sou · H3B387 · 2015-10-09 00:00:00 — Vissa kun- der måste lagra data i servrar placerade i landet och många kunder vill ha närhet till datacentret, men vanligtvis är kostnaderna en avgörande faktor. Lägre skatt för vissa större datacenter Sammantaget är därmed datacenterbranschen elintensiv och ut- satt för internationell konkurrens. Detta är två faktorer som gör datacenterindustrin skyddsvärd och motiverar en lägre skattesats. Om man även beaktar potentialen att understödja utvecklingen av en ny industri, som har stora investeringsbehov och som kan skapa nya arbetstillfällen i , är det enligt utred- ningen tillräckliga motiv för att föreslå en lägre skattesats för data- centerbranschen. 15.3Avgränsning av datacenter som ska få lägre skattesats Utredningens förslag: Den lägre skattesatsen ska bara gälla för anläggningar (datacenter) där en näringsidkare, som huvudsak- ligen bedriver informationstjänstverksamhet, informationsbehand- ling eller uthyrning av serverutrymme och därtill hörande tjänster utövar sådan verksamhet och datacentrets sammanlagda installe- rade effekt för annan utrustning än kyl- och fläktanläggningar uppgår till . Ett sådant datacenter benämns med utredningens förslag ”datorhall”. Nästa fråga är om alla företag i branschen ska få del av skatte- nedsättningen. Om inte, så är frågan vilken verksamhet som ska omfattas av skattelättnaden. Den första och troligtvis viktigaste avgränsningen gäller vilken storlek ett datacenter ska ha för att få den lägre skattesatsen. Ut- redningen har valt en gräns på . Här kan för tydlig- hetens skull tilläggas att med ett datacenter avses en anläggning belägen på en och samma geografiska plats och inhyst i en och samma eller angränsande byggnader. Baserat på diskussioner med branschföreträdare har utredningen kommit till slutsatsen att en datorhall som används för internt bruk har en normalstorlek mellan 50–. Ett datacenter som vänder sig till externa kunder, har däremot en installerad effekt om . och leverantörer av s.k. molntjänster har ofta data- Lägre skatt för vissa större datacenter center med en installerad effekt på minst en megawatt.1 Samman- taget innebär detta att utredningen valt att sätta gränsen så att de datacenter som får del av den lägre skattesatsen är sådana som är affärsdrivande verksamheter och där datacenterverksamheten är den huvudsaklig verksamhet. Skattelättnaden omfattar därför inte datorhallsverksamhet som endast är en stödfunktion för ett företags huvudsakliga verksamhet, även om företagets datorhall har en total effekt på . Exempel sådan verksamhet är datorhallar som är avsedda för eget bruk inom handelsbranschen och bland företag som tillhandahåller bank- eller finansieringstjänster. Något skäl till lägre skatt för datacenterverksamhet inom den offentliga sektorn finns inte enligt utredningens omfattning. För- slaget ska därför bara gälla för verksamhet som bedrivs av närings- idkare. I beräkningen av den sammanlagda installerade effekten i data- center har utredningen valt att inkludera den samlade effekten av all den elektriska utrustning som finns i datorhallen, utom den utrustning som påverkar klimatet i datorhallen, dvs. kyl- och fläkt- anläggningar. Det är alltså inte bara fråga om själva IT-utrustningen utan även belysning osv. Den primära orsaken till varför kyl- och fläktanläggningar lämnats utanför är att kylningen av anläggningen kan göras på olika sätt, varav alla inte inkluderar el som primär energikälla. I städer finns t.ex. möjlighet att använda sig av fjärrkyla i stället för egen kylanläggning. Kylning av anläggningen är visser- ligen ett krav för att hålla inomhusklimatet vid rätt temperatur, men för att inte snedvrida konkurrensen mellan olika alternativ, väljer utredningen att exkludera kyl- och fläktanläggningar i beräk- ningen av installerad effekt. Införandet av ett gränsvärde för när den lägre skattesatsen börjar gälla medför att tröskeleffekter uppstår. Den potentiella risk som