkt, som inte tidigare är kontrollerad, ska bli föremål för kontroll i det enskilda fallet. staten är i krig, risk för krig råder, inbördeskrig pågår eller att för- hållanden i övrigt talar mot vapenexport till staten i fråga. Denna grupp innefattar även de stater mot vilka det finns FN-sanktioner såsom vapenembargo.6 Den tredje gruppen omfattar stater som inte kan erhålla materiel från lista A, men som efter prövning har möjlighet att förvärva materiel från lista B. Värt att notera är att det inte finns någon lista som anger vilka stater som återfinns i de olika grupperna. Särskilda bestämmelser finns avseende samarbets- och utveck- lingsprojekt med andra stater. Reglerna liknar de svenska riktlin- jerna avseende samarbeten. I de fall en norsk myndighet har god- känt ett sådant projekt så ska tillstånd till export medges och i de fall den slutliga produkten inte framstår som norsk så kan den re- exporteras med stöd av samarbetslandets exportkontrollregler. Vid samarbetsprojekt med flera stater inblandade så kan produktions- landets regelverk läggas till grund för prövning av export till tredje land. Det framhålls emellertid att exportvillkoren ska avtalas mellan de berörda staterna i samband med att samarbetet godkänns. Liksom i det svenska regelverket kan kategori A-produkter inte exporteras till annan slutanvändare än statliga myndigheter. Vidare framhålls att huvudregeln är att varken kategori A- eller B-produk- ter kan exporteras till en stat som återfinns i grupp 2. För export av kategori A-produkter till stater utanför grupp 1 krävs att frågan behandlas av regeringen. En grundförutsättning för export är att det finns ett slutanvändarintyg med en klausul om förbud om vidareexport. I ett sådant ärende kommer den berörda enheten i att föredra ärendet för sin politiska led- ning/utrikesminister, som i sin tur beslutar huruvida frågan ska beredas med fler i regeringen. En särskild reglering återfinns avseende s.k. delleveranser. Med denna typ av leveranser avses export av produkter som inte har en självständig funktion. Vid en delleverans som sker p.g.a. ett sam- arbetsavtal som är godkänt av norska myndigheter ska dessa in- korporeras i en slutprodukt och något krav från norska myndig- heter föreligger inte om att ett slutanvändarintyg erhålls från den slutliga mottagaren av den färdiga produkten. 6 Det kan noteras att hitintills anslutit sig till vapenembargon och sanktioner beslutade av EU. sammas att det norska företaget i dessa fall ses som en under- leverantör till ett företag i en annan stat och att eventuella repara- tioner eller utbyte av en komponent ska ske genom det utländska företaget och den stat som beviljade exporten till tredje land. En förutsättning är att staten ifråga är godkänd för att erhålla den typ av materiel det är fråga om, dvs. enligt den norska uppdelningen i A- respektive B-materiel. Som grundläggande princip ska inte stater som erhåller bistånd från tillåtas köpa vapen från . Liksom ett flertal andra stater, inkluderande , finns det möjlighet för företag att erhålla förhandsbesked (henvendelse). Nå- gon motsvarighet till det svenska följdleveransbegreppet återfinns emellertid inte i det norska regelverket. I fråga om följdleveranser råder dock en presumtion för att tillåta export. Den norska försvarsindustrin är i större utsträckning än den svenska ofta underleverantör och har endast i begränsad utsträck- ning utvecklat och levererat slutprodukter. I stället har den huvud- sakliga exporten rört delkomponenter, vilka exporterats till för- svarsindustrier i andra stater, snarare än till andra stater. Detta har medfört att man i i begränsad utsträckning behövt konfron- teras med frågan om mottagaren är en icke-demokratisk stat. Begreppet icke-demokratisk stat förekommer inte heller i det norska regelverket. Mot bakgrund av den arabiska våren fick reger- ingen i