sou · H3B321d2 · 2015-03-02 00:00:00 — 21.2.2 Arbetslöshetskassornas uppdrag ............................... 21.2.3 Förtydligade associationsrättsliga bestämmelser DEL 6 Bättre försäkringsskydd för vissa grupper Studerande och trygghetssystemen ............................ 22.1.1 Uppdraget rörande studerande .................................. 22.1.2 Nuvarande regelverk för studerande ......................... 22.1.3 utredningar och förslag................................ 22.1.4 Genomförda reformer rörande studerande............... 22.2.1 Överväganden – studerande i sjukförsäkringen och återgång i studier ................................................. 22.2.2 Överväganden rörande studerande i 22.3.2 Återgång i studier ....................................................... Försäkringsskydd för företagare och uppdragstagare..... 23.1.2 Nuvarande regelverk................................................... 23.1.4 Genomförda reformer ................................................ Överväganden avseende företagare ...................................... 23.2.2 Uppdragstagare i arbetslöshetsförsäkringen ............ 23.2.3 Kommitténs förslag bidrar till att lösa vissa av problemen som rör företagarnas trygghet................ 23.2.4 Längre uppbyggnadsskede......................................... 23.2.5 Uppbyggnadsskede oavsett företagsform ................ Förslag avseende företagare .................................................. 23.3.1 Förslag till förbättrade regler vid 23.3.2 Införande av regler vid uppbyggnadsskede för företagare som bedriver företag i aktiebolagsform .. Ikraftträdande och övergångsbestämmelser ................. Konsekvenser av förslagen ......................................... Del 1 Ett rättvisande inkomstunderlag ................................ 25.1.1 Ett förändrat inkomstbegrepp................................... 25.1.2 Införandet av e-inkomst i sjukförsäkringen ............. 25.1.3 Införandet av e-inkomst i Del 2 En långsiktigt hållbar sjukförsäkring ......................... 25.2.1 Ökad standardtrygghet .............................................. 25.2.2 Hälso- och sjukvårdens ansvar för sjukfrånvaron .... 25.2.3 Förstärkt kompetensutveckling hos 25.2.4 uppdrag med det 25.2.5 Utvecklat bedömningsstöd för hälso- och sjukvårdens arbete med tidiga insatser...................... 25.2.6 Rättvisare utformning av karens................................ Del 3 Bättre stöd för återgång i arbete ................................. 25.3.1 Krav på samverkan införs i hälso- och 25.3.2 Krav på behandlings- och rehabiliteringsplanering införs i hälso- och sjukvårdslagen ............................ 25.3.3 Ekonomiskt stöd för koordineringsfunktioner i hälso- och sjukvården ............................................... 25.3.4 En stärkt roll för ............................. 25.3.5 Ett förtydligande av arbetsgivarens skyldigheter 25.3.6 En förtydligad roll för .............. 25.3.7 Investeringar i långsiktig kunskapsuppbyggnad ..... 25.3.8 En satsning på en nationell web-portal ................... 25.4 Del 4 En mer rättssäker arbetsskadeförsäkring ................. 25.5 Del 5 En trygg och effektiv arbetslöshetsförsäkring......... 25.5.2 Intern styrning och kontroll .................................... 25.5.4 Stärkt arbete för likformighet i 25.5.6 Sökområde – 100-dagarsregeln ................................ 25.5.7 Ny deltidsbegränsning ............................................. 25.6 Del 6 Bättre försäkringsskydd för vissa grupper ............... 25.6.1 Studerandes möjligheter till deltidssjukskrivning... 25.6.2 Ökad trygghet för försäkrade som avslutar 25.6.3 Förbättrade regler för företagare vid 25.6.4Förbättrade regler under uppstartsskede för företagare som bedriver företag i aktiebolagsform. Förslaget till lag om ändring i hälso- och sjukvårdslagen (1982:763)............................................................................. Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:1047) om Förslaget till lag om ändring i lagen (1997:238) om 26.4 Förslaget till lag om ändring i lagen (1997:239) om Förslaget till lag om ändring i socialförsäkringsbalken (2010:110) ............................................................................. Reservation och särskilda yttranden ................................. Verktyg för att säkerställa en likformig Ett system för tolkningsbesked inom arbetslöshetsförsäkringen – möjliga tekniska Författningsutkast – Införande av ett rättvisande inkomstunderlag i två etapper .................................. Författningsutkast – etapp 1 .................................... Författningsutkast – etapp 2 .................................... En mer rättssäker arbetsskadeförsäkring 15Bakgrund till en mer rättssäker arbetsskadeförsäkring Kommittén ska enligt direktiven analysera och överväga möjlig- heten att föra över ansvaret för de delar av sjukförsäkringen från staten till arbetsmarknadens parter eller privata aktörer som kom- mittén finner lämpligt. Ett område som då kan vara aktuellt är enligt direktiven arbetsskadeförsäkringen. Konsekvensanalyser av en sådan ansvarsöverföring ska göras ur ett brett perspektiv.1 beställde kommittén en underlagsrapport om för- slag till en alternativ arbetsskadeförsäkring.2 presenterade sin slutrapport.3 Särskilt dessa rapporter, men även rapporter från , Inspekt- ionen för socialförsäkringen och ,4 ledde till att kommittén vid sidan av de uppdrag som direktiven anger uppmärk- sammades på en rad brister inom arbetsskadeförsäkringen. Några av de brister som lyftes i dessa rapporter var den ojämna fördelningen mellan kvinnors och mäns beviljande av arbetsskade- livränta, att nyvunnen kunskap om farliga arbetsmiljöer och påfres- tande arbetsmoment inte har en naturlig väg in i försäkrings- tillämpningen och att det finns en bristande kunskap om vilka kostnader arbetsskador skapar för samhällsekonomin som helhet. Dessa förbättringsmöjligheter i arbetsskadeförsäkringen har varit vägledande för kommitténs arbete. 2Parlamentariska socialförsäkringsutredningen (2012b). 3Arbetsskadekommissionen (2012). 4Riksrevisionen (2007), ISF (2011a) och (2011c). Bakgrund till en mer rättssäker arbetsskadeförsäkring Kommittén har även tagit intryck av det reformeringsarbete som skett i arbetsskadeförsäkringarna i , och . Gemensamt för reformerna i dessa länder har varit att få en mer flexibel arbetsskadeförsäkring, som är mer rättssäker och förutsägbar. Denna inriktning har även präglat kommitténs arbete. Lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring (LAF) trädde i kraft och gäller för alla arbetsskador som inträffat eller visat sig fr.o.m. detta datum. Lagen (1954:243) om yrkesskadeför- säkring (YFL) tillämpas fortfarande för skador som har inträffat eller som har visat sig t.o.m. . LAF upphörde att gälla då socialförsäkringsbalken (SFB) trädde i kraft. Bestämmelserna i har dock till sitt innehåll i allt väsent- ligt förts över till SFB (kap. 39-42). Arbetsskadeskyddet gäller för alla som förvärvsarbetar i . Även andra förvärvsarbetande än arbetstagare dvs. uppdragstagare och egna företagare är försäkrade. I 39 kap. 3 § SFB anges vad som är arbetsskada. Arbetsskada är, enligt den inledande meningen i paragrafen, ”skada till följd av olycksfall eller annan skadlig inverkan i arbetet.” Med skada avses, enligt 39 kap. 4 § SFB, personskada eller en skada på en protes eller annan liknande anordning som användes för avsett ändamål när skadan inträffade. Man skiljer mellan olyckor och annan form av skadlig inverkan. Synonymt med skador till följd av ”annan skadlig inverkan” ärarbetssjukdomar. Det kan handla om inverkan av varje faktor i arbetsmiljön som kan påverka den fysiska och psykiska hälsan ogynnsamt, t.ex. ovanliga eller ovanligt ansträngande arbets- moment. Dagens generella utformning av arbetsskadebegreppet innebär att det omfattar i princip all form av skadlighet i arbetet som kan ge upphov till personskada. Begreppet infördes genom