sou · H3B352 · 2015-06-05 00:00:00 — inkom med två yttranden till domstolen, dels ”Sakkunnigutlåtande rörande allmänna minnesfunktioner hos ” av , dels ”Sakkunnigyttrande angående betingelser för utsaga i psykologiskt avseende” av . I utlåtandet rörande allmänna minnesfunktioner redovisades resultaten av ett minnestest med . I den samman- fattande kommentaren står det följande. TQ medverkar väl vid de olika minnestesten. Han förstår snabbt in- struktionerna och genomför testuppgifterna med god motivation. TQ:s korttidsminnesfunktion är mycket god. Resultaten visar också att TQ har en god förmåga att organisera språkligt material vid själva inlärningstillfället. TQ:s testvärden för att lära in verbal information över (jfr långtidsminnesfunktion) ligger inom den nedre delen av normalområdet. Mot bakgrund av TQ:s goda verbala förmåga, vilket dokumenterats i tidigare psykologutlåtande av leg psykolog (), är detta senare resultat något förvånande. En anledning till den relativt sett låga prestationsnivån för verbal inlär- ning kan bero på TQ:s dagsform. Denna var något nedsatt både vid testtillfället och den (bland annat på grund av medi- cinering och sömnlöshet natten innan). En annan anledning kan vara konsekvenser av långvarig medicinering och tidigare missbruk av alko- hol och andra droger. TQ:s förmåga att snabbt plocka fram information som lagrats i minnet , dvs , är god (se test av ordflöde, semantisk minnesinformation samt självbiografiska minnen). TQ visar också genom självskattningar att han inte upplever någon uttalad min- nesproblematik i vardagslivet. Sammantagna visar de olika deltesten på en efter omständigheterna normal minnesfunktion. Innehållet i sakkunnigyttrandet angående ”betingelser för utsaga i psykologiskt avseende” beskrevs som bakgrunds- information om vad en gärningsman kunde tänkas uppfatta, minnas och återberätta från ett våldsbrott han begått. Informationen, som uppgavs vara baserad på aktuella forskningsrön och klinisk erfaren- het, redovisade även handlingsmönster hos seriemördare samt bak- grundsfaktorer för denna typ av brott. I yttrandet står bland annat följande. Negativa händelser är svårare att komma åt, särskilt om för- flutit, men att minnas dessa händelser med hjälp av ledtrådar eller igen- känningsinformation tycks sällan vara något problem. finns de traumatiska händelserna representerade i form av minnen av tankar, känslor och kroppsliga upplevelser. Minnesinformationen kan vara svår att uttrycka i ord, men kan ses tydligt genom olika symptom. Vanligtvis finns ett starkt motstånd mot att rapportera eller medge traumatiska händelser, speciellt om det rör sig om sexuella övergrepp. […] En god intervjuteknik för att komma åt känsloladdade/trauma- tiska händelser är att fråga efter centrala detaljer (detaljer som väcker känslor), känslor i sig (vi minns via våra känslor), tankar, kropps- minnen och luktupplevelser. Genom att återskapa det inre och yttre sammanhanget för gärningsmannen då brotten begicks ökar möjlig- heten betydligt för att han korrekt ska kunna minnas vad som hände. Frivilliga falska erkännanden […] sker utan yttre tryck från polisen. Individen kan erkänna ett aktuellt brott som uppmärksammats i massmedia eller erkänna även om något brott inte föreligger. Det finns ett flertal tänkbara orsaker till detta. Personen ifråga kan ha ett sjukligt intresse för att bli känd, ett slags behov av erkännande. Dålig själv- känsla kan också ge upphov till ’generaliserad skuld’ som framtvingar ett erkännande. Det blir då någon form av självbestraffning för tidigare handlingar och är särskilt vanligt hos deprimerade personer och när offret är en anhörig. En annan orsak kan vara att individen är oför- mögen att skilja på vad han faktiskt har upplevt och vad som har sitt ursprung i fantasier. (Detta kan förekomma när en individ går från ett schizofrent till ett normalt tillstånd.) Ytterligare en orsak kan vara att man vill skydda någon, vilket är vanligt vid mindre brott