uppdrag av ”Utenriks- och försvarskommittén” att genom- föra ”en vurdedirng i neste års meldning om eksport av forsvarsmate- riell, av om riskiovurderingen er robuste og om praksis er streng nok når det gjelder eksport till autoriktaera regimer, regimer som per de- finisjon kan bli ustabile og der det foreligger fare for at utstyret kan be- nyttes til intern undertrykkning eller menskerettighetesbrudd.” I sin återrapportering till Stortinget7 konstaterade regeringen bl.a. att varken begreppet ”odemokratiska” eller ”auktoritära regimer” an- vänds i det norska regelverket. I sin utvärdering av tillämpningen av 7 Se Meld.St.8 (2012–2013) Eksport av forsvarsmateriell fra i 2011, eksportkontroll og internasjonalt ikke-spredningssamarbeid. riktlinjerna fann Utenrikesdepartementet att det fanns utrymme för att företa mer systematiska bedömningar i förhållande till de grundläggande mänskliga rättigheterna, de demokratiska rättig- heterna och risken för att krigsmaterielen kan komma att användas till internt förtryck. En checklista har utarbetats tillsammans med () i syfte att finna en metod att systematiskt pröva situationen för mänskliga rättigheter och internationell humanitär rätt i den mottagande staten, samt bedöma den interna situationen i mottagarstaten avseende existe- rande motsättningar eller väpnade konflikter. Arbetet har inte som primärt syfte att inskränka krigsmaterielexporten utan syftar i stäl- let till att åstadkomma ett verktyg för att säkerställa kvalitén i till- ståndsprövningen. I tillståndsprövningen av en licensansökan be- aktas bl.a. följande; Mottagande statens attityd/respekt gentemot konventioner för mänskliga rättigheter och internationell humanitär rätt. Mottagande statens respekt för civila och politiska rättigheter. Rapporter från mänskliga rättigheters organisationer om allvar- liga kränkningar mot mänskliga rättigheter, inklusive bruk av tortyr eller annan inhuman och kränkande behandling, eller god- tyckliga frihetsberövanden. Risken att krigsmaterielen kan komma att användas för att kränka grundläggande mänskliga rättigheter, inklusive informa- tion om mottagarstaten använt tidigare levererad materiel för att slå ned fredliga demonstrationer på ett oaccepta- belt sätt. Risken för att krigsmaterielen avleds till annan än uppgiven slut- användare. Situationen för yttrandefrihet, inkluderande press- och mötes- frihet. Situationen avseende myndighetsövervakning i mottagarstaten, inkluderande censur och villkoren för medborgarnas utnyttjan- de av de sociala medierna. Regeringen rapporterar till om det gångna årets export. I rapporten tas bland annat upp antalet avslag av ansök- ningar samt vilka stater dessa avser. Dock lämnas ingen redogörelse till varför licensansökan avslagits och det beskrivs inte heller vilken sorts materiel som mottagarstaten förvägrats att köpa. Utrikes- och försvarsutskotten behandlar rapporten och lämnar sina synpunkter. Det finns även möjlighet för den s.k. utvidgade Utrikes- och försvarskommittén (den norska motsvarigheten till Utrikesnämn- den) att behandla särskilda frågor. Dessa överläggningar är emeller- tid hemliga. Utrikesministern avgör vilka ärenden denne anser bör beredas med andra statsråd liksom om , genom ovan nämnt utskott, ska informeras eller konsulteras i enskilda ärenden. I återfinns grunden för exportkontroll av krigsmateriel i lag (282/2012) om export av försvarsmateriel. Härutöver har bestäm- melser utfärdas om de allmänna förutsättningarna för försvarsmate- rielexport i Statsrådets förordning (311/2013) om allmänna förut- sättningar för tillståndsprövning för export av försvarsmateriel. För export, överföring, transitering och förmedling av försvarsmateriel krävs tillstånd som beviljas av statsrådet eller försvarsministeriet. Tillstånd till försvarsmaterielexport kan endast beviljas om det är förenligt med utrikes- och