LAF. Ett motiv till att införa det generella arbetsskadebegreppet var att för- säkringsskyddet därigenom skulle kunna anpassas efter nya forsk- ningsrön och förändrade skaderisker. Tanken var att det skulle ge en mer flexibel försäkring. Genom praxis skulle ett antal typfall Bakgrund till en mer rättssäker arbetsskadeförsäkring utvecklas som skulle kunna ge stadga åt tolkningen av skadebe- greppet. gäller att en skada ska anses ha uppkommit genom olycksfall eller annan skadlig inverkan i arbetet om övervägande skäl talar för det. Samma regel gäller för både olycksfall och annan skadlig inverkan och bevisregeln får betydelse om det råder tveksamhet om det är en arbetsskada eller inte. Änd- ringen 2002 innebar att beviskravet för arbetssjukdomar lättades upp i förhållande till vad som gällt tidigare. Prövningen ska grundas på en helhetsbedömning. Det innebär att det ska göras en sammanfattande bedömning av olika, av varandra obero- ende, förhållanden vid prövningen av om det är en arbetsskada. Bedömningen av om en skada är en arbetsskada eller inte påver- kas av omständigheterna och bevismöjligheterna i det enskilda fal- let samt av den medicinska sakkunskapen på området. I grunden handlar det om att peka ut en eller flera tänkbara orsaker till den skada som inträffat och att därefter visa på ett konkret samband mellan orsaken och skadan, s.k. orsakssamband. Orsaken måste också kunna relateras till arbetet. Bedömningen av om det förelig- ger skadlig inverkan i arbetet ska bygga på en vetenskapligt förank- rad medicinskt grund. Dock krävs inte full vetenskaplig bevisning utan även skador som på goda medicinska grunder kan antas ha sitt ursprung i faktorer i arbetsmiljön ska kunna omfattas av arbets- skadeförsäkringen. En annan svårighet är att det inte finns en enhetlig norm för riskvärderingen, vilket följer av att arbetstagaren är försäkrad i befintligt skick. Det innebär att det vid skadebedömningen måste tas hänsyn till om den aktuella skadeorsaken, dvs. orsaken, kan ha lett till den aktuella skadan, den s.k. skadeeffekten hos just den försäkrade beaktat hans eller hennes kön, ålder, längd och vikt, sjukdomsanlag m.m. Faktorer i arbetet som allmänt inte kan anses som skadliga kan dock inte bedömas som sådana ens för en extremt känslig person. Det är också viktigt att fråga sig om skadan har uppkommit eller förvärrats till följd av individuella omständigheter, s.k. konkurrerande skadeorsaker. I 39 kap. 5 § SFB förtydligas att som arbetsskada avses inte en skada av psykisk eller psykosomatisk natur som är en följd av före- tagsnedläggelse, en arbetstvist, bristande uppskattning av den för- Bakgrund till en mer rättssäker arbetsskadeförsäkring säkrades arbetsinsatser, vantrivsel med arbetsuppgifter eller arbets- kamrater eller därmed jämförliga förhållanden. I 39 kap. 7 § SFB föreskrivs det också att olycksfall vid färd till eller från arbetsstället (s.k. färdolycksfall) räknas som olycksfall i arbetet, om färden föranleddes av och stod i nära samband med arbetet. Att fastställa skadetidpunkten, även kallad visandedagen, för ett olycksfall är enkelt. Olycksfallsdagen är alltid också visandedagen. Vid skada till följd av annat än olycksfall gäller däremot en sär- skild regel. Enligt 39 kap. 8 § SFB anses skadan ha inträffat den dag skadan först visade sig. Enligt praxis anses skadan visa sig när en person söker läkare för sina sjukdomssymptom. Visandedagen ska dokumenteras genom läkarjournalanteckning, läkarutlåtande, röntgenbild, audiogram (hörselkurva) eller dylikt. Den första sjukskrivningsdagen godtas också som visandedag. Den som drabbas av en arbetsskada har, så länge sjukdomstill- ståndet fortgår, rätt till samma ersättning från sjukförsäkringen som vid annan sjukdom. Detta framgår av 40 kap. 2 § SFB. Om förmågan att skaffa sig inkomst genom arbete blir bestående ned- satt på grund av en arbetsskada, har den försäkrade även rätt till arbetsskadeersättning i form av livränta enligt bestämmelserna i 41 kap. SFB. För