sou · H3B389 · 2015-10-16 00:00:00 — 26Se , Landet utanför: Ett reportage om bortom storstaden (Leopard förlag, 2010). 27Se t.ex. , Fragments of the World: Uses of Museum Collections (, 2005) och . uppmärksammade och polemiska studie Museums in a Troubled World: Renewal, Irrelevance or Collapse? (Routledge, 2009). Samhällsförändringar, trender och utmaningar detta ett växande forskningsfält, t.ex. har undersökt museisamlingar och samlingsinformation på museer ur ett genus- perspektiv och även har studerat samlandet som fenomen.28 En central framtidsfråga för museerna är om allt som samlats också ska bevaras enligt samma målsättning? Eller ska mer diffe- rentierade bevarandestrategier styras av vilka värden som tillskrivs kulturarv och därmed leda till ställningstaganden om olika bevarande- metoder? Lämningar kan t.ex. bevaras fysiskt i landskapet, eller i dokumenterad och i digital form. Detsamma gäller samlingarnas föremål, där det fysiska bevarandet bara är en av flera möjliga han- teringsformer för att lagra och tillgängliggöra kunskap om objek- ten. Ur ett förvaltningsperspektiv kan kulturarvens värden och där- med museernas samlingar delas in i samlingar med kunskapsvärde, upplevelsevärde, bruksvärde och existensvärde. Generellt är det existensvärdet som diskuteras minst i teoretiska sammanhang, som stora delar av museisamlingarna får representera just ett existensvärde eftersom de bevaras i magasin för eftervärlden. Existensvärdet utgår från det värde som samhället lägger i existensen av kulturarv såsom artefakter, fornlämningar och kulturmiljöer utan att göra anspråk på att kunna definiera deras konkreta nytta i samtiden. I existensvärdet ryms t.ex. argument för bevarande med anledning av att människor tar hänsyn till framtida generationer. De förutsätter att det kan finnas värden som ännu inte syns, men som kan bli viktiga . Kunskapsvärdet lyfts fram desto oftare och då med implika- tionen att museernas material bör bevaras för att ge information som inte kan inhämtas på andra sätt. I kunskapsvärdet ingår både vetenskapliga aspekter och det som ibland kallas för dokumen- tations- eller preparatvärde, samt artefaktens eller fornlämningens relation till andra källor som ger kunskap om historien. Det arkeo- logiska, konsthistoriska eller etnologiska undersökningsvärdet är också en del av kunskapsvärdet. Upplevelsevärdet i sin tur är viktigt för utställningar och lärande, det vill säga för människors intresse och möjligheter att tillgodogöra 28 , ”Känn dig själf”: , historiekonstruktion och kulturhistoriska museirepresen- tationer (, 2006). , Museer och samlande (Statens histo- riska museer, 2009). Samhällsförändringar, trender och utmaningar sig museets erbjudanden. Upplevelsevärdet är relaterat till känslor, t.ex. människors anknytning till en plats och historien i området, alternativt till föremål från en särskild tidsperiod eller plats. Det handlar också om människors behov av att leva i goda miljöer, samt att genom kulturarv förstå andra sätt att leva och få större kunskap om olika kulturer och rum. Även turistiska värden och fasci- nation över unika konstföremål ingår i upplevelsevärdet. Bruksvärdet slutligen, är centralt för förståelse av tyst kunskap om hur liv, död och arbete fungerade och kändes i andra tider och i andra samhällen. Bruksvärdet kan också vara en viktig länk för mu- seets kopplingar till demokrati och långsiktig hållbarhet i samhälle. Det inkluderar frågor om kulturmiljöer och föremål som social, ekonomisk och miljömässig resurs. Här ingår även det immateriella kulturarvet (traditioner, arbetsmetoder) som måste brukas för att överhuvudtaget bevaras. En del av bruksvärdet kan betraktas som ett optionsvärde, det vill säga en bedömning av hur värdet kan ut- vecklas för framtida generationer. Bruksvärdet skulle också kunna utvecklas till att inkludera värdet av att bruka museiföremål för pedagogiska metoder, vilket i så fall också i längden förbrukar föremålen. som samlingarnas innehåll diskuteras