säkerhetspolitiska linje och inte äventyrar säkerhet. I en föreskrift från regleras det operativa arbetet avseende exportkontroll av såväl krigsmateriel som produk- ter med dubbla användningsområden. EU:s gemensamma militära förteckning utgör den finska krigs- materielförteckningen. I princip prövas varje ansökan om export- tillstånd i varje enskilt fall. Tillståndsprövningen sker utifrån en helhetsbedömning och ansökan om exporttillstånd ska prövas ut- ifrån EU:s gemensamma ståndpunkt för vapenexport. Några ytter- ligare riktlinjer finns inte. Av lagen om försvarsmaterielexport framgår att beslut rörande export- och transiteringstillstånd avseende produkter som ingår i produktkategorierna 1–10 eller 12 avgörs i Statsrådets allmänna sammanträde.8 Vidare ska ärenden där exportens värde är stort eller om ärendet har stor betydelse för utrikes- och säkerhets- politik avgöras vid Statsrådets allmänna sammanträde. I ärenden rörande övriga produktkategorier, eller i ärenden där försvarsmateriel endast tillfälligt ska föras ut ur landet och ägande- rätten till den inte övergår till utlandet, beslutar försvarsministeriet. Vidare fattar försvarsministeriet beslut om överföring av försvars- materiel inom EU samt ärenden rörande förmedling av försvars- materiel. När ett tillståndsärende förutsätter det ska försvarsministeriet genom en förfrågan hos utrikesministeriet särskilt klargöra att det inte föreligger något utrikes- och säkerhetspolitiskt hinder för att bevilja tillstånd. En förutsättning för att få exporttillstånd är en till- förlitlig utredning av försvarsmaterielens slutanvändare. Möjlighet finns för företag att ansöka om ett förhandsutlåtande. Ett förhandsutlåtande är inte bindande för framtida tillståndspröv- ning av själva ansökan om exporttillstånd. Det föreligger inga krav motsvarande den anbudsunderrättelse som företag ska lämna enligt det svenska regelverket. Den utrikes- och säkerhetspolitiska prövningen ska inte ske om ansökan avser tillstånd för export, överföring, förmedling eller transitering av försvarsmateriel till en annan medlemsstat i EU eller EES, eller , , , , eller . Tillståndsärendena bereds av en arbetsgrupp för exportärenden som tillsatts av försvarsministeriet. Arbetsgruppen har till uppgift att till försvarsministeriet lämna utlåtanden avseende ärenden som bedöms vara av utrikes- och säkerhetspolitiska betydelse, samt om 8 Statsrådet är det organ som å ena sidan utövar allmän regeringsmakt och, å andra sidan, det organ för beslutsfattandet i regerings- och förvaltningsärenden som består av statsrådets allmänna sammanträde. Statsministern leder statsrådets verksamhet och Statsrådets allmänna sammanträde består av 12 ministrar (ministern för statsrådets kansli, justitieministern, inrikesministern, försvarsministern, finansministern, undervisnings- och kulturministern, jord- och skogsbruksministern, kommunikationsministern, arbets- och näringslivsministern, social- och hälsoministern, samt miljöministern). ärenden som gäller bestämmande av om en produkt utgör försvars- materiel och begäran om förhandsutlåtande. Arbetsgrupp utgörs av representanter för , , Huvud- staben, Skyddspolisen, Polisstyrelsen och Tullstyrelsen. Arbets- gruppens förslag bereds med Utrikesministerns stab som går igenom förslagen till beslut och Utrikesministern kan överpröva gruppens förslag. Utrikesministerns uppfattning är emellertid endast rådgivande för Försvarsministern. Om det finns skilda upp- fattningar mellan Utrikesministern och Försvarsministern brukar ärendet lyftas till Statsrådets allmänna sammanträde. Det finns inga särskilda riktlinjer eller någon policy som talar mot krigsmaterielexport till icke-demokratiska eller auktoritära stater i det finländska exportkontrollregelverket. Utöver den årliga rapporten som redovisas för parlamentet kan även enskilda parlamentariker lämna skriftliga