utredningen ser är att införandet av en gräns leder till att mindre datacenter försvinner genom att lagstiftningen påverkar utveck- lingen i en riktning där större enheter bildas. Detta behöver nöd- vändigtvis inte vara negativt. Det finns fördelar med större anlägg- 1 Detta är utredningens samlade bedömning efter att ha träffat it&telekomföretagens bransch- organisation, flera co-location-företag samt även flera företag som driver in-house data- center. Lägre skatt för vissa större datacenter Ett exempel är att det finns stordriftsfördelar avseende t.ex. kylning. Gränsvärdet kan också leda till att företag väljer att outsourca sin it-drift, eftersom det kan innebära lägre totala kostnader. En gräns som bygger på installerad effekt kan också få företag som är nära gränsen att försöka komma över gränsen för att få fördelarna med den lägre skattesatsen, dvs. öka sin installerade effekt fastän det inte ur andra aspekter är ekonomiskt motiverat. Sådant beteende är naturligtvis inte önskvärt. Utredningen bedömer dock risken för den typen av aktiviteter som liten. De negativa effekter som even- tuellt kan uppkomma uppvägs också enligt utredningens mening av en avgränsning som gör att de som i första hand kan anses skydds- värda är de som kan få del av skattelättnaderna. 16 Hanteringen av statsstöd Som framgår av avsnitt 14 har utredningen, efter att ha undersökt olika modeller för energiskatten på el, valt att bygga vidare på den modell som finns . Mot den bakgrunden redovisar utredningen i detta avsnitt sina överväganden i fråga om hanteringen av stats- stöd, med anknytning till den problembeskrivning som utredningen har redovisat. 16.2Begreppet otillåten stödmottagare införs i LSE Förslag: I LSE införs begreppet ”otillåten stödmottagare”. 1.företag i ekonomiska svårigheter enligt artikel 2 punkt 18 i kommissionens förordning (EU) nr 651/2014 av genom vilka stöd förklaras förenliga med den inre mark- naden enligt artiklarna 107 och 108 i fördraget, och 2.företag som är föremål för betalningskrav på grundval av ett tidigare kommissionsbeslut som förklarar ett stöd olagligt och oförenligt med den inre marknaden. Statliga stöd som ges i form av nedsatt energiskatt på el ska inte lämnas till otillåtna stödmottagare. Om utredningen lämnar ett förslag till energibeskattning på el som alltjämt innehåller inslag av statsstöd anvisar utredningsdirektiven två hållpunkter för förslagets inriktning: 1.Antalet inslag av statsstöd som kräver godkännande ska begrän- sas i möjligaste mån. 2.Detsamma gäller stöd där stödmottagare eller stödbelopp inte är kända av stödgivande myndighet eller annan myndighet. 16.2.2Utredningens överväganden – GBER måste användas, begreppet otillåten stödmottagare måste införas i lagstiftningen Det utrymme som finns att utan anmälningsskyldighet införa s.k. stöd av mindre betydelse (se avsnitt 3.6.5) räcker inte för ett stats- stöd av den omfattning som det är fråga om. Stödbeloppen är i många fall för höga. Direktivets hållpunkter leder till att eventuella fortsatta stöd alltjämt ska vara sådana som omfattas av den all- männa gruppundantagsförordningen. De måste därmed uppfylla de krav som ställs i denna (se avsnitt 3.6.4). Ett av dessa krav, som gäller även enligt de s.k. miljö- och energi- riktlinjerna1, är att stödmottagarna inte får vara företag i svårigheter eller föremål för återbetalningskrav beträffande olagligt uppburet statsstöd. Frågan huruvida det sistnämnda är fallet är inte förenad med några bedömningsfrågor, eftersom det då finns ett beslut i saken. Eventuella beslut från kommissionens sida hanteras av Närings- departementet som tar nödvändiga kontakter och uppmärksammar berörda myndigheter på beslutet. Denna typ av ärenden är emeller- tid ovanliga. Kravet på att det inte får vara fråga om ett företag i svårigheter kan på några punkter kräva mer av en bedömning, men den görs i förhållande till vissa närmare angivna objektiva kriterier. Kraven berör aktiebolag eller