sou · H3B313 · 2015-02-27 00:00:00 — Det kan vara lämpligt att regeringen, i regleringsbrev eller på annat sätt, ger i uppdrag att göra en sådan undersökning och beviljar medel för den. Vidare kan det konstateras att flera andra svenska myndigheter ansvarar för och tillhandahåller information som riktar sig till utländska företag och arbetstagare – exempelvis , , och . Enligt direktivet ska den enda nationella webbplatsen fungera som en webbportal och vara en samlande punkt. För att detta ska fungera som avsett vore det önskvärt med någon form av samverkan mellan berörda myndigheter kring information som är relevant för utstationerade arbetstagare och utstationerande företag och andra utländska arbetstagare som nyttjat sin rätt till fri rörlighet inom EU eller arbetskraftsinvandrat från tredje land. Denna fråga, och särskilt möjligheten att skapa en myndighetsgemensam webbportal, bör enligt utredningens mening övervägas ytterligare. Förslaget innebär att regler införs i utstationeringslagen, förord- ningen med instruktion för samt i förordningen om anmälningsskyldighet vid utstationering av arbetstagare. Av bestämmelserna ska framgå att har ansvar för att informera och vara förbindelsekontor enligt utstationeringslagen samt tillhandahålla information om utstationering i enlighet med vad som anges i artikel 5.1, 5.2 och 5.5 i tillämpningsdirektivet. Bestämmelsen som föreslås införas i utstationeringslagen är en Förbättrad tillgång till information – artikel 5 upplysning om att regeringen meddelar föreskrifter om vad infor- mationen ska innehålla och hur den ska vara. Förslaget bedöms som nödvändigt för att genomföra direktivets bestämmelser i denna del. Regeln är utformad på ett detaljerat vis i syfte att säkerställa att respekteras fullt ut. Om förslaget inte genomförs finns risk för att inte anses uppfylla direk- tivets krav. Om inte bedöms ha genomfört direktivet kan bli föremål för ekonomiska sanktioner. har ett uppdrag enligt lag att till- handahålla information om utstationering. De krav som förslaget ställer på tillhandahållandet av information innebär framför allt ett förtydligande av vad det uppdraget innebär. Förslaget i denna del förväntas kunna hanteras inom ramen för myndighetens nuvarande anslag. Förslaget medför inte några krav eller förväntningar på kom- muner eller landsting och förväntas inte heller leda till några kon- sekvenser för dem. Förslaget förväntas leda till förbättrade möjligheter för utländska företag och arbetstagare att få vetskap om vilka svenska bestäm- melser som gäller vid utstationering i . Detta kan i sin tur leda till förändrade konkurrensförhållanden på den svenska mark- naden. Eftersom förslaget förväntas öka kunskapsnivån hos utländska företag i fråga om gällande svenska regler, bedömer utredningen att effekten är positiv och konkurrensfrämjande. För små utländska företag bör förslaget kunna ha än större positiv effekt, då det får antas att dessa i allmänhet har mindre resurser att lägga på att söka information om gällande svenska regler än större företag. I övrigt bör små företags arbetsförutsättningar, konkurrensförmåga eller villkor i övrigt i förhållande till större företags i vart fall inte på- verkas negativt av förslaget. Förslaget förväntas inte leda till några konsekvenser för den kommunala självstyrelsen, brottsligheten, det brottsförebyggande arbetet, sysselsättning i olika delar av landet, offentlig service i olika delar av landet, jämställdheten mellan kvinnor och män eller för möjligheten att nå de integrationspolitiska målen. Förslaget förväntas leda till förbättringar för personer med funk- tionsnedsättning eftersom deras behov av anpassning av information särskilt lyfts fram. 7Administrativt samarbete mellan myndigheter genom – artiklarna 6, 7 och 21 Artikel 6 och 7 i tillämpningsdirektivet innehåller bestämmelser om administrativt samarbete mellan myndigheter. Samarbetet ska enligt artikel 21 ske genom informationssystemet för den inre marknaden (), som regleras genom förordning (EU) nr 1024/2012 (IMI- förordningen)1. Utredningen har fått i uppdrag att inventera vilka lagar eller andra författningar som kan påverkas av direktivets bestämmelser om myndighetssamarbete genom och särskilt beakta gällande sekretess- och dataskyddsregler. Behovet av författningsändringar ska analyseras och eventuella nödvändiga författningsförslag ut- arbetas. Utgångspunkten bör enligt uppdraget vara att ska vara behörig myndighet när används, med undantag för gränsöverskridande verkställighet av administrativa sanktionsavgifter. I dessa frågor bör utgångspunkten vara att Kronofogdemyndig- heten ska vara behörig myndighet. De delar som rör uppdrag behandlas i huvudsak i kapitel 11 om gränsöverskridande verkställighet av eko- nomiska administrativa sanktionsavgifter. 1 och rådets förordning (EU) nr 1024/2012 av om administrativt samarbete genom informationssystemet för den inre marknaden och om upphävande av kommissionens beslut /49/EG (IMI-förordningen). Administrativt samarbete mellan myndigheter genom – artiklarna 6, 7 och 21 7.2.1Ömsesidigt bistånd – allmänna principer Bestämmelserna i tillämpningsdirektivets artikel 6 om ömsesidigt bistånd innehåller ett antal allmänna principer och skyldigheter som medlemsstaterna ska iaktta. Medlemsstaterna ska enligt artikel 6.1 i tillämpningsdirektivet ha ett nära samarbete och utan onödigt dröjs- mål bistå varandra för att underlätta genomförandet, tillämpningen och efterlevnaden av tillämpningsdirektivet och utstationerings- direktivet 96/71/EG. Medlemsstaternas samarbete ska enligt artikel 6.2 i tillämpnings- direktivet särskilt bestå i att svara på motiverade begäranden om information från behöriga myndigheter och att genomföra kontroller, inspektioner och utredningar när det gäller utstationering av arbets- tagare, inklusive utredning av bristande efterlevnad eller missbruk av tillämpliga bestämmelser om utstationering av arbetstagare. För- frågningar om information inbegriper information om en eventuell indrivning av administrativa sanktionsavgifter, eller delgivning av ett beslut om att påföra sådana sanktionsavgifter som avses i kapi- tel VI i tillämpningsdirektivet. Enligt artikel 6.3 i tillämpningsdirektivet får medlemsstaternas samarbete också inbegripa sändande och delgivning av handlingar. För att besvara en begäran om bistånd från de behöriga myndig- heterna i en annan medlemsstat ska medlemsstaterna i enlighet med artikel 6.4 i tillämpningsdirektivet säkerställa att tjänsteleverantörer som är etablerade på deras territorium förser sina behöriga myndig- heter med all information som krävs för att deras verksamhet ska kunna övervakas i enlighet med nationell lagstiftning. Medlems- staterna ska vidta lämpliga åtgärder om informationen inte till- handahålls. Om en medlemsstat har svårt att tillmötesgå en begäran om information eller att genomföra kontroller, inspektioner eller utred- ningar, ska den enligt artikel 6.5 i tillämpningsdirektivet utan dröjs- mål underrätta den medlemsstat som begärt informationen i syfte att finna en lösning. Kommissionen ska vidta lämpliga åtgärder då den underrättats, i förekommande fall genom , om fortlöpande problem med informationsutbytet eller ihållande vägran att till- handahålla information. Administrativt samarbete mellan myndigheter genom – artiklarna 6, 7 och 21 Som framgår av artikel 6.6 i tillämpningsdirektivet ska medlems- staterna tillhandahålla den information som begärts av en annan medlemsstat eller av kommissionen i elektroniskt format inom följande tidsfrister: a)I brådskande fall som kräver registerkontroll, exempelvis för bekräftelse av momsregistrering, för kontroll av att etablering i en annan medlemsstat föreligger: så snabbt som möjligt och senast efter det att förfrågan inkommit. I begäran ska det tydligt anges varför ärendet är brådskande, inklusive vissa detaljer för att styrka denna brådska. b)För alla andra förfrågningar om information: arbets- dagar