sou · H3B352 · 2015-06-05 00:00:00 — l.Fynden av likfläckar på såväl kroppens ryggsida som på kroppens buksida är förenliga med uppgifter att han flyttat den döda kroppen efter dödens inträde. 2.Bedömning av dödstidpunkten i relation till de uppmätta kropps- temperaturerna är svår då omgivningstemperaturen har varit hög och varierande, och då kroppen dessutom möjligen utsatts för direkt solljus. 3.Fynden av punktformade blödningar är väl förenliga med Quicks uppgifter om strupgrepp och strypning, men överensstämmer inte direkt med Quicks uppgift om att ansiktet avbleknat. Avblekning av kvinnans ansikte kan dock eventuellt ha samband med illamå- ende och kräkning. En teoretisk men osannolik möjlighet kan vara att det strupgrepp som tagits varit så effektivt att det initialt lett till en avblekning av ansiktshuden. 4.Fynden av uppkräkt magsäcksinnehåll i munhåla och luftvägar kan överensstämma med Quicks uppgift om att kvinnan kastat upp. 5.Fyndet av en krosskada i högra tinning/hjässregion med underliggande blodutådring, skallfraktur och krosskador i hjärnan är förenliga med Quicks uppgift om slag med tillhygge mot kvin- nans huvud. 6.Fynden av skador på halsen kan överensstämma med Quicks upp- gift om att han med egna händer utövat strypvåld mot kvinnans hals. Det bör dock noteras att vissa detaljer i fynden kan tyda på att även en snara kan ha använts eller att kläder kan ha åtdragits runt hals. 7.Förekomst av utsmetat blod på flera ställen på den döda kroppen är förenlig med Quicks uppgifter om yttre blödningar. 8.Fyndet av en blödning i huvudsvålen i panna är förenligt med Quicks uppgift om att han med sin armbåge stött mot kvin- nans huvud. 9.Tecknen på annat trubbigt våld mot kropp är förenliga med t.ex. Quicks uppgift om samlag på hårt underlag. [---] [Fynd som visat på att på att hon missbrukat narkotika.] [---] [Fynd som visat på att hon ätit sallad.] 12.Förekomsten av spermier i slida talar starkt för att ett vaginalt samlag med sädesavgång ägt rum. 13.Fyndet att urinblåsan varit tom kan överensstämma med Quicks uppgift om att kvinnan uttömt sin urin på presenningen. 14.Slutsatsen rörande dödsorsaken är förenlig med Quicks uppgifter om förloppet fram till döden. 15.Quicks uppgift om att han skallat kvinnan mot högra delen av hennes huvud motsvaras inte säkert av några skador på döda kropp, men härav förorsakade blödningar kan dölja sig i de blödningar som iakttagits i anslutning till krossåret i övre delen av den högra tinningregionen. 16.Quicks uppgift om att han knutit en löpsnara runt kvinnans ena handled motsvaras inte av några beskrivna skador på döda kropp, men man kan inte heller förvänta sig att förfarandet skulle förorsaka några synliga skador. 17.Quicks uppgift om att han infört en löspenis i kvinnans mun var- vid blödning uppstått motsvaras inte av några beskrivna fynd på döda kropp. Det är dock möjligt att små slemhinneskador i munnen på kan ha förbisetts vid obduktionen. 18.Quicks beskrivning av ’en knöl’ någonstans på kvinnans hals mot- svaras inte av något fynd på döda kropp, för såvitt inte ’knölen’ motsvaras av kvinnans struphuvud. 19.Quicks uppgifter om att kroppen eller halsen/nacken upplevts som ’fjädrande’ är svårtolkade och kan inte relateras till obduktionsfyn- den. Möjligen kan hans observation motsvaras av syrebristbetingat kramptillstånd i livets slutskede, eller av medveten muskelspänning som uttryck för avvärjningsförsök. Kortvariga generella kramper även kan inträda i samband med svåra hjärnskador, men Quicks uppgifter tycks inte överensstämma med ett sådant förlopp. 20.Quicks uppgifter om att den döda kroppens käke i något skede varit ’låst’, och att kroppen varit stel och svårhanterlig när den skulle tas ut ur bilen överensstämmer väl med den normala upp- komsten och utvecklingen av likstelhet. 21.Quicks observation av hudmissfärgningar överensstämmer väl med den normala utvecklingen av likfläckar inom motsvarande kropps- regioner. 22.