sou · H3B371 · 2015-08-04 00:00:00 — Utredningen har övervägt att begränsa möjligheten att låta vår- den upphöra till ett fåtal särskilt angivna situationer, såsom när barnet har varit placerat från tidig ålder eller varit placerat i sitt nuvarande familjehem. Utredningen bedömer dock att det skulle kunna ge upphov till gränsdragningsproblem och sämre förutsättningar att kunna anpassa bedömningar och beslut till det enskilda barnets aktuella behov och situation. Utredningen föreslår att, vid prövning av om vård i familjehem enligt nuvarande 2 § LVU kan upphöra, ska barnets bästa vara avgörande. Vid bedömningen ska det fästas särskilt avseende vid –barnets inställning, –om barnet sedan låg ålder eller vårdats i familje- hemmet, –barnets umgänge med och relation till vårdnadshavarna, samt Tryggheten för långsiktigt placerade barn –om barnet har en nära relation till familjehemsföräldrarna och en god förankring i sin sociala miljö. Att låta tvångsvård bestå trots att förhållandena i hemmet har för- bättrats är ett betydande ingrepp i vårdnadshavarnas rätt till skydd för sitt privat- och familjeliv enligt artikel 8 i . I artikel 8 tillåts ingrepp i privat- och familjelivet om det är nöd- vändigt för att skydda vissa viktiga intressen. Vid bedömningen av nödvändigheten ska proportionalitetsprincipen tillämpas. Det ska med andra ord göras en avvägning av hur stort ingreppet i den enskildes rätt är och hur starkt det behov är som ska tillgodoses genom ingreppet. Endast om det finns ett rimligt förhållande mel- lan dessa två faktorer är ingreppet proportionerligt. har uttalat att tvångsomhändertagande i prin- cip ska ses som en temporär lösning, som ska upphöra så snart omständigheterna i det enskilda fallet tillåter det och som ska syfta till att återförena barnet med dess biologiska föräldrar (K. och T. mot ). Även om det anses nödvändigt för barnet att till- bringa i familjehemmet så ska målet att återförena barnet med sina biologiska föräldrar genomsyra alla åtgärder . Som ett led i att åstadkomma detta har framhållit vikten av att föräldrarna eller i vart fall någon av dem fått möjlighet till fortlöpande kontakt med det omhändertagna barnet. har främst ansett att det är bristande kontakt mellan föräldrarna och barnen och förfarandet kring omhändertagandet som har utgjort kränkningar av skyddet för privat- och familjelivet. Frågan om ett omhändertagande ska upphöra av respekt för för- äldrarnas rätt har prövats av . I fallet Bronda mot hade käranden bott tillsammans med sin dotter och sitt barnbarn . Barnbarnet blev omhändertaget och placerat i familjehem 1988, , då barnets mor inte klarade av vårdnaden. Flickans mormor och morfar ansökte om vårdnaden, men de nationella myndigheterna avslog deras ansökan. Europa- domstolen uttalade att det är barnets intressen som ska vara utslags- givande vid avvägningen mellan morföräldrarnas och barnets intres- Tryggheten för långsiktigt placerade barn tog avgörande hänsyn till den då 14-åriga flickans vilja att stanna i familjehemmet och konstaterade att det inte förelåg någon kränkning av morföräldrarnas rätt till skydd för familjelivet. Med beaktande av att utredningens förslag är en mindre ingrip- ande åtgärd än en vårdnadsöverflyttning samt praxis om att det är barnets intressen som ska vara utslagsgivande vid en avvägning mellan föräldrarnas och barnets intressen, bedömer utredningen att förslaget är förenligt med . Hemflyttningen ska vara förberedd Enligt nuvarande 21 § LVU ska socialnämnden noga förbereda den unges återförening med hemmet. När alla parter är överens om att vården bör upphöra finns det goda förutsättningar att gemensamt förbereda hemflyttningen. I kapitel 18 behandlas socialnämndens ansvar vid utslussning och efter avslutad vård. I vissa fall saknas förutsättningar att i samförstånd med föräld- rarna planera återföreningen. Vid ett överklagat beslut om vårdens upphörande kan vården upphöra med omedelbar verkan även om barnet varit placerat i ett familjehem . Föräldrarna kan hämta hem barnet utan förberedelser och inte låta barnet träffa familjehemsföräldrarna och deras eventuella barn mer. Utredningen anser att det kan få orimliga konsekvenser för barnet. Även vid en kortare tids placering är det, enligt utredningens mening, olyckligt ur barnets perspektiv när relationer avbryts plötsligt. Som exempel på att problemet har uppmärksammats även i andra länder kan nämnas att det enligt danska serviceloven alltid ska fastställas en ”hemgångsperiod” när barnet ska flytta hem till de biologiska föräldrarna. Detta gäller oavsett om placering skett med eller utan samtycke. Hemgångsperioden kan maximalt uppgå . har ett ansvar för att förbereda barnets återför- ening med vårdnadshavaren, men har inte de befogenheter som i vissa fall krävs. Utredningen anser att ett barn kan fara illa av att vården upphör alltför abrupt utan att förutsättningarna för flytt- ningsförbud för den skull är uppfyllda. Utredningen föreslår därför att socialnämnden i mål om vårdens upphörande ska kunna begära Tryggheten för långsiktigt placerade barn att verkställigheten av rättens beslut om att vården ska upphöra ska senareläggas för att kunna genomföra en planerad successiv hem- flyttning. 13.18.7 Möjligheten till flyttningsförbud ska finnas kvar Utredningens bedömning: Flyttningsförbud används sällan, men bestämmelserna behöver finnas kvar för att förhindra skadliga hemtagningar av barn. Enligt 24 § LVU får förvaltningsrätten, efter ansökan av social- nämnden, eller tills vidare förbjuda den som har vård- naden om en underårig att ta denne från ett hem som avses i 6 kap. 6 § första stycket SoL, dvs. familjehem eller hem som har medgiv- ande för s.k. privatplacering. Förutsättningen är att det finns en påtaglig risk att den unges hälsa och utveckling skadas om han eller hon skiljs från hemmet. får under vissa förutsätt- ningar besluta om tillfälligt flyttningsförbud (27 § första stycket LVU) i avvaktan på domstolens prövning. Bestämmelsen kan tillämpas såväl i samband med upphörande av vård enligt LVU som då vårdnadshavare står i begrepp att ta hem ett barn som är frivilligt placerat eller privat placerat. Flyttningsförbudet syftar till att vara en temporär åtgärd för att förhindra en alltför hastig hemtagning från föräldrarnas sida. Flytt- ningsförbud kan bara tillämpas för att förhindra en förestående flyttning av barnet och inte då barnet redan tagits hem av föräld- rarna. har flyttningsförbud framför allt uppmärksam- mats som ett sätt att möjliggöra prövning av vårdnadsöverflyttning i ett läge när vård enligt LVU har upphört eller vårdnadshavaren står i begrepp att ta hem ett frivilligt placerat barn. HFD har betonat det starka sambandet mellan reglerna om flyttningsförbud och vårdnadsöverflyttning, som båda syftar till att säkerställa att Tryggheten för långsiktigt placerade barn barnets bästa tas tillvara när barnet fått starka band till ett familje- hem efter att ha vistats där . Med utredningens förslag enligt föregående avsnitt bör det inte längre finnas behov av flyttningsförbud i samband med att vård enligt LVU upphör utan enbart vid frivilliga placeringar som hastigt avbryts. Hemflyttning kan visa sig vara ogenomförbar Utredningen anser att en ansökan om vårdnadsöverflyttning om möjligt bör göras om det visar sig eller från början står klart att det är omöjligt att genomföra en planerad successiv hemflyttning. Som har framgått tidigare i kapitlet kan det emellertid finnas skäl som gör att vårdnadsöverflyttning inte är en lämplig åtgärd. I dessa situ- ationer, när flyttningsförbud i vissa fall måste pågå tills vidare, kan det uppstå problem som har att göra med vårdnadsansvaret. Med dagens regler kan socialnämnden besluta om umgänget mellan barn och föräldrar vid ett flyttningsförbud, men har i övrigt ingen bestämmanderätt. Det innebär exempelvis att socialnämnden inte kan besluta om insatser som barnet har behov av eller i andra frågor som förutsätter vårdnadshavarens samtycke. Utredningen har