efter det att förfrågan inkommit, såvida inte medlems- staterna i samförstånd enas om en kortare tidsfrist. Register i vilka tjänsteleverantörer är inskrivna och som de behöriga myndigheterna på medlemsstatens territorium har tillgång till, ska också vara tillgängliga på samma villkor för övriga medlemsstaters motsvarande behöriga myndigheter för genomförandet av tillämp- ningsdirektivet och utstationeringsdirektivet, i den mån medlems- staterna har fört in dessa register i . Detta framgår av artikel 6.7 i tillämpningsdirektivet. Medlemsstaterna ska enligt artikel 6.8 i tillämpningsdirektivet säkerställa att den information som utbyts mellan, och den infor- mation som tas emot av, de organ som avses i artikel 2 a i samma direktiv endast används i det ärende för vilket den har begärts. I artikel 2 a anges att ett organ kan utses av en medlemsstat för att utföra uppgifter enligt utstationeringsdirektivet och tillämpnings- direktivet och därmed anses utgöra behörig myndighet enligt direktivet. Bestämmelsen i artikel 6.8 i tillämpningsdirektivet inne- bär således begränsningar i fråga om användande av information för det fall andra organ än myndigheter utses som behöriga myndig- heter. Bestämmelsen om ändamålsenlig användning av information motiveras av dataskyddshänsyn. I skäl 22 i tillämpningsdirektivet anges att administrativt samarbete och ömsesidigt bistånd mellan medlemsstaterna bör vara förenligt med bestämmelserna om skydd Administrativt samarbete mellan myndigheter genom – artiklarna 6, 7 och 21 av personuppgifter i och rådets direktiv /46/EG om skydd av personuppgifter (dataskyddsdirektivet)2 och nationella genomförandebestämmelser för unionens lagstiftning om skydd av personuppgifter. När det gäller administrativt sam- arbete genom bör detta även vara förenligt med Europaparla- mentets och rådets förordning 45/20013 och IMI-förordningen. Det följer av artikel 6.9 i tillämpningsdirektivet att inga avgifter får tas ut i samband med det ömsesidiga administrativa samarbetet och biståndet. En förfrågan om information ska enligt artikel 6.10 i tillämp- ningsdirektivet inte hindra de behöriga myndigheterna från att vidta åtgärder i enlighet med gällande nationell rätt och unions- rätten för att utreda och förhindra påstådda åsidosättanden av tillämpningsdirektivet eller utstationeringsdirektivet. 7.2.2Medlemsstaternas roll inom ramen för administrativt samarbete Av artikel 7.1 i tillämpningsdirektivet följer att värdstatens myn- digheter är skyldiga att som en arbetstagare är utstationerad på dess territorium inspektera efterlevnaden av arbets- och anställningsvillkor som enligt utstationeringsdirektivet ska följas. Vid behov ska detta ske i samarbete med myndigheterna i etable- ringsstaten. De behöriga myndigheterna i värdstaten får, för varje tillfälle då tjänster tillhandahålls eller för varje tjänsteleverantör, begära att de behöriga myndigheterna i etableringsstaten ger in- formation om huruvida tjänsteleverantören är lagligen etablerad, följer god sed och inte har brutit mot tillämpliga bestämmelser. De behöriga myndigheterna i etableringsstaten ska enligt artikel 7.5 i tillämpningsdirektivet lämna dessa uppgifter i enlighet med artikel 6 i samma direktiv. Etableringsstaten ska fortsätta att övervaka, kontrollera och vidta nödvändiga tillsyns- eller verkställighetsåtgärder, i enlighet med sin 2Europaparlamentets och rådets direktiv /46/EG av om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter. 3Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 45/2001 av om skydd för enskilda då gemenskapsinstitutionerna och gemenskapsorganen behandlar person- uppgifter och om den fria rörligheten för sådana uppgifter. Administrativt samarbete mellan myndigheter genom – artiklarna 6, 7 och 21 nationella rätt, praxis och administrativa förfaranden, när det gäller arbetstagare som är utstationerade i en annan medlemsstat. Det följer av artikel 7.2 i tillämpningsdirektivet. Dessutom ska den bistå värdstaten