Övriga av Quick lämnade förhörsuppgifter har kommenterats ovan under . Med stöd av det ovanstående kan uttalas att fynden på den döda kroppen efter , särskilt utbredningen av likfläckar och utvecklingen av likstelhet samt krosskadan i den högra hjässregionen, men även skadorna på halsen, blödningen i pannan, förekomsten av magsäcksinnehåll i luftvägarna, den tomma urinblåsan och förekomsten av spermier i slidan, kan förklaras genom de av Quick lämnade förhörsuppgifterna; att det inte på den döda kroppen efter gjorts fynd som står i strid med Quicks uppgifter, möjligen kan dock fynden på halsen tala för att även en snara eller kläder kan ha åtsnörts runt hals; att de av Quick lämnade uppgifterna, frånsett uppgiften om en knöl på halsen, kan överensstämma med de fynd som gjorts på den döda krop- pen efter ; att även övriga uppgifter som lämnats av Quick kan framstå som rim- liga utifrån medicinsk synvinkel. Av en promemoria upprättad av framgår att 1985 drev en tobakshandel i med sina bröder . Det hade dock inte varit möjligt att i efterhand konstatera hur arbetsfördelningen var ord- nad dagarna kring mordet på . Det fanns inga uppgifter om att hade vistats på behandlingsklinik eller tvångsvårdats. Han var inte registrerad på något motorfordon. Av uppgifter från framgår att tog körkort , att körkortet återkalla- des och att behörighet i tiden därefter saknats. 11.2.4Särskilt om advokaten, de sakkunniga och vården under förundersökningen närvarade vid samtliga förhör med undantag för det andra förhöret och förhöret när förevisades fotomaterial. Han närvarade inte heller vid det möte som hölls inför demonstrationsförhöret med utredare, rättsläkare och . närvarade vid vallningen och demonstrations- förhöret. ringde upp för att, på uppdrag av , förmedla vissa uppgifter. närvarade vid vallningen men var, såvitt framgår av dokumentationen, inte aktiv under denna. Enligt upp- gifterna i förhörsprotokollet närvarade han inte vid demonstra- tionsförhöret. Av en promemoria daterad framgår att översände protokollen från förhören den 22 septem- ber 1999 och samt promemorian av till . Skälet till det redo- visades inte i promemorian. Under förundersökningen anlitades som rådgivare åt polis och åklagare. För en närmare redogörelse för vad , , och har berättat om råd- givande roll och om egna kontakter med hänvisas till redogörelsen för , avsnitt 6.2.4. upprättade tillsammans med det rättsmedicinska utlåtandet av . Hon närvarade även vid det möte med utredarna som hölls . Inför upprättan- det av utlåtandet hade deltagit vid ett möte vid Rettsmedisinsk instittut och därutöver träffat utredarna . Inför det slutliga yttrandet fick och kommentarer från som ledde till marginella justeringar. närvarade till- sammans med vid demonstrationsförhöret . var dessutom med vid besöket på Säters sjukhus dagen innan demonstrationsförhöret för att, till- sammans med utredarna och , välja ut platsen för demonstrationsförhöret. närvarade som förhörsvittne vid det andra förhöret . närvarade även när förevisades fotomaterial och vid vallningen. Så- vitt framgår av uppgifterna i förhörsprotokollet närvarade hon inte vid demonstrationsförhöret. Vid det första förhöret berättade att han dagen innan förhöret tillsammans med hade försökt erinra sig varför han hade åkt till den aktuella dagen. I enlighet med vad som redovisats närmare i redogörelsen för , se avsnitt 6.2.4, har såväl som och vid möten med kommissionen uppgett att det inte fanns något samröre mellan brottsutredningen och terapiarbetet och att samtliga var noga med att upprätthålla skiljelinjen däremellan. Under samma avsnitt fram- går vidare att vid möte med kommissionen har för- medlat en motsatt uppfattning och berättat att det förelåg ett nära samarbete och informationsutbyte mellan polis, åklagare och psyko- terapeuter. Beträffande innehållet i journalanteckningarna från Säters sjuk- hus hänvisas till redogörelsen i , avsnitt 10.2.4. anmodade norska svensk åklagarmyndighet att överta lagföringen mot avse- ende morden på