allt mer, förnyar museerna också sina berättartekniker och lockar fram fler berättel- ser ur de komplexa föremål de innehar. För att museerna ska kunna fylla sin roll som en mötesplats där kulturarv och berättelser för- handlas, formuleras och förskjuts måste framtidens museer an- vända sina samlingar på nyskapande sätt. Genom att aktualisera samlingarna i mötet med ny kunskap och nya publiker kan de både kommentera samtiden och sätta dagens situationer i historiskt perspektiv. Det finns ett stort antal inspirerande exempel runt om i världen på museer som med utgångspunkt från sina samlingsområden kny- ter an till aktuella frågor. Wellcome Collection i har arbetat systematiskt med tematiska utställningar, publikationer och programverksamhet runt teman som krig och medicin, smuts och sex. Genom att aktivt förnya de kuratoriella praktikerna och t.ex. kombinera eller exponera föremål på oväntade sätt, ofta kom- menterade med konstverk, ifrågasätts förgivettagna berättelser om vetenskapens och medicinens framgångar. I stället framträder frå- Samhällsförändringar, trender och utmaningar gor om makt och människovärde som vänder upp och ner på gäng- se föreställningar om vad föremålen representerar. Ett annat nyskapande museikoncept kan illustreras genom det tidigare nämnda Museu i . Här är samlingen lika fluktuerande som det vatten och de översvämningar som är ett centralt tema i utställningen om favelans historia. Samlingsföre- målen doneras av invånarna för att berätta de historier som jobbats fram gemensamt av människorna i grannskapet, men föremålen kan också hämtas tillbaka eller bytas ut när någon vill återta sin dona- tion. På så sätt speglar samlingen samhällets intressen och kunskap om historien. En tydlig trend internationellt är att allt fler museer arbetar aktivt med sina basutställningar för att bättre representera olika grupper och berätta en mer diversifierad historia. Det gäller såväl Te Papa Tongarewa i som Distrikt i , nya Rijksmuseum i , i och Museum i . Bland centralmuseerna i går i i samma riktning genom att lyfta in tidigare magasinerade samlingar i sina publika lokaler. har förnyat en stor del av sina basutställningar och bl.a. infogat ett genusperspektiv i gestaltningen. har gjort samma sak, medan Livrustkammaren inför en kommande omdaning av basutställningen börjat med att låta forskare bearbeta samlingarna ur hbtq-perspektiv. En annan utställning som sätter föremålen i centrum för att belysa samhällsfrågor är den internationella vandringsutställningen Inventions som bl.a. har visats på . Den kompletterar en västerländsk historieskrivning och visar att vi delar kulturarv globalt genom att lyfta fram hur öppenheten för influen- ser från olika kulturer har varit en viktig förutsättning för utveck- ling. Ytterligare ett exempel på samlingscentrerad museiutveckling är som visades på . Där var utgångspunkten att undersöka hur museet vanligtvis betraktar design som något generellt gott. I utställningsarbetet gjordes en genomgång av samlingarna med utmaningen att hitta ingångar till föremålen som gav andra perspektiv och synliggjorde strukturella och globala orättvisor samt konsumismens baksidor. Att spegla, eller kanske snarare kommentera, samhället innebär att belysa såväl ljusa som mörka sidor. Museer kan genom att öka Samhällsförändringar, trender och utmaningar kunskapen om sina samlingar visa på människors olikheter, glädje- ämnen, framgångar och livsval. De kan också diskutera utanför- skap, vårda det udda, uppmärksamma det märkliga, exponera det specifika, reflektera över det svåra, grymma, orättvisa och sorgliga. Mod att använda samlingarna kommer att vara en framgångsfaktor för framtidens museer. 