sou · H3B343 · 2015-04-01 00:00:00 — De myndigheter som 1998 fick ett särskilt sektorsansvar för ekologisk hållbarhet var: Sida, Försvarsmakten, , , , , , , , , , , , , , , , , geologiska undersökning, , , , Kemikalieinspektionen och Statens naturvårds- verk.102 Sektorsmyndigheterna skulle bedriva sitt arbete med ekologiskt hållbar utveckling på samma sätt som arbetet för miljömålen och enligt regeringen innebar det att: –identifiera sektorsmyndighetens roll och hur sektorns åtgärder påverkar utvecklingen mot ekologisk hållbarhet. I möjligaste mån skulle befintligt material användas, –från de nationella miljökvalitetsmålen och delmålen samt målen för hållbar utveckling, ta fram underlag i form av tänkbara sektorsmål och åtgärder samt beskriva dessa åtgärders samhälls- ekonomiska konsekvenser vad avser dels nytta, dels kostnad i relation till åtgärdens och de tänkbara målens omfattning eller effekt, t.ex. åtgärdskostnad per enhet reducerat utsläpp. Arbetet skulle vara en grund för hur sektorsmålen skulle kvantifieras, i de fall det var lämpligt att ha sektorsmål. Förslaget till sektors- mål skulle övervägas tillsammans med så att sektorsmålen kvantifierades utifrån ett samhällsekonomiskt helhetsperspektiv och åtgärderna utfördes där de var som mest kostnadseffektiva, 1997/98:145, s. 157. Miljömålssystemet i regeringens myndighetsstyrning –verka för att åtgärder genomfördes och –fortlöpande följa utvecklingen inom ansvarsområdet samt –samarbeta med och informera om arbetet till andra som var verk- samma inom sektorn. Sektorsmyndigheterna skulle i en lägesredovisning till regeringen bland annat belysa arbetets omfattning, hur det integrerats med ordinarie verksamhet med mera. Sektorsmyndigheterna borde, enligt regeringen, i samband med eller i anslutning till årsredovis- ningen redovisa insatser i sitt arbete för ekologisk hållbarhet.103 2005 – Myndigheter med särskilt sektorsansvar för miljömålsarbete I propositionen Svenska miljömål – ett gemensamt uppdrag104 som regeringen lämnade sade regeringen att det särskilda sektorsansvaret för miljömålsarbetet borde tydliggöras och att sam- spelet mellan det särskilda sektorsansvaret och arbetet med miljö- kvalitetsmålen skulle stärkas. För att åstadkomma detta omform- ade regeringen det särskilda ansvaret för ekologisk hållbarhet till ett särskilt sektorsansvar för miljömålsarbetet. Regeringen menade att det även fanns ett behov av att tyd- liggöra sektorns avgränsning. Med sektor menade regeringen i detta sammanhang myndighetens ordinarie verksamhetsområde som det beskrevs i de styrdokument som definierade myndighetens ansvarsområde. hade nio centrala miljömålsmyndigheter ansvar för att tillsammans med organisationer och företag inom berörda sektorer verka för att ett eller flera specificerade miljö- kvalitetsmål uppnås. Det särskilda sektorsansvaret skulle komplet- tera de miljömålsansvariga myndigheternas arbete genom att arton myndigheter fortsättningsvis skulle ha ett ansvar för att verka för att alla relevanta miljökvalitetsmål uppnås inom sin respektive sektor. Utifrån en bedömning som grundades på sektorns miljöpåver- kan samt det mandat myndigheten hade för att genomföra åtgärder 1997/98:145, s. 157. 2004/05:150. Miljömålssystemet i regeringens myndighetsstyrning och myndighetens möjligheter att nå och påverka viktiga aktörer att bidra till en positiv miljöpåverkan beslutade regeringen vilka myndigheter som skulle ha ett särskilt sektorsansvar inom miljö- området. Jämfört med regeringens beslut minskade nu antalet myndigheter med särskilt sektorsansvar från tjugofyra till arton. Några myndigheter skulle med utgångspunkt i regeringens bedöm- ning inte längre ha kvar sektorsansvaret. Dessa var Arbetsmark- nadsstyrelsen, , , Riksförsäk- ringsverket, geologiska undersökning och . och Kemikalieinspektionen borde enligt rege- ringen inte heller få ett fortsatt särskilt sektorsansvar eftersom det sammanfaller med verkens huvuduppgifter. blev Livs- medelsverket och nya myndigheter