övervägt att socialnämnden vid ett flyttnings- förbud som pågår tills vidare ska kunna överta vårdnadshavarens bestämmanderätt över barnet i den utsträckning som behövs för att genomföra vården. Utredningen bedömer dock att förändringen skulle vara alltför ingripande. Flyttningsförbud skulle då innebära att frivillig vård i princip omvandlas till tvångsvård. Den enda skill- naden skulle vara att beslutet ska övervägas i stäl- let för var sjätte månad. Utredningen föreslår sammanfattningsvis inga förändringar i reglerna om flyttningsförbud. Även om möjligheten sällan används behöver den finnas kvar för att förhindra skadliga hemtagningar. 223 HFD 2011 ref.13. Tryggheten för långsiktigt placerade barn 13.18.8 Skälen för vårdnadsöverflyttning ska förtydligas Utredningens bedömning: Det behövs tydligare anvisning om vad som ska vägas in i socialnämndens bedömning att ansöka om vårdnadsöverflyttning till familjehemsföräldrar. Det behöver också klargöras att vårdnadsöverflyttning ska övervägas åter- kommande om ansökan inte görs i samband med övervägandet efter att barnet bott i samma familjehem. Utredningens förslag: De skäl som ska ligga till grund för socialnämndens ansökan om vårdnadsöverflyttning enligt 6 kap. 8 § FB ska förtydligas genom tillägg i bestämmelserna om att nämnden särskilt ska överväga vårdnadsöverflyttning när ett barn varit placerat i samma familjehem (6 kap. 8 § andra stycket SoL och nuvarande 13 § tredje stycket LVU). Vid övervägandet ska särskilt beaktas –barnets och familjehemsföräldrarnas inställning till en vård- nadsöverflyttning, –barnets relation till familjehemsföräldrarna och deras för- måga att tillgodose barnets behov av en trygg och god upp- växt, samt –familjehemsföräldrarnas inställning till och förmåga att till- godose barnets behov av kontakt med föräldrar och andra närstående. Bestämmelserna om att överväga vårdnadsöverflyttning i SoL och LVU ska kompletteras med att frågan, efter att barnet varit placerat i samma familjehem , ska övervägas i samband med rapporteringen om barnets vård. Kriterierna enligt 6 kap. 8 § FB för överflyttning av vårdnaden till familjehemsföräldrarna är att barnet stadigvarande har vårdat i familjehemmet och det är uppenbart bäst för barnet att det rådande förhållandet får bestå. När reglerna enligt 6 kap. 8 § FB om vårdnadsöverflyttning till familjehemsföräldrar infördes betonade lag- stiftaren att de skulle tillämpas med viss restriktivitet. Tryggheten för långsiktigt placerade barn har en tydlig omsvängning skett i förarbeten och andra uttalanden från statsmakternas sida utan att lagbestämmelsen har ändrats. I olika steg har ytterligare lagändringar genomförts för att underlätta vårdnadsöverflyttning. Antalet vårdnadsöverflyttningar av familjehemsplacerade barn har fördubblats , men ligger fortfarande på en låg nivå i relation till det antal barn som varit familjehemsplacerade . är det betydligt fler kommuner som har gjort en eller flera vårdnadsöverflyttningar jämfört med . Utredningen har i sina kontakter med socialsekreterare och chefer i olika kommuner fått intrycket att möjligheten att flytta över vård- naden numera övervägs på ett mer systematiskt sätt jämfört med tidigare. Utredningen gör därför bedömningen att vårdnadsöver- flyttning till familjehemsföräldrar har fått allt större genomslag inom familjehemsvården och blivit ett naturligt och relativt odramatiskt sätt att trygga situationen för en del av de långsiktigt placerade barnen. Vårdnadsöverflyttning till familjehemsföräldrar ska bara göras om det är uppenbart bäst för barnet. Det är ett ingripande beslut med stora konsekvenser för alla parter, inte minst för barnet och måste därför alltid föregås av en noggrann bedömning i det enskilda fallet. Att inte fler vårdnadsöverflyttningar görs kan säkerligen delvis förklaras med ett motstånd mot vårdnadsöverflyttning i vissa kommuner. visar de uppföljningar som har gjorts och de erfarenheter som utredningen tagit del av att det finns en hel del