sou · H2B390 · 2015-01-01 00:00:00 — Alternativ till bisfenol A – tekniska möjligheter att minska exponering Rapporten redogör även för klassificeringar, eventuell aktivitet inom Reach samt eventuella regler i plastförordningen ((EG) nr 10/2011) för ingående ämnen och materialet som sådant. Rapporten listar 14 olika plastmaterial, de flesta vanligt förekommande plaster, samt glas, keramik, rostfritt stål och silikon. I plastförordningen finns gränsvärden för ingående ämnen för två material, Tritan® och PET. Tillverkare som man varit i kontakt med för inhämtandet av underlagen till rapporten anger att just dessa två material – Tritan® och PET – är de som ersätter eller förväntas ersätta polykarbonat. Svenska företag som vi har varit i kontakt med anger att Tritan® har lägre värmetålighet än polykarbonat. Det uppges i rapporten att industrin tror att bestämmelserna om förbud mot BPA i kontakt med livsmedel som träder i kraft i kommer att kunna följas, trots att det fortfarande finns osäkerheter kring alternativen. PlasticsEurope, en branschorganisation för tillverkare av plast, har genom den svenska branschorganisationen inkommit med kommentarer till ut- redningen på den franska rapporten. Bl.a. anger PlasticsEurope att de anser att det saknas underlag för att bedöma om alternativen är säkra. Utredningen har genom IKEM ställt frågor till företag i som hanterar BPA. I svaren anges följande material som alternativ till polykarbonat: transparent polyamid (amorf polyamid), poly- metylmetakrylat (PMMA) och Tritan®. Företagen upplever en efterfrågan på alternativa material, främst när det gäller material i kontakt med livsmedel, och de föreslår i de fallen alternativa material. De anger att alternativen oftast är dyrare. Ett av företagen lyfter att det är i princip omöjligt att uppnå material med samma kombination av slagseghet, transparens och pris som polykarbonat. Utbytet av polykarbonat beror till stor del på vad marknaden är villig att betala. Ett av företagen uppger också att önskemålet att byta ut BPA i materialen kommer från produktavdelningen på företaget, eftersom BPA omnämns i lagstiftning och på listor över oönskade kemikalier som vänder sig till konsumenter. Alternativ till bisfenol A – tekniska möjligheter att minska exponering Epoxi framställs genom att ett harts reagerar med en härdare. Hart- set framställs ofta från BPA, men kan även framställas från andra bisfenoler (t.ex. BPS, BPF och BPB), Novolac (fenol-formaldehyd- hartser) eller andra hartser. BPA används även i fri form i epoxi. Det fungerar då som en accelerator för att få epoxin att härda snabbare. Särskilt i kalla klimat kan det vara nödvändigt att använda acceleratorer. I denna användning anger företagen att det kan vara svårt att hitta alter- nativ. I och med att förbjuder BPA i alla material i kontakt med livsmedel har en rapport om alternativ sammanställts till det franska parlamentet (Franska regeringen, 2014). I denna redogörs för alternativ till epoxi baserad på BPA. En sammanfattning åter- finns i bilaga 5 till detta betänkande, där de olika alternativen listas. Bilagan innehåller även en redogörelse av materialens egenskaper, vilka för- och nackdelar de har, möjliga användningsområden, samt klassificering av ingående ämnen och om ämnet hanteras under Reach. PlasticsEurope, har genom IKEM inkommit med kommentarer till utredningen på den franska rapporten. PlasticsEurope anger bl.a. att de anser att det saknas underlag för att bedöma om alter- nativen är säkra. Genom IKEM har vi haft kontakt med ett antal företag som hanterar epoxi. Dessa uppger att de upplevt en efterfrågan på BPA- fria alternativ. De erbjuder då produkter som kan tänkas ge samma tekniska och kommersiella egenskaper. Ett företag som levererar till färgindustrin anger att även de möter en efterfrågan på BPA-fria alternativ. De erbjuder då epoxi baserad på BPB eller BPA och BPB. På frågan om det finns alternativ tillgängliga för företagen på marknaden lyfts alternativen BPF, BPB