för att säkerställa att de villkor som är tillämpliga enligt utstationeringsdirektivet och tillämpningsdirektivet är uppfyllda. Den skyldigheten ska enligt artikel 7.3 i tillämpningsdirektivet inte på något sätt begränsa möjligheterna för värdstaten att övervaka, kontrollera eller vidta nödvändiga tillsyns- eller verkställighets- åtgärder i enlighet med tillämpningsdirektivet och utstationerings- direktivet. Den ska inte heller innebära någon skyldighet för etableringsstaten att utföra faktiska undersökningar och kontroller på värdstatens territorium. Det följer av artikel 7.6 i tillämpnings- direktivet att sådana undersökningar och kontroller får utföras av myndigheterna i värdstaten, på eget initiativ eller på begäran av behöriga myndigheter i etableringsstaten, i enlighet med vad som anges i artikel 10 i tillämpningsdirektivet om inspektioner och i överensstämmelse med den tillsynsbehörighet som finns i värd- statens nationella rätt, praxis och administrativa förfaranden och i överensstämmelse med unionsrätten. I de fall då det föreligger omständigheter som tyder på oegentlig- heter följer det av artikel 7.4 i tillämpningsdirektivet att en med- lemsstat på eget initiativ och utan onödigt dröjsmål ska överlämna all relevant information till den berörda medlemsstaten. 7.3IMI – Informationssystemet för den inre marknaden Samarbetet mellan behöriga myndigheter som föreskrivs i artik- larna 6 och 7 i tillämpningsdirektivet ska enligt artikel 21 i samma direktiv ske genom informationssystemet för den inre marknaden (). är ett webbaserat kommunikationsverktyg som syftar till att underlätta administrativt samarbete mellan myndigheter i medlems- staterna. Det tillhandahålls av kommissionen och utvecklades ur- sprungligen som stöd för yrkeskvalifikationsdirektivet 2005/36/EG4. 4 och rådets direktiv /36/EG av om erkänn- ande av yrkeskvalifikationer. Administrativt samarbete mellan myndigheter genom – artiklarna 6, 7 och 21 Användningsområdet har utökats till flera EU-rättsakter, som tjänstedirektivet 2006/123/EG5. trädde IMI-förordningen 1024/2012 i kraft, som är direkt tillämplig i alla medlemsstater i EU och EES. deltar dock inte i IMI-samarbetet. IMI-förordningen fastställer en rättslig ram för och gemen- samma regler för att säkerställa att systemet fungerar effektivt. antogs rådsslutsatser på grundval av kommissionens rekommendation om förbättrat administrativt samarbete vad gäller utstationering av arbetstagare inom ramen för tillhandahållande av tjänster.6 Rådsslutsatserna innehåller bl.a. en uppmaning till kom- missionen att stödja medlemsstaterna med att förbättra informa- tionsutbytet kring utstationeringsdirektivet, bl.a. genom ett elek- troniskt informationsutbytessystem. beslutades rådsslutsatser om att utveckla en speciell modul av för administrativt samarbete gällande ut- stationeringsdirektivet.7 I rådsslutsatserna beslutades även att starta ett pilotprojekt för att testa för detta ändamål. Att kommis- sionen får genomföra pilotprojekt för att bedöma om skulle vara ett ändamålsenligt verktyg för att genomföra bestämmelser om administrativt samarbete framgår av artikel 4 i IMI-förordningen. Av artikel 29 i samma förordning framgår att pilotprojektet för utstationeringsdirektivet får drivas vidare på grundval av de arrange- mang som utformades före IMI-förordningens ikraftträdande. för utstationeringsdirektivet inleddes . är den svenska myndighet som har registrerats i IMI-systemet för projektet, i egenskap av förbindelsekontor för utstationeringsfrågor. hade medlemsstaterna totalt regi- strerat 177 myndigheter i systemet. De flesta medlemsstater har en centraliserad struktur där endast en eller några få myndigheter ansvarar för kommunikationen med andra medlemsstater. 5Europaparlamentets och rådets direktiv /123/EG av om tjänster på den inre marknaden. 6Rådets slutsatser av (9935/08 SOC 316), s. 3. 