sou · H3B325 · 2015-03-18 00:00:00 — Säkerhetsskyddslagen innehåller inte någon uttrycklig syftes- bestämmelse. Syftet med lagen framgår i stället indirekt genom en kombination av bestämmelser om lagens tillämpningsområde och om säkerhetsskydd. Vilka verksamheter som lagen avser framgår av det angivna tillämpningsområdet i fråga om enskilda i lagens 1 § 3. Där anges att lagen gäller vid verksamhet hos enskilda, om verksam- heten är av betydelse för rikets säkerhet eller särskilt behöver skyddas mot terrorism. Lagens 6 § ger svar på frågan mot vad ett skydd behövs. Bestämmelsen anger bl.a. att säkerhetsskyddet ska före- bygga spioneri, sabotage och andra brott som kan hota rikets säkerhet samt terroristbrott, även om brotten inte hotar rikets säkerhet. Begreppet rikets säkerhet, som säkerhetsskyddslagstiftningen primärt är uppbyggd kring, har kommit att bli starkt förknippat med försvarsrelaterade förhållanden och skydd mot ett obehörigt 34 § 1 säkerhetsskyddsförordningen. 41–4 §§ säkerhetsskyddslagen. Utgångspunkter för en reformerad säkerhetsskyddslag röjande av för nationen känsliga uppgifter. Rikets säkerhet kan därför i flera avseenden tolkas alltför snävt. Det kan bl.a. bidra till att säkerhetsskyddet inte alltid uppfattas som en angelägenhet för civila verksamheter i enskild regi som är av stor vikt i ett funge- rande samhälle. Vidare medför säkerhetsskyddslagens bestämmel- ser om skydd mot terrorism oklarheter. Det gäller bl.a. vilka för- hållanden som formuleringarna ”verksamheter som särskilt behöver skyddas mot terrorism” och ”även om brotten inte hotar rikets säkerhet” i 1 och 3 §§ säkerhetsskyddslagen tar sikte på. I fråga om terrorism ser vi behov av en tydligare åtskillnad mellan vad lagen ska skydda och mot vad det skyddsvärda ska skyddas. Terrorist- brott bör därför vara ett av de antagonistiska hot som lagen ska skydda mot och inte ha någon särställning i det avseendet. Våra direktiv utgår, vid beskrivningen av vad som bör omfattas av bestämmelser om säkerhetsskydd i en reformerad säkerhets- skyddslag, från den nuvarande terminologin och systematiken (se t.ex. direktiven s. 5). Av de skäl som redovisats ser vi emellertid behov av att förutsättningslöst överväga såväl hur lagens syfte bör beskrivas som hur lagen systematiskt bör vara uppbyggd. Förslag: Den nuvarande säkerhetsskyddslagen ersätts med en ny lag. Även den nya lagen bör benämnas säkerhetsskyddslag. I det här kapitlet har vi dels utifrån nuvarande säkerhetsskyddslag redovisat några utgångspunkter som även en reformerad lagstift- ning bör bygga på, dels redogjort för hur vi i stora drag ser på reformbehovet. Det handlar bl.a. om att tydliggöra och utveckla säkerhetsskyddslagens tillämpningsområde. Det gäller dels krav på säkerhetsskydd som följer av folkrättsliga förpliktelser, dels lagens tillämplighet avseende t.ex. elförsörjning, elektronisk kommuni- kation och andra samhällsviktiga verksamheter. De utgångspunk- terna för reformbehovet behöver beaktas bl.a. i fråga om beskriv- ningen av lagens syfte och lagens systematiska uppbyggnad. Nuvarande systematik bygger på skyddet av uppgifter från ett snävt konfidentialitetsperspektiv. Med hänsyn till de reformbehov som redovisats, bör systematiken i stället utgå från ett skydd av Utgångspunkter för en reformerad säkerhetsskyddslag uppgifter från ett bredare perspektiv samt tydligare inkludera skydd för andra slag av säkerhetskänslig verksamhet. Terrorismen blir med en sådan systematik en delmängd av de i huvudsak anta- gonistiska hot som lagen ska skydda mot. Vissa delar av den nuvarande säkerhetsskyddslagstiftningen bör behållas, medan andra delar bör ändras, utvecklas eller förtydligas. Sammantaget innebär våra förslag en modernisering och i vissa avseenden förändrad systematik när det gäller säkerhetsskydds- lagstiftningen. Det faller sig därför naturligt att lagen ersätts av en ny lag med tillhörande förordning. Benämningen säkerhetsskydds- lag bör kvarstå. I kapitel 10 har vi redovisat hur vi i