sou · H3B355 · 2015-06-09 00:00:00 — Genom bra samverkan kan förskolans och skolans personal bli bättre rustade i att arbeta våldsförebyggande och de kan vara öppna och tydliga gentemot vårdnadshavare exempelvis om skolans ansvar, hur man arbetar kring orosanmälan, hur samverkan med går till osv. Att tala om främjande arbete är ett sätt att fokusera på positiva aspekter av det våldsförebyggande arbetet och fokusera på vad ar- betet ska uppnå och sträva efter. anser att våldsföre- byggande arbete av mer åtgärdande karaktär bör ses som en del i en bredare satsning på ett brett och systematiskt värdegrundsarbete i skolan som ett medel för att främja jämställdhet, motverka tradi- genusrelationer, förebygga utsatthet och höja kunskaperna om t.ex. mänskliga rättigheter, barns rättigheter och allas lika värde. lyfter att det finns goda förutsättningar att arbeta med främjande och tidigt våldsförebyggande arbete med stöd i dagens styrdokument för skolan. Skolans ansvar för att motverka kränk- ande behandling, trakasserier och diskriminering är t.ex. tydligt och krävande. Det finns också många skrivningar om t.ex. mänskliga rättigheter och jämställdhet, både i läroplanens övergripande uppdragsbeskrivning och i respektive kurs- och ämnesplaner. Bl.a. framgår att skolan ”aktivt och medvetet ska främja kvinnors och mäns lika rätt och möjligheter” och att skolan ”har ett ansvar för att motverka traditionella könsmönster” och ska ”ge utrymme för 8 (2014). eleverna att pröva och utveckla sin förmåga och sina intressen oberoende av könstillhörighet”.9 För gymnasieskolan gäller också att läraren ska ”se till att undervisningen till innehåll och upplägg- ning präglas av ett jämställdhetsperspektiv”.10 Vad gäller främjande och tidigt våldsförebyggande arbete i för- skola och skola menar att det handlar om långsiktigt förändringsarbete där lärarprofessionen måste stärkas i sin förmåga att kunna hantera och förmedla dessa frågor i olika sammanhang. Det är många frågor som ska hanteras under elevernas skoltid och det är viktigt att se hur de hänger ihop och försöka underlätta en bättre samordning av arbetet. Att upptäcka elever som utsätts för hedersrelaterat våld och för- tryck är en viktig uppgift för skolan. En förutsättning för att skolan ska kunna hjälpa utsatta elever är att någon på skolan ser och för- står problematiken. Det är därför nödvändigt att skolans personal har grundkunskap om vad hedersrelaterat våld och förtryck inne- bär. Ett liv fritt från våld och förtryck är en rättighet, men det gäller att upptäcka de som är utsatta för att skolan ska kunna hjälpa dem att tillvarata sina rättigheter.11 4.4Tidig upptäckt av våldsutsatta och våldsutövare Att vara i riskzonen för att utsättas för eller utöva våld handlar om att tillhöra en grupp där forskning om riskfaktorer pekar på att det finns en förhöjd risk för våld i förhållande till andra grupper eller befolkningen som helhet. Det finns t.ex. en ökande kunskap om att våld kan debutera under graviditet eller barnets första år och därför är tidigt våldsförebyggande arbete och främjande insatser riktade till alla blivande och nyblivna föräldrar viktig.12 Att vara i riskzonen för att utsättas för eller utöva våld betyder dock inte att alla i gruppen kommer att utsättas för eller utöva våld. När det gäller relationen mellan ”riskgrupp” och ”särskild sår- barhet” kan man se att den särskilda sårbarheten hos t.ex. flickor 9Läroplan för grundsärskolan (2011), Läroplan för sameskolan, förskoleklassen och fritids- hemmet (2011), Läroplan för specialskolan, förskoleklassen och fritidshemmet (2011), Läro- plan för , förskoleklassen och fritidshemmet (2011). 10Läroplan för gymnasieskolan (2011), Läroplan för gymnasiesärskolan (2013). 11Skolverket (2011). 