sou · H3B3100 · 2015-11-30 00:00:00 — Förslaget ska grunda sig på den förstudie som föreslås genomföras, se vidare avsnitt 11.6. Det finns emellertid några kriterier som, även om de kan uppfattas vara självklara, är viktiga att redogöra för och ta hänsyn till i utvecklingen av informations- tjänsten. Informationstjänsten ska vara webbaserad En webbaserad informationstjänst skapar tillgänglighet till informa- tion på ett enkelt vis och till relativt låga kostnader för konsumenten. Enligt () har, bland ett urval av 16–85 åringarna i , (motsvarande 7,1 miljoner personer) tillgång till internet i hemmet och möjlighet att koppla upp sig. Tre fjärdedelar använder datorer och använder internet . Bland de vanligaste användningsområdena är e-post och att söka information om varor och tjänster vilket använt internet till . Nästan tre fjärdedelar, eller 5,7 miljoner personer, har hämtat information från myndigheters hemsidor under perioden april 2013 till mars 2014.11 Bland personerna i åldern 16–uppgav att de hade någon form av funktionsnedsättning vilket motsvarar 1,7 miljoner personer. funktionsnedsatta upplever inga svårigheter vid it- användning på grund av funktionsnedsättningen.12 11Statistiska Centralbyrån (2014) Privatpersoners användning av datorer och internet. 12Statistiska Centralbyrån (2014) Privatpersoners användning av datorer och internet. En informationstjänst om kroppsbehandlingar Informationstjänsten ska vara permanent Informationstjänsten ska inte uppfattas eller genomföras som en tillfällig informationsinsats. Informationstjänsten ska vara ett myndighetssamarbete För att konsumenten ska känna förtroende för informationen bör arbetet med informationstjänsten bygga på ett samarbete mellan relevanta myndigheter. En viktig komponent i tjänsten är att informationen som förmedlas ska vara pålitlig. Den ska vara oberoende och kvalitetsgranskad. En myndighet föreslås bli ansvarig för informationstjänsten i sin helhet (huvudansvarig) och därmed också sammankallande för samarbetet mellan de andra myndigheterna. Den myndighet som får huvudansvaret är också redaktör för den samlade informa- tionen. Varje enskild myndighet är ansvarig för att inkomma med och ansvara för informationen och dess kvalitet som myndigheten ifråga levererar. Den aktör som inte är en myndighet men som bör vara delaktig är Kommuner och Landsting (SKL). Kommunerna har ett tillsynsansvar för yrkesmässig, hygienisk verksamhet bland vilka exempelvis tatuerares, piercares och hudterapeuters verksamheter inbegrips. Det är därför både av betydelse och relevans att SKL är delaktig i informationsarbetet och även att konsumentvägledarnas funktion beaktas i planeringen. Samarbetet utvecklas närmare i avsnitt 11.7. Informationstjänstens innehåll ska vara målgruppsanpassad Informationen ska vara anpassad till målgruppernas behov vilka bör identifieras genom en förstudie, se avsnitt 11.6. Det kan troligtvis handla om flera olika behov då en konsument av en kropps- behandling troligtvis kan återfinnas i princip i alla målgrupper: ålder, kön, etnicitet, utbildning, inkomst, bosättningskommun m.fl.. De erfarenheter som beskrivs i media ger en bild av att en konsument av en kroppsbehandling är relativt inaktiv när det gäller ytterligare informationsinhämtning om behandlingen utöver den som ges av utföraren. Den komplexa marknad som omger utbudet En informationstjänst om kroppsbehandlingar av kroppsbehandlingar bidrar till att konsumenten har svårt att orientera sig bland informationen som oftast är av kommersiell karaktär. Informationstjänsten ska ha en tillgänglig utformning Valet av informationsverktyg ska vidare ske med hänsyn till att tjänsten ska vara enkel att använda och förstå, det vill säga till- gänglig för konsumenten på flera sätt. Tillgängligheten förutsätter användarvänligt gränssnitt för datorer och mobila enheter. är det vanligt med olika sociala medier som exempelvis bloggar, internetforum eller poddradio. Utvecklingen av