men ovanligt vid grova brott som mord. Ofta är det yngre personer som skyddar äldre och ofta rör det sig om anhöriga. Morden kan utgöra berättelser om händelser, traumatiska upplevel- ser, som de har varit med om. Dessa minnen leder till primitiva före- ställningar, vilka gärningsmannen inte förmår artikulera medvetet. Morden blir det språk genom vilka upplevelserna kan uttryckas. Denna typ av gärningsmän känner sig bestulna och måste röva tillbaka det som på olika sätt har berövats dem. Att prata om det gör för ont (leder till depression), istället utvecklas hämndbegär och återkrav. Symto- men, handlingarna kan ses som överlevnadsstrategier. Morden blir ett sätt att återfödas till ett bättre liv. Våldtäkterna och dödandet kan symboliskt ses som ett sätt att ta sitt eget liv och bli befruk- tad med sig själv, dvs att återfödas. (Handlingarna kan också ses som en våldtäkt av mamman som han vill skända.) Gärningsmannen bygger upp en illusion om att han genom förstö- relse av andras liv kan återskapa och återupprätta det som berövats ho- När han uppnått sitt mål och fått sinnesfrid, hemsöks och för- följs han dock av det han själv ödelagt, eftersom detta ger upphov till en skuld. Den förföljande skulden upplevs som en attack på hans eget jag, vilket får honom att hata sina offer än mer. Hans ’perverterade gottgörande’ handlingar ger således ingen varaktig lindring. Gärnings- mannen drabbas av offren för sin egen verksamhet och han fortsätter att mörda. Ju mer han dödar desto närmare kommer han en psykolo- gisk kollaps. Ju längre kollapsen fortskrider desto våldsammare blir dödandet. har seriemördare mycket detaljerade minnen från morden. Dessa minnen fyller en funktion för att återuppleva den spänning som mördaren söker i själva dödandet. Vissa gärningsmän har ett behov av att jämföra sina fantasier med minnesbilderna. Fantasierna är således beroende av att det finns detaljerade minnen från morden. Att bevara kroppsdelar och fotografier utgör ledtrådar för att minnas det speciella offret men också för att återuppleva upphetsningen av dödandet. Kroppsdelarna skapar intimitet och ger sexuell upphetsning, d v s gär- ningsmännen tillfredsställer sig själva framför/med kroppsdelarna eller fotografierna av kropparna. [---] En seriemördare mindes inte själva mördandet, däremot mindes han styckningen av kropparna, vilket var det som skapade upphetsningen. Att berätta om dessa gärningar väcker oftast alltför starka konflikter hos gärningsmännen och de har därför mycket stora svårigheter att tala om dessa handlingar. Tingsrätten, , inhämtade ett utlåtande enligt 3 § andra stycket lagen om rättspsykiatrisk undersökning från chefsöverläkaren vid Säters sjukhus, . Utlåtandet skulle enligt tingsrätten avse huruvida det fanns medicinska förutsätt- ningar för att överlämna till rättspsykiatrisk vård. Någon ny rättspsykiatrisk undersökning inhämtades inte av tings- rätten. Inför huvudförhandlingen inkom med en skrift upplyste rätten om att det fanns en risk för att skulle drabbas av ångest när han berättade om dramatiska detaljer. förklarade dock att det ganska snabbt kunde hävas med ”och några piller” och framställde önskemål om att en vårdare skulle få sitta bredvid under huvudförhandlingen. Huvudförhandlingen hölls vid . Domare vid rättegången var lagmannen . Vid huvudförhandlingen hördes, utöver , måls- äganden och bror samt vittnena , vän MS, jägaren som hittade män- niskokraniet FL, den tidigare markägaren BK och den påstådda med- gärningsmannens änka GS. Som partssakkunniga hördes och . Som domstolssakkunnig hördes Sven- . Av domen och huvudförhandlingsprotokollet framgår väsent- ligen följande. framställde sina yrkanden och uppgav att han erkände gärningen. Åklagaren ut- vecklade sin talan, vilket redovisades på följande sätt i tingsrättens dom. hade bevistat en skoldans på Pitholmsskolan i och begav sig därefter iväg i riktning mot sitt hem i närheten av i . Under hemvägen för- svann han spårlöst. påträffade