sou · H3B321d2 · 2015-03-02 00:00:00 — bemyndigande att föreskriva sanktionsav- gifter i föreskrifter blev mer omfattande som en följd av de lagändringar som trädde i kraft i juni 2013.11 Mot denna bak- grund har tagit fram kriterier för sanktionsav- gifter, tagit ställning till hur avgifterna ska differentieras och påbörjat arbetet med att se över de föreskrifter som kommer att beröras. Utgångspunkten är att risken för att drabbas av ohälsa eller skada ska bestämma nivån på sanktionsavgiften samt att den är differentierad i förhållande till företagets storlek (antalet syssel- satta, dvs. anställda plus inhyrda). Arbetsmiljöpolitisk handlingsplan –2014 (kvinnors arbetsmiljö och skärpta sanktionsmöjligheter) antog skrivelsen En förnyad arbetsmiljöpolitik med en nationell handlingsplan –201512. Av handlingsplanen framgår att: ”Arbetsmiljöpolitiken ska liksom handla om att minska riskerna att drabbas av olycksfall och sjukdomar, men även i högre grad än tidigare handla om att arbetsmiljön ska vara utveck- lande och bidra till hälsa.”13 Bland de insatser som ryms inom 2012/13:143. 2012/13:143. 12Regeringens skrivelse 2009/10:248. 13Regeringens skrivelse 2009/10:248. Bakgrund till en mer rättssäker arbetsskadeförsäkring ramen för handlingsplanen märks kvinnors arbetsmiljö och effek- tivare sanktioner för arbetsmiljö- och arbetstidsreglerna. Regeringen gav 2011 i uppdrag att utveckla och genomföra särskilda aktiviteter för att förebygga att kvinnor slås ut från arbetslivet på grund av arbetsmiljörelaterade problem. Uppdraget ska ge en ökad kunskap om kvinnors arbetsmiljö och bättre metoder för att i tillsynsarbetet uppmärksamma risker för belastningsskador. har valt att genomföra upp- draget i två delar: ”Hållbar arbetsmiljö med kvinnor i fokus – ett genusperspektiv på ohälsan i arbetslivet” och ”Ergonomi i kvinnors arbetsmiljö”. Satsningen omfattar inspektionsaktiviteter, kunskaps- inhämtning, information samt metod- och kompetensutveckling. I budgetpropositionen för 201314 konstaterar regeringen att arbetsmarknaden är könsuppdelad vilket innebär att kvinnor och män utsätts för olika risker i olika yrken och branscher. Kvinnor blir oftare sjuka av sitt arbete medan män råkar ut för fler olyckor. Kvinnor svarar för en större andel av sjukfrånvaron än män och fler kvinnor än män tvingas avsluta sitt arbetsliv av hälsoskäl. Arbetsskadeförsäkringen har sin grund i de förändringar av, och den otrygghet på, arbetsmarknaden som följde med industria- liseringen. Redan tidigt fanns tanken i flertalet europeiska länder att den som drabbas av en arbetsskada ska ha rätt till en särskild ersätt- ning.15 Arbetsgivarna ålades att oberoende av vållande, direkt eller genom försäkring, svara för ersättning till de i deras tjänst skadade arbetstagarna.16 Till stöd anfördes att arbetsgivarna – som dispone- rar över rörelsevinsten och övergripande kontrollerar verksam- heten17 – är närmast att bära produktionsrisken när arbetstagare genom olycksfall förlorar sin i regel enda inkomstkälla – arbets- förmågan – eller för all framtid.18 En annan grundläg- 2013/14:1. 15SOU 1975:84, SOU 1985:54 och prop. 17Enligt principen ”cujus commodum ejus periculum” anses att den som tar fördelarna också får stå för risken. Bakgrund till en mer rättssäker arbetsskadeförsäkring gande utgångspunkt för en allmän arbetsskadeförsäkring är att arbete leder till välstånd och att medborgarnas arbetsinsats bör prioriteras; den som arbetar för allas bästa ska ha rätt till ett extra skydd. Den svenska socialförsäkringens startpunkt brukar sättas till 1884, då S.A. motionerade i om en utredning gällande arbetsolycksfall och ålderdomsförsäkring. En utredning tillsattes och resulterade i två propositioner som dock avslogs 1890–91. Frågan utreddes vidare i den s.k. arbetar- försäkringskommittén. Även denna resulterade dock i propositioner som avslogs. Först bifölls en kompromisslösning, ersättning till följd av olycksfall i arbete19, som reglerade