företag där ägarna har personligt ansvar och där mer än respektive det egna kapitalet 1 Kommissionens riktlinjer för statligt stöd till miljöskydd och energi –2010, EUT C 200, 28.6.2014, s. 1–55. Se avsnitt 3.6.3. har gått förlorat på grund av förluster, företaget är föremål för ett kollektivt insolvensförfarande eller skulle kunna försättas i kon- kurs, har fått viss typ av stöd eller har en skuldsättningsgrad som överstiger 7,5 eller en räntetäckningsgrad [rörelseresultat (före rän- tor, skatter och avskrivningar) i förhållande till utgiftsräntor] som understiger 1,0. I GBER definieras ”företag i svårigheter” som ett företag för vilka minst en av följande omständigheter råder:2 a)I fallet med aktiebolag (utom små eller medelstora företag som funnits i mindre än eller, när det gäller berättigande till riskfinansieringsstöd, små eller medelstora företag från deras första kommersiella försäljning som berättigar till riskfinan- sieringsinvesteringar enligt sunda marknadsprinciper tillämpade av de finansiella intermediärer som valts ut), om över hälften av det tecknade aktiekapitalet har försvunnit på grund av ackumulerade förluster. Detta är fallet om avdrag för ackumulerade förluster från reserver (och alla andra element som vanligtvis betraktas som en del av företagets egna medel) leder till ett negativt ackumulerat belopp som överstiger hälften av det tecknade aktiekapitalet. Vid tillämpningen av denna bestämmelse avses med ”aktiebolag” sär- skilt de typer av företag som nämns i bilaga I till Europaparlamen- tets och rådets direktiv /34/EU (1), och ”aktiekapital” omfattar överkurs om så är relevant. b)I fallet med ett företag där åtminstone några ägare har obe- gränsat ansvar för företagets skuld (utom små eller medelstora företag som funnits i mindre än eller, när det gäller berättig- ande till riskfinansieringsstöd, små eller medelstora företag från deras första kommersiella försäljning som berättigar till riskfinansieringsinvesteringar enligt sunda marknadsprinciper tillämp- ade av de finansiella intermediärer som valts ut), om över hälften av det bokförda egna kapitalet har försvunnit på grund av ackumu- 2 Enligt vad som framgår av punkten 14 i ingressen till GBER är syftet med att utesluta före- tag i svårigheter från tillämpningsområdet att sådant stöd bör bedömas enligt gemenskapens riktlinjer av för statligt stöd till undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter, förlängda genom meddelandet från kommissionen om förlängd giltig- het för gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter av eller riktlinjer som ersätter dessa, i syfte att undvika att de kringgås. Det kan noteras att det numera finns ett senare meddelande från Kommissionen på det området: Riktlinjer för statligt stöd till undsättning och omstruktu- rering av icke-finansiella företag i svårigheter, EUT C 244, 31.7.2014, s. 1. Vid tillämpningen av denna bestämmelse avses med ”ett företag där åtminstone några ägare har obegränsat ansvar för företagets skuld” särskilt de typer av företag som nämns i bilaga II till direktiv /34/EU.3 c)Om företaget är föremål för ett kollektivt insolvensför- farande eller uppfyller kriterierna i nationell lagstiftning för att försättas i kollektiv insolvens på sina fordringsägares begäran. d)Om företaget har fått undsättningsstöd och ännu inte har be- talat tillbaka lånet eller avslutat garantin, eller har fått omstruk- tureringsstöd och fortfarande omfattas av en omstruktureringsplan. e)I fallet med ett företag som inte är ett litet eller medelstort företag, där, , (1)företagets bokföringsmässiga skuldsättningsgrad har varit större än 7,5 och (2)företagets rörelseresultat före räntor, skatter och avskriv- ningar, EBITDA4, [dividerat med räntekostnaderna]5 har legat under 1,0. I fortsättningen används beteckningen otillåten stödmottagare för företag som inte uppfyller dessa krav. Utredningen föreslår att dessa krav införs i LSE i de sammanhang där statliga stöd före- kommer. Det innebär att dessa materiella krav, på samma sätt som andra krav i skattelagstiftningen, kommer att omfattas av Skatte- verkets kontrollverksamhet. 