en jägare, FL, ett kranium i ett skogsområde på , . Efter när- mare undersökning har på denna plats påträffats bl a ytterligare ske- lettdelar. Skelettet har visat sig vara från kropp. Under psykia- trisk vård har erkänt att han berövat, bland andra, livet och den förundersökning som skett har gett stöd för att Quicks erkännande är riktigt. Åklagaren åberopade och föredrog följande skriftliga bevisning. Undersökningsprotokoll, bilder på den upphittade sågen, sak- kunnigutlåtande från SKL, väderdata från , dödsbevis och identifikation av kroppen, utlåtande av rättsodontolog, kartor samt foton över fyndplatsen. Åklagaren åberopade även, som skriftlig bevisning som skulle anses föredragen, de rättsmedicinska utlåtan- dena av och samt sakkunnig- utlåtandena av och . Åklagaren förevisade en brun mockasko, en såg, en uppdragen dragkedja och en ärm till en skinnjacka. Förhör hölls med inom stängda dörrar. Nedan följer ett citat av redogörelsen för förhöret i tingsrättens dom. Han var bekant med en person i vid namn ÖS och de hade ett gemensamt intresse för yngre pojkar. De bestämde sig för att göra en utflykt tillsammans och de åkte i ÖS:s bil, en tvådörrars Opel, från norrut och kom fram till . De visste vad de ville och arrangerade bilens baklucka så att den skulle vid en inbromsning åka upp. De åkte runt litet i . Deras tanke var att hitta ett diskotek eller något liknande i sin jakt på en pojke. Det var en ren tillfällighet att de kom ut mot Pitholm. Han minns att de kom ut från till ett villa- område. Han såg gå efter vägen, de körde ikapp honom och brom- sade sedan in bilen så att bakluckan åkte upp. Quick gick ut och in- ledde samtal med angående bakluckan. märkte han att var ledsen eller bedrövad och arg över något, troligen var det något problem med en kamrat eller flicka. Quick visade sym- pati för och utnyttjade dennes misstämning. Inledningsvis föreslog han att de skulle skjutsa hem honom, sedan blev det tal om en sväng in till . hade handskar på händerna och Quick minns att tog av sig dessa, eftersom Quick ville känna hans hand. Detta skedde utanför bilen. Det förekom inte något tvång för att få in i bilen, utan denne steg självmant in och satte sig i baksätet tillsammans med Quick. ÖS förde bilen i en U-sväng tillbaka in mot . Quick pratade med om orsaken till hans nedstämdhet och sökte svara upp mot dennes behov och en viss förtrolighet uppstod. , när de kommit ut mot en skogsväg, började de onanera åt varandra i bilen och Quick märkte att började bli ängslig och orolig men ändock spelade med i sin ängslan. Quicks minnesbild av vägen är att det blev glesare med hus och att de kom ut på en skogsbilväg sedan de passerat en T-vägskorsning. ÖS stannade bilen vid ett timmerupplag. Sedan tillfrågats om han ville onanera åt ÖS också, vilket han svarade positivt på, uppfattade Quick i av psykotiskt beteende att uttalade ’lever’, vilket tände stark ilska och aggressi- vitet hos honom. De stod utanför bilen och han tog framifrån ett kraf- tigt strupgrepp runt hals och höll kvar greppet till dess han kände att var död. hann ingenting göra. ÖS, som stod fyra–ifrån och förväntat sig att skulle onanera åt honom, hann heller inte göra något och fick utlösning, vilket Quick sedan utnyttjade för att göra ÖS delaktig i det skedda. Quick utnytt- jade själv den döda kroppen sexuellt. Kroppen lyftes sedan in i bilens baksäte, där Quick satt med kroppen framför sig. De åkte sedan iväg, men de åkte inte långt utan stannade på en plats där vägen var litet bredare. De tog ut kroppen ur bilen och Quick bar den över ett bre- dare dike. Han minns att han blev blöt om foten. Kroppen bars in i skogen, som inte var gles men inte heller snårig och han har ett minne av myrdoft. De verktyg, som funnits med i bilen, en kniv och en såg, togs med in i skogen. Han minns dock inte vem som bar dessa. Han hade för avsikt att stycka kroppen. ÖS var handlingsförlamad och grät mycket; han var upprörd över att en pojke dödats. Quick bar