stora drag ser på reform- behovet. Några av de utgångspunkter vi i det avseendet redogjort för har särskild relevans för beskrivningen av säkerhetsskydds- lagens syfte. Av väsentlig betydelse är att lagen även i fortsätt- ningen primärt bör ta sikte på verksamheter där ett antagonistiskt angrepp kan leda till allvarliga konsekvenser för nationen.1 Tillämp- ningsområdet bör således också i fortsättningen avgränsas till verk- samheter som vid en värdering av dess betydelse från ett nationellt säkerhetsperspektiv når upp till en särskilt hög nivå. Säkerhets- skyddslagen bör därför ta sikte på de för nationen mest skydds- värda verksamheterna. Det gäller såväl i allmän som enskild verk- samhet och med inriktning mot såväl försvarsverksamhet i tradi- tionell bemärkelse som civil verksamhet. Frågan är då hur detta ska uttryckas i lagtexten. En grundläggande fråga är om begreppet rikets säkerhet är till- räckligt brett för att även fortsättningsvis användas i en beskrivning av vilka verksamheter som omfattas av säkerhetsskyddslagen. Som nämnts tidigare ser vi behov av en förändring vad gäller det förhållandet att det skyddsvärda området delvis beskrivs genom en hänvisning till verksamheter som särskilt behöver skyddas mot terrorism. Någon ändring i sak är inte avsedd utan det är fråga om att åstadkomma en mer logisk konstruktion av säkerhetsskydds- lagen (se vidare kapitel 12). Detta förhållande behöver beaktas vid övervägandena om hur det skyddsvärda området ska beskrivas. Kapitlet inleds med en bakgrundsbeskrivning i avsnitt 11.1. Våra överväganden och förslag redovisas därefter i avsnitt 11.2–5. 1 Behovet av ett förtydligande i fråga om internationella åtaganden behandlas först i avsnitt 11.3. 11.1Rikets säkerhet och förändringar på andra rättsområden Förändringar inom rättsområden som säkerhetsskyddslagen anknyter till Säkerhetsskyddslagens syfte och tillämpningsområde anknyter till vissa i sammanhanget relevanta straff- respektive sekretessbestäm- melser samt bestämmelser om skyddsobjekt (se avsnitt 3.3.1 och kap. 4). Den reglering som säkerhetsskyddslagen anknyter till har setts över och ändrats i flera avseenden sedan säkerhetsskyddslagen infördes. I det följande tar vi översiktligt upp hur utvecklingen på dessa rättsområden kan ha betydelse för frågan om hur det för nationen, från ett säkerhetsskyddsperspektiv, skyddsvärda området ska beskrivas. För en närmare redovisning av de lagstiftnings- ärenden och lagbestämmelser som nämns i detta sammanhang hän- visas till kapitel 4. Offentlighets- och sekretesslagen – bestämmelser som kan överlappa försvarssekretessen I offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), OSL, är det främst den s.k. försvarssekretessen i 15 kap. 2 § som avser förhållanden av betydelse för rikets säkerhet. Det är viktigt att notera att försvars- sekretessen inte är begränsad till militära förhållanden. Det finns även andra bestämmelser om sekretess där det primära skydds- intresset är ett annat men som kan avse uppgifter som i vissa fall är av betydelse för rikets säkerhet. De materiella ändringarna av sekretesslagstiftningen som här är av betydelse har medfört att det finns fler och mer detaljerade sekretess- bestämmelser som kan ge ytterligare vägledning i fråga om förhål- landen som, också utanför försvarssektorn, kan vara relevanta att skydda med hänsyn till rikets säkerhet. Sekretessbestämmelser i 18 kap. i fråga om t.ex. säkerhets- och bevakningsåtgärder, chiffer och kod och risk- och sårbarhetsanalyser kan således träffa uppgifter som rör rikets säkerhet. Skyddslagen – ett vidgat fokus i fråga om civil verksamhet Skyddslagen (2010:305) innebär i förhållande till den tidigare lagen på området ett vidgat fokus i fråga om fredstida viktiga samhälls- funktioner. Ett avgörande skäl för denna inriktning är enligt för- arbetena2 att samhället generellt sett har blivit väsentligt mera sår- bart . Det framhålls därvid att det är en sårbarhet som inte behöver hänga samman med militära eller direkta