sou · H3B371 · 2015-08-04 00:00:00 — Kunskapsstödet bör utformas så att det leder till ökad tydlighet om vad som är respek- tive huvudmans, verksamhets och professions ansvar inom området. Kunskapsstödet ska bl.a. kunna användas vid arbetet med de sam- verkansöverenskommelser som utredningen föreslår. Utredningen anser att regeringen bör överväga att, inom ramen för fortsatta statliga satsningar inom området psykisk ohälsa avsätta särskilda medel för utveckling av tvärprofessionell sam- verkan mellan huvudmän i fråga om verksamheter som möter placerade barn och unga med psykisk ohälsa. Utredningen anser vidare att det är angeläget att det nationella stödet till arbetet med att stärka skolresultat för placerade barn och unga kan fortsätta. När resultaten av den pågående effekt- utvärderingen av SkolFam är klara bör regeringen överväga behovet av fortsatt stöd för att stärka skolresultaten för barn och unga i samhällsvård. Vårdinnehåll av god kvalitet – med fokus på HVB Institutionsvården bör bygga på bästa tillgängliga kunskap och utformas så att barn och unga är delaktiga och att deras erfaren- heter tas tillvara. Vården bör vara evidensbaserad och ha ett tydligt barnrättsperspektiv. Utredningen bedömer att det finns flera hinder och risker för att institutionsvården inte ska motsvara dessa krav och behov. Det finns brister särskilt när det gäller kompetens, tillgång till kunskap om behandlingsmetoder och annat stöd, systematiskt arbete för att följa upp och utveckla vården och samverkan kring hälsa och utbildning. Att säkerställa tillgången till medicinsk och psykologisk kompetens vid enskilt och kommunalt drivna HVB är särskilt angeläget när vården sker med tvång, i synnerhet om verksamheten har en inriktning mot barn och unga med psykiska funktionsnedsättningar eller psykisk ohälsa. Efter- som psykisk ohälsa är vanligare bland flickor än bland pojkar vid HVB är dessa frågor också viktiga i ett jämställdhetsperspektiv. Utredningen anser att regeringen bör överväga att ge Inspek- tionen för vård och omsorg () i uppdrag att utifrån sin tillsyn bedöma tillgången till medicinsk och psykologisk kompetens vid HVB om frågan inte aktualiseras i IVO:s egen planering och aktiviteter . Utredningen föreslår att regeringen ska ge i upp- drag att utreda förutsättningarna för en eftergymnasial grund- utbildning för personal vid HVB, vilken annan utbildning som kan vara lämplig för arbete med behandling av barn och unga i HVB och vilka författningsändringar som kan behövas för stärkta krav på kompetens hos föreståndare och personal inom institutions- vården. Utredningen föreslår också att bör få i uppdrag att utreda förutsättningar och former för en integrerad och mer specialiserad dygnsvård som samlat kan möta behov av vård med stöd av LVU och hälso- och sjukvård, främst psykiatrisk vård. I uppdraget bör även ingå att analysera förutsättningarna för dif- ferentiering och specialisering i övrig institutionsvård med stöd av LVU. Utredningen anser att det behövs ett program för forskning och utveckling om innehåll och kvalitet i samhällsvård för barn och unga. Ett sådant program bör särskilt omfatta stöd till praktiknära forskning. Det ligger inom ramen för Fortes möjligheter till fort- satta initiativ inom området att ta fram ett sådant program. () bör, inom ramen för sitt utvidgade uppdrag inom socialtjänstområdet, över- väga möjligheterna att ta fram en systematisk kunskapsöversikt om stöd till familjehem. Verksamheten vid de särskilda ungdomshemmen Utredningen lämnar ett antal förslag som gäller verksamheten vid de särskilda ungdomshemmen och i synnerhet de bestämmelser som reglerar de s.k. särskilda befogenheterna. Bestämmelserna om de särskilda befogenheterna medger att vissa tvångsåtgärder får vidtas om det bedöms nödvändigt för att kunna genomföra vården. Dessa bestämmelser innebär att de ungas fri- och rättigheter starkt begränsas och måste därför vara förenliga med både regerings- formen och internationella regler