rätt till livränta krävs, förutom att arbetsskadan godkänns, att inkomstförmågan är nedsatt med minst en femton- del, att nedsättningen kan antas bestå under och att den årliga inkomstförlusten uppgår till minst en fjärdedel av pris- basbeloppet. Ersättningsnivån är av inkomstförlusten upp till taket i sjukförsäkringen på 7,5 prisbasbelopp. Arbetsska- deförsäkringen omfattar även rätt till ersättning för tandvårdskost- nader, sjukvård utomlands och viss annan kostnadsersättning. En försäkrad som deltar i arbetslivsinriktad rehabilitering kan erhålla rehabiliteringsersättning dels i form av rehabiliteringspen- ning, dels som ett bidrag för kostnader som uppstår i samband med denna rehabilitering. En förutsättning för att ersättning ska kunna betalas ut, är att rehabiliteringen ingår i en rehabiliteringsplan som tagits fram i samarbete med . Rehabiliterings- penningen täcker inkomstförlust som uppstår för den som deltar i rehabilitering och den betalas ut med samma belopp som sjukpen- ning. Om den arbetslivsinriktade rehabiliteringen bedöms pågå Bakgrund till en mer rättssäker arbetsskadeförsäkring under kan livränta beviljas från arbetsskadeförsäk- ringen. En stor del av den arbetsskadades ersättning belastar således inte arbetsskadeförsäkringen utan finansieras genom sjukförsäkringen. Arbetsskadeförsäkringen är således inte en primär försäkring utan kompletterar endast den ersättning som utgår från sjukförsäk- ringen. Den som drabbas av en personskada i arbetet kan vara berättigad till skadestånd från sin arbetsgivare eller annan skadeståndsskyldig enligt bestämmelserna i skadeståndslagen (1972:207). Grundprin- cipen i skadeståndslagen bygger på att den skadade fullt ut ska kom- penseras för sina förluster. En förutsättning för rätt till skadestånd enligt skadeståndslagen är dock att arbetsgivaren har varit vållande till den uppkomna skadan. var det vanligt med skadeståndsprocesser i domstol mellan arbetsgivare och arbetstagare. Såväl arbetstagare som arbetsgivare upplevde dessa processer som betungande. På initiativ av arbetsmarknadens parter infördes därför ett kollektivavtalsgrundat försäkringsskydd vid arbetsskada – dagens Trygghetsförsäkring vid arbetsskada (TFA).5 Skyddet utformades som en ansvarsförsäkring för arbets- givaren och syftade till att ge de försäkrade skadeståndsersättning grundad på no fault-principen, dvs. ansvar oberoende av vållande. När det gäller TFA har parterna valt att harmonisera skadebe- greppet med socialförsäkringens arbetsskadebegrepp och inte med skadeståndslagens generella regel om personskada i arbetet. Liksom arbetsskadeförsäkringen omfattar TFA därför skada som följd av olycksfall eller annan skadlig inverkan i arbetet om övervägande skäl talar för det. Ärenden som avser TFA handläggs av Försäkring. Genom TFA har de allmänna skadeståndsreglerna till stor del spelat ut sin roll på arbetsskadeområdet genom att ersätt- ning, med vissa begränsningar, ger full kompensation. 5 Det kollektivavtalsgrundade arbetsskadeskyddet regleras genom tre centrala avtal: TFA för LO- och PTK-området, TFA-KL för kommun- och landstingsanställda, samt Avtal om personskadeersättning (PSA) för det statliga området. Bakgrund till en mer rättssäker arbetsskadeförsäkring Eftersom utgångspunkten för arbetsskadeförsäkringen sedan tillkomsten av LAF varit att den ska utgöra en socialförsäkring som täcker inkomstbortfall fullt ut hade det kollektivavtalsgrundade skyddet ursprungligen störst betydelse för ersättning av ideell skada, dvs. sveda och värk, lyte och men och särskilda olägenheter. Även sjukvårdskostnader och kostnader för skadade kläder, glasö- gon och liknande kan betalas ut. Ersättning lämnas även som kol- lektivavtalade sjuktillägg som skiljer sig mellan olika sektorer. Det kollektivavtalsgrundade försäkringsskyddet kompletterar också sjuklönen och den ersättning som betalas ut från den allmänna sjuk- och arbetsskadeförsäkringen. har den ersättning som betalas ut till arbetsskadade från