frågor till berört statsråd som därefter diskuteras i parlamentet. Om ett ärende har lyfts till Statsrådets allmänna sammanträde för avgörande kommer det att framgå av protokollet hur de olika ministrarna har röstat i ett enskilt ärende. I regleras export av krigsmateriel och av produkter med dubbla användningsområden i framförallt Allmänna tullagen (Algemene Douanewet, Staatsblad 2008, 111), Förordning om strategiska produkter (Besluit strategische goederen, Stcr. 2011, 19960), samt Lagen om strategiska tjänster (Stb. 2011, 445). ansvarar för exportkontrollen av strategiska produkter och exportlicenser beviljas av Ministern för utrikeshan- del och utvecklingssamarbete (Minister voor Buitenlandse Handel en Ontwikkelingssamenwerking). Ansökningar om exportlicenser för strategiska produkter görs till centrala licenskansliet (Centrale Dienst voor in- och uitvoer, CDIU) som utgör en del av och /Norr (Belastingsdienst/Douane Noord). Instruktioner avseende krigs- materielexport utfärdas av Ministeriet för Ekonomi, Jordbruk och Innovation. På uppdrag av utfärdar CDIU merparten av exportlicenserna. Ärenden av mer känslig natur över- lämnas till för handläggning. Inom utrikes- departementet är det två enheter som är involverade i exportkon- trollen, dels enheten för handelspolitik och ekonomisk styrning dels enheten för säkerhetspolitik. Det är den senare enheten som prövar huruvida en export är förenlig med de 8 kriterierna i EU:s gemensamma ståndpunkt för vapenexport. Inom finns även en enhet, Team POSS (precursoren, strategische goederen en sanctiewetgeving), som kontrollerar efter- levnaden av exportkontroll- och sanktionslagstiftningen. Denna enhet stödjer riskkontrollorganisation genom att genom- föra kontroller samt informera och lämna uppgifter för utarbetan- det av riskanalyser. I de fall Team Poss upptäcker oegentligheter rapporteras dessa till förundersökningsavdelningen, FIOD, som be- slutar om en utredning och eventuellt åtal ska göras. Export och överföring av militära varor från utan exportlicens är förbjuden. Ett begränsat antal undantag finns för utförsel av krigsmateriel inkluderande bl.a. utförsel till och samt avseende krigsmateriel som ägs och brukas av NATO styrkor. Ansökningar om export av krigsmateriel till Nato, EU:s medlemsstater och , , och anses i princip att vara oproblematiska och dessa handläggs av CDIU. Undantaget från denna huvudregel är ansökningar som avser och . Något motsvarande krav avseende an- budsunderrättelser föreligger inte. Avseende export av komponenter till Nato, EU:s medlemsstater samt , , och överlåter Neder- länderna exportkontrollen till dessa staters avseende export till tredje land. En exportlicens giltighetstid löper . kan inte licensen återkallas. Möjligheten är i stället att inte förnya eller bevilja en licens när den tidigare löpt ut. I fråga om följd- leveranser anses sådan omfattas av reparation och underhåll, medan t.ex. uppgraderingar inte anses utgöra en följdleverans (dessa be- nämns som ”after sales deliviries”). Om en export avser reparations- eller underhållsleveranser så kan dessa behandlas i en förkortad till- ståndsprocess. Det uttalade målet för exportkontrollen är att främja internatio- nell säkerhet utan att i onödan hindra utrikeshandeln. Tillstånds- prövningen av ansökningar om exportlicenser av krigsmateriel be- döms från fall till fall mot de åtta kriterierna i EU:s gemensamma ståndpunkt för vapenexport, med beaktande av arten av produkten, slutdestinationslandet och slutanvändaren. har inte utfärdat några ytterligare nationella kriterier. Det finns möjlighet för företag att ansöka om förhandsbesked, s.k. sondage. Dessa beslut gäller emellertid endast under de förut- sättningar som föreligger vid beslutstillfället. Öppenheten och trans- parensen är inte densamma som för en exportlicens. Bl.a. kan nämnas att dessa inte redogörs