och Novolac. tycker dock att inget alternativ är likvärdigt. Ett företag anger också att man har bytt ut epoxi i de fall där det är möjligt. Företagen anger vidare att epoxi utan BPA är dyrare; t.ex. är epoxi baserad på BPF dyrare. Det ska inte vara någon kvalitetsskillnad mellan de olika materialen, men känsligheten för yttre förhållanden ökar om man frångår BPA. På frågan om hur det kan ta innan man har hittat alternativ utan BPA svarar Alternativ till bisfenol A – tekniska möjligheter att minska exponering ett av företagen att det kan ta att säkerställa att alternativa material ger samma effekt , medan ett annat företag anger att det kan ta 2–. 6.3Livsmedelsförpackningar av metall med skyddande ytskikt Med livsmedel avses i detta kapitel både mat och dryck om inte annat anges. Livsmedelsförpackningen skyddar innehållet mot yttre påverkan och ger plats för märkning och annan information om innehållet. Metallförpackningar är lufttäta och förhindrar att syre tränger in och orsakar missfärgning eller härskning av innehållet. Metall- förpackningar eller förpackningar med delar av metall förekommer i många olika former; bl.a. dryckesburkar, konservburkar, tuber, aerosolförpackningar, fat och hinkar, lock och korkar till förslut- ning av glasburkar och glasflaskor samt aluminiumoblater till för- slutning av plastburkar och aluminiumfolier för matfettsförpack- ningar. Kontakt mellan metallen och innehållet i förpackningen måste i de flesta fall undvikas av olika skäl och metallytan beläggs därför med ett särskilt ytskikt ofta av epoxi som framställs av bl.a. BPA. presenterade en rapport om en stickprovsundersökning bland ett slumpmässigt urval av svenska livsmedelsföretag om förekomsten av BPA i deras livsmedelsförpackningar (SNF, 2012). BPA uppgavs förekomma i konservburkar, metallock till glas- och PET-burkar, tuber, alumi- niumoblater till plastbägare, kronkorkar och skruvlock på glas- flaskor, kapslar till kaffemaskiner och förseglade etiketter på kon- servburkar. I bilaga 4 ges en närmare beskrivning av historien bakom och tillverkningen av burkar för konserver och drycker. Alternativ till bisfenol A – tekniska möjligheter att minska exponering Huvuddelen av uppgifterna i detta avsnitt om interaktionen mellan förpackningen och ytskiktet är hämtade ur en (, 2007). Enligt branschföreträdare för tillverkare av ytskikt och plåtförpackningar är uppgifterna aktuella även , bortsett från lagstiftningsavsnitten. Vissa livsmedel innehåller ämnen som är korrosiva och som kan fräta hål på en metallförpackning. Även yttre påverkan kan skada metallen. Vissa ämnen i livsmedlet interagerar med metallen och bildar oönskade ämnen, som försämrar livsmedlets egenskaper. Man måste därför skydda metallen med ett särskilt ytskikt. Men metallen kan också skydda innehållet mot oönskade förändringar. Läskedrycker som innehåller fosforsyra eller kolsyra är sura och korrosiva. Trycket från kolsyrade drycker medför ytterligare en be- lastning på förpackningen. Detsamma gäller de ingrepp i locket som gör det lättare att öppna förpackningen. Kött och fisk samt vissa grönsaker såsom majs och ärtor inne- håller svavelhaltiga proteiner i mängder som ställer särskilda krav på förpackningen. Detta gäller även svavelhaltiga livsmedelstill- satser såsom sulfit. Vid konserveringen bildas illaluktande svavel- föreningar och för att undvika dålig lukt när förpackningen öppnas krävs ett ytskikt som absorberar dessa svavelföreningar. Sulfit i drycker bildar metallsulfider i kontakt med metallen, som miss- färgar insidan av burken. För detta krävs ett ytskikt som hindrar svavelföreningarna att komma i kontakt med metallen. Sura fruktkonserver i klara lagar, t.ex. ananas eller gula plom- mon verkar korroderande på skarven i en tredelad plåtburk. Den måste därför skyddas av ett särskilt ytskikt. Burkväggen i övrigt påverkas inte. och bottnen måste skyddas för att lagen inte ska grumlas. Alternativ till bisfenol A – tekniska möjligheter att minska exponering