12Lundgren et al. (2001), et al. (2004), (2004). och unga kvinnor handlar både om att de tillhör en riskgrupp med högre nivå av våldsutsatthet i förhållande till kvinnor i andra åldrar, och om brist på insatser riktade just till dem. Samhällets bristande beredskap att hantera vissa gruppers utsatthet gäller även för kvin- nor, unga och barn som utsätts för hedersrelaterat våld och för- tryck. När det gäller hedersrelaterat våld och förtryck handlar sårbarheten bl.a. om att våldet ofta utövas kollektivt, att det kan vara socialt accepterat i det sammanhang där det utövas, och att förövare kan vara såväl män som kvinnor inom familjen och släkten. Pojkar kan ha dubbla roller som både offer och förövare.13 Det är således ett viktigt våldsförebyggande arbete att utveckla anpassade verksamheter och främjande insatser riktade till alla grupper av flickor, unga kvinnor och kvinnor som utsätts för mäns våld mot kvinnor och hedersrelaterat våld och förtryck. I trappan i figur 4.1 blir det tydligt att det krävs kunskap, mod och uthållighet i alla delar av arbetet. Genom att våga se och våga fråga och agera kan samhället upptäcka det som döljs och som kan vara obehagligt att få kännedom om. Att tidigt upp- täcka personer som är våldsutsatta eller våldsbenägna handlar om att vara uppmärksam och agera i de verksamheter där barn och vuxna befinner sig. Bl.a. kan grannar vara viktiga, vilket föreningen satt fokus på . Fören- ingen har skapat en policy och rutin för hur alla som lever tillsam- mans som grannar ska agera vid oro för våld i nära relation.14 Andra viktiga platser för tidig upptäckt är de ställen där såväl våldsutsatta barn och vuxna som våldsbenägna barn och vuxna be- finner sig eller regelbundet, såsom förskola, skola, fritids- verksamhet, socialtjänst, vårdcentraler, tandvård, mödravårdscentral, barnavårdscentral, ungdomsmottagningar och idrottsföreningar. Per- sonal och aktiva där behöver stöd och utbildning för att kunna han- tera dessa frågor.15 När det gäller barn behövs metoder och arbetssätt för att tidigt upptäcka barn som lever med våld. Samhället måste agera snabbt och konsekvent och ta ställning mot våldet och inte minst ingripa för att erbjuda barnen ett liv utan våld. 13Se kapitel 2 i detta betänkande. 14Föreningen , se , se även kapitel 6. 15NCK, (2010), (2014). våga se barn som använder våld och utveckla metoder för att ge utsatta barn alternativa sätt att hantera relationer och situationer. Det handlar om att se och agera när barn far illa. är det samma barn som är utsatt för våld i familjen som sedan utövar våld mot andra. Även här är det viktigt att agera med barnets bästa i fokus. Ytterligare andra yrkesgrupper som kan ha en viktig roll att spela i tidig upptäckt av våld är t.ex. fastighetsskötare och störningsjourer. Civilsamhället, idéburna organisationer och idrottsrörelsen är andra aktörer som tidigt kan se och agera för barn som far illa. Andra yrkesgrupper som är viktiga i arbetet med tidig upptäckt är djurskyddsinspektörer eller veterinärer som möter djur som ut- satts för våld.16 Dessa yrkesgrupper kan vara de första som förstår att det finns våld i hemmet. När djur utsätts för hot, våld eller vanvård är det ett tecken på att våld även utövas mot kvinnan eller barnen i familjen. Detta är ett känt problem som har lyfts mer i andra länder än i . Dock har en mindre studie gjorts i som bekräftar den internationella forsk- ningen.17 Forskning visar att våldsutövare som också utsätter djur för våld använder ett grövre våld och farligare våld än förövare som inte utsätter djur.18 Husdjur kan vara en kvarhållande faktor som innebär att kvinnor ofta stannar kvar i relationen trots våldet, för att skydda djuret. Djuren fungerar också som en del i isoleringen, då våldsutövaren genom att missköta dem kan få den våldsutsatta att t.ex. skynda sig hem efter jobbet eller skolan.19 Att utsätta djuret för våld visar också både kvinnan och barnen vad han kan göra utan att de kan hindra honom,20 t.ex. åka till veterinären och låta avliva djuren. För barnen i familjen kan det vara ett stort trauma att se sitt djur bli utsatt utan att kunna ingripa. Detta kan leda till att barnet mår mycket dåligt, men också att barnet identifierar sig med förövaren och själv använder våld mot djur eller mot andra människor.21 Det betyder att om ett djur som har utsatts för våld upptäcks, så bör en utredning göras av om även kvinnan och barnen kan vara utsatta. Och omvänt, om en våldsutsatt kvinna och barn upptäcks så bör en 16Montoya & (2009). 