3I bilagan nämns för svensk del handelsbolag och kommanditbolag. I detta sammanhang kan noteras att även enskilda näringsidkare har obegränsat ansvar för företagets/verksamhetens skulder eftersom denna bedrivs personligen och inte i något från näringsidkaren åtskilt rätts- subjekt. : Earnings before interest, taxes, depreciation and amortization. 5Ett tillägg med denna innebörd är nödvändigt för att denna punkt ska ha ett meningsfullt innehåll, men saknas i den svenska språkversionen av förordningen, jfr de franska, tyska och engelska språkversionerna: ”le ratio de couverture des intérêts de l'entreprise, calculé sur la base de l'EBITDA, est in- férieur à 1,0”; ”das anhand des EBITDA berechnete Zinsdeckungsverhältnis des Unternehmens lag unter 1,0”; ”the undertaking's EBITDA interest coverage ratio has been below 1,0”. Denna kvot ger ett mått på ett företags förmåga att betala sina räntekostnader, eftersom EBITDA-resultatet ställs i relation till dessa. 16.3Stöd i form av nedsatt energiskatt utgår endast genom avdrag för eller återbetalning av skatt Förslag: Energiskatt på el ska tas ut med en skattesats oavsett användning. Den lägre energiskatten vid viss förbrukning åstad- koms genom avdrag eller återbetalning. Den lägre skatten för och el förbrukad i yrkesmässig växthusodling åstad- koms endast genom återbetalning. Ansökan om återbetalning ska, utom i fråga om , göras elektroniskt. Bedömning: Regeringen eller, efter delegation från regeringen, kan utfärda verkställighetsföreskrifter angående den elektroniska ansökan som utredningen föreslår. 16.3.1Hållpunkter från direktiven – stödmottagare och stödbelopp kända för berörd myndighet Enligt den andra hållpunkten från utredningens direktiv bör in- slaget av statsstöd där stödmottagare eller stödbelopp inte är kända av stödgivande myndighet eller annan myndighet begränsas i möj- ligaste mån. I en ordning där stödet utgår via skattesystemet är stödgivande myndighet. Stödmottagare är de företag som i slut- änden drar fördel av en lägre skattesats. Det sker dels genom att stödet förmedlas via en mellanhand (elleverantören), efter- som denne som skattskyldig övervältrar kostnaden för energiskatten på förbrukaren enligt en lägre skattesats, dels helt automatiskt i den meningen att stödet utgår utan att stödmottagaren har givit sig till känna och begärt stöd hos stödgivande myndighet. 16.3.2Exempel från dagens ordning med elleverantören som mellanhand Med dagens ordning går elleverantörerna, enligt vad utredningen har erfarit, till väga på lite olika sätt för att bidra till att skatte- kostnaden i förekommande fall övervältras på kunden/förbrukaren med en lägre skattesats. En del elleverantörer begär in uppgifter från kunden om huru- vida företaget bedriver tillverkande industri och ska ha reducerad energiskatt och hur stor andel av elen som används i den tillverk- ande processen. Kunden försäkrar skriftligt att uppgifterna är rik- tiga och anmodas meddela elleverantören om uppgifterna ändras. Utöver detta tas ett underlag fram gällande årsvis förbrukad el hos kunden, historiskt sett. kan göra en revi- sion hos kunden och komma fram till att den skatt som elleve- rantören redovisat för kunden har varit fel. Elleverantören måste då fakturera kunden den felaktiga energiskatten samt eventuellt till- kommande skattetillägg. En annan variant som förekommer är att om en ny kund vill komma i åtnjutande av en lägre skattesats, debiterar elleverantören inledningsvis full skatt varefter leverantören vänder sig till Skatte- verket i sin egenskap av skattskyldig med en begäran om ompröv- ning, i syfte att få skatt återbetalad. Om godkänner att den aktuella kundens förbrukning berättigar till lägre skatt, reglerar elleverantören detta gentemot kunden och debiterar i fortsättningen denne lägre