sou · H3B332 · 2015-03-27 00:00:00 — Det är dock problematiskt att dessa och andra lokala och regionala arbeten, såvitt utredningen kan bedöma, till stor del bedrivs i separata spår både från varandra och från nationella arbete. Detta leder till lokala och regionala lösningar som sällan har koppling till vad gör nationellt. Det finns exempel på projekt som drar nytta av det arbete som bedrivs på nationell nivå, men det görs inte regelmässigt. 9.1.1Rörlighet medför behov av en mer enhetlig informationshantering Utredningen vill betona vikten av att betrakta frågor om struk- turerad information och entydiga termer och begrepp både i ett individperspektiv och i ett nationellt och internationellt perspektiv. Individer söker främst vård och omsorg i sitt hemlandsting eller i sin hemkommun. Trots det rör sig många individer ändå mellan flera olika aktörer. Inom ett och samma landsting eller inom en och samma kommun finns ofta både offentliga och privata vårdgivare eller utförare av socialtjänst samt ofta fler än en apoteksaktör. Många, företrädesvis äldre, har även kontakter med både kom- muner och landsting samt med apotek och privata vårdgivare eller utförare av socialtjänst. Specialistvård som till exempel cancervård är också i allt större utsträckning regional och rikssjukvården är nationell. Denna utveck- ling kan väntas fortsätta. Utredningen om högspecialiserad vård har i uppdrag att se över hur den högspecialiserade vården kan utvecklas genom en ökad koncentration. Syftet är att åstadkomma för- bättrade vårdresultat och därigenom en mer jämlik vård, men också att utnyttja hälso- och sjukvårdens resurser mer effektivt.2 Den nya patientlagen (2014:821), som trädde i kraft , kommer sannolikt även den att öka patienternas rörlighet. 2 Dir. 2014:56, Utveckling av den högspecialiserade vården. Tillämpning av en gemensam informationsstruktur m.m. lagen ska en patient som omfattas av ett landstings ansvar för hälso- och sjukvård få möjlighet att välja utförare av offentligt finansierad öppen vård inom eller utom detta landsting. Mot den här bakgrunden gör utredningen bedömningen att behoven av att kunna utbyta information mellan de informations- system som används av huvudmän, vårdgivare, apotek och utförare av socialtjänst kommer att öka. Som framgår av utredningens problembeskrivning (avsnitt 6.2) uppstår de största bristerna avseende informationsutbyte just i över- gångar mellan sjukhusvård och primärvård, mellan äldreomsorg och sjukvård, mellan apotek och sjukvård eller mellan huvudmän och utförare. Lagstiftningen i patientlagen och utvecklingen av hälso- och sjukvården främjar individers rörlighet över gränser men det finns som beskrivits på flera ställen i det här betänkandet olika hinder för att informationen att kunna röra sig över samma gränser som individerna. En del av dessa hinder följer enligt utredningens uppfattning av bristen på användning en nationell, gemensam informationsstruktur med entydiga termer och begrepp. Utredningens mening är att det nationella arbetet med gemen- sam informationsstruktur och andra utvecklingsprojekt som ska ge en större enhetlighet vad gäller termer och begrepp behöver vara långsiktigt. uppdrag fick inledningsvis flerårig finansi- ering genom särskilda regeringsbeslut men har arbetet vilat på årlig finansiering, vilket inte ger den långsiktighet som utredningen förordar. En tydligare nationell styrning i ett utveck- lingsarbete där professionerna är delaktiga och en långsiktig finansi- ering är några nyckelfaktorer som utredningen identifierar för att nå en högre grad av tillämpning av den gemensamma informations- strukturen.3 Tillämpningen av den gemensamma informationsstrukturen främjas, menar utredningen, av att den införs stegvis (som utred- ningen föreslår angående den gemensamma läkemedelslistan i avsnitt 10) men också genom att tydliggöra ansvaret hos berörda aktörer. har ett nationellt samordningsansvar för den gemensamma informationsstrukturen. är en vik- tig aktör genom