säkerhets- politiska förhållanden men som ändå utsätter samhället för risker och påfrestningar på grundläggande samhällsfunktioner. Möjliga nya skyddsobjekt är bl.a. byggnader, andra anläggningar och områden som används eller är avsedda för verksamhet som innefattar upprätthållande av allmän ordning och säkerhet, verk- samhet inom kriminalvården eller försörjning med sedlar och mynt. En fortsatt utgångspunkt i begreppet rikets säkerhet för straffbestäm- melserna i 19 kap. Lagstiftningen i 19 kap. som syftar till att skydda riket mot främmande makts underrättelseverksamhet har setts över och ändrats.3 På samma sätt som i våra direktiv grundades reformbehovet i stor utsträckning på de förändringar som den all- männa samhällsutvecklingen inneburit t.ex. genom den tekniska utvecklingen och en intensifierad globalisering. En central fråga var hur straffbestämmelserna har stått sig i ljuset av samhällsutveck- lingen. Av särskilt intresse är därför övervägandena i fråga om en fortsatt utgångspunkt i begreppet rikets säkerhet för straffbestäm- melserna i 19 kap. . I den proposition som låg till grund för ändringarna i 19 kap. konstateras4 att, även om begreppet saknar en legal- definition, det har en relativt intakt och entydig betydelsekärna. Den anges kunna sammanfattas som skyddet för oberoende – i betydelsen självständighet och suveränitet – och 2009/10:87 Skydd för samhällsviktig verksamhet, s. 25 f. 3Till följd av antagandet av Prop. 2013/14:51 Förstärkt skydd mot främmande makts under- rättelseverksamhet, har ändringar gjorts i 19 kap. . Lagändringarna som trädde i kraft redovisas i avsnitt 4.1.1. 2013/14:51 s. 20. bestånd och innefattar en rätt till okränkta landsgränser, ett bevarande av det svenska självstyret och det demokratiska stats- skicket samt av nationens grundläggande funktionalitet. Det fram- hålls därvid att rikets säkerhet således inte enbart tar sikte på skyd- det av det fysiska territoriet. Det avser också hävdandet av suveränitet, vilket innebär att ska kunna bruka sin exklusiva frihet under det folkrättsliga regelverket för att självständigt utöva statens funktioner, vad avser såväl statens inre som yttre förbindel- ser. Vidare anförs att, trots att det finns en etablerad definition av begreppet, det är förknippat med viss osäkerhet och att det hänger åtminstone delvis samman med att de förhållanden som är av bety- delse för rikets säkerhet kan förändras över tiden, bl.a. i takt med samhällsutvecklingen. Regeringen utvecklar det resonemanget på följande sätt. var begreppet starkt förknippat med Försvarsmaktens verk- samhet, eftersom det främsta hotet mot rikets säkerhet ansågs vara ett militärt angrepp. är samhället och hotbilden mer komplex och föränderlig, vilket i sin tur har fört med sig att uppgifter hänförliga till förhållanden inom andra samhällssektorer kan vara av betydelse för rikets säkerhet. Vidare har den ökade internationaliseringen, och fram- för allt ett ökat internationellt samarbete inom det försvars- och säkerhetspolitiska området, inneburit att är mer beroende av sina relationer till andra länder för att i vissa lägen kunna upprätthålla skyddet för rikets säkerhet. hänvisas till ett lands yttre respektive inre säkerhet. I all- mänhet avses då med den yttre säkerheten landets oberoende i förhål- lande till andra länder och med den inre säkerheten den inre samman- hållningen, samhällsordningen samt vitala politiska och ekonomiska funktioner. Utvecklingen har inneburit att det i vart fall i nu aktuellt sammanhang är svårare och mindre relevant att göra en sådan uppdel- ning. Som framgått omfattar begreppet rikets säkerhet förhållanden som kan hänföras både till den yttre och till den inre säkerheten. I det betänkande som låg till grund för propositionen resoneras utförligare kring de konsekvenser som samhällsutvecklingen med- fört i fråga om vad som behöver skyddas av hänsyn till rikets säker- het.5 Det konstateras därvid att vi är mer beroende av olika samhällsfunktioner för att upprätthålla