med särskilt sektorsansvar. De myndigheter som genom detta beslut skulle ha det särskilda sektorsansvaret för miljömålsarbetet var: , , , , Försvars- makten, , , Luftfartsstyrelsen, Myndigheten för skolutveckling, Verket för näringslivsutveckling, Riks- antikvarieämbetet, , , , och . Nya myndigheter med särskilt ansvar för miljömålsarbetet blir Livsmedels- verket och Läkemedelsverket.105 I det särskilda sektorsansvaret för miljömålsarbetet ingick, enligt beslutet, att genomföra åtgärder för att myndigheten och aktörerna inom sektorn skulle integrera miljöfrågorna i sin verksamhet. Detta så att sektorns negativa miljöpåverkan skulle kunna minskas och den positiva miljöpåverkan förstärkas och på så sätt bidra till att uppnå miljökvalitetsmålen som en del i hållbar utveckling. Myndig- heterna skulle därmed vara pådrivande för en miljömässigt hållbar utveckling inom sektorn. Åtgärderna kunde vara av olika karaktär såsom utfärdande av föreskrifter och allmänna råd, informations- insatser m.m. Myndigheterna skulle även ansvara för att föra en dialog med miljömålsansvariga myndigheter om målspecifika åtgärder och om dataförsörjning för att följa upp miljökvalitetsmålen. Myndigheterna skulle rapportera om sitt arbete med särskilt sektorsansvar för miljömålsarbetet till inom Natur- 2004/05:150, s. 362. Miljömålssystemet i regeringens myndighetsstyrning vårdsverket med början . Rappor- teringen skulle innehålla en analys av utvecklingen av sektorns miljöpåverkan, dvs. positiva och negativa trender, en redogörelse för genomförda och kommande åtgärder, förslag till vilka styr- medel och åtgärder som behövdes men som myndigheten inte har mandat att genomföra, en beskrivning av identifierade målkonflik- ter och synergieffekter mellan miljökvalitetsmålen och övriga mål, såväl inom sektorn som gentemot andra sektorer. Rapporten skulle dessutom innehålla en redogörelse för hur myndigheten såg på kopplingen mellan sitt arbete med särskilt sektorsansvar och miljökvalitetsmålen, EU:s sektorsarbete med miljöintegration samt hur sektorn påverkades av internationella beslut. Uppgifter, arbetssätt och rapporteringsmoment skulle ut- formas och anpassas efter myndigheternas verksamheter. Målet var att arbetet med det särskilda sektorsansvaret så långt som möjligt skulle integreras i och komplettera det övriga arbetet med miljökvalitetsmålen. skulle svara för den övergripande integreringen av arbetet med det särskilda sektorsansvaret med övrigt miljömåls- arbete. Enligt regeringen var det viktigt att rapporteringen i arbetet med det särskilda sektorsansvaret integrerades med rapporteringen i miljömålsarbetet. Rapporteringen i arbetet med det särskilda sektorsansvaret skulle ingå i underlaget till den fördjupade utvärderingen. Natur- vårdsverket fick ansvar för att följa upp, utvärdera och ge förslag till vidareutveckling av arbetet med särskilt sektorsansvar för miljö- målsarbetet. Vidare skulle , anpassat efter respek- tive myndighets behov, stödja, vägleda och samordna myndig- heterna med särskilt sektorsansvar. Regeringen pekade även på kopplingen mellan särskilt sektors- ansvar, miljömålsarbete och miljöledningssystem och anförde att styrningen av miljömålsarbetet och det särskilda sektorsansvaret skulle samordnas. Arbetet med det särskilda sektorsansvaret för miljömålsarbetet skulle komplettera det miljömålsansvar som de nio ”centrala miljömålsmyndigheterna” tidigare tilldelats för ett eller flera specifika miljökvalitetsmål. Miljökvalitetsmålen med del- mål och åtgärdsstrategier var grunden och strukturen för det sär- skilda sektorsansvaret som det skulle fungera som led- stjärna för arbetet. Det särskilda sektorsansvaret innebar att myn- Miljömålssystemet i regeringens myndighetsstyrning digheten hade ett ansvar för att driva arbetet mot miljökvalitets- målen framåt i sin sektor. Miljöledningssystem kunde, enligt regeringen, betraktas som ett verktyg för att organisera och sys- tematisera arbetet.106 2010 – Myndigheter med ansvar i miljömålssystemet