sin roll när det gäller arkitekturfrågor där den 3 Se även eHälsoinstitutet, Kunskapsmaterial om ändamålsenlig informationsstruktur, 2014- 06-02, underlag till utredningen. Tillämpning av en gemensam informationsstruktur m.m. gemensamma informationsstrukturen är en utgångspunkt. SIS knyter till sig kompetens och bedriver standardiseringsarbete inom bland annat hälsoinformatik, som ligger nära den gemensamma informationsstrukturen, samt samordnar . ansvarar för infrastruktur inom apoteksområ- det och har i uppdrag att etablera ett kansli för att samordna rege- ringens e-hälsosatsningar. har fått i uppdrag i reglerings- brevet att i samråd med göra en ekonomisk analys av vad som krävs för att skapa och upprätt- hålla ett tekniskt drifts- och förvaltningsansvar för kodverket för ordinationsorsak. Särskild vikt ska läggas vid ansvarsfördelningen mellan och . har fått motsvarande uppdrag i sitt regleringsbrev. I E-hälsomyndig- hetens regleringsbrev anger regeringen också att myndigheten, inom ramen för sitt uppdrag att samordna regeringens e-hälsosats- ningar, särskilt ska prioritera registerverksamheter samt frågor kring it-drift och förvaltning.4 De båda myndigheterna har med utgångspunkt i det sistnämnda uppdraget inlett diskussioner om en överföring av ansvar för drift, för- valtning och utveckling för ett antal register från till E- hälsomyndigheten. Om en sådan överföring genomförs kommer ansvaret för registren då sannolikt att delas mellan och , på ett liknande sätt som när det gäller bland annat kodverket för ordinationsorsak. 9.1.2Den gemensamma informationsstrukturen – ett ansvar för och Utredningens förslag: ska få ett instruktions- enligt ansvar för att i samråd med utveckla och förvalta en gemensam informationsstruktur. Myndigheten ska också ge verksamheterna råd och stöd vid införande och användning av den gemensamma informationsstrukturen. 4 Regeringsbeslut S2014/8929/(delvis), Regleringsbrev för avseende E- hälsomyndigheten, regeringsbeslut S2014/7686/FST och S2014/8929/(delvis), Regler- ingsbrev för avseende . Tillämpning av en gemensam informationsstruktur m.m. ska få ett instruktionsenligt ansvar att i samråd med utveckla och förvalta de inform- ationssystem som krävs för tillgängliggörande av en gemensam informationsstruktur för hälso- och sjukvård och socialtjänst. och ska få i uppdrag att närmare utreda hur ansvaret för den gemensamma informations- strukturen samt kodverket för laboratoriemedicinska analyser kan delas mellan de båda myndigheterna, hur de finansiella förutsättningarna ser ut samt vilka frågor som respektive myndighet ska ansvara för. Ansvaret för den gemensamma informationsstrukturen bör tydlig- göras genom att och får varsitt instruktionsenligt ansvar för frågan. Utredningens förslag om att uttryckligen ange den gemen- samma informationsstrukturen som ett myndighetsuppdrag för i instruktionen skapar bättre förutsättningar för myn- digheten att agera som kunskapsmyndighet i frågor om inform- ationsstruktur samt termer och begrepp. Vidare menar utredningen att ett sådant tillägg i instruktionen kan skapa bättre förutsätt- ningar för internt att prioritera förvaltningen och utvecklingen av innehållet i den gemensamma informationsstruk- turen. Såvitt utredningen kan bedöma har också behov av att bygga upp en organisation med medicinsk-, omvård- nads- och socionomkompetens för att kunna ta det föreslagna ansvaret. bör få motsvarande uppdrag i sin instruk- tion men då för att ansvara för att i samråd med utveckla och förvalta de informationssystem som krävs för tillgäng- liggörande av en gemensam informationsstruktur för hälso- och sjukvård och socialtjänst. Det kan behöva utvecklas olika tekniska lösningar för att användare i sina informationssystem ska kunna följa den gemensamma informationsstrukturen. Den här sortens arbete pågår inom ramen för så det är enligt utred- ningen av stor vikt att har ett nära samarbete med i detta uppdrag. Förslaget innebär att myndigheternas gemensamma ansvar