och . åtalade för mordet på vid . åtalade han även för mordet på . Åtalen handlades i samma mål. Åklagaren gav in ett förslag på förhandlingsordning. Av detta framgår bland annat att han föreslog att , efter åkla- garens och försvarets sakframställningar, skulle få lämna egna upp- gifter. Efter det skulle vallnings- och demonstrationsfilmen före- visas och en ”sammanställning” redovisas. Först därefter skulle för- hör hållas med . förklarade att det enligt honom var av stor betydelse för ett adekvat förhör med att bevisningen togs upp i den angivna ord- ningen. uppgavs vara införstådd med detta. På åklagarens begäran förordnade tingsrätten, lagmannen , och som domstolssakkunniga i målet. Någon beskrivning av vad sak- kunniguppdragen skulle innefatta lämnades inte i protokollet. Tingsrätten hemställde, genom domstolssekreterare, att chefs- överläkaren vid Säters sjukhus, , skulle inkomma med ett yttrande enligt 3 § andra stycket lagen om rättspsykiatrisk under- sökning. Någon ny rättspsykiatrisk undersökning inhämtades inte av tingsrätten. inkom med en skrift hemställde att tingsrätten även skulle förordna advokaten som offentlig försvarare för eftersom snart skulle tillträda en ny tjänst, se redogörelsen för , avsnitt 10.3.1. Tingsrätten förordnade därefter som offentlig försvarare för . Huvudförhandlingen, som avsåg både och , hölls vid den 18, 19, 22–24, 26, 29 och . Domare vid rättegången var lagmannen och f.d. råd- mannen . Vid huvudförhandlingen avseende mordet på hör- des, utöver , som vittnen de norska polismännen samt , som jäm- fört spermiernas DNA-profil med . Som domstols- sakkunnig hördes . Gemensamt för åtalen avseende och hördes vittnena , och , avdelningsföreståndare vid sjukhus samt domstolssakkunnige . Av domen och huvudförhandlingsprotokollet framgår, såvitt gäller mordet på , väsentligen följande. framställde sina yrkanden och uppgav att han erkände gärningen och medgav de enskilda anspråken. Därefter behandlades mordåtalet avseende . I anslut- ning till det gav åklagaren, såvitt även berörde , in dels en sammanställning över av erkända mord, dels foton tagna vid den plats där kropp hade påträffats. Tingsrätten övergick sedan till att behandla åtalet avseende . Åklagaren utvecklade sin talan. Efter en kortare redogörelse för försvinnande och utredningen före erkännande uppgav han följande. dömdes för olika otuktsbrott till sluten psykiat- risk vård. Den undersökande läkaren beskrev honom som en sadistisk pedofil, som under vissa förhållanden var utomordentligt farlig för annans personliga säkerhet. Han skrevs ut . dömdes han för grovt rån till sluten psykiatrisk vård och har varit in- tagen på Säters sjukhus, där han undergår samtalsterapi. [---] Under vallning [...] kom bilen att passera alldeles intill den parkeringsplats där påträffats. reage- rade mycket starkt där. Ingen av de andra i bilen kände till detta fall. [...] Sedan hans uppgifter jämförts med kontrollerbara fakta fick den l del av misstanke om mord på . Åklagaren förevisade fotografier och åberopade som bevisning bland annat kartor, foton, resultat från brottsplatsundersökning och en sammanställning av uppgifter som hade lämnat under förundersökningen. Sammanställningen bestod av två avsnitt. Avsnitt 1 beskrev ”slutliga ståndpunkt i sakfrågan” och avsnitt 2 innehöll citat och sammanfattande beskriv- ningar ur förhören, vallningen och demonstrationsförhöret under rubrikerna ”Erkännandet”, ”Beskrivning av utseende”, ”Plats för 1:a kontakt”, ”Gärningsmoment”, ”Skadebild”, ”Kroppens position”, ”Plats 1”, ”Plats 2”, ”Fordon”, ”Föremål”, ”Tidpunkt” och ”Resumé över förhör med förevisning ”. Det angavs att det av av- snitt 2 framgick den utveckling som hade skett under hand i för- hören. utvecklade talan, vilken dock inte har redovisats i tingsrättens dom. Av protokollet framgår att förhöret med hölls i två omgångar, det vill säga i princip i enlighet med vad hade förespråkat i det under förberedelsen ingivna för- slaget till