9.2Utmaningar enligt företrädare och användare Nedan sammanfattas synpunkter på museernas utmaningar och möjligheter som framförts av olika grupper av museiprofessionella som utredningen träffat. I nästföljande del redogör vi också för den undersökning vi genomfört bland ett urval museiovana men poten- tiella användare. Att jämföra dessa olika typer av synpunkter och uppgifter visar på skillnader men också en hel del intressanta lik- heter i perspektiv. En del i utredningsarbetet har varit att lyssna in museiföreträdarnas syn på vad institutionerna behöver prioritera för framtiden. Bland annat har vi frågat centralmuseernas chefer om vilka samhällstren- der som påverkar deras val av teman att arbeta med, vilka nyckel- kompetenser som behövs på framtidens museer och vad just mu- seer erbjuder i relation till andra samhällssektorer. Utredningen har även t.ex. träffat centralmuseernas forskningsnätverk. Vi har också hämtat in synpunkter från landsantikvarierna om hur länsmuseernas skiftande förutsättningar kan fångas upp i samverkan med de statliga museerna. Till det kommer samtal med bransch- föreningen museer samt andra nätverk för specifika verksamhetsgrenar och yrkesföreningar. Utredningen har bl.a. träffat svenska ICOM, fackförbundet , i svenska museer, Arbetslivsmuseernas Sam- arbetsråd och de svenska friluftsmuseernas samarbetsorganisation. Nedan redogörs i korthet även för några av de perspektiv som fram- kommit i dialog med dessa nätverk och föreningar. Samhällsförändringar, trender och utmaningar I den enkät från som centralmuseerna har be- svarat framgår det att merparten av museerna anser att teman som samhällets mångfald, alla människors lika värde, tolerans mellan människor, demokratisk utveckling och migrationsfrågor står högt på framtidsmuseets agenda.29 Likaså nämner flera museer kun- skaper om världen, globala utmaningar, miljöarbete och hållbarhet. Några tar upp existentiella frågor och behovet av normkritiska analyser. Det är också tydligt att museerna ser digitala kanaler, interaktivitet och samskapande med olika publikgrupper som nöd- vändiga i framtidens arbete. Någon uttrycker det som museernas behov av att förändra sina arbetssätt för att involvera fler männi- skor i problemlösning. Dessa teman ligger väl i linje med vilka utvecklingsbehov som pekas ut i flera omvärldsrapporter (se ovan). Museerna är tydliga med att vilka huvudfrågor de kon- kret ska arbeta med inte bör vara en sak för politiken att bestämma. På frågan om vilka nyckelkompetenser som kommer att behövas på framtidens museer reflekterar några kring att det mänskliga mötet är ett kärnvärde, vilket ställer särskilda krav både på persona- lens representativitet, bakgrund och pedagogiska expertis. Andra för fram behovet av att värna de traditionella museikunskaperna, särskilt kompetens inom samlingsområdet och även att koppla detta till digital expertis. På det digitala området finns behov av kompetenslyft både när det gäller samlingsinformation och kom- munikation i t.ex. sociala medier. Fler betydelsefulla utvecklings- områden är projektledning, beställar- och upphandlingskompetens, arbete med sponsring och andra samarbeten med näringslivet samt samordning inom och utom museisektorn. Den tredje framtidsfrågan som centralmuseerna har besvarat handlar om vad som utmärker museernas specifika erbjudande i samhället och vilka möjligheter respektive hinder som finns för att utöka samverkan med organisationer inom andra samhällssektorer. Museerna menar att de kan tillhandahålla ämneskompetenser och sakkunskap, samt att de ger perspektiv på samhällsutvecklingen. 29 skickade ut en enkät till centralmuseerna. Museerna besvarade dels frågorna vid ett möte med utredningens sekretariat, dels i skriftlig form efter mötet. Detta avsnitt sammanfattar översiktligt museernas resonemang i frågeblock 3 som handlade om framtidsfrågor (jfr bilaga 3 och 4). Samhällsförändringar, trender och utmaningar Flera av museerna används frekvent av både forskare och av skolan. På så sätt är museerna alternativa lärandemiljöer. De är även mötes- platser för olika besökargrupper och bör kunna fungera som forum för öppna diskussioner om komplexa samhällsfrågor. När det gäller fortsatt samverkan med andra sektorer för flera av museerna fram vikten av att samverka med