för den gemensamma informationsstrukturen tydliggörs i respektive myndighets instruktion. Enligt utredningens mening har det bety- Tillämpning av en gemensam informationsstruktur m.m. delse att uppdraget ges i myndigheternas instruktioner eftersom detta för en långsiktighet i uppdragen i jämförelse med om uppdragen ges i särskilda regeringsbeslut. Förslaget synliggör också fördelningen av ansvar mellan de båda myndigheterna. Socialstyr- elsens ansvar utgår från myndighetens roll som kunskapsmyn- dighet. nya ansvar utgår från myndighetens kommande roll som central myndighet för ändamålsenlig och säkert informationshantering i hälso- och sjukvården, och detaljhandeln med läkemedel samt för informationssäkerhet vid behandling av personuppgifter i dessa verksamheter. Utredningen betraktar här den gemensamma informations- strukturen ur två perspektiv, ett innehållsmässigt och ett tekniskt. Utredningen konstaterar att i första hand är en kunskapsmyndighet med möjlighet att normera. har också haft ansvar för och arbetat med utveckling av den gemensamma informationsstrukturen i syfte att åstadkomma en ända- målsenlig och strukturerad dokumentation i hälso- och sjukvården och . Den erfarenhet och kompetens som finns på måste tas tillvara. Vidare har regeringen föreslagit en mer central roll för när det gäller ansvar för kunskapsstyrning och ansvar för att ge ut samlade föreskrifter från åtta andra berörda kunskapsmyndigheter (avsnitt 9.4.3). Ett instruktionsenligt uppdrag enligt ovan bör mynna ut i att , i enlighet med sitt uppdrag som kunskapsmyndig- het, ansvarar för innehållsmässig utveckling den gemensamma informationsstrukturen. I detta ansvar ingår även det ansvar för termer, begrepp och klassifikationer som anges i instruktionen . Behovet av ett mer verksamhetsnära och stödjande arbetssätt från statlig nivå gentemot huvudmän och verksamheter är stort. Utredningens förslag skulle ge ett nytt del- ansvar för den gemensamma informationsstrukturen. Det kommer också innebära ett arbete för myndigheten själv att införa den gemensamma informationsstrukturen i sin verksamhet. För att arbetet ska kunna delas mellan myndigheterna på ett lämpligt sätt anser utredningen att och Social- styrelsen ska få i uppdrag att närmare utreda hur ansvaret för den gemensamma informationsstrukturen samt kodverket för labora- toriemedicinska analyser kan delas mellan de båda myndigheterna, Tillämpning av en gemensam informationsstruktur m.m. hur de finansiella förutsättningarna och utmaningarna ser ut samt vilka frågor som respektive myndighet ska ansvara för. Utgångs- punkt för ett sådant uppdrag ska vara de pågående insatser som redan görs i samma syfte. 9.2Behovet av strukturerad information Utredningen kan konstatera att behovet av strukturerad inform- ation med entydiga termer och begrepp är stort, av flera skäl som beskrivs på olika ställen i betänkandet; det är grunden för sem- antisk och teknisk interoperabilitet, för att professionerna ska kunna ge säkra insatser av hög kvalitet, för att utveckla besluts- och kunskapsstöd och för uppföljning och forskning. Utredningen menar dock att man måste prioritera insatserna och börja arbetet med att införa strukturerad information och entydiga termer och begrepp på sådan information där behoven av det är som störst. Utredningen urskiljer tre huvudsakliga typer av information som av olika skäl måste vara strukturerad och enhetlig och där det därför finns särskild anledning att i samverkansorganisationen analysera för- och nackdelar med att lagra och tillgängliggöra denna information från statlig nivå. De tre typerna av information är: 1.Patientspecifik information – information som är kritisk för pati- entsäkerheten och som kan vara både patientspecifik och speci- fik för de insatser som ges till patienter. 