förhandlingsplan. Tingsrätten biföll begäran efter att sagt sig inte ha någon erinran mot förslaget. Förhöret med inleddes. Åklagaren förevisade därefter videoinspelningen från vallningen och demonstrationsförhöret, flygfoton över vallningsplatsen samt föredrog sammanställningen av uppgifter under förundersökningen. Av huvudförhandlingsprotokollet framgår inte annat än att närvarade under denna redogörelse. Nedan redovisas innehållet i avsnitt 1 av sammanställningen, vilken uppgavs beskriva ”slutliga ståndpunkt i sak- frågan”. Att han under tidig kom till i bil. Fabrikatet kan ha varit eller Opel i samma storlek av årsmodell –80. Under sen kväll, han gör gällande att det var , tar han kontakt med , i de kvarter där de prostituerade uppehåller sig. Vid vallningen i anvisade han detta område som intressant i utredningen, och berättade i senare förhör att vi vid vallningen passe- rade mötesplatsen. I momentet när satt sig på passagerarsätet, skallar Quick henne mot höger sida av huvudet/hjässan. [...] I Oslos utkant blir mer medveten om situationen. Quick utdelar då slag, ett eller flera, med sin högra armbåge mot hennes huvud. Efter ca 40–50 minuters körtid stannar han vid en plats som han i förhören kallar ’Plats 1’. [---] Quick binder nu fast Grys handled i en färdig löpsnara av tyg, med öglor i var sin ände. Den ena delen fäster han kring sin egen handled. Detta för att hindra henne från att fly. I bagaget hämtas en presenning, yxa samt en dildo i metall. Dessa saker ligger färdigt i kassar. Presenningen lägger han ut några få meter från bilen. Han beordrar att ta av kläderna och placera sig på presenningen. Vid avkläd- ningen är hon frigjord från löpsnaran, men får efter detta den fäst runt sina handleder. Armarna blir låsta bakom kroppen, när hon beordras ner på rygg på presenningen. Quick använder yxans egg i en hotande rörelse över Grys bröstparti, det uppkommer inga skador av detta. I ett senare skede tar han penis- attrappen och för in den med kraft i hennes mun. Han minns blod- förekomst kring munnen. Därefter stoppar han in tyg, ev. kan det ha varit trosorna, i Grys mun. Quick tar ett kraftigt grepp runt hennes hals, framifrån. Han upplever en svullnad på halsen i detta skede. Sam- tidigt kommer en ’spykaskad’ och ’bleknar’. Därpå skiftar han strypgreppet, genom att med sin ena hand fatta tag bakom nacken och den andra framifrån över strupen, i en vridande rörelse. Han säger att han ’stryper med kolossal kraft’. [---] Efter stryp- ningen upplever Quick en ’dramatisk stelhet’ i hennes nacke. Han har svårigheter att få ner hennes huvud. Detta gör att han får för sig att hon inte är död. Han tar fram yxan, och slår med baksidan av yx- huvudet ett slag mot höger sida av huvudet/hjässan. Quick kan inte klart ange om avled som direkt följd av strypningen. Han säger dock att han inte upplevde någon kroppslig reaktion som följd av yxslaget. Han minns en klibbighet av blod i hennes hår av slaget. Som riktades mot samma område där han tidigare skallat henne. [...] Nästa moment är att Quick bänder isär hennes ben, och våldför sig sexuellt på henne. Under den förevisning som genomfördes lämnade Quick inte ett direkt klargör- ande svar på om han fick utlösning i henne. Hans reaktion kring fråge- ställningen gav dock intrycket att detta skett. [...] Quick drar nu liggande på presenningen fram till bilens högra bakdörr. Presenningen är intill bilen. Han sätter sig själv i baksätet och lyfter och drar in i bilen. Han fattar tag under hennes armar och har hennes rygg mot sin kropp under detta agerande. Quick säger att han upplever en stelhet i Grys kropp vid införandet i bilen, samt att han ser blod i hennes ansikte. Kroppen placeras ligg- ande på vänster kroppshalva, mellan framstolar och baksäte. blir liggande i bilen på detta sätt i ca 3–, utan att någon aktivitet sker från Quicks sida. Vid vallningen, gav Quick direkta och fortlöpande korrekta anvis- ningar från E18, avfarten mot Ski, fram till fyndplatsen. På denna väg- sträcka finns ett flertal korsningar med skilda vägvalsalternativ. Om- fattande ombyggnationer av vägnät och bebyggelse längs hela sträckan och kring fyndplatsen. Han kör in på parkeringen, och parkerar sitt fordon i den bortre delen av parkeringen från infarten räknat, i anslutning till genomfarts- vägen. Ritar detta på skiss. Fordonet ställs i anslutning till en parkerad bil och ett släpfordon. Ritar även detta på skiss och förevisar fordon- ens placering vid genomförd demonstration av händelseförloppet [...]