skatt. För att elleverantören ska initiera ett ärende hos måste kunden lämna en försäkran om sin verksamhet till elleverantören. Denna gäller därefter gentemot elleverantören till dess kunden lämnar nya uppgifter. För elleverantören innebär rollen som mellanhand administra- tivt merarbete och i händelse av att skattetillägg utgår (på grund av oriktiga uppgifter) kan det bli problematiskt för elleverantören att få kunden att ersätta elleverantörens merkostnader. Energiskatt på el tas ut med en skattesats oavsett användning varefter stöd fås genom avdrag eller återbetalning Som det har konstaterats i problembeskrivningen (avsnitt 3.8.4) är en ordning som den beskrivna inte hållbar om krav ska kunna uppfyllas framöver. Det måste enligt utredningens bedöm- ning skapas en direktkontakt mellan stödgivande myndighet, dvs. , och stödmottagarna. Det är dessutom inte rimligt att leverantören, såsom nu är fallet, står risken för att skatteuttaget blir felaktigt på grund av förhållanden som är hänförliga till kunden/elför- brukaren. I de förslag till förändringar av energiskatten på el som utred- ningen lämnar, kommer elleverantören därför alltid att ta ut full skatt och stöd i form av lägre skatt kommer i de allra flesta fallen att utgå efter ansökan om återbetalning.6 Eftersom det bedöms bidra till en snabbare hantering och vara till fördel både för sökan- den och för , föreslår utredningen att ansökan om åter- betalning ska lämnas elektroniskt (jfr prop. 2014/15:10 s. 27). An- sökan ska vara undertecknad av sökanden eller av den som är ombud eller annan behörig företrädare för utföraren. När det handlar om kan stödmottagaren vara ett ut- ländskt rederi. För återbetalning av skatt på föreslår utredningen inte att det ska vara obligatoriskt med en elektronisk ansökan. I övrigt bedömer utredningen att regeringen eller Skatte- verket, efter delegation från regeringen, kan utfärda verkställighets- föreskrifter till den lagreglering om elektronisk ansökan som utred- ningen föreslår (se 8 kap. 7 § och 8 kap. 11 § regeringsformen).7 Vissa förbrukare inom industrin, särskilt inom skogsindustrin, är också producenter av el. Som producenter är de också skatt- skyldiga för el. För dessa är det rimligt att regleringen av den lägre skattsatsen sker direkt i den deklaration som de lämnar till Skatte- verket. Detta genom att de gör avdrag för den el som förbrukats för ändamål som ger rätt till en lägre skattesats. Även på så sätt skapas en direktkontakt mellan och stödmottagaren. Genom dessa ändringar flyttas risken för att skatten på el har utgått efter felaktiga förutsättningar från att som i de allra flesta fall ligga på elleverantörerna till att i samtliga fall ligga direkt hos de faktiska förbrukarna. Härigenom kan också staten genom ett direkt anspråk, som har sin grund i regler om skatteförfarandet, återkräva stödmottagarna på eventuellt felaktigt erhållna stöd, något som också krävs enligt EU-rätten.8 sker det, som tidigare 6I 11 kap. 9 § LSE finns regler om att den skattskyldige kan göra avdrag för skatt på el som sålts för förbrukning för vissa ändamål, dvs. den skattskyldige behöver inte ta ut några kost- nader för skatten på sådana leveranser. Denna möjlighet påverkas inte av utredningens för- slag. 7Jfr även avsnitt 1.3 Gröna Boken – Riktlinjer för författningsskrivning, Ds 2014:1. 8Se 2 och 3 §§ lag (2013:388) om tillämpning av Europeiska unionens statsstödsregler, som återger dessa skyldigheter för medlemsstaten å ena sidan (återkrav) och stödmottagaren å andra sidan (återbetalning). Den beskrivna ordningen åstadkommer alltså vad som förutsätts framgått, i praktiken genom att den energiskatt som elleverantören har debiterats kan ändras efter omprövning, varefter elleverantören får försöka kräva elförbrukaren på ersättning för den tillkommande skattekostnaden. Den grundläggande ordning som utredningen föreslår komplet- teras i nästa avsnitt med detaljer rörande möjligheten att bli frivilligt skattskyldig