En annan funktion för det inre ytskiktet är att motverka vid- häftning så att delar av innehållet inte fastnar i förpackningen. Smaken på öl påverkas negativt av kontakt med metall och måste skyddas med ett ytskikt. I burkar med konserverad frukt t.ex. björnbär, hallon, jordgubbar, körsbär eller röda plommon med anto- cyaninfärgämnen måste den rödfärgade lagen skyddas mot kontakt med metallen i burkväggen för att undvika blekning. I vissa fall är det däremot önskvärt med en interaktion mellan metallen och innehållet. I livsmedlet eller den lag som tillförts finns en liten mängd syre, som utan åtgärd skulle orsaka en oönskad mörk- färgning av livsmedlet. Det gäller t.ex. ljusa frukt- eller grönsaks- inläggningar t.ex. päron och sparris och vissa tomatprodukter. Syret reagerar i stället med den oskyddade metallen i förpackningen och lämnar innehållet praktisk taget opåverkat. Den mekaniska påverkan på ytskiktet redan i samband med till- verkningen av burken samt komplexiteten i den kemiska inter- aktionen mellan förpackning och livsmedel kräver att tillverkare av ytskikt och förpackningar kan erbjuda livsmedelsproducenterna många olika förpackningslösningar för olika produkter i livsmedels- sortimentet, och som kan säkerställa bibehållen önskvärd kvalitet på det förpackade livsmedlet , ibland upp till . Ytskiktet kan bestå av ett eller flera lager och varje enskilt lager är inte tjockare än , d.v.s. tunnare än ett hårstrå och 20 gånger tunnare än ett pappersark. Det måste vara mekaniskt och fästa på metallväggen i ett ogenombrutet skikt utan flagor eller andra brister. Det måste också tåla den yttre mekaniska påverkan t.ex. när en tub töms eller annan yttre påverkan på t.ex. dryckes- eller konservburkar. Dessutom ska ytskiktet upprätthålla sin funktion och tåla den värmebehandling som burken utsätts för i samband med sterilkonserveringen. Alternativ till bisfenol A – tekniska möjligheter att minska exponering Ett ytskikt framställs av olika komponenter såsom hartsämnen, tvärbindningskomponenter och tillsatser samt lösningsmedel om inte ytskiktet appliceras i pulverform. I början använde man sig av naturliga hartser. Men de syntetiska hartser som utvecklats är mer flexibla och bättre lämpade för massframställning av konservburkar. tillhandahåller metallförpackningsindustrin tillsamman med tillverkare av ytskikt ett stort antal kombinationer av ytskikt och förpackningar, som ska uppfylla livsmedelsindu- strins olika krav för att kunna förpacka och konservera olika typer av livsmedel. De typer av hartser som används på livsmedelsområ- det är akryl, epoxi, fenol, polyestrar och vinyl samt oleore- siner baserade på naturliga oljor. För varje typ finns ett stort antal kombinationer av de ingående komponenterna. De olika typerna av hartser passar för olika typer av förpack- ningar och livsmedel, men de epoxiytskikt med BPA, som kom i bruk har visat sig vara de som har det bredaste an- vändningsområdet. I bedöms av alla ytskikt bestå av epoxi (LaKind, 2013). Oleoresinerna var den förhärskande typen av ytskikt innan epoxi tog över, men till följd av BPA-debatten har de åter kom- mit i ropet och kan i första hand användas för frukt- och grönsaks- produkter (LaKind, 2013). Alternativ till bisfenol A – tekniska möjligheter att minska exponering Diagram 6.1 Qualitative rankings of major resin types in terms of technologic feasibility and consumer acceptance LaKind, 2013, med tillstånd av InderScience Publishers. 