en fungerande vardag och att samhällsutvecklingen har inneburit ett ökat antal kontaktytor och att antalet kommunikationssätt har ökat kraftigt liksom till- 5 Betänkandet Spioneri och annan olovlig underrättelseverksamhet (SOU 2012:95), s. 165 f. gången till information och takten i vilken den produceras och konsumeras. Att utvecklingen har fört med sig att uppgifter som rör andra förhållanden än enbart vårt militära försvar i traditionell bemärkelse är skyddsvärda exemplifieras med förhållanden som är hänförliga till beroende av och samarbete med andra länder liksom förhållanden som rör grundläggande samhällsfunktioner som kommunikationsnät och annan infrastruktur. I fråga om tillämpningen av spioneribestämmelsen framhålls i betänkandet att tillgängliga rättsfall och övrig utredning inte ger uttryck för att spioneribestämmelsen tillämpats enbart när det varit fråga om uppgifter rörande det militära försvaret.6 Det hänvisas i det sammanhanget till det s.k. Ericsson-målet7 där det var fråga om bl.a. tillverkningssätt och konstruktion av produkter inom tele- kommunikationsområdet. I den nämnda propositionen konstaterade regeringen att begreppet rikets säkerhet har en tillräckligt klar och tydlig inne- börd samt är väl etablerat i praxis. Regeringens slutsats var därför att begreppet även bör tjäna som utgångspunkt för straffbestämmelserna i 19 kap. . Ur språklig synvinkel ansåg dock regeringen att uttrycket riket är ålderdomligt och att det därför skulle bytas ut till , eller landet, i kapitelrubriken till 19 kap. och i lagtexten. En tydligare definition av terrorism När säkerhetsskyddslagen infördes fanns ingen definition av terro- rism i straffrätten. Terrorism brukade beskrivas som våld eller hot om våld för politiska syften. Begreppet terrorism har därefter fått en mer distinkt innebörd genom att det särskilda terroristbrottet infördes till följd av EU:s rambeslut om skydd mot terrorism.8 Begreppet terrorism i säkerhetsskyddslagen är detsamma som terroristbrott enligt lagen (2003:148) om straff för terroristbrott.9 Straffbestämmelsen består av två delar; dels ett kvalificerande 7Svea hovrätts dom i mål B 5221-03. 2002/03:38 Straffansvar för terroristbrott, bet. 2002/03:JuU12, rskr. 2002/03:148 EGTL164/2002. 9Se 6 § 3 säkerhetsskyddslagen som hänvisar till terroristbrott enligt 2 § lagen (2003:148) om straff för terroristbrott. rekvisit, dels en brottskatalog som upptar gärningar som ska bedömas som terroristbrott om det kvalificerande rekvisitet är upp- fyllt. Det förutsätts att handlingen objektivt är sådan att den genom sin art eller sitt sammanhang allvarligt kan skada ett land eller en internationell organisation. En annan förutsättning är att handlingen begåtts i syfte att injaga allvarlig fruktan hos en befolk- ning, eller otillbörligen tvinga offentliga organ eller en inter- nationell organisation att utföra eller avstå från att utföra en hand- ling, eller allvarligt destabilisera eller förstöra de grundläggande politiska, konstitutionella, ekonomiska eller sociala strukturerna i ett land eller i en internationell organisation. Innebörden av uttrycket kunna allvarligt skada är inte närmare utvecklad i ram- beslutet. I den nämnda propositionen anges att det, bl.a. mot bakgrund av rambeslutets syfte och de rådsuttalanden som gjorts i samband med dess antagande, får anses innebära att gärningen ska kunna utgöra en svår påfrestning på samhället eller på en mellan- statlig organisation. Det anges naturligtvis omfatta gärningar som allvarligt kan skada de grundläggande strukturerna för ett demo- kratiskt samhälle som grunderna och formerna för statsskicket eller rättsordningen. Det framhålls vidare att rekvisitet emellertid inte är begränsat till gärningar som kan hota de grundläggande struk- turerna i en stat eller som är av sådan omfattning att de kan få landsomfattande konsekvenser. Rekvisitet anges därför också inne- fatta gärningar som i övrigt kan allvarligt skada ett väsentligt allmänintresse eller orsaka allvarliga störningar i en stats samhälls- funktioner eller försörjningsmöjligheter. Enligt uttalandena omfat- tar det viktiga infrastruktursystem som allmänna kommunika- tionsnät och kommunikationsmedel, el- och vattenförsörjning, telekommunikationer, hälso- och sjukvård, radio och TV men även viktiga försörjningsgrenar och industrier samt handelsplatser såsom börser. Slutligen anges det också inrymma sådana för medborgarna väsentliga gemensamma intressen som värnandet av det öppna och säkra samhället. 