2.Administrativ information för verksamheterna – information som inte är patient- eller insatsspecifik men som i princip alla pro- fessioner behöver ha tillgång till i sin yrkesutövning, 3.Information för uppföljning och forskning – information som verksamheter, vårdgivare, de som bedriver socialtjänst, huvud- män, myndigheter etc. behöver för uppföljning, utvärdering, kunskapsstyrning och forskning samt som även patienten själv behöver ha tillgång till. Tillämpning av en gemensam informationsstruktur m.m. 9.3Tillgång till kritisk information avgörande för patientsäkerheten Viss information i hälso- och sjukvården och i kan betecknas som kritisk, det vill säga avgörande för den enskildes säkerhet. Sådan information skapas och används i verksamheterna. Kritisk information är särskilt viktig i hälso- och sjukvården där insatserna som ges till individer kan vara direkt avhängiga till- gången till sådan information. Mot den bakgrunden avser nedan- stående resonemang främst hälso- och sjukvården. Information i läkemedelsprocessen är ett exempel på kritisk information. Utredningen anser att information om en patients aktuella läkemedelsbehandling behöver kunna vara tillgänglig för yrkesutövare oberoende av var i landet vården ges och oberoende av om det är privata eller offentliga aktörer som utför insatserna. Tillgången måste kunna erbjudas med skydd av den enskildes integritet, det vill säga att informationen som tillgängliggörs inte får vara åtkomlig för andra än behöriga. Som framgår av beskriv- ningar i avsnitt 10 är informationshanteringen i läkemedelsproces- sen bristfällig i flera avseenden. Målsättningen för de förslag som utredningen presenterar är att stärka kvaliteten i hälso- och sjukvården och förbättra patient- säkerheten med en mer ändamålsenlig och säker informationshan- tering i verksamheterna över hela landet. Tillgång till kritisk infor- mation för att bistå individen ska vara oberoende av vårdgivarens geografiska läge, dess informationssystem samt om hälso- och sjukvården bedrivs i offentlig eller privat regi. När det gäller tillgång till kritisk information noterar utredningen att det i pågår arbete med att införa en så kallad kärnjournal i syfte att öka både patientsäkerheten och kvaliteten i insatserna. Arbetet leds av Helsedirektoratet. ska innehålla upp- daterad information om vilka läkemedel patienten fått expedierade, en översikt över patientens kontakter med sjukhus, läkare med mera samt faktauppgifter om folkbokföringsadress, husläkare och kritisk information. Patienten kan själv registrera information om exempelvis kontaktpersoner, sjukdomshistorik och särskilda kom- Tillämpning av en gemensam informationsstruktur m.m. Via ett projekt har man kommit fram till vad som avses med kritisk information. Utgångspunkt för projektet var det svenska arbetet med varningsinformation. Det som ingår i den norska beskrivningen av kritisk information är bland annat allergier, läkemedelsallergier, om patienten lider av en särskild sjukdom eller har implantat samt om det funnits komplikationer vid sövning. Rent tekniskt kopieras kärninformationen från olika register till ett eget informationslager som tillgängliggörs för vården.5 9.3.1Ett utökat statligt ansvar för lagring och tillgängliggörande av information Enligt utredningens mening behöver staten ta ett större ansvar för informationshantering inom hälso- och sjukvård och socialtjänst. Det utökade ansvaret kan sägas bestå av utvecklingsspår i form av dels beslut om krav på interoperabilitet (genom Samverkansnämn- den, avsnitt 4), dels att staten tar ansvar för lagring och tillgäng- liggörande av olika sorters information för användarna i hälso- och sjukvården och . Båda dessa utvecklingsspår kräver ett långsiktigt perspektiv och en koordinering för att arbetet ska bli framgångsrikt. är flera myndigheter involverade i frågor om strukturerad och entydig information i läkemedelsprocessen. är kunskapsmyndighet för hälso- och sjukvård och socialtjänst samt informationshantering. I den funktionen ska bland annat driva utvecklingen av verksamheterna framåt. har framfört till utredningen att myndighetens kärnkompetens inte avser it-frågor, som är centrala för