kommunikations- och informationskanaler är en ständigt pågående process och för att få en så bred palett som möjligt av potentiella informations- kanaler, är det viktigt att följa och ta hänsyn till denna utveckling. Informationen ska också vara språkligt tillgänglig för konsumenten vilket förutsätter ett enkelt och tydligt språk. Ett exempel kan vara att dels ska den befintliga lagstiftningen återges i sin helhet, dels kan det vara önskvärt med en förenklad bearbetning av texten för att tydliggöra vad reglerna innebär för konsumenten. Informa- tionen ska vara tillgänglig för personer med funktionsnedsättning genom möjlighet till alternativa format. Det bör också övervägas om en slags checklista kan skapas för att konsumenten ska få konkret hjälp med vad denne ska tänka på inför ett köp av en kroppsbehandling. Information eller kommunikation? Vid val av form för informationstjänsten är det viktigt att klargöra om det ska vara en informations- eller kommunikationskanal alternativt både och. Utredningen lämnar denna avvägning till den myndighet som blir huvudansvarig. En informationstjänst om kroppsbehandlingar 11.4.2Exempel på användbara funktioner En funktion som kan vara användbar oavsett vilken informations- kanal som beslutas om är checklistor inför ett köp av olika kate- gorier av kroppsbehandlingar. På och gemensamma hemsida finns dels en checklista för privatpersoner som ska anlita en hantverkare, dels en broschyr med tips och allmän information som kan vara bra att känna till när man anlitar en hantverkartjänst. För en konsument av en kroppsbehand- ling, oavsett om det t.ex. gäller en tatuering, laserbehandling, bröstkirurgi eller filler skulle det troligtvis vara till hjälp att ha en strukturerad lista att utgå ifrån innan beslut om behandling tas. En checklista eller kortfattad sammanfattning av vad man bör tänka på är ett snabbt sätt att öka medvetenheten om vad ett köp av en kroppsbehandling innebär. Därmed stärks också förutsättningarna för att konsumenten kan göra ett väl avvägt val. Efterfrågan på kroppsbehandlingar har ett visst ursprung i ett skönhetsideal som stärks via olika medier. För att öka medvetenheten bland ungdomar behövs en allmän diskussion om skönhetsideal och därtill kroppsbehandlingar. har en funktion på sin ordinarie webbplats som heter Lektionsbanken. Lektionsbanken vänder sig i första hand till lärare i årskurserna 7–9 och gymnasiet och lektionerna utgår ifrån områden som t.ex. allmän konsumenträtt, privatekonomi samt reklam och påverkan. Ett lektionspaket om kroppsbehandlingar skulle kunna förmedla betydelsen av att veta vad det innebär att köpa en kroppsbehandling, att vara införstådd med vilka rättigheter, skyldigheter och hälsorisker en behandling medför, att tänka kritiskt och förhålla sig till skönhetsideal samt bli varse vilka myndigheter och instanser man kan vända sig till för ytterligare information och stöd. Fördelen med ett diskussionsunderlag för ungdomar i skolan är att informationen kan nå flera mottagare i målgruppen som kanske annars inte skulle uppsöka denna typ av information på Internet eller på någon myndighets hemsida. En informationstjänst om kroppsbehandlingar Webbplatsen erbjuder konsumenten både möjlig- het till att inhämta skriftlig information och möjlighet till direkt- kontakt per mail eller chatt. Det går även att ringa till väglednings- tjänsten En webbportal med samlad information som ett samarbete mellan flera aktörer blir allt vanligare. Exempel på gemensamma webbportaler är: –som är ansvarig för i samarbete med andra aktörer13, –som är ett samarbete mellan , Till- växtverket och , –som är ett samarbete mellan och , samt –som är ett samarbete mellan staten och pensions- bolagen. Ett exempel på en webbplats som särskilt riktar sig till ungdomar är den virtuella ungdomsmottagningen UMO som lanserades . UMO:s mål är att alla unga mellan ska veta vart man kan vända sig då man har frågor om sex, hälsa och relationer.14 Bakom UMO står alla landsting och regioner och det är en del av regeringens satsning inom jämställdhetsområdet.15 Arbetet med och utvecklingen av denna webbplats har ett tydligt ungdoms – och jämställdhetsperspektiv och har enligt utvärderingen resulterat i kännedom om och förtroende för hemsidan. Från lanseringen till har webbplatsen haft 831 000 besök.16 Det finns även kunskap om områden att vidareutveckla. kan därför vara ett intressant exempel att hämta ytterligare erfaren- heter från, i syfte att nå ungdomar med information. 