vanligt förekommande situationer när vårdnadsöverflyttning inte är lämpligt. Utredningen menar mot denna bakgrund att det kan ha funnits en överdriven förväntan från statsmakternas sida att vård- nadsöverflyttning ska kunna genomföras mer eller mindre rutin- mässigt när barn varit placerade i familjehem . Intention- erna är tydliga genom kravet i lagen på övervägande av vårdnads- överflyttning. har tagit fram allmänna råd och en handbok om socialnämndens ansvar och uppgifter avseende vård- nadsöverflyttning. Utredningen ser därför inte något behov av ytterligare åtgärder för att uppmärksamma kommunerna på möjligheten att flytta över vårdnaden. Tryggheten för långsiktigt placerade barn De hinder mot vårdnadsöverflyttning som framkommer i den sen- aste nationella uppföljningen och i utredningens kontakter handlar främst om familjehemsföräldrarnas tveksamhet. Den beror i sin tur ofta på att barnet har särskilda behov eller att kontakten med bar- nets föräldrar är krävande. Familjehemsföräldrarna får som vård- nadshavare inte samma garantier för att barnet får de insatser som behövs. Som vårdnadshavare blir de f.d. familjehemsföräldrarna parter i eventuella ärenden rörande umgänget med barnet och i fråga om föräldrarnas underhållsskyldighet. Från sida kan också finnas tveksamhet av andra skäl. Trots att placeringen kan ha pågått länge finns inte alltid den ömsesidiga anknytning som krävs för att motivera en vårdnads- överflyttning. Det kan ha olika orsaker. Barnet kan ha en fortsatt anknytning till sin ursprungsfamilj. Familjehemmet kan ha vissa svagheter eller genomgå egna livskriser utan att förhållandena är så allvarliga att en omplacering övervägs. anser i dessa fall inte att det är uppenbart bäst för barnet att vårdnaden flyttas över till familjehemsföräldrarna. En annan anledning som förts fram till utredningen är att många barn placeras i konsulentstödda familjehem vilket också kan för- svåra vårdnadsöverflyttning. Utredningen har övervägt olika möjligheter att ytterligare underlätta vårdnadsöverflyttning. För att undanröja de hinder som beskrivs ovan skulle dock krävas lagändringar som går utöver vad utredningen har mandat att föreslå, exempelvis ändringar i SoL när det gäller socialnämndens möjligheter att ge bistånd till enskilda utan behovsprövning och bistånd till personer bosatta i en annan kommun. Det skulle kunna avse ersättning för juridiskt biträde i mål om umgänge respektive stöd- och behandlingsinsatser till det placerade barnet. En av slutsatserna i kartläggning av nationella adoptioner av barn i familjehem var att det behövs kriterier för vårdnadsöverflyttning som stöd i bedömningar. Tryggheten för långsiktigt placerade barn Av bestämmelsen i FB följer att placeringen ska ha varit stadig- varande och att en vårdnadsöverflyttning ska vara uppenbart bäst för barnet. I övrigt ges ingen vägledning i lagen. Enligt förarbetena ska barnet uppfatta familjehemmet som sitt ”riktiga” hem och det är därför viktigt att utreda vilken anknytning barnet har till familjehemmet och hur kontakterna mellan barnet och föräldrarna fungerar. Familjehemsföräldrarna ska vidare önska att bli vårdnads- havare för barnet och stort avseende ska fästas vid barnets egen inställning. Utöver ovan nämnda förutsättningar anser utredningen att det inte heller får finnas några tveksamheter om hur familje- hemmet tillgodoser barnets behov. Det finns en viss oklarhet när det gäller vilken betydelse kon- takten mellan barn och föräldrar ska ha för bedömningen i vård- nadsfrågan, vilket innebär att domstolarnas bedömningar går i olika riktningar. I förarbeten sägs att om föräldrarna inte visat barnet något intresse eller om kontakterna har varit sporadiska eller skett under uppslitande former kan en flyttning av vårdnaden bli aktuell. Det bör däremot inte komma i fråga att flytta över vårdnaden från föräldrar som håller en god kontakt med barnet. Mot det sist- nämnda har invänts att har ett ansvar att se till att umgänge sker när barn är