kroppen in i skogen och lade ned kroppen vid en sten och började styckningen. Han styrs av en sexualitet, där speciella kroppsdelar har ett visst symbolvärde, och visste vilka kroppsdelar han ville ha med sig. Han minns att han satt på en sten under styckningen och att han såg ÖS i närområdet. Han minns med bestämdhet att han med hjälp av kniv tog lös ena lår- benet och en eller båda händerna. Han är osäker om han tog med sig ett underben, från det andra benet i så fall, och har en minnesbild av att han tog lös en arm. Under styckningen hörde han liksom suckande ljud från kroppen och kände en sötaktig doft. hade jeans och en glättig jacka och någon sorts collegetröja. Han bet i bröstvårtorna och bröt i knäet. Detta var någon typ av aggressiv handling gentemot ÖS, vilkens gråt tände ilska hos honom. hade en livrem med ett speciellt spänne. Han minns bältet eftersom han använde livremmen för att binda ihop armarna. Han vet inte vart bältet tog vägen. Det är möjligt att bältet följde med från platsen. Han tog hand om de delar han ville ha med sig och lade del- arna i en grå plastsäck, som fanns i bilen. De lade sedan kroppen i övrigt nedsänkt i mossan och övertäckt av mossa. Innan mossan lades över kroppen, lade han byxorna över den och drog igen jackans drag- kedja. Under färden tillbaka mot kom han i gräl med ÖS om de medhavda kroppsdelarna. Han tror att de färdades tillbaka till i stort sett utan avbrott. Han tror att han tvättade sig vid någon bensin- station. Det var dag när de kom fram och ÖS släppte av Quick vid hans bostad, varvid Quick tog med sig plastsäcken och kniven. Han minns inte sågen. Han kan inte svara på var kroppsdelarna tagit vägen. ÖS blev deprimerad och tungsint efter händelsen och deras kontakt blev glesare. Den sista gången han träffade ÖS var denne sköt sig. Det var en solig dag och ÖS sökte upp Quick, som befann sig utanför sitt bostadshus med sina hundar. ÖS sade att han inte orkade leva och påminde Quick om . ÖS sade att han skulle ta livet av sig och Quick svarade på ett aggressivt sätt: ’Gör det!’ – Han har inte något minne av att han läst något om försvinnande. talade ren svenska utan utländsk accent. Härefter spelades video- och ljudupptagningen från vallningen och rekonstruktionen upp. Huruvida inspelningen spelades upp i sin helhet eller enbart i valda delar framgår inte. Vittnesförhör hölls med . Nedan följer ett citat av redogörelsen för förhöret i tingsrättens dom. Vid förhören med Quick i åkte man ut i terrängen för att Quick skulle få visa arten av skog, utseende på dike, lutningsförhållanden, växtlighet, mosslager, fuktighet, stenar m m. Quick gav en detaljrik skildring bl.a. av mossan och upplevde under promenaden tydlig Den skogsbilväg de åkte, stämmer väl med utseendet i ; något dike fanns dock inte där men väl i . Markens lutning och markvegetationen stämde väl liksom den massvegetation som Quick utpekade och hans beskrivning av den sten som skulle finnas på plat- sen i . Vid besöket i fick Quick veta när de närmade sig ett område som var intressant ur hans berättelses synpunkt. De parkerade bilen vid T-korsningen, där skogsbilsvägen mot Raraholmen mynnar. Quick fick i samband med detta ångestsymptom men visade att det var borta vid vägens krökning i riktning in mot som bilen parkerats när kroppen skulle begravas. Vad Quick visade på fyndplatsen stämmer väl med vad Quick uppgivit vid tidigare förhör och Quick tvekade inte vid konkreta frågor om åt vilket håll de skulle gå. På platsen där kvar- levorna återfunnits sade Quick att han kände igen platsen, men han stördes av att markytan förändrats vid undersökningarna. Quick re- dogjorde sedan för sina åtgärder på platsen med kroppen. Den plats som Quick angav att kroppen lades på, stämmer helt med den plats där kvarlevor hittades. Sakkunnigförhör hölls med . Nedan följer ett citat av redogörelsen för förhöret i tingsrättens dom. Eftersom så gått har det inte varit möjligt att konstatera om några styckningsskador