13Samverkanspartners är SKL, TLV, , SBU och FHM. 15Socialstyrelsen (2009) Ungdomsmottagning på – slutredovisning av ett regerings- uppdrag. 16Socialstyrelsen (2009) Ungdomsmottagning på – slutredovisning av ett regerings- uppdrag. En informationstjänst om kroppsbehandlingar 11.5Konsumentverket bör vara ansvarig myndighet för informationstjänsten Utredningens förslag: ska vara huvudansvarig för framtagande av informationstjänsten och dess fortsatta utveckling och förvaltning. Valet av som huvudansvarig myndighet är enligt utredningen en viktig del i att förtydliga att kroppsbehandlingar i syfte att förändra utseendet är en konsumenttjänst. Den enskilde bör från början vara medveten om att det är en tjänst som köps av en näringsidkare. har ett tydligt informations- uppdrag i sin instruktion och har relevant och betydande kompetens för uppdraget ifråga. Myndigheten har vidare goda förutsättningar för att föreslå hur informationen ska presenteras för konsumenten. har befintlig infrastruktur och stor erfarenhet av hur information till konsumenter förmedlas ändamålsenligt via webbaserade kanaler. Myndigheten har också flera hemsidor och finns exempelvis redan på sociala medier som Facebook, YouTube och Twitter. tillhandahåller också en nationell kontaktpunkt för vägledning i konsumentfrågor Vägledningstjänsten Hallå konsument ska göra det möjligt för alla i att få stöd oberoende av om hemkom- munen valt att ha konsumentvägledning eller inte. Stöd ska kunna ges både före och efter köp samt kring hållbar konsumtion och bestå av vägledning via telefon, e-post och webb. Ansvaret och samarbetsmyndigheterna regleras i Förordning (2014:110) om en upplysningstjänst för konsumenter. Myndigheten har följaktligen erfarenhet av och befintlig infra- struktur för olika informations- och kommunikationskanaler som kan anpassas och användas för en informationstjänst om kropps- behandlingar. En informationstjänst om kroppsbehandlingar 11.5.1Konsumentverkets informationsansvar om konsumentens rättigheter och skyldigheter bör tilldelas huvudansvaret utifrån 1 § och 6 § i myndighetens instruktion. 1 § 1–3 handlar om informationsuppdrag gentemot konsumenten. 1 § 2. lyder enligt följande:[…] konsumenter har tillgång till information och vägledning om konsumenters rättigheter och skyldigheter samt annan information som ger dem möjlighet att göra väl avvägda val om ingen annan myndighet har den uppgiften […]. 6 § 1 beskriver att ska samverka och vara pådrivande i andra myndigheters arbete med integrering av konsumentaspekter i verksamheten och tillhandahållande av konsumentinformation. Myndighetens informationsansvar ändrades till att uttryckligen handla om konsumentens rättigheter och skyldig- heter.17 Syftet med informationsansvaret är att konsumenten ska kunna göra väl avvägda val. Detta är särskilt viktigt när det handlar om konsumenttjänsten kroppsbehandlingar då dessa är förenade med hälsorisker som i vissa fall kan vara oåterkalleliga. I sin roll som förvaltningsmyndighet för konsumentfrågor har också ett helhetsperspektiv och kunskap om olika marknader och vilka villkor som råder på dessa. Enligt 3 § 1 ska myndigheten bevaka och analysera marknaderna ur ett konsumentperspektiv samt vid behov vidta eller föreslå åtgärder. 