I propositionen Svenska miljömål – för ett effektivare miljöarbete107 som regeringen lämnade 2010 betonade regeringen att tydliga ansvarsförhållanden mellan myndigheterna är avgörande för ett effektivt miljömålssystem. Regeringen ansåg att det fanns skäl att se över vilket ansvar som skulle finnas för de nationella myn- digheterna i miljömålssystemet. Olika myndigheter hade olika utpekade ansvar i systemet. Enligt regeringen var ansvaret mellan myndigheterna överlappande i vissa fall men det fanns även om- råden där ingen myndighet hade ett tydligt ansvar. Dessutom var begreppet ”sektor” – för de myndigheter som hade ett sektors- ansvar – svårt att applicera för den egna myndigheten. Därför skulle regeringen inte längre tillämpa begreppet sektorsansvar i myndigheternas instruktioner och regleringsbrev. I stället skulle regeringen utgå från myndigheternas ordinarie verksamhet, som definieras i instruktioner och andra styrdokument för att det skulle bli tydligare att myndigheterna ska agera inom sitt befintliga mandat. Regeringens inriktning var att verksamhetsanpassa sin myndighetsstyrning. Därför skulle regeringen – för att förenkla i miljömålssystemet – samla de olika ansvaren i miljömålssystemet till ett samlat ansvar. De tre olika typer av ansvar som de nationella myndigheterna inom miljömålssystemet dittills hade haft, dvs. ansvar för miljökvalitets- mål, ansvar för övergripande miljömålsfrågor samt särskilt sektors- ansvar för miljömålsarbete, skulle samlas till ett ansvar och benäm- nas ”myndigheter med ansvar i miljömålssystemet”.108 Enligt regeringen skulle ansvaret innebära att myndigheterna med ansvar inom miljömålssystemet, inom sitt verksamhets- område, skulle verka för att målen inom miljömålssystemet nås. 2004/05:150. 2009/10:155. 2009/10:155, s. 56. Miljömålssystemet i regeringens myndighetsstyrning Omfattningen och avgränsningar av respektive myndighets ansvar skulle preciseras närmare i de berörda myndigheternas ”relevanta styrdokument”.109 Regeringen anförde vidare att även de övriga myndigheterna, som inte har ett utpekat ansvar i miljömålssystemet, har ett ansvar för miljöfrågor inom sin verksamhet. Regeringen pekade här på förordningen om miljöledning i statliga myndigheter110 och rege- ringsformens stadgande att ”det allmänna ska främja en hållbar ut- veckling som leder till en god miljö för nuvarande och kommande generationer”.111 Regeringen menade även att begreppet miljömålsarbete inte borde användas i fortsättningen. Detta för att allt miljöarbete är att betrakta som arbete för att uppnå miljökvalitetsmålen, dvs. det är inte uppenbart hur en eventuell gräns mellan miljöarbete och miljömålsarbete kan dras. Förändringar av uppgifter och roller i miljömålssystemet – miljömålsmyndigheternas instruktioner och regleringsbrev I bilaga 2 redovisar vi förändringar uppgifter och roller, mål/åter- raporteringskrav och uppdrag i miljömålssystemet som framgår de nuvarande miljömålsmyndigheternas instruktioner och reglerings- brevens verksamhetsdel till och med 2015.112 Vår redovisning av regleringsbreven börjar med reglerings- breven . Vår genomgång av myndigheternas instruktioner börjar med den instruktion som gällde för de aktuella myndigheterna när miljömålssystemet infördes. Som framgår av redovisningen har i många fall myndigheternas uppgifter och roller i miljömålssystemet ändrats sedan systemet infördes . Vid en analys av miljömålsmyndigheternas instruktioner och regleringsbrev blir det också tydligt att miljömålsmyndigheterna i sitt miljömålsarbete är starkt knutna till varandra. 2009/10:155, s. 57. 110Förordningen (2009:907) om miljöledning i statliga myndigheter. 2009/10:155, s. 58. 