17Holmberg (2004). 18Simmons et al. (2007). 19Ascione et al. (2007), Faver & Strand (2003). 20Adams (1998). 21Becker & French (2004). utredning göras av om familjens djur är utsatta. Det är detta som internationella organisationer har uppmärksammat och kallar The Link22 och som i lyfts av organisationen 4.5Att ställa frågor om våldsutsatthet Många verksamheter i har börjat ställa frågor om våld för att upptäcka våldsutsatthet. Som nationellt stöd för delar av detta arbete har bl.a. 2014 tagit fram Väg- ledning för att öka förutsättningarna att upptäcka våldsutsatthet.24 tog Nationellt centrum för kvinnofrid (NCK) fram rapporten fråga om våldsutsatthet som en del av anamnesen25 och utbildningsmaterialet Att ställa frågan om våld – ett utbildnings- material för hälso- och sjukvården26 till stöd för personal om att ställa frågor om våld. En stor del av våldsutsatta flickor, unga kvinnor och kvinnor söker sig till hälso- och sjukvården och tandvårdens verksamheter. Det kan handla om att de söker vård för direkta fysiska skador efter att ha blivit utsatta för fysiskt eller sexuellt våld. Andra söker vård för ”diffusa” psykosomatiska symptom såsom huvudvärk, magbesvär, hjärtklappning, illamående eller yrsel.27 Personal inom hälso- och sjukvården och tandvården har en unik möjlighet att tidigt upptäcka kvinnor och barn som utsätts för våld, och flera landsting och regioner har börjat ställa frågor om våldsutsatthet i olika delar av sina verksamheter. För att kunna upptäcka vålds- utsatthet krävs kunskap, såväl som rutiner för att ställa frågor om våld och sedan lyssna på berättelser om våldsutsatthet.28 Kvinnor som har utsatts för våld känner ofta ett motstånd mot att berätta om detta, och få gör det spontant om ingen frågar. De flesta saknar kunskap om sambandet mellan tidigare våldsutsatthet och en senare ohälsa. Erfarenheter visar dock att det är få kvinnor som tar 24Socialstyrelsen (2014). 25NCK (2010). 26NCK (2011). 27NCK (2014b). 28WHO (2002). illa upp om de får frågan ”i onödan”.29 Arbete med att ge stöd till personal för att de rutinmässigt ska kunna ställa frågor kring våld är därför viktigt. Forskning visar även att ett avgörande skäl till att personal inom vården upplever att det är svårt att ställa frågor om våld är att man inte vet vart man ska hänvisa kvinnan vidare och hur man ska hantera den information man fått. Detta understryker vikten av lokal samverkan och utbildning av personal inom vården. Exempelvis ställer i frågan om våld rutinmässigt inom mödravårdscentraler och barnavårdscentraler samt vid hälsosamtalen i primärvården för 30-, 40-, 50- och 60- åringar. Vid om våld i nära relation, (VKV), vars målgrupp är 45 000 hälso- och sjukvårdsanställda i , bedrivs ett struktu- rerat arbete för att folktandvården, vårdcentraler, barnavårds- centraler, kuratorer, psykologer och rehabverksamheter rutin- mässigt ska fråga om våld i nära relationer. På vårdcentraler frågar läkare, sjuksköterskor och rehabkoordinatorer bl.a. patienter som varit sjukskrivna , patienter som söker för diffus smärtproblematik, patienter som söker för olika skador och patienter vid årsuppföljning av diabetes, astma/kol, blodtryck och demens- utredningar. Inom barnavårdscentraler tillfrågas samtliga mammor om våldserfarenheter vid de verksamheter som ingår i VKV:s projekt. En implementering vid regionens samtliga barnavårds- centraler kommer att startas under hösten 2015.30 Våldsutsatthet kan vara en bakomliggande orsak till många och långa sjukskrivningar för kvinnor,31 vilket har uppmärksammat. Inom ramen för regeringsuppdraget att jämställd- hetsintegrera verksamheten genomfördes ett pilot- projekt i för att ta fram ett metodstöd för att upptäcka våldsutsatthet som orsak till sjukskrivning. Metodstödet vänder sig till handläggare inom , och är tänkt som ett stöd i att våga fråga om våldsutsatthet och hjälpa våldsutsatta att få rätt stöd och rehabilitering. Planen är att denna metod ska implementeras i hela myndighetens arbete.32 29NCK (2010). 