placerade. Därför kan inte ett fungerande umgänge vara ett formellt hinder mot vårdnadsöverflyttning. Utredningen instämmer i denna invändning. är det nöd- vändigt, vilket förarbetena också ger uttryck för, att relationen mellan barnet och föräldrarna vägs in i bedömningen av vad som är barnets bästa. Det är viktigt att överväga hur en vårdnadsöver- flyttning påverkar barnets kontakt med sin ursprungsfamilj på . Detta beror i sin tur ofta på familjehemsföräldrarnas inställning och hur de på olika sätt tar ansvar för och möjliggör denna kontakt. Utredningen anser därför att frågan om hur familje- hemsföräldrarna kan samarbeta i frågor om umgänge ska vägas in i bedömningen, snarare än hur omfattande kontakten mellan barn och föräldrarna är. Att barnet och föräldrarna har ett fungerande umgänge ska inte vara ett hinder för en vårdnadsöverflyttning. Utredningen anser sammantaget att det krävs vissa förtydliganden i lagen för att uppnå en mer enhetlig och rättssäker tillämpning när socialnämnden ska ansöka om vårdnadsöverflyttning. Uppräkningen av faktorer i den föreslagna bestämmelsen ska dock inte ses som ut- tömmande. Utredningen föreslår att det, vid bedömningen av om Tryggheten för långsiktigt placerade barn nämnden ska ansöka om vårdnadsöverflyttning, särskilt ska beaktas barnets och familjehemsföräldrarnas inställning till vårdnadsöver- flyttning, barnets relation till familjehemsföräldrarna och deras för- måga att tillgodose barnets behov av en trygg och god uppväxt samt familjehemsföräldrarnas inställning till och förmåga att tillgodose barnets behov av kontakt med föräldrar och andra närstående. Att barnet har ett fungerande umgänge med föräldrarna ska inte vara hinder för en vårdnadsöverflyttning om förutsättningarna i övrigt är uppfyllda. Av nuvarande bestämmelse i SoL och LVU framgår att socialnämn- den är skyldig att särskilt överväga om det finns skäl att ansöka om överflyttning av vårdnaden när barnet har varit placerat i samma familjehem . Det anges dock inte i lagen vad som bör gälla fortsättningsvis, om övervägandet inte leder till att social- nämnden gör en ansökan om vårdnadsöverflyttning. Vid utskotts- behandlingen framhölls att det är angeläget att över- väger frågan regelbundet.224 Mot bakgrund av dessa uttalanden har utfärdat allmänna råd om att överväganden bör göras vid samma tillfällen som överväganden och omprövning av vården ska göras, dvs. Utredningen har i avsnitt 13.18.4 föreslagit att kravet på social- nämnden att överväga vården enligt SoL respektive LVU ska ersät- tas med en informationsskyldighet till socialnämnden. Minst en gång var sjätte månad ska barnets särskilda socialsekreterare rap- portera till socialnämnden om hur barnets behov tillgodoses, hur vårdnadshavarens förhållanden utvecklar sig och, om vården ska fortsätta, hur den bör inriktas och utformas. Utredningen anser inte att det är rimligt att överväga vårdnadsöverflyttning med så täta intervall men att en gång kan vara lämpligt. Utredningen föreslår att det ska framgå av respektive bestämmelse att över- vägande om vårdnadsöverflyttning, efter att barnet vistats i samma familjehem, ska göras i samband med rapporteringen till nämnden om barnets vård. 2242002/03:SoU15 s. 49. Tryggheten för långsiktigt placerade barn 13.18.9Förvaltningsdomstolarna bör pröva vissa mål om vårdnadsöverflyttning Utredningens bedömning: Förvaltningsdomstolen har kunskap och erfarenhet av ärenden där socialnämnden är part. Utredningens förslag: Regeringen bör ta initiativ till en översyn av om handläggningen av beslut om vårdnadsöverflyttning på talan av socialnämnden ska flyttas från allmän domstol till för- valtningsdomstol. Överflyttning av vårdnaden prövas av allmän domstol Mål om vård enligt LVU liksom övriga socialrättsliga mål hand- läggs av allmän förvaltningsdomstol. Vårdnadsmål handläggs däre- mot av allmän domstol. Det innebär att socialnämnden ska ansöka hos tingsrätten om att flytta över vårdnaden om ett barn till familjehemsföräldrar