6.3.3 Förpackningar utan BPA Metallförpackningar med BPA-fria ytskikt Tillverkare av ytskikt och metallförpackningar arbetar tillsammans med livsmedelsindustrin för att ta fram BPA-fria alternativ. Det kan ta mellan tre och och kanske lite längre från att man börjar med att formulera ett nytt ytskikt tills att man har ett livs- medel på marknaden i en ny BPA-fri förpackning (LaKind, 2013). SOU 2014:90 Alternativ till bisfenol A – tekniska möjligheter att minska exponering Tid för utveckling och introduktion av ett livsmedel i en ny BPA-fri förpackning Utveckling av ett nytt ytskikt 1–, kanske lite längre Testperiod för förpackningstillverkare och livsmedelsindustri, (kvalificeringsperiod) 2–3 år Introduktion och etablering på marknaden Några månader upptill 2 år Multinationella företag som tillverkar metallförpackningar har pro- duktionsanläggningar i många länder för att ligga nära livsmedels- produktionen. Om man har anläggningar som kan producera BPA- fria dryckesförpackningar t.ex. för den franska marknaden med BPA-förbud , betyder inte det att man kan leverera BPA-fria förpackningar till andra länder från andra anläggningar inom företaget. Det kan ta att ställa om pro- duktionen på en enskild tillverkningsanläggning, uppger en rep- resentant för en förpackningstillverkare. En branschföreträdare för europeiska burktillverkare säger att BPA-fria alternativ för jordbruksprodukter måste klara lagring för att man ska kunna upprätthålla leveranssäkerhet även i fall av år med sämre skördar och då man måste ha tillgång till produkter från föregående års skörd. , en av författarna till , kon- staterar att epoxiytskikten måste ersättas av många olika typer av BPA-fria alternativ för att täcka alla olika livsmedelsapplikationer (Nehring, 2014). BPA-fria förpackningar är dyrare och frågan är hur mycket konsumenten är beredd att betala för en vara i en BPA- fri förpackning. har svårare att få gehör för sina önskemål om BPA-fria alternativ hos förpacknings- tillverkarna. Men som en amerikansk universitetsexpert på livs- medelsförpackningar sa till : Om tillverkarna hade ett fungerande och ekonomiskt gångbart BPA-fritt ytskikt för konserv- och dryckesburkar skulle de erbjuda den till livsmedelsindustrin för att get this monkey off their back (, 2013). En av de största tillverkarna av ytskikt uppgav 2013 att ännu bara en mindre andel av behovet av BPA-fria ytskikt har tagits fram och återstår (Pegg, Alternativ till bisfenol A – tekniska möjligheter att minska exponering En annan av de största tillverkarna erbjuder BPA-fria alter- nativ för de flesta livsmedelsbehov (Valspar). Men det återstår för förpackningstillverkare och livsmedels- producenter att prova vilka av dessa nya ytskikt som fungerar och som motsvarar deras krav på kvalitén på både förpackningen och det förpackade livsmedlet. TetraPak har utvecklat en kartongbaserad brickförpackning (tegel- stensformad) som alternativ till konservburkar och glasburkar. (TetraPak). Förpackningen som tål värmebehandling ingår i en integrerad processlinje med utrustning för fyllning, förslutning och sterilisering. SIG Combibloc är en liknande lösning som tillhanda- hålls av ett schweiziskt företag (SIG). Systemen fungerar bäst för mera homogena beredningar såsom bönor, grönsaker, tomater, soppor och såser, som steriliseras inuti kartongen och får en håll- barhet på upp . Livsmedel framställda i båda syste- men finns i den svenska livsmedelshandeln. En övergång från konservburk till vätske/kartongförpackning innebär emellertid kostsamma investeringar i form av nya process- linjer med ny utrustning för fyllning, förpackning och värme- behandling/konservering. använda plåtburkslinjer kan inte längre brukas. TetraPak påpekar att fyllda brick-förpackningar tar 30–mindre plats jämfört med burkar. För leverans av tomförpackingar i form av kartongark till livsmedelsindustrin krävs bara en lastbil jämfört med nio för motsvarande antal konserv- burkar. Men för mindre livsmedelsföretag med begränsade pro- duktionsvolymer kan investeringar i sådana förpacknings- och kon- serveringssystem vara för kostsamma. Påsar, tråg och tuber av plast Konserverad tonfisk förpackas numera även i en kuddliknande för- packning av plast (pouch). För vissa sillinläggningar används plast- tråg med ett plastöverdrag av t.ex. polyeten. En BPA-fri plasttub är däremot inget alternativ till metalltuben i de flesta fall. En plasttub kräver visserligen inget skyddande ytskikt Alternativ till bisfenol A – tekniska möjligheter att minska