och med gränsvärden för återbetalning samt en möjlig- het till kvartalsvis ansökan. redovisar utredningen nedan de särskilda överväganden som görs beträffande yrkesmässig växt- husodling och . Stöd för yrkesmässig växthusodling och endast genom återbetalning Yrkesmässig växthusodling får , som enda näringsgren inom jordbruket, del av det statsstöd som utgår via energiskatten på el direkt genom en lägre skattesats. Övriga delar av jordbruks- näringen får del av detta stöd först efter återbetalning. Sistnämnda ordning infördes , då växthusnäringen redan var skattebefriad genom en nollskattenivå.9 Anledningen till att den tillkommande delen av jordbruksnäringen inte också kunde få skatte- befrielsen direkt genom en nollskattenivå var den administrativa börda det i så fall skulle innebära för elleverantörerna (prop. 1999/2000:105 s. 101). Dessa hanterade visserligen redan nollskatte- satsen för tillverkningsindustrin och växthusföretagen, men antalet företag med dessa inriktningar var betydligt färre är de inom jord- bruksnäringen.10 Det förhållandet att administrationen av återbetal- ningen i stället skulle innebära en kraftig ökning av beskattnings- myndighetens uppgifter påverkade inte valet av ordning. För att den föreslagna grundordningen ska införas på ett kon- sekvent sätt anser utredningen att den nedsatta skatten för jord- bruksnäringen i sin helhet, dvs. inkluderandes växthusnäringen, bör i denna lag, genom att återkrav och återbetalning kommer att ske inom ramen för skatteför- farandet. 9Nollskattenivån för växthusnäringen övergavs i samband med att nollskattesatsen för industrin slopades, se prop. 2003/04:1 s. 216. dåvarande statistik kring antal företag, se a. prop. s. 89 f. Antalet jordbruksföretag uppgavs uppgå till cirka 85 000. Antalet växthusodlare uppgavs uppgå till cirka 1 700, a. prop. utgå genom återbetalning så att elleverantörerna även i dessa fall kan debitera skatt på endast en nivå. Den principiella felaktighet som ligger i att elleverantörerna står risken för förhållanden hän- förliga till elförbrukaren åtgärdas därigenom även på detta område. Utredningen föreslår därför att den särreglering som finns av skattesatsen för yrkesmässig växthusnäring i 11 kap. 4 § LSE slopas som växthusodling inte längre exkluderas från rätten till återbetalning enligt 11 kap. 12 § LSE. Samma principiella felaktighet gäller även för landströmmen. Även det stödet bör därför åstadkommas genom återbetalning. Ham- narna bör i förekommande fall kunna hjälpa till med den praktiska hanteringen av ansökningarna. Avslutningsvis vill utredningen göra följande påpekande. Om skattenedsättningarna för jord-, skogs- och vattenbruksverksamhet skulle anses utgöra ett statligt stöd, bör även denna nedsättning villkoras så att den inte kommer otillåtna stödmottagare till del. 16.4Frivillig skattskyldighet i vissa fall, återbetalning först vid viss nivå, kvartalsvis ansökan Förslag: Den som beräknas förbruka elektrisk kraft i mycket stor omfattning får godkännas som frivilligt skattskyldig av Skatte- verket, om den övervägande delen av förbrukningen sker i till- verkningsprocessen i industriell verksamhet eller i en datorhall. Den som godkänts som frivilligt skattskyldig ska registreras av . Återbetalning av energiskatt på el får, utom i fråga om land- ström, endast göras för den del som överstiger per kalenderår. Om sökanden beräknas förbruka elektrisk kraft i större omfatt- ning, får medge att ansökan görs per kalenderkvar- tal. Bedömning: Vid prövning av en ansökan om godkännande som frivilligt skattskyldig bör kravet på beräknad förbrukning i mycket stor omfattning anses uppfyllt om den sökande beräknas för- bruka minst 20 GWh per kalenderår. Detta bör regleras i för- ordningen (2010:178) om skatt på energi. Möjligheten att medge att ansökan om återbetalning görs per kalenderkvartal bör kompletteras med en i förordning angiven förbrukningsgräns. 16.4.1Frivillig skattskyldighet eller återbetalning