eller andra som stadigvarande vårdat och fostrat barnet (s.k. privatplaceringar). Även överflyttning av vård- naden om en förälder vid utövandet av vårdnaden om ett barn gör sig skyldig till missbruk eller försummelse eller i övrigt brister i omsorgen om barnet (6 kap. 7 § FB) respektive är varaktigt för- hindrad att utöva vårdnaden (6 kap. 8 a § FB) prövas av tingsrätten på talan av socialnämnden. I samtliga dessa tre situationer kan frågan endast väckas av socialnämnden. I uppföljningar har framkommit att det, åtminstone inledningsvis, fanns en stor osäkerhet inom att ta initiativ till vårdnadsöverflyttning till familjehemsföräldrar eftersom det innebär att de ska vända sig till ett annat domstolssystem. Det har också framförts att i vissa fall anser att domstolen har ett bristande barnperspektiv i bedömningarna av om vårdnadsöver- flyttning till familjehemsföräldrarna är till barnets bästa. Även i utredningens kontakter har framkommit att det uppfattas som en nackdel att ärendena avgörs av allmän domstol, som inte har erfarenhet av LVU-ärenden och andra sociala mål. I vissa fall gör Tryggheten för långsiktigt placerade barn tingsrätten en parallell till andra ”vanliga” vårdnadsmål och fastställer i samband med vårdnadsöverflyttningen ett, som social- nämnden bedömer, alltför generöst umgänge. Det bidrar till att i vissa ärenden tvekar inför att ansöka om vårdnads- överflyttning. Ett stort problem anses också vara att processen inte uppfattas tillräckligt rättssäker eftersom barn och vårdnadshavare inte rätt till offentligt biträde, till skillnad från andra beslut av ingripande karaktär som fattats av förvaltningsrätten. Förvaltningsdomstolen har bättre förutsättningar att pröva dessa mål Hos förvaltningsdomstolarna finns redan kunskap och erfarenhet av handläggning av ärenden där socialnämnden är part. Ett ärende om vårdnadsöverflyttning till familjehemsföräldrar har, när det gäller barn som placerats med stöd av LVU, redan prövats av för- valtningsrätten. Om det fortsatta umgänget med de biologiska för- äldrarna ska fastställas i samband med att vårdnadsfrågan prövas innebär det andra hänsyn jämfört med vårdnadsmål vid separat- ioner. Att förvaltningsrätten har bättre förutsättningar att göra dessa prövningar innebär en större rättssäkerhet för de barn och föräldrar som berörs. Detsamma gäller övriga två måltyper där socialnämnden kan väcka talan. Enligt utredningen finns det inte några hinder mot en ändring av detta slag med hänsyn till domstolarnas organisation och övriga verksamhet. Omfördelningen skulle vara begränsad och inte leda till att domstolarna behöver omorganisera sig. Mot den bakgrunden föreslår utredningen att regeringen bör ta initiativ till en särskild översyn av om handläggningen av beslut om att flytta över vårdnaden om ett barn på talan av socialnämnden, ska flyttas från de allmänna domstolarna till förvaltningsdom- stolarna. Inom ramen för översynen bör även analyseras om barnet bör ges partsställning och talerätt i dessa mål. Även frågan om barn och föräldrar bör ges rätt till offentligt biträde i dessa mål bör övervägas. Tryggheten för långsiktigt placerade barn 13.18.10Adoption bör uppmärksammas i vissa fall Utredningens bedömning: bör ha kunskap om reglerna om adoption för att kunna bidra till samförståndslös- ningar när adoption bedöms vara till barnets bästa. har en viktig roll att i relevanta sammanhang uppmärksamma adoption som en möjlighet inom ramen för dagens lagstiftning. Tidig adoption ger generellt det bästa utfallet Det finns starkt forskningsstöd för att adoption är gynnsammare för barnets fysiska, kognitiva, sociala, känslomässiga och bete- endemässiga utveckling jämfört med långtidsplacering i familjehem. Resultaten är dock beroende av vilka barn som jämförs, hur gamla barnen är och när i tiden adoptionen sker. Ju tidigare barnet adopteras desto bättre möjligheter finns för barnet att kompensera för det som har försummats. Särskilt positiva är resultaten vid öppna adoptioner.