30Läs mer på /vkv 31Socialstyrelsen (2013). 32Försäkringskassan (2014). 4.6Att upptäcka våldsutsatta och våldsutövare bland de egna anställda Arbetsplatser är den arena där majoriteten av de vuxna befinner sig . En framtidsfråga är att arbeta med upptäckt och frågor om våldsutsatthet och våldsbenägenhet ur ett arbetsgivarperspektiv och att ta fram handlingsplaner för hur man bör agera när någon på arbetsplatsen är utsatt för våld eller när man misstänker att någon är en våldsutövare. Det kan handla om att som arbetsgivare upp- täcka och fråga de anställda om deras våldsutsatthet i nära rela- tioner, samt att ha en handlingsplan och beredskap för när vålds- utsatthet upptäcks. Utöver att förebygga att någon utsätts för upp- repat våld kan det ur ett arbetsgivarperspektiv också handla om att hitta bakomliggande orsak till ohälsa och långtidssjukskrivningar hos anställda. Både att själv utsättas för våld och att bevittna att någon närstående utsätts kan påverka arbetsförmågan under hela livet, och det är möjligt att personen aldrig sökt behandling för de psykiska konsekvenserna av sina upplevelser. Både pågående vålds- utsatthet och erfarenhet av våldsutsatthet från barndomen påverkar alltså arbetsförmågan i vuxen ålder. Även detta är ett arbete där andra länder kommit längre än Sverige.33 De flesta arbetsplatser har någon form av beredskap för vad som ska göras om man misstänker att någon anställd missbrukar alkohol eller narkotika. Chefer, fack och arbetskamrater har sina roller när det gäller ansvar och stöd. Även när det gäller att upptäcka vålds- utsatta och våldsutövare menar utredningen att det är viktigt att ut- veckla beredskap och rutiner för att se signaler, ställa frågor, doku- mentera och agera. Det är också en viktig framtidsfråga att upp- märksamma vad både arbetsgivare, näringsliv och fackliga organisa- tioner kan göra på detta område. 33 Se t.ex. Equality and Human Rights Commission (2013), Australian Domestic and Family Violence Clearinghouse and , Education and Workplace Relations (2011), Against Violence (2004), Workplaces respond to domestic violence & sexual assault, 4.7Ökad trygghet i offentliga miljöer Kvinnors rädsla för mäns våld påverkar och begränsar det dagliga livet för de allra flesta kvinnor.34 Var fjärde kvinna uppger i Brås nationella trygghetsundersökning att hon känner sig otrygg när hon går ute ensam i sitt bostadsområde35, trots att hemmet, arbetsplatsen eller skolan är platser där kvinnor i högre utsträckning utsätts för våld. Även om offentliga platser inte är den farligaste platsen för kvinnor så kan en del av arbetet mot mäns våld mot kvinnor handla om att öka kvinnors trygghet där, t.ex. genom att förbättra belysning i parker eller inrätta fler patrulle- rande poliser . Sådant arbete kan vara av stort värde, men det är också viktigt att ifrågasätta om det som förebyggs är rädslan eller våldet i sig. 4.8Att förebygga våld i arbetslivet Tyngdpunkten i forskning om hur våld i arbetslivet kan förebyggas ligger på studier som analyserar våld i arbetslivet ur ett system- perspektiv, dvs. hur våld hänger samman med hur förberedd en organisation är på att reagera på olika situationer. Faktorer som lyfts upp som viktiga är t.ex. arbetsplatsens struktur, processer och kultur, eller hur beslut fattas och vilka prioriteringar som görs i en organisation. Arbetsplatsens informella organisationskultur kan motverka att organisationen anpassar verksamheten utifrån föränd- ringar som sker i arbetslivet och samhället, t.ex. genom att en ökad risk för hot mot de anställda underskattas och att man inte inför t.ex. skalskydd som skyddar dem.36 menar att ett våldsförebyggande arbete uti- från ett arbetsgivarperspektiv handlar om att stärka det systema- tiska arbetsmiljöarbetet. De lyfter också vikten av att det måste bedrivas med ett genusperspektiv. På den svenska arbetsmarknaden har endast tre av de 30 vanligaste yrkena en jämn könsbalans och våld förekommer oftare i kvinnodominerade områden som hälso- och sjukvård och utbildning än på mansdominerade områden. 