. Quick upplever en stelhet i Grys kropp, vilket medför svårigheter att ta ut henne ur bilen. Han har vid förhören och vid förevisningen läm- nat uppgifter om att kroppen bärs av honom till fynd- platsen. Vid sista förhöret antyder han att någon del av kroppen kan ha släpat i marken under förflyttningen. Vid detta förhör gör han på det foto som förevisas från fyndplatsen, markeringar om sitt eget fordons placering och körriktning, samt hur han går till platsen där kroppen lämnades. Quick beskriver att han lämnar kroppen i en position där han ser ’utflytande blåmärken’ på vänster höftparti och vänster axel. Han säger sig vara förvånad över dessa blåmärken, eftersom han inte utövat våld mot dessa regioner av kroppen. Han har inte varit entydig i sitt sätt att beskriva hur kroppen hamnar positionsmässigt. Vid demonstrationen lägger han den docka som används i ett framåtlutande sidoläge. Quick säger att platsen där kroppen ligger utgör en liten ’fördjup- ning’, och att kroppen hamnar med huvudet mot bilen som stod par- kerad på platsen. Han har konsekvent beskrivit ett minne av något vitt i anslutning till kroppen, och säger sig få en bekräftelse på detta, när foto över fyndplatsen visas under det sista förhöret. Han påpekar då att det intill kroppen finns en vitaktig sten, som han storleksmässigt beskrivit i förhör, som motsvarande en lampskärm i förhörsrummet. [---] Quick har även ett minne av en belysningsarmatur som skall finnas till vänster om kroppen. Han har även talat om att ha upplevt ett gul- aktigt ljus i anslutning till parkeringsområdet. Förhöret med återupptogs. Nedan följer ett citat av delar av redogörelsen för förhöret i tingsrättens dom. 1985 bodde han i och drev kioskrörelse tillsammans med sin bror. […] var han i tvättstugan och skulle dra ett under- lakan av gammal modell. Han fick ett ’tidsfall’ och mindes sin barn- doms vistelser i tvättstugan tillsammans med modern. Minnet väckte aggression och hämndbegär som förstärkte ensamhetskänslan. Han lämnade tvättstugan besluten att döda en kvinna. […] Han for till Mysen i och tog fram sina norska registreringsskyltar och monterade dem på bilen. kom han till [...]. Omkring midnatt såg han en kvinna som han uppfattade som stor och blond med kraftig utstrålning. De kom i samspråk. Han frågade efter sexuella tjänster. De promenerade nerför gatan till bilen. [...] När kvin- nan var på väg in på passagerarsidan skallade han henne på höger sida relativt kraftigt för att försätta henne i ett tillstånd av oförmögenhet. Hon var på väg att falla ur bilen, han fick hjälpa henne in. Han fick ingen skada själv men upplevde att hon var i starkt chocktillstånd. Han satte sig i bilen, låste passagerardörren och for iväg mot E 18 och vid svenska gränsen. kvicknade hon till. Han gav henne ett slag med armbågen i ansiktet. [---] Han hittade en liten avtagsväg, körde över en järnväg och parkerade bilen i ett undanskymt skogsbryn vid en äng intill järnvägen. Klockan var strax efter ett . I bilen hade han en i förväg iordningställd halsduk med en löpsnara i var ända. Ur bilen tog han yxan och halsduken. Han trädde löpsnarorna över sin och hennes handled, så att han skulle ha kontroll över hennes rörelser. Hon steg ur bilen. Han tog fram presenningen, som han bredde ut på marken intill bilen på passagerarsidan, och några kassar. Han hade yxan i handen och sa åt henne att ställa sig mitt på presenningen och klä av sig. Han lade hennes kläder i kassarna. Han tog loss