ersättningsskyldighet för arbetsgivare vid arbetsolycksfall. Genom lagen förpliktigades arbetsgivare som utövade vissa i lagen angivna verksamheter – huvudsakligen inom industrin – att själva direkt utge ersättning till arbetstagare som skadades genom olycksfall i arbetet.20 Lagstift- ningen utformades på så sätt i anslutning till skadeståndsrätten. Någon försäkringslag var det därför inte fråga om. Arbetsgivaren gavs dock möjlighet att befria sig från ersättningsskyldighet, genom att frivilligt försäkra sina arbetstagare i den då nyinrättade Riksförsäkringsanstalten (RFA). RFA konkurrerade med enskilda försäkringsbolag. Ersättningen var låg och utgick med enhetliga belopp i form av sjukhjälp, livränta vid invaliditet och till efterle- vande samt begravningshjälp.21 beslutade att införa lagstiftning om försäk- ring för olycksfall i arbetet (OL).22 Genom den nya lagen blev försäkringen till stora delar obligatorisk. Den grundades på arbets- givarens försäkringsplikt och omfattade med några få undantag alla arbetstagare. Lagen innebar också att regelverket tog klivet från civilrätten till socialförsäkringen. I och med den nya lagen kom sjukpenning och livränta att knytas till den skadades årsinkomst vid skadetillfället, alltså baseras på inkomstbortfallsprincipen. Det fanns två skäl till att inkomstbortfallsprincipen valdes. Dels att försäkringen skulle vara attraktiv för välavlönade, dels att olycks- fallsförsäkringen fyllde en skadeståndsliknande funktion. 21Socialförsäkringsutredningen (2005b). Bakgrund till en mer rättssäker arbetsskadeförsäkring inkomsttak infördes, vilket successivt kom att höjas. Ersättning utgavs dessutom avseende kostnader för läkarvård, läkemedel och nödvändiga hjälpmedel. Försäkringen tecknades antingen i RFA eller i något av de ömsesidiga försäkringsbolag (socialförsäkrings- bolag) som bildats av arbetsgivare för ändamålet och som fått sär- skild koncession. Skyddet utökades till att även omfatta fär- dolycksfall. infördes en kompletterande försäkring till OL – lagen om försäkring för vissa yrkessjukdomar (YL).23 Därmed kom den obligatoriska försäkringen även att omfatta en del särskilt angivna sjukdomar. De båda lagarna ersattes senare av yrkesskadeförsäkring (YFL), varmed arbetsolycksfall och arbetssjukdomar samlades i ett regelverk.24 Genom YFL utökades den ersättningsberättigade per- sonkretsen och arbetssjukdomar blev i väsentligt ökad utsträckning ersättningsberättigande. I lagen räknades ett antal faktorer upp som ansågs vara skadliga. Storleken på ersättningen från YFL beräknades utifrån graden av nedsättning av arbetsförmågan samt den försäkrades årliga arbets- inkomst. Den nya yrkesskadeförsäkringen gav även möjlighet att teckna frivillig försäkring för dem som inte omfattades av obliga- . Försäkringen finansierades dels genom statsmedel, dels genom premieavgifter från arbetsgivarna. Premierna varierade mellan olika branscher eller företag och beräknades av RFA. I fall då arbetsgiva- ren underlåtit att teckna försäkring var arbetstagaren automatiskt försäkrad hos anstalten.25 RFA och Pensionsstyrelsen ersattes 1961 av (). som YFL infördes, tillkom även lagen om allmän sjukförsäkring. Den ersattes 1962 av lagen om allmän försäkring (AFL). Genom införandet av dessa lagar kom yrkesskadeersätt- ningen att i ökad utsträckning samordnas med sjukförsäkringen, så att ersättning vid yrkesskada endast utgick i form av sjukersättning , s.k. samordningstid. YFL blev därmed ett komplement till sjukförsäkringen.26 Härigenom kom även admi- 25Carlsson (2008). Bakgrund till en mer rättssäker arbetsskadeförsäkring nistrationen att förläggas till de allmänna försäkringskassorna och det dåvarande Riksförsäkringsverket.27 I takt med utbyggnaden av sjukförsäkringen ifrågasattes också värdet av att ha en särskild yrkesskadeförsäkring.28 För arbetstagarnas trygghet ansågs det trots detta viktigt att det fanns regler om ersättning för inkomst- förluster som följd av skador i