frågor om lagring och tillgängliggörande av information. En annan kunskapsmyndighet är som har en central roll när det gäller läkemedel och som också utövar tillsyn över till- verkare av medicintekniska produkter samt medicinska inform- ationssystem. Även har till utredningen framfört att it-frågor inte är myndighetens kärnkompetens. Utredningen föreslår, som framgår av avsnitt 10, en gemensam läkemedelslista som ska vara obligatorisk att arbeta mot för alla 5 Mer information finns på helseinformasjon-i-kjernejournal//default.aspx (hämtat ) och på (hämtat ). Tillämpning av en gemensam informationsstruktur m.m. som ordinerar och expedierar läkemedel. I samband med uppbygg- naden av en sådan läkemedelslista krävs en samverkan för att utforma och besluta om grundläggande förutsättningar för och krav på informationen i registret. Det handlar då om att när läke- medelslistan byggs upp bestämma hur informationen i listan ska vara strukturerad, vilka termer och begrepp som ska användas, vilka informationssäkerhetskrav och skydd för den enskildes integritet som ska finnas samt vilka tekniska krav som alla som arbetar i läkemedelslistan måste uppfylla. Genom den gemensamma läkemedelslistan övertar staten ansvaret för lagring och tillgängliggörande av olika typer av information som genereras i verksamheterna från huvudmän och apoteksaktörer. Om så sker kommer man i att arbeta med nationellt tillgänglig kärninformation, på ett sätt som liknar det arbete som pågår i . Detta kan med tiden i sin tur medföra behov av ytterligare reglering. Det är till exempel inte otänkbart att behöver ta fram föreskrifter om kritisk information, vilka informationsmängder som ingår där och hur de ska struktureras. Sådana föreskrifter bör i så fall utarbetas både som en insats i den föreslagna handlingsplanen för e-hälsa och vara en del av den nya organisationen för kunskapsstyrning som regeringen före- slagit och som ska leda (avsnitt 9.4.3). Läkemedelslistan ett första steg på en ny väg Utredningen menar att samverkansorganisationen ska etablera ett sätt att utarbeta gemensamma lösningar för lagring och tillgänglig- görande av information. Utredningen ser tydliga behov att staten av patientsäkerhetsskäl tar ansvar för lagring och tillgängliggörande av olika sorters information. Med samverkansorganisationen och nämnden etableras nya forum och former för utveckling av infor- mationshantering. Det är viktigt att i samverkansorganisationen föra en diskussion om olika sorters information och analysera om patientsäkerhet, kvalitet, effektivitet eller andra värden vinner på att staten lagrar och tillgängliggör information eller om det tvärtom är mer lämpligt att informationen hanteras av huvudmän och verk- samheter enligt befintliga regelverk och de beslut som fattar. Tillämpning av en gemensam informationsstruktur m.m. Ytterligare ett område som utredningen bedömer som lämpligt för samverkansorganisationen att försöka finna gemensamma lös- ningar för är varnings- och uppmärksamhetsinformation. I ska varnings- och uppmärksamhetsinformation dokumenteras i journalen enligt föreskrifter (SOSFS 2008:14). Olika projekt och försöksverksamheter har genomförts och frågan är nu en del av den gemensamma informationsstrukturen. har i en tidigare förstudie pekat på att det saknas bestämmelser kring vilken information som ska ingå i varnings- och uppmärk- samhetsinformation och hur den ska visas. efter- lyste därför ett regeringsuppdrag om att ta fram en gemensam struktur och gemensamma riktlinjer för varnings- och uppmärk- samhetsinformation, att bygga en långsiktig förvaltning samt medel för ändamålet.6 Detta var också en del av regeringens uppdrag till 2013.7 9.3.2Uppdrag till om att utreda strukturerad läkemedelsinformation Utredningens förslag: Regeringen ska ge i uppdrag att i samråd med och Socialstyrel- sen utreda och lämna förslag till hur en strukturerad läkemedels- information med entydiga termer och begrepp ska utformas och tillgängliggöras. Utredningen menar