löpsnaran från sin handled och bakband henne. Han beordrade henne ner på knä och att lägga sig ned. Medan hon låg på rygg förde han yxan, för att förstärka hot- bilden, försiktigt utan att skada henne, över hennes nakna kropp. I en av kassarna hade han också med sig en löspenis av metall, som han förde in i hennes mun och sedan kastade tillbaka mot . [...] Han tog ett mycket kraftigt strypgrepp om hennes hals. Hon kräktes och bleknade kraftigt. Han behöll sitt grepp men vred händerna och full- följde strypningen. Han tog fram hennes trosor och stoppade i hennes mun för att inte riskera nya kräkningar. Han tänkte att nu var hon död, men hans rädsla sade något annat. Han tog yxan, kände med handen på hennes huvud och tyckte sig känna en svullnad efter Han slog med yxhuvudets baksida exakt mot det området ett mycket kraftigt slag. Han uppfattade en förslappning av hennes kropp i samband med slaget. Han våldförde sig på henne och förde in sin penis i hennes slida. Hans bestämda minnesbild är att han inte fick utlösning. [---] Han öppnade bakdörrarna, sköt fram framstolarna, drog presenningen närmare bilen och försökte lyfta in den döda kvin- nan i bilen. Kroppen var då tung och stel och mycket svår att hantera. Han drog in den till en tredjedel genom höger bakdörr, gick runt bilen fortsatte att dra in henne, så att hon blev liggande med sin vänstra sida på golvet. Han körde iväg och kom till en parkeringsplats i ett samhälle. Där stod en mörk bil. Han körde fram till den och fann en fredad vrå där han kunde lyfta ut kroppen ur bilen. Han såg ett vitt föremål i en fördjupning mellan parkeringsplatsen och en väg som gick intill den. Han ville placera kroppen på eller invid det vita föremålet. Han associerade det till ett vitt element, mot vilket våld förekommit i hans barndom. Han öppnade bakdörren. Det var om möjligt ännu svårare att få den döda kroppen ur bilen än det varit att lyfta in den. Han bar kroppen till den lilla fördjupningen mellan parkeringsplatsen och väg- banken ovanför och placerade den i anslutning till det vita föremålet med huvudet nära den mörka bilen. Han blev förvånad att se blå- märken på hennes vänstra skuldra, sida, höft och ner på benen. Han hade inte utövat våld mot de delarna. Han såg en blödning från näsan. Han rättade till den döda kroppen och vänstra armen så att armbands- klockan blev synlig. [...] På hemvägen stannade han vid en kyrka och brände upp kvinnans kläder. Enligt vad har beskrivit i boken rimligt tvivel: och rättvisan (2015) berättade även om sin förmåga att köra bil och uppgav att han hade lärt sig köra bil av en äldre kamrat vid femton, ålder men medvetet dolt detta för omgivningen. Detta framgår dock inte av tingsrättens dom. Vittnesförhör hölls med polismännen . Dessa hördes om omständigheterna vid försvinnande och anträffandet av hennes kropp, om vad som framkommit under utredningen före er- kännande och om vilka utredningsåtgärder som därefter företagits. I domen har tingsrätten under rubriken ”Tingsrättens övervägan- den” återgett delar av vad berättade. Vittnesförhör hölls med polismannen om dennes iakttagelser av den aktuella natten. Sakkunnigförhör hölls med domstolssakkunnige , som förevisade fotografier och redogjorde för innehållet i hennes Delar av vad hon sade har återgetts i tingsrättens dom under rubriken ”Tingsrättens överväganden”. Åklagaren gav in ”Resultat av undersökning om uppgifter i dags- och kvällstidningar om morden på och ”. Vittnesförhör hölls med polismannen angående den tekniska undersökningen av fyndplatsen och den utredning som företagits avseende tillvarataget material. Tingsrättens dom innehåller inga uppgifter från förhöret. Vittnesförhör hölls även med . Förhöret åbe- ropades av åklagaren under huvudförhandlingen och något bevis- tema finns inte angivet i huvudförhandlingsprotokollet. Tings- rättens dom innehåller inga uppgifter från förhöret. Vittnesförhör hölls per telefon med , som hade analyserat det utsmetade blodet och spermierna i .