arbetet. Av kostnadsskäl och för undvikande av tvister skulle reglerna vara oberoende av vållande. Genom lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkringen (LAF) infördes det generella arbetsskadeskadebegreppet och ett helt igenom ekonomiskt invaliditetsbegrepp, vilket innebar att den reella ned- sättningen av den skadades förmåga att skaffa sig inkomst genom förvärvsarbete – till följd av arbetsskadan – bestämde ersättningens storlek. Inom ramen för vad som varit socialt och samhällsekono- miskt motiverat skulle den skadade försättas i samma ekonomiska situation som om han eller hon inte hade skadats, s.k. restitution.29 Syftet med försäkringsskyddet sammanföll på så sätt med den ska- deståndsrättsliga huvudprincipen. Genom att försäkringen som regel gav full kompensation minimerades behovet av skadestånd. Kompensation för ideella skador samt för kostnader utöver social- försäkringsförmånerna föll däremot utanför. Genom lagen utvid- gades skyddet till att gälla inte bara arbetstagare, utan alla förvärvs- arbetande. Reglerna i dagens arbetsskadeförsäkring syftar fortfarande till att ge särskilda fördelar – utöver den ersättning som den allmänna sjukförsäkringen omfattar – till den som skadas i arbetet.30 Därför ställs också ett specifikt krav på skadlighet i form av olycksfall eller annan skadlig inverkan i arbetet för att arbetsskadeförsäkringen ska träda in. har den angivna grundtanken om full kompensation avsevärt urholkats. Arbetsskadesjukpenningen togs bort och lämnas ersättning huvudsakligen i form av arbetsskade- livränta, om förmågan att skaffa inkomst genom arbete kan antas bestå under . Nedskärningen motiverades främst av de kostnadsökningar som drabbade arbetsskadeför- säkringen. Vidare har inkomsttaket i de allmänna försäkringarna inte 1975/76:197. Bakgrund till en mer rättssäker arbetsskadeförsäkring justerats upp i samma takt som den allmänna löneutvecklingen. Dessa förändringar innebär att ett stort antal av de arbetsskadade inte erhåller full kompensation för inkomstförlust från den allmänna försäkringen, vid sjukdom och arbetsskada. Det har också medfört att behovet av samordning mellan socialförsäkringarna och det skadeståndsbaserade skyddet har ökat i omfattning. Arbetsskadeförsäkringen skiljer sig från andra sociala trygghets- system genom att den vid sidan av att erbjuda inkomsttrygghet vid inkomstbortfall också kan ersätta behovet av skadeståndsprocesser vid arbetsskador. Det gör att logiken kring systemkonstruktionen delvis skiljer sig från andra socialförsäkringar. Den mest uppenbara skillnaden är att den ger full kompensation för inkomstförlusten upp till taket för SGI och i praktiken även över taket för dem som omfattas av TFA. Dessutom ger försäkringen ersättning för lyte och men samt sveda och värk. Det innebär att individens rätt till ersättning för hela skadan har ansetts väga tyngre än principen om att viss själv- risk behövs för att upprätthålla arbetslinjen. Arbetsskadeförsäkringen ska dessutom ge trygghet för indivi- den vid olycksfall i arbetet. Skadeståndsrätten reglerar arbetsgiva- rens ansvar så länge denne kan anses vållande till skada. Om en skada inträffar p.g.a. individens försumlighet saknar denne skydd i skadeståndsrätten. Därmed fyller arbetsskadeförsäkringen även en roll som skydd för den enskilde. för en mer rättssäker arbetsskadeförsäkring För en stor del av arbetskraften var då risken för plötsliga olycksfall betydande. Arbetslivet har förändrats. I allt mindre utsträckning handlar det om plötsliga olycksfall där sambandet mellan skada och arbete enkelt kan beläggas. I stället är orsaks- sambanden ofta komplexa. Dels för att arbetes innehåll förändrats vilket medfört andra risker, dels för att det att enskilda byter arbetsuppgifter eller arbetsgivare i betydligt större utsträckning, vilket gör det svårare att utreda orsakssamband. Ytterligare en faktor är att kunskapen om vad som ger ohälsa ökar. I takt med detta stiger kraven på att