11.6Förstudie för att analysera målgruppernas behov Utredningens förslag: Ansvarig myndighet får regeringens uppdrag att genomföra en förstudie för att identifiera målgrupper och deras behov av information om kroppsbehandlingar, hur de söker information samt vilken information de vill ha tillgång till. Det är viktigt att en förstudie genomförs för att kunna anpassa informationstjänsten på bästa möjliga vis till konsumentens behov. Det av stor betydelse att analysera vilka variabler som ska prioriteras i 17 Förordning (2015:122) om ändring i förordningen (2009:607) med instruktion för . En informationstjänst om kroppsbehandlingar utformningen av informationstjänsten då det inte finns en tydlig, specifik målgrupp att fokusera på. Informationen måste anpassas till en bred och diversifierad konsumentgrupp alternativt flera olika målgrupper. En utgångspunkt bör även vara att det är målgrupper som inte har erfarenhet av att söka oberoende information inför ett köp och att det i sig är en problematisk uppgift att nå ut med förköps- information, se vidare avsnitt 11.1.1. Valet av informationsverktyg ska ta hänsyn till befintliga, webbaserade informa- tionskanaler och i den utsträckning det är möjligt, använda sig av dessa. Förstudien bör innehålla: –en kartläggning av den befintliga informationen om kropps- behandlingar, –en målgruppsanalys, –beskrivning och utveckling av olika informationskoncept, för- valtningsorganisation och hur samarbetet mellan myndigheterna ska utformas, –en riskanalys av olika alternativ, –en kostnadsberäkning, samt –en planering och ett förslag till marknadsföring av informations- tjänsten som ska genomföras senast i samband med lanseringen av den nya tjänsten. 11.7Samarbetet bör förtydligas i myndigheternas respektiveinstruktioner Utredningens förslag: Samverkan om informationstjänsten skrivs in i respektive myndighets instruktion. ska vara huvudansvarig myndighet för informationstjänsten. Följande myndigheter ska samverka och ansvara för sina kompetens- områden: , Inspektionen för vård och omsorg, , , Läkemedels- verket, Kemikalieinspektionen och . En informationstjänst om kroppsbehandlingar Arbetet med den information som ska förmedlas via informations- tjänsten ska utvecklas i ett samarbete mellan de myndigheter som har ansvar för någon del av en kroppsbehandling. Utredningen har valt att föreslå att aktörerna som står bakom webbplatsen enbart ska vara statliga myndigheter, med ett undantag (se nedan), så att det är en tydlig, förtroendegivande avsändare till informationen. I uppdraget ska förslagsvis tilldelas samordnings- ansvaret och de myndigheter som utredningen föreslår ska ingå i arbetet med informationstjänsten är: –Inspektionen för vård och omsorg, Dessutom bör Kommuner och Landsting ingå i denna sammansättning med anledning av att kommunerna och fram- över är ansvariga för tillsyn av hygieniska verksamheter. 11.7.1Gemensamt ansvar och aktivt deltagande För att arbetet med informationstjänsten ska bli ett gemensamt åtagande är det viktigt att samarbetet formaliseras i någon form. Ansvaret bör bli tydligt för alla berörda myndigheter så att myn- dighetens arbetsinsats planeras in i verksamheten. Ett gemensamt ansvarstagande samt tydliga roller och mandat för myndigheterna i samordningsgruppen har särskilt betonats ha betydelse för arbetet med utvecklande av nya informationskanalerav såväl som som båda har erfarenheter av liknande sam- arbeten. En informationstjänst om kroppsbehandlingar som huvudansvarig för webbsidan innebär bl.a. att myndigheten ska vara systemägare och ha ansvar för webbsidans drift och tekniska dokumentation, budget, marknadsföring samt det konsumentrelaterade informationsmaterialet. Respektive samarbets- myndighet bestämmer vilken information, utifrån sitt verksamhets- område, som ska förmedlas via informationstjänsten. Samarbets- myndigheterna ansvarar för att den information som lämnas till är kvalitetssäkrad. , i egenskap av redaktör, samordnar och struk- turerar informationen och uppdaterar informationstjänsten regel- bundet. Arbetsprocessen med uppdatering av information bör utformas gemensamt. är ansvarig för att informa- tionen