7Rådets slutsatser av (7395/11 SOC 208), s. 4. Administrativt samarbete mellan myndigheter genom – artiklarna 6, 7 och 21 en decentraliserad struktur där både regionala och lokala myndig- heter har registrerats i systemet. Även andra aktörer, såsom arbets- marknadens parter, har registrerats i vissa medlemsstater.8 Kommissionen har enligt uppgift från Arbetsmarknadsdeparte- mentet skapat en arbetsgrupp som har till uppgift att bl.a. ta fram frågor till IMI-systemet med anknytning till tillämpningsdirektivets bestämmelser. Arbetet i arbetsgruppen påbörjades och ska pågå . 7.3.2Funktioner och ansvar i Programvaruplattformen ska vara kommunikationskanalen för det elektroniska informationsutbytet mellan behöriga myndigheter. Systemet nås av behöriga myndigheter via internet och fungerar som ett verktyg för informationsutbyte som annars skulle ske med andra medel, såsom vanlig post eller e-post. En myndighet kan enkelt identifiera en myndighet i en annan medlemsstat via och kommunicera med denna. Språkbarriärer undanröjs genom användan- det av på förhand definierade och översatta frågor och arbetsflöden. Det finns flera olika aktörer i . Varje medlemsstat ska utse en nationell IMI-samordnare, med ett övergripande ansvar som inte begränsar sig till ett visst EU-direktiv. har utsetts till nationell IMI-samordnare i enligt 9 § 6 förord- ningen (2012:990) med instruktion för . Där- med ansvarar myndigheten enligt artikel 6 i IMI-förordningen bl.a. för registrering av behöriga myndigheter. Myndigheten fungerar också som kontaktpunkt för IMI-aktörer samt står till tjänst med kunskaper, utbildning och stöd. Behörig myndighet är enligt artikel 5 f i IMI-förordningen varje organ som är inrättat på nationell, regional eller lokal nivå och som har registrerats i med specifikt ansvar kopplat till ett visst direktiv. När behöriga myndigheter samarbetar inom ska de enligt artikel 7.1 i IMI-förordningen se till att tillfredsställande svar lämnas och under alla förhållanden inom den tidsfrist som anges i den tillämpliga unionsakten, i enlighet med de förfaranden som gäller för administrativt samarbete. 8 Commission staff non paper for the SQWP, , s. 2 f. Administrativt samarbete mellan myndigheter genom – artiklarna 6, 7 och 21 En behörig myndighet får som bevis åberopa alla slag av infor- mation, handlingar, undersökningsresultat, intyg eller bestyrkt kopia som den tagit emot på elektronisk väg genom , på samma basis som liknande information som erhålls i det egna landet, för ända- mål som är förenliga med de ändamål för vilka uppgifterna ursprung- ligen samlades in. Detta följer av artikel 7.2 i IMI-förordningen. Varje myndighet ska vidare enligt artikel 7.3 i IMI-förordningen fungera som registeransvarig när det gäller den egna uppgifts- behandlingen som utförs av en IMI-användare under myndighetens behörighet. Den ska se till att de registrerade kan utöva sina rättig- heter i enlighet med kapitel III och IV i förordningen, vid behov i samarbete med kommissionen. Kommissionen ansvarar enligt artikel 8.1 a i IMI-förordningen bl.a. för att trygga säkerheten, tillgängligheten, underhållet och utvecklingen av programvaran och it-infrastrukturen för . Det finns bestämmelser om kommissionens ansvar för säkerheten vad gäller behandling av personuppgifter, exempelvis i artikel 17. I lämpliga fall får kommissionen enligt artikel 11 i IMI-förord- ningen anta genomförandeakter för en viss unionsakt eller för en typ av administrativt förfarande för administrativt samarbete. IMI-aktörer är enligt artikel i IMI-förordningen de behöriga myndigheterna, IMI-samordnarna och kommissionen. En IMI- användare är enligt artikel 5 h samma förordning en fysisk person som arbetar under ledning av en IMI-aktör och som har registrerats i för dess räkning. 