försäkringen ska möta nya typer av skador där man tidigare inte reflekterat över att de skulle kunna vara arbetsrelaterade. Extra komplicerat är att utreda sjukdomar där individuella faktorer samvarierar med hemmiljön eller den yttre miljö den enskilde befunnit sig i. Det är svårt för den enskilde att förutse vilka skador som omfat- tas av arbetsskadeförsäkringen. Detta gäller särskilt olika typer av belastnings- och förslitningsskador samt besvär relaterade till stress och liknande. Vidare är arbetssjukdomar som regel betydligt mer komplicerade att hantera jämfört med arbetsolycksfall, eftersom det sällan är entydigt att en sjukdom uppstått i samband med arbetet. Detta hänger samman med att det ofta finns konkur- rerande eller samverkande skadeorsaker, dvs. andra faktorer i den enskildes liv som kan ha orsakat eller bidragit till sjukdomens upp- komst. Överväganden för en mer rättssäker arbetsskadeförsäkring finns inte någon formell eller institutionell ord- ning för att ta fram aktuella kunskapssammanställningar inom relevanta medicinska områden för arbetsskadeförsäkringen som kan användas som stöd vid handläggningen av arbetsskadeärenden. Detta är en brist som leder till att arbetsskadeförsäkringen inte fullt ut fungerar enligt lagstiftarens intentioner. Rättssäkerheten och legitimiteten för försäkringen påverkas därmed på ett negativt sätt. Den medicinska vetenskapliga evidensen styr beviljandegraden när det gäller livränta. Det leder till olika utfall för kvinnor och män i arbetsskadeförsäkringen. Skillnaden i beviljandegrad mellan yrken förklarar till största del skillnaden i beviljandegrad mellan kvinnor och män. Beviljandegraden är högre i mansdominerade yrken, vilket gäller för både män och kvinnor. Yttranden från den försäkringsmedicinske rådgivaren väger mycket tungt för utgången i ett arbetsskadeärende. Yrkesarbetande män är i större utsträckning än yrkesarbetande kvinnor exponerade för faktorer där det enligt gängse litteratursammanställningar finns vetenskaplig evidens för skadlig inverkan. Ett problem är att det finns fler vetenskapliga studier när det gäller mansdominerade yrken. Den lättare bevisregel som infördes har inte lett till en jämnare bedömning mellan könen när det gäller beviljande av liv- ränta. Ändringen innebär att det ska göras en helhetsbedömning vid arbetsskadeprövningen. Inte enbart det vetenskapliga stödet ska ligga till grund för bedömningen. De ändrade bevisreglerna har inte fått genomslag i praxis. Vetenskaplig evidens väger fortfarande tyngst. I mansdominerade yrken är den vetenskapliga evidensen större, vilket leder till att skador inom dessa yrken godkänns oftare. I kvinnodominerande yrken gäller det motsatta, där leder skador inom yrket i stället ofta till avslag. Statistik över inträffade arbetsskador samlas in av flera olika aktörer: , , , Försäkring m.fl. Exempelvis för statistik över antalet anmälda arbetsskador, medan för statistik över antalet arbetsskador för vilka ersättning ges. Dessa uppgifter är delvis överlappande, delvis inte. Försäkring pre- senterar relativt omfattande statistik över samtliga, av Försäkring, godkända arbetsskador. Överväganden för en mer rättssäker arbetsskadeförsäkring Statistiken har flera olika syften. Den presenteras och analyseras av respektive organisation med utgångspunkt i det egna behovet. Ingen aktör har dock ett övergripande ansvar för att presentera en helhetsbild. Ett annat problem med statistiken över arbetsskador är att det är svårt att få en uppfattning om arbetsskadornas samlade samhälls- ekonomiska kostnader. Arbetsskador leder till många olika typer av kostnader. Utöver de kostnader som Försäkring har, som finansieras genom premieintäkter och kapitalavkastning, fördelas kostnaderna för arbetsskador på flera olika parter: den enskilde, arbetsgivaren, landsting, kommuner och staten. Exempel på kost- nadsslag är kostnader för produktionsbortfall, medicinsk vård och rehabilitering, arbetsrehabilitering, domstolskostnader, förebyg- gande arbete, sjuklöner och social- och avtalsförsäkringar. Att kostnaderna fördelas på olika parter leder till att det är svårt att få en uppfattning om de samlade kostnaderna för arbetsskador. Flera studier har pekat på behovet av en samlad statistik över arbetsskador och de kostnader som är förknippade med dem.1 Det görs inte någon regelbunden och sammanhållen analys av den statistik som finns. Detta trots att det är centralt vid bedömningen av om arbetsmiljöerna har förbättrats och om de risker som har identifierats inom olika arbetsmiljöer har minskat. 