blir konsumentanpassad. är vidare ansvarig för att kompletterande relevant information som inte omfattas av respektive myndighets ansvarsområde finns tillgänglig. Viktigt att myndigheterna hittar gemensamma lösningar Det kommer under utvecklingsarbetet med informationstjänsten troligtvis uppstå fler områden som kan kräva insatser från samarbets- myndigheterna utöver information om den egna myndighetens ansvarsområde. Att bidra till denna del i samarbetet är minst lika viktig som det övriga för att informationstjänsten ska kunna bli så komplett som möjligt. Det är i sammanhanget viktigt att myndigheterna bistår med sin respektive kompetens för att åtgärda in- formationsluckor som kan uppstå till följd av den partiella regleringen och möjliga s k gråzoner. Som utredningen tidigare beskrivit finns det ingen samlad information om kroppsbehandlingar och det är brist på underlag om komplikationer och antal utförare samt behandlingar. Relevant information under utvecklingsarbetet skulle även kunna finnas hos branschorganisationerna. Ett exempel på informationslucka är information om laser- behandlingar. har kompetens och tillsyns- ansvar för apparaturen medan har kompetens om brännskador i allmänhet. Kommunens miljöinspektör har ansvar för tillsynen av yrkesmässig, hygienisk verksamhet enligt gällande regelverk där behandlingar med laser ingår. En informationstjänst om kroppsbehandlingar kompetenskrav för handhavandet av apparaturen att utgå ifrån och ingen myndighet har ansvar för att kontrollera själva utförandet av behandlingen. Denna kompetens finns närmast hos leverantören av apparaturen som kan ha egna utbildningar samt utförarna själva. Denna kompetens ska inte förväxlas med gällande myndighets- regler. Detta exempel illustrerar hur komplext området för kropps- behandlingar är. Uppdraget att ta ställning till om det finns behov av en åldersgräns för kroppsbehandlingar på ett barn, oavsett barnets eller barnets vårdnadshavares inställning, har utredningen analyserat ur ett konsumentperspektiv. En kroppsbehandling är enligt utredningens bedömning en konsumenttjänst och en personlig angelägenhet. Frågan om huruvida barn får göra en kroppsbehandling eller inte är främst en fråga mellan vårdnadshavaren och barnet. 12.2Ingen generell åldersgräns föreslås Utredningens bedömning: Barn har ett tillräckligt skydd när det gäller att genomgå kroppsbehandling i syfte att förändra utseendet och som kan innebära betydande hälsorisk enligt (1949:381), socialtjänstlagen (2001:453) samt () konvention om barnets rättigheter (). Utredningen föreslår därför inte några nya, särskilda regler i denna del. Vi bedömer att det skydd som finns i allmänna gällande regler är ett adekvat samhällskydd för konsumenter under som vill genomgå en kroppsbehandling och därför inte motiverat att införa särskilda regler om åldersgräns vid köp av tjänster som innefattar kroppsbehandling. Att genomföra en kroppsbehandling kan innebära en betydande hälsorisk. Kroppsbehandlingar kan vara behandlingar jämförbara med behandlingar som utförs i hälso- och sjukvården och det finns generellt sett inte några särskilda åldersgränser för olika typer av medicinska behandlingar. Utgångspunkten är att det är vårdnads- havaren som beslutar om barnets kroppsbehandlingar. Det bör betonas att en kroppsbehandling inte är att anse som hälso- och sjukvård, dock kan ingreppet som sådant medföra liknande kom- plikationer. Problematiken eller svårigheten med bedömningen av barnets mognad är därmed densamma även om orsaken till behandlingen kan se olika ut. Med hänsyn till att barn och unga är i tillväxt- perioder fram till , kan de vara både fysiskt och psykiskt omogna att genomgå kroppsliga ingrepp i syfte att förändra utseendet. Utredningen är medveten om att frågan om en åldersgräns är komplex och rekommenderar därför att utvecklingen bör följas ur såväl ett medicinskt som kulturellt betingat perspektiv. Det saknas information om komplikationer i samband med en kropps- behandling är ett särskilt problem bland barn och vilka de i så fall är. Det som har framkommit är att att vissa ingrepp kan vara olämpliga att genomföra på barn av olika orsaker. Flera av bransch- organisationerna har också uttryckliga åldersrekommendationer för vissa behandlingar. Det finns därför skäl att följa utvecklingen närmare i syfte att upptäcka vart de största riskerna i så fall före- ligger. 