11.2En fortsatt utgångspunkt i begreppet rikets säkerhet Bedömning: Begreppet rikets säkerhet som tar sikte på förhål- landen av grundläggande betydelse för som möjlig- heterna att hävda landets oberoende i olika avseenden, är till- räckligt för att sammantaget beskriva de för nationen från ett säkerhetsskyddsperspektiv primärt skyddsvärda verksam- heterna. Utan att någon ändring i sak är avsedd behöver därför inte det nuvarande tillägget om verksamheter som särskilt behöver ett skydd mot terrorism föras över till en ny säkerhets- skyddslag. Förslag: Benämningen rikets säkerhet ska ersättas med säkerhet vilket endast är en språklig ändring. Är begreppet rikets säkerhet tillräckligt brett också i fråga om krav på säkerhetsskydd? Överväganden som gjorts i andra sammanhang i fråga om för natio- nen särskilt skyddsvärda intressen och verksamheter är av stor betydelse för hur det skyddsvärda bör beskrivas i en reformerad säkerhetsskyddslag. Av särskild relevans är regeringens uttalanden vid översynen av spioneribestämmelsen. Den i det sammanhanget lämnade beskrivningen av innebörden av rikets säkerhet stämmer väl in på en allmänt hållen beskrivning av de skyddsintressen och de olika slag av verksamheter, såväl försvarsinriktade i en mer tradi- tionell bemärkelse som civila, som vi anser är av intresse också från ett säkerhetsskyddsperspektiv. Vi instämmer i slutsatsen att begreppets innebörd måste bedömas i ljuset av samhällsutveck- lingen vilket medför ett fokus på skydd av grundläggande samhälls- funktioner. En vidgning mot den civila sektorn är också ett fram- trädande drag i den nu gällande skyddslagen. Också i fråga om sekretess av hänsyn till rikets säkerhet kan en viss breddning av tillämpningsområdet skönjas. Att det i andra sammanhang tydlig- görs att såväl försvarsinriktade som civila verksamheter kan ha betydelse för rikets säkerhet bör också påverka hur begreppet upp- fattas i en säkerhetsskyddskontext. Det bör i sammanhanget betonas att även om civila verksam- heter inom olika samhällssektorer har fått en ökad betydelse för upprätthållandet av grundläggande samhällsfunktioner (och ytterst rikets säkerhet), så innebär det på intet sätt att den militära verk- samhetens betydelse skulle ha minskat. Det är snarare så, vilket vi också tagit upp i kapitel 9, att förändringar och instabilitet i vår relativt nära omvärld medfört att det militära för- svaret har fått en förnyad betydelse för rikets säkerhet. Beskrivningen av säkerhetsskyddslagens tillämpningsområde utgår inte enbart från begreppet rikets säkerhet utan också från skrivningar om verksamheter som särskilt behöver skyddas mot terrorism. Vår uppfattning är att tillägget om terrorism i beskriv- ningen av lagens tillämpningsområde medför en otydlighet i förhål- lande till begreppet rikets säkerhet. I propositionen till säkerhets- skyddslagen finns resonemang om att terroristbrott, oavsett om de utgör ett hot mot rikets säkerhet eller inte, innebär ett angrepp på de demokratiska spelreglerna i samhället och att skydd mot terrorism i vart fall kan anses ligga nära värnet om rikets säkerhet.10 Som vi redogjort för har terrorism i säkerhetsskyddslagen en mer distinkt betydelse. En fråga som har uppkommit är om det numera behövs en åtskillnad mellan verksamheter av betydelse för rikets säkerhet och verksamheter som särskilt behöver skyddas mot terrorism. Någon närmare analys av hur de intressen som terrorist- brottet avser att skydda förhåller sig till begreppet rikets säkerhet