Försäkrings- kassan begränsats bl.a. genom slopandet av den särskilda arbets- skadesjukpenningen och genom att inkomsttaket för socialförsäk- ringen inte har höjts i takt med löneutvecklingen. Detta har medfört att TFA:s betydelse för att täcka även inkomstbortfall har ökat. av alla anställda som arbetar hos arbets- givare som täcks av kollektivavtal och nära hälften av egenfö- retagarna tecknar en kompletterande arbetsskadeförsäkring. Där- med har en stor del av arbetsmarknaden ytterligare ersättning än den från den allmänna arbetsskadeförsäkringen. Arbetsgivare som inte omfattas av TFA kan, i händelse av arbetsskada, i stället bli skadeståndsskyldiga enligt skadeståndslagen. För arbetstagaren gäller då att han eller hon är hänvisad till att rikta skadeståndsan- språk mot arbetsgivaren eller annan som vållat skadan. För att ska- destånd ska utgå krävs dock, som nämnts inledningsvis, att arbets- givaren kan anses vållande till skadan. Har arbetstagaren själv vållat skadan kan skadestånd enligt skadeståndslagen inte utgå. 15.2.3Samordning av den allmänna och den kollektivavtalade arbetsskadeförsäkringen I normalfallet regleras arbetsskador till följd av olycksfall i arbetet genom Försäkring innan skadan tas upp till prövning av . För arbetssjukdomar gäller det omvända. De prövas som regel först av . Någon självständig skadereglering görs i princip inte av Försäkring när det gäller arbetssjukdomar. En arbetssjukdom berättigar till ersättning från TFA om skadan kvarstår har förflutit från den dag Bakgrund till en mer rättssäker arbetsskadeförsäkring då skadan visade sig och den har förklarats vara en arbetsskada av . För s.k. ILO-sjukdomar6 gäller dock endast 180-dagarsregeln (4 § TFA). Det övergripande målet för arbetslivspolitiken är goda arbetsvillkor och möjlighet till utveckling i arbetet för både män och kvinnor. Arbetsmiljön ska utformas så att den förebygger ohälsa, olycksfall och motverkar att människor utestängs från arbetet. Arbetsmiljön ska också ta hänsyn till människors olika förutsättningar och bidra till att vidareutveckla både individer och verksamhet.7 I arbets- miljölagen regleras de skyldigheter att förebygga ohälsa och olycks- fall i arbetet som arbetsgivare och arbetstagare har. Arbetsmiljölagen (1977:1160) (AML) är en ramlag inom arbets- miljölagstiftningen och reglerar arbetsgivares och arbetstagares skyldigheter på området. Lagens ändamål är att förebygga ohälsa och olycksfall i arbetet samt att i övrigt uppnå en god arbetsmiljö. Lagen kompletteras med en förordning, arbetsmiljöförordningen (1977:1166). I arbetsmiljöförordningen finns bestämmelser som ger rätt att utfärda föreskrifter. Arbetsmiljö- verket har drygt 90 gällande föreskrifter, som mer i detalj reglerar utformningen av arbetsmiljön och täcker olika typer av risker såsom psykiska och fysiska belastningar, farliga ämnen eller maskiner., Föreskrifterna utarbetas i samarbete med arbetsmark- nadens parter och revideras löpande till följd av teknisk utveckling, språk, intressenternas krav m.m. Vid sidan av ansvarsfrågor anger AML regler för samverkan mellan arbetsgivare och arbetstagare samt skyddsombudens verk- samhet. Detta eftersom det med arbetsmiljö avses alla faktorer och förhållanden i arbetet såsom tekniska, fysiska, sociala förhållanden, 6Sjukdomar som finns upptagana på förteckning av arbetssjukdomar. 2013/14:1, utgiftsområde 14. Bakgrund till en mer rättssäker arbetsskadeförsäkring men även sådana som rör organisationen av arbetet och arbetets innehåll. Arbetsgivarens skyldigheter i AML Arbetsgivaren är skyldig att systematiskt planera, leda och kon- trollera verksamheten så att föreskrivna krav på en god arbetsmiljö uppfylls (3 kap. 2 a § AML). I det ingår att utreda arbetsskador, fortlöpande undersöka riskerna i verksamheten och vidta eventuella åtgärder som föranleds av detta. Om det finns behov av åtgärder, och dessa inte kan vidtas ska en tidplan upprättas. Det ingår även i arbetsgivarens skyldigheter att tillse att det