exponering på insidan och kan göras lufttät, vilket hindrar syre från att tränga in och förorsakar härskning. Men det är inte praktiskt möjligt för konsumenten att hantera och tömma en plasttub utan att luft sugs in genom tuböppningen och orsakar härskning. Det är bara i pro- dukter med kortare hållbarhetstid som en plasttub kan bevara önskvärd lukt och smak. 6.3.4Säkra ytskikt – säkerheten i de BPA-fria alternativen Utredaren ska lämna förslag till hur en betydande sänkning av BPA-exponeringen från livsmedelsförpackningar kan åstadkommas på ett sätt som är effektivt ur riskminskningssynpunkt. Man bör således försäkra sig om att BPA-fria ytskikt utgör en mindre risk än de som tillverkas av BPA. Med tanke på att BPA har utvärderats mera ingående och jämfört med övriga godkända eller rekommenderade ämnen och att utvärderingen av flera av dessa ämnen behöver uppdateras (se nedan), avstår utredaren ifrån att värdera graden av riskminskning vid en övergång till BPA-fria alternativ. Men man kan beskriva hur livsmedelsproducenter och förpackningstillverkare hanterar frågan om säkra ytskikt i metall- förpackningar. I plastförordningen regleras vilka ämnen som får användas för framställning av livsmedelsplast. Godkännanden baseras på utlåtan- den från Efsa, som prövar livsmedelssäkerheten på ämnen som branschen anmäler för godkännande. Motsvarande regler saknas däremot för ytskikt. Kommissionen har enligt ramförordningen och rådets bemyndigande att besluta om sådana regler, men detta har inte prioriterats trots påpekanden från tillverkare av ytskikt och metallförpackningar. (Warenwet, 2014) och (FDA, 2014) godkänner ämnen för tillverkning av ytskikt och det tyska riskbedömningsorganet på livsmedelsområdet rekommenderar ämnen som bedöms som användbara från ett livsmedelssäkerhetsperspektiv (BfR). Inom ramen för det vetenskapliga samarbetet mellan EU, och har Efsa listat ämnen avsedda att användas för tillverkning av andra FCM än plast bl.a. ytskikt (Efsa, 2011). Man konstaterar att riskbedömningarna av vissa ämnen behöver uppdateras. Europa- rådet rekommenderar ämnen för tillverkning av ytskikt, som an- Alternativ till bisfenol A – tekniska möjligheter att minska exponering mälts av medlemsländer och tillverkare (CoE, 2009). Även här be- höver riskbedömningarna uppdateras. har inom ramen för livsmedelslagstiftningens tillämpningsområde inga särskilda regler för prövning och godkännande av ämnen för tillverkning av yt- skikt. I avsaknad av särskilda EU-regler för ytskikt i metallför- packningar har branschen utarbetat en tillverkningsguide (Practice) där man listar de ämnen som godkänts eller rekommenderas enligt ovan (, 2009). Syftet med denna listning är att vägleda tillverkare genom att peka på vilka ämnen som kan användas för tillverkning av ytskikt. Livsmedelsindustrin kan också, som ett led i sin kvalitetssäkring, kräva förpacknings- tillverkare på intyg att ytskiktet är tillverkat av godkända eller re- kommenderade ämnen. och pekar 2012 på bristen av säkra BPA-fria alternativ i sina kommentarer till noti- fiering av BPA-förbudet, se vidare 9.1.2. Den franska riskbedöm- ningsmyndigheten redovisar i en rapport (Anses, 2013) ett 70-tal olika BPA-fria alternativ, de flesta hämtade från teknisk litteratur och några från industrin. Vissa av dem används utanför EU medan andra är på utvecklingsstadiet. Enligt branschorganisationen är endast ett fåtal av dessa BPA-fria alternativ tillräckligt testade. Hållbarheten är sämre och de kan inte mäta sig med epoxiytskikten (PE, 2012). Branschen påpekar också att den, som framställer olika typer av ytskikt med eller utan BPA, kan inte alltid säkerställa, att det inte kan förekomma spårmängder av BPA i ett ytskikt som tillverkas utan BPA. Det bedöms vara för kostsamt med helt avskärmade tillverkningslinjer för BPA-fria ytskikt. Man talar därför om BPA NI (BPA non intentionally added) i stället för BPA-fria ytskikt. har på fråga från utredningen lämnat följande syn- punkter på de nya ytskikt