om mänskliga rättigheter såsom t.ex. och . I nuvarande lag- stiftning benämns dessa tvångsåtgärder som särskilda befogenheter. I den nya LVU bör dessa, för att markera barnperspektivet i lagen, benämnas skyddsåtgärder. Utredningens förslag medför att möjligheten till skyddsåtgärder i vissa avseenden görs mer restriktiva och i andra avseenden att de utvidgas. Det senare handlar bl.a. om att modernisera regelverket (t.ex. på grund av nya former för kommunikation) och att reglera sådant som är oreglerat. Syftet med förslagen är att åstad- komma ökad rättssäkerhet för barn och unga genom att bestäm- melserna preciseras och tydliggörs. Den differentiering av skydds- åtgärderna som förslagen innebär syftar till att säkra att mer ingripande åtgärder än vad som är nödvändigt aldrig ska vidtas, dvs. i linje med vad proportionalitetsprincipen föreskriver. Förslagen innebär bl.a. att åtgärden avskiljning differentieras i två olika nivåer: avskiljning med öppen dörr och avskiljning med Utredningen föreslår att tiden för hur länge en avskiljning får pågå minskas kraftigt. En avskiljning med låst dörr ska, enligt förslaget, som längst få pågå () och en avskiljning med öppen dörr som längst . En avskiljning med låst dörr får följas av ett beslut om avskiljning med öppen dörr, men en sammanhängande avskiljning får, enligt utredningens förslag, aldrig överstiga . Dessutom föreslås att rätten att överklaga skyddsåtgärder utvid- gas och att barn och unga ska ha rätt till offentligt biträde vid över- klagande av beslut om skyddsåtgärder. Vidare föreslås en ny bestämmelse som innebär att (SiS) kvalitetssäkringsarbete särskilt ska omfatta åtgärder som syftar till att minska behovet av skyddsåtgärder. Utslussning och stöd efter avslutad vård Utredningen anser att utslussning från vård utanför det egna hem- met samt stöd och hjälp efter avslutad placering är viktiga delar av samhällets åtagande för placerade barn och unga. Dessa delar behöver stärkas och utvecklas. Detta åtagande ska vara långsiktigt och bl.a. underlätta övergången till självständigt vuxenliv för unga som avslutar en placering. Utredningen föreslår ett tillägg i bestämmelsen om genom- förandeplan i SoF om att den också ska beskriva hur barnet eller den unge ska förberedas för tiden efter det att en placering i ett familjehem eller HVB har avslutats. Utredningen föreslår också att en ny bestämmelse förs in i SoL som kompletterar det nuvarande kravet på att socialnämnden ska tillgodose det behov av stöd och hjälp som kan finnas sedan vård och fostran utanför det egna hemmet har upphört. Komplet- teringen förtydligar inriktningen på stödet och hjälpen, dvs. fort- satt kontakt med hemmet där barnet eller den unge har varit placerad och personligt stöd. För unga som ska ha en egen bostad sedan vården upphört bör stödet och hjälpen inriktas på frågor om ekonomi, boende, studier eller arbete. Hur länge det tidigare placerade barnet eller den unge behöver stöd och hjälp varierar efter individuella behov. särskilda ansvar för stöd och hjälp för dem som ska ha egen bostad föreslås gälla tills den unge fyller . Samma förutsättningar ska gälla oberoende av om vården getts med stöd av SoL eller LVU. Utredningen föreslår att regeringen avsätter särskilda medel för ett systematiskt utvecklingsarbete med målet att ta fram användbar kunskap om stöd och hjälp för en successiv övergång från placering till vuxentillvaro. Utvecklingsarbetet bör omfatta en forsknings- anknuten försöksverksamhet med bl.a. användning av kontakt- personer för stöd efter avslutad placering. Styrning med kunskap och systematisk uppföljning Styrning med kunskap och systematisk uppföljning berör praktiskt taget alla frågor som behandlas i detta betänkande och alla aktörer som har någon del i ansvaret inom området. Det förutsätter arbete på flera nivåer. Ytterst handlar det om att barnrättsperspektivet ska få genomslag i det dagliga arbetet inom samhällsvården för barn och unga. Utredningen anser att SiS