finns en organiserad arbetsanpassnings- och rehabiliteringsverksamhet för fullgörande av uppgifter enligt AML. Arbetsgivaren är även skyldig att se till att arbetstagaren får god kännedom om de förhållanden och risker som kan vara förbundna med arbetet (3 kap. 3 § AML) och att den företagshälsovård som arbetsförhållandena kräver finns att tillgå (2 c § AML). Med före- tagshälsovård avses en oberoende expertresurs inom arbetsmiljö och rehabilitering. Arbetstagarens skyldigheter i AML Arbetstagaren ska medverka i arbetsmiljöarbetet och delta igenom- förande av åtgärder som krävs för att åstadkomma en god arbets- miljö (3 kap. 4 § AML). Vidare ska de skyddsanordningar som finns tillgängliga användas och försiktighet iakttas för att förebygga ohälsa och olycksfall. Om arbetstagaren finner att arbetet innebär omedelbar och allvarlig fara för liv eller hälsa ska arbetsgivaren eller skyddsombud underrättas. Ett skyddsombud ska utses på arbetsställen med minst fem arbetstagare. På arbetsställen med minst femtio arbetstagare ska det finnas en skyddskommitté bestå- ende av företrädare för arbetsgivare och arbetstagare (8 § AML). Skyddsombuden företräder arbetstagarna i frågor som rör arbets- miljön och kontrollerar att arbetsgivaren uppfyller sina skyldig- heter enligt AML. Bakgrund till en mer rättssäker arbetsskadeförsäkring Strafföreläggande och sanktioner i AML Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot föreläggande eller förbud enligt AML kan dömas till böter eller fängelse i högst (8 kap. 1 § AML). Det kan handla om att föreskrifter inte följts, skyddsanordning tagits bort eller oriktiga uppgifter har läm- nats till (2 § AML). skärptes reglerna om sanktioner i AML genom pro- positionen Effektivare sanktioner för arbetsmiljö- och arbetstids- reglerna.8 Regeländringarna innebar att sanktionsavgifter i stor utsträckning ska ersätta straffsanktioner för att åstadkomma ett effektivare sanktionssystem på arbetsmiljöområdet. är den myndighet som har regeringens uppdrag att se till att arbetsmiljölagen följs. Med stöd av lagen ger verket ut föreskrifter och allmänna råd som preciserar vilka krav som ställs på arbetsmiljön. har drygt 90 gällande före- skrifter, som mer i detalj reglerar utformningen av arbetsmiljön och täcker olika typer av risker såsom psykiska och fysiska belast- ningar, farliga ämnen eller maskiner.9 Föreskrifterna utarbetas i samarbete med arbetsmarknadens parter och revideras löpande. Inspektioner, förelägganden och förbud, samt viten Syftet med inspektioner är att stärka säker- hetstänkandet hos företagen och att få arbetsgivare att genomföra riskbedömningar i syfte att förebygga olyckor och arbetsskador. Själva inspektionen är oftast inriktad på kontroll och vid sidan av arbetsgivarna deltar skyddsombudet. genomförde Arbets- miljöverket 21 000 inspektioner. Om inspektören bedömer att arbetsgivaren inte uppfyller kraven i lag, förordning och före- skrifter kan han eller hon kräva att arbetsgivaren rättar till bristerna genom ett föreläggande. Inspektören kan också förbjuda viss han- 2012/13:143. 9Arbetsmiljöverkets (2013a). Bakgrund till en mer rättssäker arbetsskadeförsäkring tering eller viss verksamhet genom förbud. Föreläggande eller för- bud meddelas oftast efter inspektion på arbetsplatsen och försök att åstadkomma frivillig rättelse. På detta sätt kan kraven i bestäm- melserna på området konkretiseras och preciseras med hänsyn till den aktuella arbetssituationen. Att flertalet av de föreskrifter utfärdar följs säkerställs endast på detta sätt. Om föreläggandet eller förbudet inte följs kan Arbetsmiljöver- ket sätta ut ett vite. Vitesbeloppets storlek bestäms bland annat utifrån vad de kostar att genomföra åtgärderna och vad bedöms krävas för att förmå arbetsgivaren att vidta åtgärder. Arbetsmiljö- verket kan alltså välja mellan att sätta ut vite och att meddela straf- föreläggande eller förbud utan vite. Har vite inte satts ut inträder istället straffsanktion eller sanktionsavgift.10