utbildningssektorn, civilsamhället, hälsovården samt näringslivet inklusive besöksnär- ingen. Det påpekas att det inom näringslivet märks en trend i att fler företag vill associera sig med kulturvärden, vilket kan leda till nya sponsorsrelationer. Det handlar dock inte om kravlösa gåvor utan om samarbeten som utvecklas utifrån ömsesidiga intressen. De hinder för mer samverkan inom och utom museisektorn som lyfts fram är resursbrist och att mycket av museernas energi kanali- seras till de stora byggnaderna, samt de omfattande förväntningar- na som finns på att synas med sin egen verksamhet. Här blir det lite oklart från vem dessa förväntningar kommer. En tolkning är att det rör sig om en kombination av upplevda krav från uppdragsgivaren, som uppmanar till mer samverkan men som inte alltid tycks upp- märksamma de samarbeten som faktiskt pågår, och de utveck- lingsambitioner som finns inom professionen. Centralmuseerna arbetar väldigt olika med forskning även om vissa frågor är gemensamma, som finansiering och att stärka sambanden med akademin. Centralmuseernas forskningsnätverk bildades för att fungera som en samlande nod och kommunikationskanal för forskningsfrågor, bl.a. kopplade till samverkan, anslag, digitaliser- ing och kvalitetssäkring av forskningsresultat. I dialog med Musei- utredningen har nätverket bl.a. framfört att det i eventuella musei- politiska mål med tydlighet bör framgå att museerna ska vara starka kunskapsmiljöer. Om man menar allvar med kunskapsuppbyggnad måste det kvalitativa perspektivet få större politisk tyngd. Ett generellt pro- blem som återkom är att museer har svårt att söka forskningsmedel själva, för att de inte anses ha en tillräcklig vetenskaplig tyngd och för att det för universitetsforskare sällan anses meriterande att sam- arbeta med (söka medel med) museer. Museer är dock redan, och Samhällsförändringar, trender och utmaningar skulle än mer kunna utgöra, mötesplatser för teori och praktik. Museerna och deras samlingar är betydelsefulla som en del av forskningens infrastruktur och även som arenor för universite- tens forskare. Länsmuseernas perspektiv har vi inhämtat genom möten med Före- ningen för Landsantikvarier och med Länsmuseernas sam- arbetsråd. Till det kommer möten med enskilda länsmuseer, samt artiklar i dagspress och rapporter som visar på de regionala museer- nas skiftande villkor. Företrädare för länsmuseerna har i möten med utredningen framfört att man framöver önskar mer diskussion om visioner och var museiverksamheten är på väg. Det behövs en större kompetensväxling och tydligare arbete med demokratifrågor och delaktighet, inte minst när det gäller interkulturell dialog och samhällsfrågor som hälsa, kulturmiljöer och landskap samt sam- hällsplanering. Flera länsmuseer har även framfört att deras medel från staten har urholkats , samt att det är problematiskt att både kulturpolitiken och den offentliga debatten om kultur är starkt koncentrerad till . Trots att kultursatsningar i flera delar av landet har varit framgångsrika har förväntan på anslagsutveckling varit större än den faktiska utvecklingen, vilket fått vissa att kriti- sera kultursamverkansmodellen som sådan.30 Den ekonomiska ut- vecklingen skiljer sig, kan det konstateras, markant mellan olika slags offentliga museer och vissa varnar därför för utvecklingen mot ett A- och ett B-lag inom museisverige.31 Till och med regio- nala museer som i riksperspektiv har mycket höga besökssiffror, som , har haft en pressad ekonomi och behövt säga upp personal.32 30Se t.ex. ”Staten urholkar den regionala kulturen”, Dagens samhälle, . Det samlade regionala kulturanslaget har dock ökat i nästan alla regioner även om den andel av dessa medel som gått till museer förstås kan variera. Se Myndigheten för kultur- analys, Samhällets utgifter för kultur (2014), s. 10 och 19. 31Detta tas upp i en debattartikel av : ”Svårt ekonomiskt läge för flera lokala museer”, Dagens samhälle, . 