som lanserats som BPA-fria alternativ. Han konstaterar att de flesta av dessa är av polyestertyp, som kan bestå av en långt bredare grupp av ämnen jämfört med epoxi- ytskikt. Av denna komplexitet följer oundvikligen ett ganska stort och delvis ännu okänt antal ämnen, som skulle kunna migrera till det förpackade livsmedlet. Migrationsmönstren från olika epoxi- ytskikt är i huvudsak likadant medan mönstret från olika polyester- ytskikt skiljer sig väsentligt. Alternativ till bisfenol A – tekniska möjligheter att minska exponering är det ändå den som sätter det förpackade livsmedlet på marknaden, som har det yttersta ansvaret för livsmedelssäkerheten och kan förvissa sig om, att de BPA-fria alternativ som används är säkra och tillverkade av godkännda eller rekommenderade ämnen. Men livsmedelsproducenten kan oftast inte själv bedöma säker- heten i sina förpackningar vad gäller sammansättning av ytskikten. Man kräver i stället intyg från förpackningsleverantören att ytskik- tet består av godkända eller rekommenderade ämnen. Ett intyg som förpackningstillverkaren i sin tur begär från tillverkaren av ytskiktet. Sådana intyg kan utfärdas av t.ex. certifierade kontroll- organ såsom Normpack eller Institut . 6.4Alternativ till BPA i termopapper Termopapper är ett värmekänsligt papper som används till kvitton och biljetter. När värme tillförs pappret så framträder texten ge- nom att BPA reagerar med andra ämnen i pappret. BPA fungerar därmed som en färgframkallare. Alternativ till BPA i termopapper har tidigare utretts i sex olika rapporter. I dessa rapporter har 30 olika alternativa färgframkallare identifierats. Av dessa rapporter är den mest utförliga gjord av (US- EPA) (US-EPA, 2014). De 17 alternativ som listas i denna rapport ingår även i ett flertal av de andra rapporterna. Denna rapport innehåller även farobedömning av alternativen. har föreslagit att BPA i termopapper ska begränsas under Reach. I sin underlagsrapport har gått igenom de 30 identifierade alternativen och kommit fram till att endast tio av dessa alternativ är realistiska som alternativ till BPA i termopapper. Ämnen där användning i termopapper är okänd eller inte trolig har uteslutits, medan ämnen som man vet används i termopapper och ämnen som har liknande egenskaper som ämnen som används har bedömts som troliga ersättare. Även ämnen som satts ut på marknaden eller kommer att sättas ut på marknaden som färg- framkallare har bedömts som troliga alternativ. Utöver dessa finns numera även termopapper som använder askorbinsyra som färg- framkallare tillgängligt på den amerikanska marknaden (Appvion, 2014). En sammanställning av dessa ämnen finns i tabellen nedan. Alternativ till bisfenol A – tekniska möjligheter att minska exponering SOU 2014:90 Alternativa färgframkallare i termopapper Av dessa ämnen har fem stycken en harmoniserad klassificering i EU. BPAP, TGSA, D-8, DD-70 och Pergafast 201 är klassificerade för effekter i miljön. TGSA är även klassificerad som sensibilise- rande vid hudkontakt. KemI anger i sin rapport (KemI, 2012a) att tillverkare och leverantörer av termopapper talar om BPA-fritt papper och om bisfenolfritt papper. I det tidigare fallet är färgframkallaren oftast BPS, och i det senare fallet är den vanligaste färgframkallaren Pergafast 210. Vidare skriver KemI att leverantörer av termopapper har bekräftat att BPA-fria alternativ finns tillgängliga på den svenska marknaden. Bland tillverkande företag anger ett att deras BPA-fria produkter innehåller ureabaserade ämnen, vilket KemI anger kan vara Pergafast 201, BTUM1 eller UU. Ett annat företag anger att deras alternativa färgframkallare finns med bland de alternativ som US-EPA sammanställt. Det tredje företaget vill inte lämna uppgifter om ämnen som ingår i deras papper. lyfter även möjligheten att ersätta BPA i termopapper med en annan tryckteknik snarare än ett annat ämne. Det finns redan ett antal tekniker tillgängliga. Dessutom finns möjlighet till elektroniska kvitton och biljetter.