34Wendt (2002). 35Brå (2014). 36Arbetsmiljöverket (2015), (2012). Kvinnors arbeten värderas också lägre. menar att en följd av den ojämställda arbetsmarknaden är att kvinnors arbets- miljörisker inte synliggörs tillräckligt och därför inte åtgärdas på samma sätt som mäns ofta gör.37 Genom att följa arbetsmiljölagen,38 göra regelbundna riskbedöm- ningar och bedriva systematiskt arbetsmiljöarbete så kan arbetstag- arnas utsatthet för hot och våld minska. Det ger grundförutsätt- ningar för att förebygga våld vilket skapar trygghet för de anställda. Andra länder har kommit längre än vad har i det tidiga våldsförebyggande arbetet. WHO har sammanställt internationell forskning gällande vilket vetenskapligt stöd det finns för interven- tioner som förebygger mellanmänskligt och självförvållat våld.39 De har identifierat sju övergripande och centrala strategier som alla bidrar till minskat våld. 1.Utveckla säkra, stabila och vårdande relationer mellan barn och deras föräldrar och vårdnadshavare. 2.Utveckla livskunskap hos barn och ungdomar. 3.Minska tillgången och skadligt bruk av alkohol. 4.Minska tillgången till vapen och knivar. 5.Främja jämställdhet för att förebygga våld mot kvinnor. 6.Förändra kulturella och sociala normer som stödjer våld. 7.Minska våld genom att identifiera våldsutsatta samt tillhanda- hålla vård och stödprogram. Inom varje strategi har WHO identifierat avgörande stödinsatser för våldsutsatta och exempel på olika former av insatser som har stark evidens eller visar lovande resultat i utvärderingar. WHO betonar att forskningen om insatser på en tidig våldsförebyggande nivå är på ett tidigt stadie när det gäller evidensbaserad 37Arbetsmiljöverket (2011), (2015). 38Arbetsmiljölagen (1977:1160). 39WHO (2009). Man bedömer dock att fältet kommer att utvecklas snabbt de närmaste åren.40 WHO menar att våldsförebyggande insatser som baseras på ett folkhälsoperspektiv har starkare evidens jämfört med de som har en straffrättslig utgångspunkt. Det innebär bl.a. att det är samhälls- ekonomiskt effektivare att minska riskfaktorer bland barn och unga, än att motverka våld när det väl uppkommit. WHO:s genom- gång av våldsförebyggande insatser pekar också på betydelsen av att arbeta på alla nivåer.41 4.10Våldsförebyggande insatser med genusperspektiv Även om uppkomsten och förekomsten av våld är ett komplext fenomen, som påverkas av många olika faktorer, är det ett faktum att män utövar och begår en majoritet av våldshandlingarna i världen.42 Män är överrepresenterade i all våldsbrottsstatistik och den största delen av våldsutövandet och våldsutsattheten sker . Män är i högre omfattning än kvinnor utsatta av andra män för framför allt fysiskt våld och kvinnor är i högre omfattning än män utsatta för olika former av sexuellt våld av män.43 Mäns våld mot flickor och kvinnor har formulerats som en fråga som behöver baseras på en förståelse av en samhällelig maktobalans mellan kvinnor och män, där våldet fungerar som en praktik för att både upprätthålla och återskapa en ojämställd samhällsstruktur.44 Tre förhållningssätt till genus kan urskiljas i det våldsförebygg- ande arbetet internationellt: •En genusförändrande ansats som innebär att utgå från ett syfte att förändra stereotypa föreställningar om genus med målet att skapa ökad jämställdhet. •En genussensitiv ansats som innebär en förståelse för att kvinnor och män kan ha skilda och särskilda livserfarenheter baserade på traditionella föreställningar om kön. 40WHO (2010). 42SIDA (2004), Breines et al. (2000), Hearn (1998), Pease & Pringle (2002), FN (1993). 43Brå (2014), (2013), NCK (2014). 