32”Därför tvingas museet varsla”, Hela , . Samhällsförändringar, trender och utmaningar Mot denna bakgrund har samtal med de regionala aktörerna i mycket utgått från frågan om hur den statliga kulturpolitiken kan stödja museerna i alla delar av . Utredningen fick också ett tilläggsuppdrag med den specifika frågan om hur verksamhet och samlingar vid de centrala museerna i högre utsträckning kan göras tillgängliga för människor i hela landet. De perspektiv som har framkommit såväl i möten med länsmuseernas organ som i våra expert- och referens- grupper betonar önskemålen om samverkan mellan museer inom olika delar av den offentligt finansierade kulturen som utgår från ömsesidiga intressen och en jämlik relation mellan parterna. Det finns efterfrågan på stöd från den statliga kulturpolitiken men en skepsis mot att centralmuseerna skulle sprida sin verksam- het över landet utifrån en centralistisk utgångspunkt. Det är viktigt för samtliga regionala museer att kunna verka i ett system som garanterar långsiktighet. Det finns delade meningar om hur sam- verkansmodellen fungerar i praktiken och vilka konsekvenser den har för museernas utvecklingsmöjligheter, men finns en enighet om att man saknar en tydlig part på museisidan på statlig nivå. Länsmuseerna efterfrågar mer kollegiala och jämlika samarbeten där parterna äger problemen gemensamt. Exempel på sådana sam- arbeten kan vara att driva ett museum, att producera en utställning eller att utveckla ett besöksmål tillsammans mellan en regional och en statlig part. Dessutom skulle det välkomnas om fler regionala museer får nationella uppdrag. Hela-landet-perspektivet gäller i någon mån alla, även de museer som utgår från sitt lokalområde eller från sin region. Till att börja med borde ett forum för samtal skapas, finns inga naturliga mötesytor för kollegialt utbyte mellan länsmuseer och centralmuseer. () har 221 medlemsmuseer med olika inriktning, allt från mindre lokala och regionala till större nationella institutioner. RSM ser som sitt syfte att ta tillvara och driva museisektorns gemensamma intressen. har haft flera möten med RSM. Dialogen har bl.a. handlat om den Samhällsförändringar, trender och utmaningar branschvision för museisektorn som RSM arbetade med och som skulle lanseras vid . Med hänvisning till de skiftande förutsättningarna för stora och små museer med olika uppdragsgivare, skilda ämnen, publiker och upptagningsområden landade RSM dock i att det inte var möjligt att skapa ett samlande visionsdokument. I stället har man formule- rat ett så kallat framtidsdokument ”Känn dig som hemma på fram- tidens museum” som ska kunna användas av museer som vill få intern inspiration för förändring. I dokumentet har RSM identi- fierat 16 utvecklingsområden som de ser som gemensamma för samtliga museer. De tar samtliga sin utgångspunkt i att den stora samhällsutmaningen kommer att vara att skapa förut- sättningar för hållbar utveckling: socialt, miljömässigt och ekono- miskt. RSM skriver att de fortsatt kommer att satsa på att belysa besöksutveckling och på forskning för att framhäva museernas samhällsroll. De vill också samverka med framtidsorienterade pro- jekt och skapa mer möjligheter till erfarenhetsutbyte. Sammantaget väljer RSM en stöttande linje som bygger mer på dialog än på att ta på sig ansvaret för praktiska åtgärder.33 I dialog med museiutredningen har föreningen också särskilt framhållit vikten av att beakta vilka konsekvenser utredningens för- slag kan komma att få för museer med olika driftsformer. Detta mot bakgrund av de stora olikheterna i museisektorn. Svenska ICOM – den svenska sektionen av – ser som en av sina viktigaste uppgifter att stärka de svenska museernas internationalisering i form av orientering, närvaro och samarbete i ett globalt samman- hang. ICOM har i dialog med utredningen påpekat att just de internationella perspektiven på svenska museers arbete bör lyftas fram tydligare. Särskilt framhålls att eventuella museipolitiska mål bör förhålla sig till hur kulturarvet rör sig och används , att det exempelvis inte kan sägas ha en fast nationell identitet. 