bör bli en resurs i den statliga styr- ningen med kunskap inom socialtjänst och hälso- och sjukvård i frågor som gäller institutionsvård för barn och unga. Det nationella utvecklingscentrumet för familjehemsvård som utredningen före- slagit i sitt delbetänkande (SOU 2014:3) bör också ses som en resurs i den statliga styrningen med kunskap i frågor om familje- hemsvård. Utredningen föreslår att Myndigheten för vårdanalys ska ges i uppdrag att utarbeta ett system för uppföljning av vård i familje- hem och HVB. Systemet ska göra det möjligt att följa målupp- fyllelsen i vård med stöd av LVU, men avse samhällsvården i stort för barn och unga. Barns och ungas erfarenheter av vården ska fångas upp i systemet och vara en viktig utgångspunkt för beskriv- ningar och analyser. I uppdraget bör ingå att bedöma hur dagens underlag kan användas på ett systematiskt och samordnat sätt, vilka kompletteringar som behövs och vilka regeländringar som detta kan kräva. behöver se över och utveckla arbetet med tillståndsgivning och tillsyn om utredningens förslag till en ny LVU genomförs. En fortsatt systematisering av det som framkommer vid IVO:s samtal med placerade barn och unga är angelägen. Som exempel på ytterligare insatser som behövs för förbättrad styrning med kunskap och uppföljning anser utredningen att det är angeläget att regeringen går vidare med förslag om en utredning av förutsättningarna för ett familjehemsregister. Regeringen bör också initiera ett fortsatt och systematiskt arbete för att lyssna på barn och unga i familjehem utifrån resultat och slutsatser från och pågående uppdrag inom det området. Konsekvenser av utredningens förslag Av barnkonsekvensanalysen framgår bl.a. att den nya LVU, till- sammans med vissa andra författningsändringar, stärker barnrätts- perspektivet i samhällets insatser för barn och unga. Det gäller både rätten till skydd och vård i vissa situationer och rätten till god vård när ett beslut om insats är fattat. Samhällets åtagande för stöd och hjälp efter en placering förtydligas också i utredningens samlade förslag. Utöver författningsändringarna bidrar utredningens förslag om nationellt kunskapsstöd och fortsatt kunskapsutveckling till att barn och unga tillförsäkras skydd och att vården förbättras. Erbjudanden om hälsoundersökningar till barn och unga i sam- band med placering kan bidra till att hälsoproblem hos både flickor och pojkar kartläggs på likvärdiga villkor. Förslagen om innehåll och kvalitet i vård vid HVB bör leda till förbättrat stöd för bl.a. flickor med psykisk ohälsa, vilket är en viktig jämställdhets- fråga. Sammantaget kan förslagen om socialnämndens besluts- underlag, samverkan under en placering och innehållet i institu- tionsvården bidra till att barn och unga som utsätts för hed- ersrelaterat våld och förtryck tillförsäkras skydd och en god vård. Ett stärkt stöd och skydd till barn och unga i tvångsvård och annan samhällsvård kan leda till bättre framtidsutsikter för dem när det gäller hälsa, utbildning, personlig utveckling och yrkesliv. är detta också gynnsamt för samhällsekonomin. Flera av de föreslagna åtgärderna syftar till att undvika en ökning av nuvarande problem, vilket skulle kräva ytterligare kostsamma samhälls- insatser. Sammantaget torde de föreslagna förbättringarna leda till minskade kostnader för både kommunerna och staten. Av den ekonomiska konsekvensbeskrivningen framgår sam- manfattningsvis följande: Staten beräknas få nya temporära kostnader med , 26,5 miljoner kronor , det tredje året och det fjärde året. Kostnaderna avser uppdrag till och Myndigheten för vårdanalys och stöd till implementeringen av den nya LVU. Staten beräknas vidare få ökade permanenta kostnader med till följd av förslag om rätt till offentligt biträde i vissa mål samt rätt att överklaga beslut om skyddsåtgärder vid de särskilda ung- domshemmen. Kommunerna beräknas få ökade kostnader med 43–48 miljoner till följd av utökade arbetsuppgifter och ambitionshöj- ningar i