att patientsäkerheten vinner på strukturerad läkemedelsinformation med entydiga termer och begrepp är läke- medelsinformation, det vill säga information om läkemedlen i sig. Denna information kommer också att vara en del av den föreslagna gemensamma läkemedelslistan. Grunden för läkemedelsinformationen är godkännande av läkemedel som sedan registreras i det för läkemedel (NPL). NPL omfattar alla god- kända läkemedel i , både de läkemedel som säljs på apotek 6Socialstyrelsen (2013), Nationell informationsstruktur och nationellt fackspråk – Använd- ning och tillgängliggörande, lägesrapport . 7Uppdrag om nationell informationsstruktur och nationellt fackspråk, regeringsbeslut 2013- 05-08. Tillämpning av en gemensam informationsstruktur m.m. och de som inte marknadsförs för tillfället. Uppgifterna i registret används bland annat inom hälso- och sjukvårdens journal- och recept- förskrivningssystem. NPL är också grunden för det nationella produkt- och artikelregistret (VARA) som redan ansvarar för och som innehåller alla läkemedel samt förbruk- ningsartiklar och speciallivsmedel som ingår i högkostnadsskyddet. Regeringen har beslutat att ska överta ansvaret för NPL från . De båda myndig- heterna har fått varsitt uppdrag avseende denna fråga.8 Över- föringen innebär att samma myndighet, , då får ett samlat ansvar för lagring och tillgängliggörande av huvud- delen av läkemedelsinformationen medan behål- ler sitt ansvar för innehållet i läkemedelsinformationen. Här pågår således redan en process för att etablera ett delat ansvar mellan myndigheter (och E-hälsomyn- digheten) avseende lagring och tillgängliggörande i samma riktning som regeringen gett och i upp- drag att inleda samarbete avseende kodverket för ordinationsorsak och andra register som finns på (se nedan). Strukturerad läkemedelsinformation skulle underlätta informa- tionshanteringen på läkemedelsområdet. Utredningen föreslår där- för att regeringen uppdrar åt att i samråd med E- hälsomyndigheten och utreda och lämna förslag till hur en strukturerad läkemedelsinformation med entydiga termer och begrepp ska utformas och tillgängliggöras. Detta uppdrag gäller det som utredningen kallar kritisk information. Det är sär- skilt viktigt att och samarbetar i detta uppdrag, eftersom strukturerad läkemedelsinformation har en direkt koppling till den gemensamma informationsstrukturen. I uppdraget ska också ingå att analysera och lämna förslag om läke- medelsindustrins ansvar avseende strukturerad läkemedelsinforma- tion. Detta uppdrag kräver också ett nära samarbete med , som ansvarar för bland annat tjänstekontrakt och den natio- nella tjänsteplattformen. 8 Regeringsbeslut , Uppdrag att förbereda och genomföra inordnandet av vissa uppgifter (S2014/6507/FS), regeringsbeslut , Uppdrag att förbereda och genom- föra överföring av vissa uppgifter (S2014/6508/FS). Tillämpning av en gemensam informationsstruktur m.m. 9.3.3Administrativ information för verksamheterna som nationellt lagrad information Det finns olika sorters administrativ information för verksamhet- erna som inte är kritisk men som utredningen menar ändå är viktig för patientsäkerheten och som är av strategisk betydelse för olika nationella e-hälsotjänster. Till den här typen av inform- ation hör bland annat behörighetsinformation, information avse- ende personal i verksamheterna och information avseende utförare i landsting och kommuner. Ett exempel på sådan information är hälso- och sjukvårdens adressregister (HSA), som innehåller kvalitetssäkrade uppgifter om personer, funktioner och enheter i kommuner, landsting och privata vårdgivare. Ett antal nationella e-hälsotjänster är bero- ende av informationen i HSA, däribland nationell patientöversikt (NPÖ), och andra säkerhetstjänster, , intygs- tjänster och 1177 Vårdguiden. Även data från över hälso- och sjukvårdspersonal () levererar data till HSA. Katalogtjänsten HSA innehåller information som bör vara enhetlig eftersom den används av många aktörer runt om i landet.