33 , Känn dig som hemma på framtidens museum: Ett framtids- dokument från (2015). Samhällsförändringar, trender och utmaningar ICOM bistår museerna med rådgivning för att hantera etiska aspekter av samlingshantering och bevarande och i och med det även specifikt frågan om gallring. I detta arbete utgår man från en internationell och professionsbaserad kodex och praktik som också presenterats för utredningen. medlemmar arbetar bl.a. på bibliotek, arkiv och museer. I dialog med har representanter från DIK framfört att en nyckelfråga för framtiden är vad som får lov att kosta i museiverksamheten. Önskemålen är bl.a. att det ska satsas på pedagogik och att museerna ska få bättre förutsättningar att förmedla kunskap utanför husen t.ex. genom att göra skype- visningar för dem som inte kan besöka utställningar på plats. DIK menar att det pedagogiska erbjudandet är det som ger museet som institution legitimitet och att det bör vara ett uttalat kärnvärde i verksamheten. Angående den tekniska och digitala utvecklingen framfördes att tidigare satsningar varit kvantitativt inriktade, vilket ofta resulterat i digitaliserade materiel utan kvalitetssäkrad informa- tion. Framtida satsningar på digitalisering på museerna bör fokusera mer på kvalitet. i svenska museer (FUISM) är en ideell förening för personer som arbetar med pedagogik och lärande på museer och vid andra kulturinstitutioner. I dialog med har föreningen bl.a. framfört att man för fram- tiden och utvecklingen av museerna önskar att återrapportering till huvudman och finansiärer ska bestå av mer än bara kvantitativa uppgifter. Till exempel skulle det vara positivt om effekter av så- dant som samarbeten och fördjupat lärande kunde ges större upp- märksamhet i verksamheten. Man framhåller att det kan vara svårt att byta värderingssystem från antal besökare till t.ex. uppföljning av ”generic learning outcomes”. För att det ska ske behöver det komma som en begäran från uppdragsgivaren. Samhällsförändringar, trender och utmaningar FUISM påpekar att det ständiga behovet av ökade resurser för att hantera samlingarna innebär en risk för att pedagogiken blir satt åt sidan. är pedagogiken och mötet med människor en kärnverksamhet och viktigt för museets existensberättigande. Man önskar för framtiden att komma ifrån en uppdelning mellan det inre museet (samlingar och forskning) och det yttre museet (publik- möten). Vidare framhålls vikten av att pedagogisk kunskap värderas som en professionell kompetens i den framtida verksamheten samt att det utvecklas bättre webbaserade utställningar med ett genom- arbetat pedagogiskt tilltal. FUISM kan dock även se en trend som innebär att människor blir tekniktrötta och det framhålls att be- sökare framöver kan komma att uppvärdera det personliga mötet, t.ex. med en pedagog. Arbetslivsmuseernas Samarbetsråd (ArbetSam) verkar för att arbets- livsmuseerna ska synas och för deras talan. har i dialog med utredningen som en möjlighet för framtiden framhållit arbets- livsmuseernas stora betydelse för besöksnäringen, samt pekat på att arbetslivsmuseerna attraherar andra besöksgrupper än t.ex. många statliga museer. Det är bl.a. betydligt fler män än kvinnor som besöker arbetslivsmuseer. Arbetslivsmuseer engagerar ideella krafter och arbetar utifrån devisen ett kulturarv som brukas och används. Sam- arbetet med de centrala museerna uppges vara mycket begränsat. På regional nivå finns det dock vissa samarbeten, främst av admini- strativ art samt t.ex. genom att företrädare från arbetslivsmuseer enga- gerats för att bistå i hanteringen av sådant som äldre apparater. Några arbetslivsmuseer är medlemmar i , men det flesta har vare sig råd eller kan gå med (utifrån kravet på utbildad personal). De svenska friluftsmuseernas samarbetsorganisation De svenska friluftsmuseernas samarbetsorganisation (FRI) har som ändamål att ta tillvara medlemmarnas gemensamma intressen och att vara ett forum för erfarenhetsutbyte och samverkan.