112Regeringen styr i många fall miljömålsarbetet även – och i vissa fall endast – i reglerings- brevets finansieringsdel, oftast som skriftliga villkor till anslagsposter. Vi har dock valt att avgränsa vår redovisning till verksamhetsdelen. Miljömålssystemet i regeringens myndighetsstyrning återkommer i myndigheternas uppgifter och uppdrag m.m. oavsett vilken författning eller annat beslut av antingen eller regeringen det handlar om är ”samordna”, ”i samarbete med”, ”i samråd med”, ”efter samråd med”, ”ska samråda med”, ” i sam- verkan med”, ”ska samverka med”, ”höra andra berörda”, vägleda osv. Vi har därför funnit att det inte är möjligt att avgränsa vår studie till endast myndigheterna under det tidigare Miljödeparte- mentet för att förstå deras roller och uppgifter. Åren 2001–2008 fanns det två parallella strukturer för ekonomi- styrningen i staten. För den finansiella styrningen på statsbudgetens utgiftssida fanns en struktur – utgiftsområden – och för mål- och resultatstyrningen av verksamheterna fanns en annan struktur – verksamhetsstrukturen som var indelad i politikområden. Det fanns 27 utgiftsområden och 47 politikområden. Ett politikområde var i sin tur underindelat i ett eller flera verk- samhetsområden och ett verksamhetområde var i sin tur under- indelat i en eller flera verksamhetsgrenar. De 47 politikområdena omfattade all verksamhet som stats- makterna styrde i den årliga budgetprocessen. Tanken var att den enhetliga verksamhetsstrukturen skulle bidra till att tydliggöra hur olika typer av insatser verkade mot gemensamma mål och hur de samverkade för att på bästa sätt bidra till det gemensamma målet. Varje politikområde, verksamhetsområde och verksamhetsgren skulle ha ett mål där det klart framgick vad verksamheten syftade till. Målen för politikområdena skulle avse effekter, det vill säga önskade förändringar av tillstånd i samhället. Målen för verksam- hetsområden skulle avse önskvärda effekter som verksamheten skulle bidra till medan målen för verksamhetsgrenar skulle avse effekter eller prestationer. Målen för verksamhetsgrenarna skulle vara myndighetsspecifika nedbrytningar av respektive mål för poli- tikområde och verksamhetsområde. Målen kunde avse effekter eller prestationer beroende på vad regeringen bedömde som mest rele- vant ur ett styrningsperspektiv.113 113 ESV 2007:23, Resultat och styrning i statsförvaltningen. Miljömålssystemet i regeringens myndighetsstyrning Av redovisningen i bilaga 2 framgår att regeringen för flera miljömålsmyndigheter använde mål i miljömålssystemet som mål i verksamhetsstrukturen. Till exempel var det dåvarande genera- tionsmålet även målet för politikområdet Miljöpolitik. Politik- området Miljöpolitik omfattade frågor om naturvård och biologisk mångfald, vatten- och luftvård, sanering och efterbehandling av förorenade områden, avfall, bilavgaser, miljöskydd, miljöövervak- ning, miljöforskning, kemikaliekontroll, strålskydd, kärnsäkerhet, meteorologi, hydrologi och oceanografi samt internationellt miljö- samarbete. Verksamheten vid , Kemikalieinspek- tionen, , och ingick i politikområdet. Andra myndigheter med verksam- het inom politikområdet var och Kustbevakningen.114 Ett annat exempel är att delmål till miljökvalitetsmålet Giftfri miljö var mål för verksamhetsgrenar i Kemikalieinspek- tionens regleringsbrev. Ytterligare ett exempel är politikområde Regional samhällsorganisation inom vilket länsstyrelsernas verk- samheter fanns. Politikområdet Regional samhällsutveckling är ett intressant exempel på hur regeringen aktivt operationaliserade miljömålen i verksamhetsstrukturen och integrerade dem länsstyr- elsernas verksamhet genom sin myndighetsstyrning. Vi ser även att regeringen valt att styra miljömålsarbetet i regleringsbrevet inom flera andra politikområden, utanför verksam- hetsstrukturen, genom övriga mål och återrapporteringskrav och uppdrag. Vi kan även konstatera att det är stor skillnad på om- fattningen av regeringens myndighetsstyrning av miljömålsmyndig- heterna. Av bilaga 2 framgår att uppdraget till myndigheterna i instruk- tioner och regleringsbrev inom ramen för miljömålssystemet varierat över tiden och mellan myndigheterna i konkretion och precision. Det har funnits ambitioner att utforma mål och uppdrag som är förenliga med myndigheternas kärnuppdrag – och därigenom undvika uppenbara målkonflikter – samt åtminstone i viss utsträck- ning ligger inom myndighetens rådighet.115 Vi ser även att 2005/06:1 utgiftsområde 20. Vidare hör för Vatten och Luft- vårdsforskning, internationella miljöinstitut, , AB och till politikområdet. 