redovisades inte i samband med att lagen om terroristbrott infördes. Vi ser det inte som meningsfullt att fördjupa oss i den frågan. Däremot anser vi oss ändå kunna dra slutsatsen att begreppet rikets säkerhet i princip bör vara tillräckligt för att täcka in även sådana särskilt skyddsvärda verksamheter som bestämmel- serna om säkerhetsskydd till skydd mot terrorism tar sikte på. Det handlar i stor utsträckning om verksamheter som är skyddsobjekt enligt skyddslagen vilket redan det i regel innebär en koppling till rikets säkerhet. Sammantaget har vi kommit fram till att begreppet rikets säker- het omfattar sådana övergripande nationella intressen och samhälls- värden som också en reformerad säkerhetsskyddslag bör ta sikte på att skydda. Genom att ordet rikets bytts ut mot i 19 kap. 1995/96:129 Säkerhetsskydd, s. 25. framstår också begreppet som mer tidsenligt. Som vi har berört och som utvecklas i avsnitt 12.1 behöver också en reformerad säkerhetsskyddslag delvis utgå från bestämmelser om sekretess med hänsyn till rikets säkerhet. Sammantaget talar det för att rikets säkerhet, efter en språklig justering till säkerhet, också i fortsättningen används vid en beskrivning av vilka verksamheter som omfattas av säkerhetsskyddslagen. Vi har ändå, vilket vi kommer in på i det följande, vissa betänkligheter med att i en beskrivning av säkerhetsskyddslagens syfte använda enbart uttrycket säkerhet. En risk för att tillämpningsområdet tolkas för snävt Vi har i avsnitt 10.2 beskrivit att en viktig utgångspunkt för reformbehovet är att utveckla lagen för att bl.a. ge ett tydligare utrymme för säkerhetsskydd av andra anledningar än skydd mot obehörigt röjande av uppgifter. Med anledning av den inriktningen för reformbehovet ser vi vissa problem med att använda uttrycket säkerhet. Det kan förefalla motsägelsefullt eftersom vi har kommit fram till slutsatsen att begreppet säkerhet, med utgångspunkt från bl.a. förarbetena till spioneri- bestämmelsen, har en tillräcklig bredd. Det problematiska är dock just att begreppet är centralt i annan lagstiftning där orsaken till skyddsbehoven kan sägas vara snävare. I fråga om sekretess handlar det uteslutande om ett skydd mot att uppgifterna röjs. Också straffbestämmelsen om spioneri tar sikte på skydd av uppgifters innehåll även om den inte är begränsad till vare sig uppgifter som omfattas av sekretess eller förhållanden av hemlig natur. Skydds- lagen å sin sida har ett relativt begränsat tillämpningsområde som är inriktat på att begränsa det fysiska tillträdet till vissa anläggningar etc. Att skydda för samhället centrala it-system utifrån behov av att säkerställa informationens tillgänglighet och riktighet ligger således utanför den lagstiftningens tillämpningsområde. Vi konstaterar således att referensramen genom de grund- läggande samhällsvärden som där innefattas i och för sig är tillräck- ligt bred. Vi ser emellertid en risk för att den givna av- gränsningen av vilka förhållanden som är skyddsvärda i andra sammanhang kan ha en negativ inverkan på tillämpningen av Därigenom skulle en användning av samma begrepp kunna motverka en utveckling av säkerhetsskyddet som tydligare inkluderar förhållanden som behöver skyddas från ett vidare perspektiv. Det gäller inte minst it-system där funktioner med avseende på tillgänglighet eller riktighet, dvs. systemens drift- säkerhet och funktionalitet, är av kritisk betydelse för ett funge- rande samhälle. De betänkligheter vi har inför att också fortsättningsvis behålla rikets/säkerhet som enda referensram för tillämpnings- området för säkerhetsskyddet beror också på att begreppet även används just i straffbestämmelser och bestämmelser om sekretess som innebär andra intresseavvägningar. För lagstiftning av sådant slag kan hänsynen till motstående allmänna och enskilda intressen, som bl.a. den enskildes rättssäkerhet och rätten att ta del av all- männa handlingar, medföra en relativt restriktiv tolkning av vilka förhållanden som faller inom tillämpningsområdet.