12.2.1Konsekvenser av om en generell åldersgräns införs saknas till stora delar vetenskapliga eller andra underlag som fastställer att denna typ av kroppsbehandlingar är mer risk- fyllda för barn. Behandlingar inom hälso- och sjukvården har ingen generell åldersgräns för barn. Det finns vissa områden som har särskilda regler om vid vilken ålder behandling får ges till barn vilka grundar sig på antingen vetenskapliga studier eller särskild utred- ning, se avsnitt 12.5.1. Om en generell åldersgräns skulle införas för kropps- behandlingar skulle det bl.a. innebära att barn som har besvärande hårväxt på kroppen, barn med utstående öron eller missprydande ärr eller barn med svår acne inte skulle kunna göra dessa behand- Det skulle därför behöva övervägas om några behandlingar skulle undantas en 18-årsgräns. För att göra dessa bedömningar skulle en grundlig medicinsk genomgång av alla behandlingar behöva göras för att avgöra om och i så fall vilken åldersgräns varje behandling skulle bli knuten till. finns det ingen generell åldersgräns för när en person får genomgå en kroppsbehandling. I praktiken betyder det att utförarna kan genomföra kroppsbehandlingar som exempelvis bröstför- storingar, injektioner med fillers eller tatueringar på personer . Att konsumenten är ett barn för kropps- behandlingen kan utifrån åldersperspektivet inte medföra några rättsliga konsekvenser för utföraren. Det åligger således barnet och framförallt dess vårdnadshavare ett stort ansvar att informera sig om vad som rekommenderas hos den utvalda utföraren. 12.3.1Kroppsbehandlingar på barn förekommer Det finns ingen samlad statistik över hur vanligt det är att barn och unga genomgår en kroppsbehandling. I utredningens undersökning bland allmänheten var det fler yngre personer än äldre som var positiva till att genomgå en kropps- behandling, se vidare kapitel 8. I enkätundersökning framgick att 325 behandlingar hade genomförts på personer . De vanligaste behandlingarna var laser och tandblekning. Bland de 63 klinikerna med kirurgisk verksamhet hade 116 behandlingar utförts på personer . Bland de vanligaste behandlingarna var laser i syfte att ta bort hår och näsplastik. Bland de 48 tandvårdsklinikerna redovisades 103 behandlingar och den vanligaste var tandblekning följt av keramiska fasader, inlägg och onlays. De 73 hudvårdssalongerna uppgav att 106 behandlingar ut- förts på personer och liksom för de kirurgiska klini- kerna, var det laserbehandlingar i syfte att ta bort hår som var bland de vanligare.1 Branschorganisationernas uppfattning är att det finns en ökad efterfrågan på kroppsbehandlingar från kunder under . Behandlingar som efterfrågas är exempelvis håltagning i öronen, injektioner, bröst- och näsoperationer samt tatuering. Bransch- organisationerna har vissa åldersgränser för olika behandlingar som deras medlemmar rekommenderas att följa. –Hudterapeuters () tillämpar olika åldersgränser för olika behandlingar. Den undre åldersgränsen är . Vid behandling med IPL och laser rekommenderas en åldersgräns , –Registrerade Tatuerare (SRT) har en åldersgräns för att bli tatuerad, –för Estetisk Plastikkirurgi (SFEP) har en generell rekommendation om att de flesta estetiska ingrepp inte är lämpliga förrän efter , –() har en generell åldersgräns då det gäller estetiska operationer eller behandlingar. Om det finns medicinska eller psykologiska orsaker till behandlingen kan den genomföras med båda målsmäns godkännande och ett underskrivet avtal. Utredningens experter har lämnat några synpunkter på frågan om en åldersgräns.