7.3.3Behandling av personuppgifter och säkerhet i Enligt skäl 22 i tillämpningsdirektivet bör det administrativa sam- arbetet och ömsesidiga biståndet mellan medlemsstaterna vara förenligt med bestämmelserna om skydd för personuppgifter i dataskyddsdirektivet 95/46/EG. Vidare klargörs att det administrativa samarbetet genom bör vara förenligt med och rådets förordning (EG) nr 45/2001 och IMI-förordningen. Av skäl 48 i tillämpningsdirektivet framgår att direktivet är förenligt med de grundläggande rättigheter och principer som fastställs i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, och att det särskilt gäller bl.a. rätten till skydd av personuppgifter. Administrativt samarbete mellan myndigheter genom – artiklarna 6, 7 och 21 Information om personuppgifter kan utväxlas genom . Sys- temet har enligt skäl 7 i IMI-förordningen utvecklats med beaktande av de krav som föreskrivs i gällande dataskyddslagstiftning. erbjuder därför ett betydligt starkare skydd och högre säkerhet än andra metoder för informationsutbyte. IMI-aktörerna ska enligt artikel 13 i IMI-förordningen endast utbyta och behandla personuppgifter för de ändamål som anges i relevanta bestämmelser i den aktuella unionsakten. Uppgifter som lämnats in till av registrerade personer får endast användas för de ändamål som de har lämnats in för. Bestämmelsen om ända- målsbegränsning riktar sig till IMI-aktörerna, dvs. de behöriga myn- digheterna, IMI-samordnarna och kommissionen. I artikel 6.8 i tillämpningsdirektivet finns dessutom en bestäm- melse om ändamålsbegränsning som riktar sig till de ”organ” som avses i direktivets artikel 2 a, som av en medlemsstat har utsetts för att utföra uppgifter enligt utstationerings- och tillämpningsdirek- tivet. Bestämmelsen om ändamålsbegränsning för organ som utsetts som behöriga myndigheter anger att medlemsstaterna ska säker- ställa att den information som utbyts mellan, och som tas emot av dessa, endast används i det ärende för vilket informationen har begärts. Bestämmelser om lagring av personuppgifter och behandling av särskilda kategorier av uppgifter finns i 14 och 15 §§ i IMI-förord- ningen. Det är kommissionen som ansvarar för att uppfyller kraven enligt bestämmelserna om datasäkerhet som kommissionen har antagit enligt artikel 22 i förordning (EG) nr 45/2001. Kommissio- nen ska införa nödvändiga åtgärder för att trygga säkerheten för de personuppgifter som behandlas i , inbegripet lämpliga kon- troller för tillträde till uppgifter och en säkerhetsplan som ska hållas uppdaterad. Vidare ska kommissionen se till att det vid en säkerhetsincident är möjligt att verifiera vilka personuppgifter som har behandlats i . Det ska då också kunna verifieras när behand- lingen har skett, av vem och för vilket ändamål. IMI-aktörer ska vidta alla förfarande- och organisationsåtgärder som är nödvändiga för att säkerställa säkerheten för de person- uppgifter som de behandlar i enlighet med artikel 17 i dataskydds- direktivet 95/46/EG. Den bestämmelsen handlar om säkerhet vid behandling av personuppgifter. Dataskyddsdirektivet 95/46/EG Administrativt samarbete mellan myndigheter genom – artiklarna 6, 7 och 21 har genomförts i svensk rätt genom bl.a. personuppgiftslagen (1998:204). Enligt artikel 18.1 i IMI-förordningen ska en IMI-aktör se till att de personer som har registrerats i underrättas om att deras personuppgifter hanteras i systemet. Per- sonerna ska dessutom få tillgång till information om sina rättig- heter och om hur de kan utövas, vilket inkluderar den register- ansvariges och dennes företrädares identitet och kontaktuppgifter enligt artiklarna 10 och 11 i dataskyddsdirektivet 95/46/EG och nationell lagstiftning som är i överensstämmelse med det direktivet. IMI-aktörerna ska enligt artikel 19.1 i IMI-förordningen se till att de registrerade på ett effektivt sätt kan utöva sina rättigheter för att få tillgång till sådana uppgifter i som gäller dem. De ska informeras om rättigheten enligt nationell lagstiftning att få fel- aktiga eller ofullständiga uppgifter korrigerade samt olagligt behand- lade uppgifter raderade. Den ansvarige ska korrigera eller radera felaktiga uppgifter , dock senast efter det att den registrerades begäran har kommit in. 7.4.1Bestämmelser i lag samt förordning