lagstiftningen. Landstingen beräknas få ökade kostnader med till följd av utökade arbetsuppgifter. Utredningen bedömer således att det kommer att uppstå kostnads- ökningar för staten, kommunerna och landstingen om förslagen genomförs. Utredningen förfogar dock inte över förslag till finansi- ering, som kräver effektiviseringsvinster inom samhällsvården för barn och unga. kan sådana vinster vara möjliga, men utred- ningen måste konstatera att underlaget för att analysera förutsätt- ningarna för effektiviseringsvinster är bristfälliga och att frågorna griper över större delar av den sociala barn- och ungdomsvården än vad som motsvaras av utredningens direktiv. I förhållande till den kommunala självstyrelsen innebär förslagen till ny LVU och andra lagändringar vissa utökade och förtydligade krav på kommunernas och landstingens verksamhet. Utredningen anser att detta är nödvändigt med hänsyn till rätts- säkerheten och intresset av att placerade barn och unga tillförsäkras skydd och en god vård. När det gäller konsekvenser för att nå de integrationspolitiska målen är en reformerad tvångsvård för barn och unga angelägen. Bland annat bör förslaget om tydligare inriktning på stöd och hjälp efter avslutad placering kunna bidra till förbättrade förutsättningar för ensamkommande barn som avslutar en placering för övergång till självständigt vuxenliv. En reformerad tvångsvård för barn och unga bidrar positivt till det brottsförebyggande arbetet. En tydligare inriktning på stöd och hjälp efter avslutad placering bör bidra till förbättrade förutsätt- ningar även för de unga som omhändertagits till följd av brottslig verksamhet. I fråga om konsekvenser för små företag kan konstateras att ungefär hälften av HVB för barn och unga bedrivs i enskild regi och många i form av små företag. Dessa företag åläggs inga nya upp- gifter genom utredningens förslag. Förslagen om insatser för att uppnå ökad tydlighet i fråga om ansvar och befogenheter för personal på HVB och om vilka frågor som får omfattas av ord- ningsregler på HVB ger klarare förutsättningar för arbetet också på de institutioner som drivs av små företag. Utredningen föreslår att den nya LVU och övriga författnings- ändringar ska träda i kraft . Ett särskilt yttrande har avgivits av experten . lag (2017:00) med särskilda bestämmelser om vård av barn och unga 1 § Insatser inom till barn och unga ska ges i samför- stånd med barnet eller den unge och hans eller hennes vårdnads- havare enligt bestämmelserna i socialtjänstlagen (2001:453). Under de förutsättningar som anges i denna lag kan dock be- slutas om vård och andra åtgärder utan samtycke. 2 § Vid beslut enligt denna lag ska vad som är bäst för barnet eller den unge vara avgörande. Med barn avses varje människa under . Med ung person eller den unge avses varje människa . 3 § Denna lag syftar till att tillförsäkra barn och unga skydd och en god vård. 4 § I lagen finns bestämmelser om –krav på vården (2 kap.), –information och delaktighet (3 kap.), –öppna insatser (4 kap.), –vård utanför det egna hemmet (5 kap.), –socialnämndens ansvar vid vård utanför det egna hemmet (6 kap.), –omhändertagande (7 kap.), –stöd till vårdnadshavare (8 kap.), –socialnämndens ansvar att följa och ompröva vården (9 kap.), –vårdnadsöverflyttning (10 kap.), –upphörande av vård (11 kap.), –flyttningsförbud (12 kap.), –särskilda ungdomshem och skyddsåtgärder (13 kap.), –handläggningen i socialnämnden och i domstol (14 kap.), –överklagande (15 kap.), –övriga bestämmelser (16 kap.). 1 § Vård enligt denna lag ska vara av god kvalitet. Kvaliteten ska systematiskt och fortlöpande utvecklas och säkras. Vården ska sär- skilt vara –ändamålsenlig, och –präglad av kontinuitet. 2 § Vården ska ges med omtanke och bygga på respekt för barnets eller den unges människovärde och integritet samt med aktning för barnets eller den unges person och egenart. 