för i de månatliga rapporter som publiceras och i de fall avslag meddelas så delges inte detta till övriga EU medlemsstater såsom ett avslag för exportlicens hade medfört. Vidare hålls regelbundna möten med företag där dessa ges möjlighet att i tidigt skede efterhöra om exportmöjligheterna till vissa stater. krigsmaterielförteckning överensstämmer med EU:s militära lista. I de fall det finns en diskrepans mellan den nederländska och engelska översättning har den engelska översätt- ningen företräde. Det finns inga särskilda riktlinjer eller någon policy som talar mot krigsmaterielexport till icke-demokratiska eller auktoritära stater i det nederländska exportkontrollregelverket. arbete med transparens har bl.a. framhållits av . Den svenska rapporten användes som modell för utforman- det av de första årliga rapporterna som redovisas i slutet av 1990- talet. Den årliga rapporten har därefter omarbetats ett flertal gånger och redovisas även månatligen data över beslutade licenser för såväl krigsmateriel som produkter med dubbla användnings- områden. En kritik är att det råder en lång eftersläpning avseende rappor- terna, såväl de månatliga som den årliga rapporten.9 Avseende de månatliga rapporterna så är avsikten att dessa ska publiceras , men eftersläpningen är . För att tillmötesgå parlamentets önskan om att informeras i ett tidigt skede avseende de viktigare beslutade exportlicenserna be- slöts 2011 att vissa licenser skulle rapporteras till parlamentet . Urvalet av dessa exportlicenser utgör licenser avseende kompletta system överstigande som har godkänts för export till icke-allierade stater (de allierade staterna utgör EUs och Nato:s medlemsstater samt , , och ). I denna rapportering till parlamentet ingår en sam- manfattning av den bedömning som gjorts avseende den gemen- samma ståndpunktens kriterier. Om parlamentet skulle anse att en given exportlicens vore olämplig skulle detta emellertid troligen inte leda till en återkallelse av licensen. Detta då tillståndspröv- ningen har skett utifrån exportkontrollregelverket och detta inte kan ändras av en uppfattning från parlamentet. Om parlamentet an- ser att regeringen fattat ett felaktigt beslut kan detta leda till en misstroendeförklaring, som i sin tur kan komma att medföra att regeringen som helhet eller enskilda ministrar avgår. 9 T.ex. hade den årliga rapporten avseende den export som skett 2012 ännu inte publicerats då kommittén besökte . Den tyska lagstiftningen som reglera krigsmaterielexport återfinns dels lagen om krigsmaterielkontroll (Gesetz über die ), dels i lagen om utrikeshandel (Außenwirtschafts- gesetz). Den förstnämnda lagen reglerar vapen enligt den s.k. kriegswaffenliste (motsvarigheten till krigsmateriel för strid i det svenska exportkontrollregelverket). Denna lag kräver tillstånd för produktion, förvärv, överföring av kontrollen samt förmedling av krigsmateriel som återfinns på denna lista. För utfärdandet av exporttillstånd som följer av en kommersiell affär utfärdas licensen av Ministeriet för Ekonomi och Teknologi (Geschäfte ist das Bundesministerium für Wirtschaft und Technologie). För produk- ter som återfinns på kriegswaffenliste krävs dels tillstånd utifrån den tyska krigsmaterielkontrollagen, dels exporttillstånd utifrån ut- rikeshandelslagen. För produkter som betraktas som annan militär utrustning (kriegswaffennahe sonstige Rüstungsgüte) krävs enbart exporttillstånd utifrån utrikeshandelslagen och dessa licenser ut- färdas av BAFA (Bundesamtfür Wirtschaft und Ausfuhrkontrolle), som är en myndighet under . Ifråga om krigsmateriel som återfinns på kriegswaffenliste ska tillstånd nekas om det föreligger en risk för att krigsmaterielen kan komma att användas i samband med fredsstörande handlingar, att internationella förpliktelser kan komma att brytas, eller där sökandes tillförlitlighet kan ifrågasättas.