uppkommit. Uppgiften att kroppens överdel varit omsluten av en jacka kan förklara att förmultningen av kroppens överdel gått mindre långt än förmultningen av underdelen, som inte varit omsluten av klädespersedlar utan endast övertäckt av jeansbyxor. Ena lårbenet saknas liksom ett skenben och båda handflatorna. Quicks uppgift att han haft svårigheter med att separera lårbenet förefaller mycket rimlig och hans uppgifter om ljud från kroppen och om blod- flöde i samband med styckningen är även sannolika. Han kan inte ut- tala sig om dödsorsaken men strypning är fullt möjlig. Förhör hölls därefter med målsäganden FZ och övriga vittnen, vilka i huvudsak berättade på samma sätt som i polisförhören. Sakkunnigförhör hölls med . Nedan följer ett citat av redogörelsen för förhöret i tingsrättens dom. Det är belagt att Quick tidigt debuterat med sexuell störning och vid den första rättspsykiatriska undersökningen 1970 konstaterades att Quick led av en mycket grav sexuell perversion, riktad mot främmande yngre pojkar, och att han under vissa förhållanden är utomordentligt farlig för annans personliga säkerhet till liv och lem. – Vad som är väsentligt i Quicks fall är att Quick blivit utsatt för övergrepp av fadern och modern och att det uppstått en koppling mellan sexualitet och aggressivitet. Det har blivit en stark laddning som leder till en benägenhet att tvångsmässigt upprepa handlingar. På något sätt iscen- sätter Quick den kränkning han utsatts för och denna är samman- kopplad med en sexuell laddning av lustkänslor. Med detta stämmer det väl att Quick gömmer bitar av dödade personer och behåller delar som någon form av talisman. tror inte att Quick ljuger om händelsen och det är fråga om så pass annorlunda beteenden att man inte kan tro att fråga är om confabuleringar. Vad som framkommit om Quicks person strider inte emot riktigheten av hans uppgifter utan stöder dem. Det finns ingenting i den profil man sökt göra av Quick som gör det orimligt att han utfört gärningen och det finns positiva tecken i profilen som stöder detta. – Quick har lämnat uppgifter om att han begått fem mord på unga pojkar och det kan ses som en effekt av pågående behandling att han inte vid ett avvikande från sjukhuset begick ett ytterligare mord. Sakkunnigförhör hölls med . Nedan följer ett citat av redogörelsen i tingsrättens dom. Denna typ av brott är obegriplig för de flesta. Man måste därför för- söka beskriva de mekanismer som ligger bakom agerandet. Det karak- teristiska för sådant handlande är att gärningsmannen oftast blivit ut- satt för fysiska eller psykiska övergrepp . Föräldrar har inte sett till barnets intressen och ett kränkt barn kan uppleva skuld och skam och total värdelöshet. Det barnet upplevt tidigt kan vara katastrofalt för barnet, om det inte kan hantera sina känslor. Morden kan ses som en form av berättelse, ett omedvetet berättande om sina upplevelser. – Quick har erkänt gärningen, vilket inte är så vanligt. Erkännanden kan dock vara falska. Man talar om framtvingade falska erkännanden och erkännanden i den situationen att man inte minns något men godtar de omständigheter andra framlägger. Så är det inte i Quicks fall. Det finns också frivilliga falska erkännanden, där er- kännandet sker för att få uppmärksamhet i media, eller för att det fö- religger någon form av allmän skuld. I sådana fall kan människan inte skilja på verklighet och fantasi. Så är det inte för Quick. kan det dock vara svårt för en gärningsman att avgöra vad som är själv- upplevt. Det kan vara svårt att komma åt minnena och man kan upp- leva svår ångest när minnena aktualiseras. Det behövs s k inkörsportar i form av centrala detaljer, känslor, tankar, kroppsminnen och lukt- intryck för att minnet skall aktiveras. Några exempel är att Quick minns att hade handskar utifrån att denne tog av sig dessa för att Quick ville känna hans händer, att Quick minns jackans glatthet, Quicks starka känsloupplevelse vid besöket på fyndplatsen, Quicks minne