3 § Vården ska ges utifrån en helhetssyn på barnet eller den unge och bedrivas i samverkan med andra berörda samhällsorgan och myndigheter. I hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) finns bestäm- melser om ansvar att erbjuda barn och unga en god hälso- och sjukvård. I skollagen (2010:800) finns bestämmelser om elevers utbildning inom skolväsendet samt stöd i form av extra anpassningar och särskilt stöd. 4 § Ett barn eller en ung person som vårdas utanför det egna hemmet ska ha rätt till samhörighet med anhöriga och andra när- stående samt kontakt med hemmiljön. I 6 kap. 6 § finns bestäm- melser om att socialnämnden får begränsa umgänget i vissa fall. 5 § Ett barn eller en ung person som vårdas utanför det egna hemmet ska ges möjlighet till en fritid som är anpassad till hans eller hennes ålder och intressen. 3 kap. Information och delaktighet 1 § Barnet eller den unge ska återkommande få relevant informa- tion. 2 § Barnet eller den unge ska få framföra sina åsikter i frågor som rör honom eller henne. Om barnet eller den unge inte framför sina åsikter, ska hans eller hennes inställning så långt det är möjligt klarläggas på annat sätt. Barnets eller den unges åsikter och inställ- ning ska tillmätas betydelse i förhållande till hans eller hennes ålder och mognad. 3 § Barnets vårdnadshavare ska, så långt det är möjligt och lämpligt, få information om vården av barnet och ges möjlighet att vara del- aktig i genomförandet av vården. 4 § Informationen ska anpassas till den enskildes ålder, mognad, erfarenhet eller andra individuella förutsättningar. Den som ger informationen ska så långt som möjligt försäkra sig om att den enskilde har förstått innehållet i och betydelsen av den lämnade informationen. 4 kap. Öppna insatser 1 § får, om insatsen inte kan ges med samtycke av barnets vårdnadshavare, besluta att den som är ska hålla regelbunden kontakt med en kontaktperson som avses i 3 kap. 6 b § första stycket socialtjänstlagen (2001:453) om 1.insatsen bedöms förebygga att barnets hälsa eller utveckling skadas på grund av något förhållande i hemmet, och 2.det är lämpligt. 2 § får besluta att den som är ska delta i öppna insatser om det kan antas att han eller hon till följd av ett beteende som avses i 5 kap. 3 § kommer att behöva beredas vård utanför det egna hemmet om beteendet fortsätter och det stöd eller den behandling som barnet eller den unge behöver inte kan ges med samtycke av barnet eller den unge själv, om han eller hon har fyllt , och av barnets vårdnadshavare. Med öppna insatser enligt första stycket avses 1.att barnet eller den unge ska hålla regelbunden kontakt med en särskilt kvalificerad kontaktperson som socialnämnden utsett, eller 2.att barnet eller den unge ska delta i behandling i öppna former inom . 3 § 2 § är också tillämplig om den som är och vårdas med stöd av 5 kap. 3 § eller som dömts till sluten ungdomsvård enligt 32 kap. 5 § , vid upphörande av vården eller vid verkställighetens slut, bedöms vara i uppenbart behov av fortsatta insatser för att hindra ett sådant beteende som avses i 2 § första stycket. 4 § När ett beslut enligt 1, 2 eller 3 § meddelas ska en särskild ge- nomförandeplan finnas. 5 § Ett beslut om öppna insatser enligt 2 eller 3 § upphör att gälla, om 1.beslut fattas om omhändertagande, eller 2.ansökan om vård enligt 5 kap. bifalls. Vårdens innehåll och utformning 6 § För innehåll och utformning av öppna insatser enligt 1, 2 och 3 §§ gäller bestämmelserna i socialtjänstlagen (2001:453) och be- stämmelserna i 2 och 3 kap. denna lag. 5 kap. Vård utanför det egna hemmet 1 § Den som är ska beredas vård utanför det egna hemmet om någon av de situationer som anges i 2 eller 3 § förelig- ger och det finns grundad anledning att anta att behövlig vård inte kan ges barnet med samtycke av den eller dem som har vårdnaden om honom eller henne och, när barnet har fyllt , av honom eller henne själv. Vård med stöd av 3 § får även beredas den som har fyllt 18 men inte , om sådan vård med hänsyn till den unges behov och personliga förhållanden i övrigt är lämpligare än någon annan vård och det kan antas att behövlig vård inte kan ges med den unges samtycke. 