44WHO (2002), WHO (2009), WHO (2013), WHO (2014). •En genusneutral ansats som inte synliggör kvinnor och mäns olika behov och erfarenheter eller kritiskt förhåller sig till tradi- föreställningar om kön.45 Enligt WHO så är genus en social faktor som är associerad med många olika typer av våld. En av de sju strategierna för att före- bygga våld mot kvinnor är att främja jämställdhet, en annan är förändring av kulturella och sociala normer som stödjer våld.46 Forskning med fokus på maskulinitet visar att det finns en kopp- ling mellan stereotypa normer kring kön, maskulinitetsgörande och våldsutövande. Omfattningen av våld mot kvinnor är högre där könsidentiteter förväntas vara rigida och där maskulinitet kopplas till stereotypa normer som tuffhet, heder och dominans. Myndigheten för ungdoms och civilsamhällesfrågor, (MUCF), visar i sin rapport , maskulinitet och våld att av de unga (16–) anser att det finns särskilda förväntningar på hur de ska vara som tjej eller kille, där killarna uppger att pressen är stark. Dessutom visar undersökningen att sannolikheten ökade för killar som instämmer i stereotypa påståenden om maskulinitet och femininet att ha utövat våldsamma och kränkande handlingar, jämfört med killar som inte instämde i något av påståendena.47 Ett genusperspektiv är mest synligt i våldsförebyggande insatser riktade mot unga och vuxna mäns våld i nära relationer och sexuellt våld, men är däremot helt eller delvis frånvarande i såväl våldsföre- byggande insatser som forskning gällande ungdomsvåld och mobb- ning.48 Detta trots att forskning om våldsutövande tyder på att genusperspektiv är högst relevanta också för att förstå t.ex. det våld som unga män utsätter andra unga män för. I en internationell granskning av 58 utvärderade våldsförebygg- ande program riktade till pojkar och män inom området sexuell och reproduktiv hälsa, där genusrelaterat våld är en del, framgår att gedigna program för pojkar och män kan leda till stora förändringar både i attityder och beteende gällande mäns våld mot kvinnor, mäns våld mot män samt mäns hälsa. 45Barker et al. (2010). 46WHO (2002), WHO (2006), WHO (2010), WHO (2014). 47Ungdomsstyrelsen (2013). 48Heise et al. (2002), Hearn & Pringle (2006), WHO (2009), Hearn, (1998). utom att de program som har en genusförändrande ansats och främjar jämställdhet skapar mer djupgående förändring.49 4.11Riskfaktorer på alla nivåer Utifrån de sju strategier som presenterats ovan vill WHO betona sambandet mellan olika samhällsarenor och vikten av att ha ett hel- hetsperspektiv på våldsförebyggande arbete. WHO utgår från den socio-ekologiska modellen, som vi har belyst i kapitel 2. Modellen omfattar olika nivåer – individ, relation, närsamhälle och samhälls- struktur. Den kan användas för att påvisa vilka faktorer på olika nivåer som ökar risken för att någon ska använda våld eller bli ut- satt för våld. Vidare används den för att förebygga dessa risker. Det är en praktisk och logisk modell för förändring eftersom problem och våldsförebyggande arbete går hand i hand. 50 Nedan nämns några riskfaktorer för att utsättas för våld eller utöva våld som finns på de olika nivåerna. •På individnivån kan riskfaktorer vara t.ex. låg utbildningsnivå, utsatthet för våld som barn, skadlig användning av alkohol eller acceptans av våld. •På relationsnivån kan riskfaktorer vara t.ex. stereotypa genus- normer, kompisars uppmuntran/godkännande, familjestress (arbetslöshet, isolering, ansträngd ekonomi) eller hederskultur. •På närmiljönivån kan riskfaktorer t.ex. vara uteblivna sanktioner från samhällets funktioner vid övergrepp, att omgivningen rea- gerar med tystnad/handfallenhet inför ett övergrepp, diskrimi- nering på arbetsplatser eller mäns berättigande till våld i olika sammanhang. •På samhällsnivån kan riskfaktorer t.ex. vara traditionella genus- normer som stödjer våld, mediavåld, straffrihet eller nedvärde- ring av kvinnor eller barns status. 49Barker et al. (2007), Barker et al. (2010), Foshee et al. (1998, 2001), Foshee et al. (2004). 50WHO (2002).