115Se till exempel , och , länsstyrel- serna i bilaga 2. Miljömålssystemet i regeringens myndighetsstyrning regeringens användning av miljömålen i sin mer operativa myndighetsstyrning – särskilt i regleringsbreven – klingade av med början 2009 och framåt. Enligt vår uppfattning har övergången till mer övergripande mål i instruktionerna – ”att verka för generationsmålet och de sexton miljökvalitetsmålen” – inneburit ökade svårigheter för myndig- heterna att tolka regeringens uppdrag och därmed en risk för att deras miljöarbete har urholkats. För en närmare genomgång av hur styrningen förändrats för miljömålsmyndigheternas hänvisar vi till bilaga 2, Miljömålen i myndigheternas instruktioner och regleringsbrev – en tillbakablick. 4.10.5Etappmålen i myndigheternas instruktioner och i regleringsbreven I sitt delbetänkande Etappmål i miljömålssystemet som Miljömåls- beredningen lämnade till regeringen pekade bered- ningen på att ett etappmål signalerar behov av förändringar. Dessa signaler riktas till det politiska systemet, myndigheter, kommuner, näringslivet och det civila samhället. Miljömålsberedningen beto- nade att För att signalerna ska uppfattas och få genomslag i prioriteringarna hos de avsedda mottagarna bör målen vara hanterbara till antalet och kommuniceras på ett tydligt sätt.116 har noterat att, till skillnad från generationsmålet och miljökvalitetsmålen, finns inga uppgifter om de beslutade etappmålen och strategierna nämnda i instruktionen till någon av de myndigheter som ingår i miljömåls- systemet. Den som vill veta mer om miljömålsmyndigheternas uppgifter i förhållande till etappmålen måste söka information om detta i de olika regeringsbesluten om etappmålen. Men även i regeringens beslut är informationen om myndigheternas uppgifter i förhållande till etappmålen knapphändig och inskränker sig till att tala om 116 SOU 2011:34, Etappmål i miljömålssystemet, delbetänkande av Miljömålsberedningen, s. 30. Miljömålssystemet i regeringens myndighetsstyrning vilken myndighet som har ansvaret för uppföljningen av det be- slutade etappmålet. har funnit att i myndigheternas regleringsbrev åren 2013–2015 nämns etappmålen för några enstaka myndigheter. 4.10.6Ny uppgift om etappmålen i instruktion har dock , en ny uppgift om etappmålen i sin instruktion. Den nya uppgiften är att , inom miljömålssystemet, ska redovisa en samlad beskrivning av det närmast föregående årets resultat bland annat med etappmålen.117 4.10.7Återrapporteringskrav om ”verka för” uppgiften i myndigheternas regleringsbrev I miljömålsmyndigheternas regleringsbrev fanns det som framgår av tabell 4.7 – huvudsakligen likalydande – återrapporterings- krav/uppdrag som innebar att redovisa hur myndigheten har verkat för att nå generationsmålet och miljökvalitetsmålen och hur arbetet integrerats i myndighetens verksamhet. I tabellen nedan redovisar vi lydelsen i regleringsbrevet för respektive myndighet. Vi kan konstatera att var den enda myndighet som hade motsvarande återrapporteringskrav/uppdrag redan i regleringsbrevet . I miljömålsmyndigheternas regleringsbrev har endast ett motsvarande återrapporteringskrav/uppdrag. 117 SFS 2015:124. Miljömålssystemet i regeringens myndighetsstyrning Miljömålssystemet i regeringens myndighetsstyrning Miljömålssystemet i regeringens myndighetsstyrning Miljömålssystemet i regeringens myndighetsstyrning Miljömålssystemet i regeringens myndighetsstyrning Miljömålssystemet i regeringens myndighetsstyrning Källor: Respektive myndighets regleringsbrev , 2014 och 2015. Till skillnad från de övriga myndigheterna i miljömålssystemet skulle och inte lämna sina redovisningar i årsredovisningen. skulle redovisa sina resultat och skulle lämna sin redovisning i anslut- ning till årsredovisningen. Länsstyrelserna hade inte något motsvarande återrapporterings- krav i regleringsbreven . Däremot fick läns- styrelserna i regleringsbrevet ett återrapporteringskrav om generationsmålet och miljökvalitetsmålen som ska redovisas i års- redovisningarna och . Se tabellen nedan. Miljömålssystemet i regeringens myndighetsstyrning Källor: Länsstyrelsernas regleringsbrev , 2014 och 2015. 