16.2Angelägna förbättringar inom ramen för nuvarande arbetsskadeförsäkring 16.2.1Bättre kunskapsförsörjning i arbetsskadeförsäkringen Kommitténs bedömning: Medicinsk kunskap bör tas tillvara på ett bättre sätt vid försäkringstillämpningen. Systematisk och institutionaliserad kunskapsutbyggnad bör utvecklas. Skälen för kommitténs bedömning: Samhället sätter ramar för vad som anses vara en arbetsskada och vilken ersättning som ges vid sådan skada. För en rättssäker arbetsskadeförsäkring krävs bl.a. 1 Se t.ex. , G och Wadensjö, E (2008) och , G och Wadensjö, E (2010). Överväganden för en mer rättssäker arbetsskadeförsäkring kunskap om samband mellan arbete och skador. Det finns ett stort behov av att stärka möjligheterna att ta fram aktuell kunskap om arbetsmiljöns betydelse för uppkomst av sjukdom. Brist på sådan kunskap riskerar rättssäkerheten i bedömningen av arbetsskade- ärenden. En central del för en rättssäker bedömning är att kunskapssam- manställningar inom relevanta medicinska områden görs löpande. finns inte någon formell eller institutionell ordning för att ta fram aktuella kunskapssammanställningar som kan använ- das som stöd vid handläggningen av arbetsskadeärenden. Detta är en brist som leder till att arbetsskadeförsäkringen inte fullt ut fung- erar enligt lagstiftarens intentioner. Rättssäkerheten och legiti- miteten för försäkringen påverkas därmed på ett negativt sätt. Kommitténs bedömning är att förutsättningarna för att på ett systematiskt sätt ta fram kunskapssammanställningar som är rele- vanta för arbetsskadeförsäkringens behov behöver stärkas. Mängden vetenskapliga artiklar som publiceras och som är relevanta vid tillämpningen av arbetsskadeförsäkringen är så stor att det i prak- tiken blir svårt för att hinna ta del av den ständigt växande strömmen av nya forskningsrön. Försäkrings- kassan publicerar inte heller några forskningssammanställningar, vilket dels försvårar handläggningen, dels bidrar till en bristande transparens och förutsebarhet i försäkringen. Forskningsresultaten behöver sorteras, granskas kritiskt och sammanställas så att de blir överskådliga. Ett steg som har tagits för att förbättra kunskapsläget är att () har i uppdrag av regeringen att sammanställa kunskap om arbetsmiljöns betydelse för uppkomst av sjukdom. I uppdraget ingår att särskilt beakta kvinnors arbets- miljöer. SBU har publicerat tre systematiska litteraturöversikter: Arbetsmiljöns betydelse för sömnstörningar2, Arbetsmiljöns betydelse för symtom på depression och utmattningssyndrom3 samt Arbetsmiljöns betydelse för ryggproblem.4 SBU har även sammanställt kunskap om arbetets betydelse för besvär och sjuk- dom i nacke och arm.5 2SBU (2013). 3SBU (2014a). 4SBU (2014b). 5SBU (2012). Överväganden för en mer rättssäker arbetsskadeförsäkring Det finns metodologiska utmaningar i att göra evidensgrade- rade6 kunskapssammanställningar som visar risken för sjukdom kopplad till en viss faktor i arbetslivet, till exempel att arbetsrelate- rade sjukdomar ofta utvecklas . Det är svårt att isolera betydelsen av enskilda faktorer i arbetslivet, eftersom besvär och sjukdomar med koppling till arbetslivet oftast har multifaktori- ella orsaker. Faktorer som inte är kopplade till arbetet kan också spela in. Detta gör att man måste ställa höga krav på hur forsk- ningen utformas och hur resultaten tolkas 16.2.2Skillnader mellan