2 § Vård ska beslutas om det på grund av fysisk eller psykisk miss- handel, otillbörligt utnyttjande, brister i omsorgen eller något annat förhållande i hemmet finns en påtaglig risk för att barnets hälsa eller utveckling skadas. 3 § Vård ska också beslutas om barnet eller den unge utsätter sin hälsa eller utveckling för en påtaglig risk att skadas genom 1.missbruk av alkohol, narkotika, andra beroendeframkallande medel, läkemedel eller dopningsmedel, 2.brottslig verksamhet, eller 3.något annat i sig självt socialt nedbrytande beteende. Vård ska också beslutas om den som dömts till sluten ungdoms- vård enligt 32 kap. 5 § vid verkställighetens slut be- döms vara i uppenbart behov av fortsatt vård för att inte löpa sådan risk som avses i första stycket. Ansökan och beslut om vård 4 § Beslut om vård utanför det egna hemmet meddelas av förvaltningsrätten efter ansökan av socialnämnden. Ansökan ska innehålla en redogörelse för – barnets eller den unges hälsa, utveckling, sociala beteende, skolgång samt relationer till vårdnadshavare och andra närstående, –barnets eller den unges familjeförhållanden och sociala nät- verk, –vårdnadshavarens förmåga att tillgodose barnets eller den unges behov, –tidigare vidtagna åtgärder, –de omständigheter som utgör grunden för att barnet eller den unge behöver vård, –barnets och vårdnadshavarens eller den unges inställning till behovet av vård, samt –den vård som socialnämnden avser att anordna. En ansökan ska även innehålla en vårdplan. 5 § Rättens beslut om vård upphör att gälla, om vården inte har påbörjats från den dag då beslutet vann laga kraft. Vården ska anses påbörjad när barnet eller den unge har place- rats utanför sitt eget hem. Vårdens innehåll och utformning 6 § För vårdens innehåll och utformning gäller bestämmelserna i socialtjänstlagen (2001:453) och bestämmelserna i 2, 3, 6 och 13 kap. denna lag. 6 kap. ansvar vid vård utanför det egna hemmet 1 § bestämmer hur vården av barnet eller den unge ska ordnas och var han eller hon ska vistas . I fråga om den som vårdas i ett hem som avses i 13 kap. 1 § första stycket får dock i samband med att barnet eller den unge transporteras besluta att han eller hon tillfälligt ska vistas i ett annat sådant hem. 2 § får medge att barnet eller den unge vistas i sitt eget hem, om detta kan antas vara bäst ägnat att främja vården av honom eller henne. Vård med stöd av 5 kap. ska dock alltid inledas utanför barnets eller den unges eget hem. 3 § Om socialnämndens beslut enligt 1 eller 2 § inte kan avvaktas, får ordföranden eller någon annan ledamot som nämnden har för- ordnat besluta i frågan. Beslutet ska anmälas vid nämndens nästa sammanträde. 4 § Vid vård av barn utanför det egna hemmet övertar social- nämnden vårdnadshavarens bestämmanderätt över barnet, i den utsträckning det behövs för att genomföra vården. Vid vård av unga utanför det egna hemmet bestämmer social- nämnden om den unges personliga förhållanden i den utsträckning det behövs för att genomföra vården. 5 § har samma ansvar som vård- nadshavaren för att barnets grundläggande rättigheter enligt 6 kap. 1 § tillgodoses. eller den åt vilken nämnden har uppdragit vården ska ha uppsikt över barnet. 6 § har ett ansvar för att barnet ges möjlighet till umgänge med föräldrar, vårdnadshavare, syskon och andra när- stående. Om det är nödvändigt med hänsyn till ändamålet med vård en- ligt denna lag, får socialnämnden 1.besluta hur barnets umgänge med vårdnadshavare och med föräldrar som har umgängesrätt reglerad genom dom eller beslut av domstol eller genom avtal ska utövas, eller 2.besluta att barnets vistelseort inte ska röjas för föräldrar eller vårdnadshavare. ska minst en gång överväga om ett sådant beslut som avses i andra stycket fortfarande behövs. 1 § får besluta att den som är omedel- bart ska omhändertas, om 1. det är sannolikt att barnet eller den unge behöver beredas vård med stöd av 5 kap., och