av skärpet som haft en viss funktion i samband med att han bar kroppen, Quicks minnen av lukter – luktminnet är ett starkt minne – och ljud – ljudintrycken förstärks vid starka känsloupplevelser. Det bör också påpekas att Quick uttrycker vad han inte minns. För Quick har det varit viktigt att bevara minnet, att återskapa upplevelsen och ett led i detta har varit att medföra vissa kroppsdelar och bevara dessa som ett sätt att sammansmälta med offret. Brottslighet av denna typ är naturligtvis planerad men det är inte nödvändigtvis så att gärnings- mannen är medveten om att han kommer att begå brottet. Två saker har utifrån tidigare erfarenheter noterats vid flerbrottslighet av denna typ. Den ena är att gärningsmannen på något sätt dokumenterar brottet, t ex genom att spela in offren, spara kroppsdelar eller klädes- persedlar, kanske för att bevara samhörigheten med offret och åter- uppleva händelsen. Den andra är att det ofta finns en blandning av aggressivitet och sexualitet. – betvivlar inte att Quicks uppgifter är riktiga. Ingenting i samtalen med Quick har bestyrkt det naturliga tvivel som uppstår vid uppgifter av denna allvarliga beskaffen- het. Quick har en typ av reaktionsmönster som kan uppkomma inom en familj, där barnet känner sig hotat. En människa kan bevara minnen av händelser , om minnet är känsloladdat. I detta fall är det dessutom så att det varit viktigt att bevara minnet och repetera händelserna. hördes om sina levnadsomständigheter. Bakom stängda dörrar föredrogs rättspsykiatriska utlåtanden av daterat och av daterat . Vidare föredrogs utlåtandet av , som tingsrätten, enligt 3 § andra stycket lagen om rättspsykiatrisk under- sökning, inhämtat för bedömning av huruvida det fanns förutsätt- ningar för att överlämna till rättspsykiatrisk vård. uttalade bland annat att bedömdes lida av en allvarlig psykisk störning och att han var i oundgängligt behov av rättspsykiatrisk vård. IZ:s och FZ:s målsägandebiträde advokaten framställde målsägandenas enskilda anspråk, som medgavs av . Parterna slutförde sin talan och förhandlingen förklarades av- slutad. Tingsrätten, lagmannen och tre nämndemän, meddelade dom . Nedan citeras tingsrättens bedömning. Quick har erkänt gärningen och hans erkännande får stöd av de upp- gifter han själv lämnat. Någon teknisk bevisning som binder Quick vid brottet föreligger dock inte. Den bevisning som förebringats avser att bestyrka de uppgifter Quick lämnat om omständigheterna vid gärning- ens begående. Quicks uppgifter om att han hade en medgärningsman får stöd av den omständigheten att ÖS enligt ÖS:s hustrus uppgifter hade en bil av det utseende som Quick berättat om och att ÖS av allt att döma hade homosexuella intressen och varit deprimerad innan han begick självmord på sätt Quick berättat. Enligt vittnesmål har Quick under skogsvandring i lämnat uppgifter om vegetation, lukter och terrängförhållanden som stämmer väl med förhållandena på fyndplatsen. Quick har vid besök på fyndplatsen på ett sätt som stämmer med fynden kunnat ange hur den döda kroppen lagts i mossan. Quicks uppgifter om vilka kroppsdelar som han medfört från platsen stämmer väl med fynden på det sättet att dessa kroppsdelar saknas på fyndplatsen. Dessa omständigheter utgör ett mycket starkt stöd för riktigheten av Quicks uppgifter. Till vad anförts bör fogas att vad anfört om Quicks person och tidigare beteenden stämmer väl med Quicks uppgifter om sitt bete- ende vid det åtalade tillfället. Vad uppgivit om Quicks minnesfunktioner och om sina erfarenheter av minnets funktioner talar vidare med styrka för att de uppgifter Quick lämnat är riktiga. Vid en sammanfattande bedömning finner tingsrätten att det måste anses ställt utom varje rimligt tvivel att Quick begått den åtalade gär- ningen. Omständigheterna vid brottet har varit sådana att brottet bör bedömas som mord. Tingsrätten dömde för mord till rättspsykiatrisk vård med särskild utskrivningsprövning och biföll målsägandenas skadeståndsyrkanden.