5Uppföljning och utvärdering i parallella processer 5.1Miljömålsmyndigheterna ska redovisa resultat, följa upp och utvärdera miljömålen i parallella processer Eftersom regeringen i sin myndighetsstyrning använder miljömålen i flera olika styrdokument med återrapporteringskrav redovisar myndigheterna i miljömålssystemet sina resultat i förhållande till miljömålen i flera – åtminstone tre – olika dokument och processer . Dels i dokument inom ramen för den ordinarie budget- processen, dels inom ramen för uppföljningen och utvärderingen av miljömålssystemet och miljöledningssystemet i olika dokument utanför budgetprocessen. Inom ramen för budgetprocessen kan var och en av myndig- heterna i miljömålssystemet i sina årsredovisningar direkt till rege- ringen redovisa den egna myndighetens resultat i förhållande till miljömålen. I de övriga processerna redovisar myndigheterna till som i sin tur redovisar till regeringen. Innan vi går vidare i beskrivningen av myndigheternas uppdrag att redovisa resultat, genomföra och redovisa uppföljningar och utvär- deringar m.m. finns det anledning att resonera om några viktiga begrepp. Vi börjar med begreppet resultat som inom den statliga eko- nomistyrning är de prestationer som myndigheter åstadkommer och de effekter prestationerna leder till. En prestation är en tjänst eller produkt som levereras av en myndighet och en effekt är en Uppföljning och utvärdering i parallella processer förändring som inträffar som en följd av en vidtagen åtgärd och som annars inte skulle ha inträffat.1 En resultatredovisning ingår som en del i myndigheternas årsredovisningar till regeringen. Beskrivningen av begreppen uppföljning, utvärdering och konsekvensanalys nedan är hämtad ur om resultatanalys från 2013.2 För att analysera prestationer och effekter brukar vi tala om två typer av övergripande ansatser, nämligen uppföljning och utvär- dering. Det finns två viktiga skillnader som man brukar anföra. Den första gäller tidsaspekten och den andra analysaspekten, aspek- ter som inte är oberoende av varandra. När det gäller tidsaspekten är uppföljning något som vanligtvis kan göras löpande och rutinmässigt och vara relativt lättillgänglig. Det kan gälla att följa upp myndighetens prestationer, såsom antalet avklarade ärenden, antalet skrivna rapporter, kostnads- utvecklingen etc. Men det kan också handla om att följa och registrera händelser i omvärlden, faktorer som myndigheten har till uppgift att påverka, t.ex. antalet skadade i trafiken eller antalet brott. En utvärdering, till skillnad från en uppföljning, handlar om att värdera och bedöma en insats förmåga att uppnå önskade mål, samt att granska eventuella bieffekters påverkan på målgruppen eller målområdet och om dessa har varit positiva eller negativa. En utvärdering kan vidare genomföras före ett beslut om en insats, ex ante, eller efter en insats har genomförts, ex post. Utvärderingar som görs ex ante kallas ofta konsekvensanalyser, där avsikten är att på förhand bedöma den analyserande insatsens påverkan på mål- området eller målgruppen. En utvärdering som görs ex post handlar om att analysera och bedöma en genomförd insats och hur den har genomförts, samt vilka effekter och bieffekter som den lett till. Vad gäller de utvärderingar som genomförs ex post, så skiljer man ofta på formativa och summativa utvärderingar. En formativ utvärdering följer en utveckling och processens olika steg, medan en summativ utvärdering bedömer resultatet av en insats när insatsen är avslutad. Formativ utvärdering benämns ibland process- 1ESV 2011:9, om ekonomisk styrning i staten.