kvinnor och män i beviljandegrad Kommitténs bedömning: Skillnader mellan kvinnor och män i utfall inom arbetsskadeförsäkringen beror främst på att män och kvinnor arbetar i olika yrken. Osakliga skillnader i utfall mellan kvinnor och män i arbetsskadeförsäkringen ska inte förekomma. Skälen för kommitténs bedömning: En förutsättning för att arbetsskadeförsäkringen ska uppfattas som rättvis, rättssäker och förutsebar är att kunskapsläget förstärks och kontinuerligt utveck- las. Det behövs ny och förädlad kunskap kring vilka arbetsmiljöer som är skadliga, hur skadliga arbetsmiljöer uppkommer och hur de undviks eller begränsas. Arbetslivet förändras, vilket ställer krav på att arbetsskadeförsäkringens kontinuerligt anpassas. Vad som var skadliga arbetsmiljöer och arbetsmoment förr är nödvändigtvis inte det . Nya arbetsmoment som inte fanns i arbetslivet kan visa sig vara skadliga vid olika grader av exponering. Den medicinska vetenskapliga evidensen styr beviljandegraden när det gäller livränta. Detta leder till olika utfall för kvinnor och män i arbetsskadeförsäkringen. Ett flertal studier av arbetsskade- försäkringens beviljandegrader ur ett jämställdhetsperspektiv har visat att fler män än kvinnor beviljas livränta.7 Till största delen förklaras dessa skillnader av att kvinnor och män i stor utsträckning arbetar i olika yrken och sektorer. När hän- syn tas till yrke, födelseår, utbildningsnivå, födelseland och sjuk- 6Evidensgradering innebär att styrkan i evidensen bedöms. 7Studier har gjorts av (2007), (2011c) och ISF (2011a). Överväganden för en mer rättssäker arbetsskadeförsäkring domsdiagnos m.m. kvarstår en liten skillnad mellan kvinnor och män när det gäller sannolikheten för att beviljas livränta.8 Fler liv- räntor beviljas i mansdominerade yrken, vilket gäller för både kvinnor och män. Yrkesarbetande män är i större utsträckning än kvinnor exponerade för faktorer där det enligt gängse litteratur- sammanställningar finns vetenskaplig evidens för skadlig inverkan. Ett problem är att det finns fler vetenskapliga studier som avser mansdominerade yrken jämfört med kvinnodominerande yrken. Det behövs således enligt kommitténs mening mer forskning om arbetsmiljön. Sådan forskning bör utföras med data och metoder som i högre grad gör det möjligt att bedöma orsakssam- band. Det innebär också att sammanställningar och spridning av kunskaper bör utgå från högt ställda vetenskapliga krav. Som beskrevs under avsnitt 16.1 har den lättare bevisregel som infördes inte medfört ett jämnare utfall, mellan kvinnor och män, när det gäller beviljande av livränta. har efter de olika rapporter, som redogjordes för i kapitel 15, om jämställdheten i arbetsskadeförsäkringen genomfört en rad förändringar i handläggningsprocessen. De omfattar bl.a. en förstärkt handläggarutbildning, likaseminarier, en ny handläggningsprocess och förstärkt FMR-utbildning. Osakliga skillnader i beviljandegrad mellan män och kvinnor ska inte förekomma. Kvinnor och män verksamma i samma bransch ska ha samma möjligheter att beviljas livränta. Även om de skill- nader som kunnat konstateras, som inte kan förklaras av att kvin- nor och män arbetar i olika yrken och sektorer, är små ska dessa skillnader inte förekomma i försäkringstillämpningen. Den viktig- aste åtgärden är att det satsas mer resurser på forskning kring skad- liga arbetsmiljöer i de sektorer där kvinnor företrädesvis arbetar. De osakliga skillnader som finns i utfallet av arbetsskadelivräntor kan också minimeras genom tydligare och mer genomskådliga kri- terier för hur arbetsskador ska bedömas. 8 ISF (2011a). Överväganden för en mer rättssäker arbetsskadeförsäkring 16.2.3En mer sammanhållen arbetsskadestatistik Kommitténs bedömning: Det behövs en samlad kunskap om samhällets kostnader för arbetsskador och dålig arbetsmiljö. Skälen för kommitténs bedömning: Målet med arbetslivspolitiken är goda arbetsvillkor och möjlighet till utveckling i arbetet för både kvinnor och män.