sou · H3B337 · 2015-04-21 00:00:00 — Detta är i överensstämmelse med vad som allmänt gäller inom den internationella skiljemannarätten. Det kan ifrågasättas om det svenska uttrycket ”platsen för förfarandet” på bästa sätt återspeglar den formella konstruktion som är avsedd. I vissa jurisdiktioner och skiljedomsregler används i stället motsvarigheten till ”säte” (eng. seat). överväga om bestämmelserna i lagen om skiljeförfarande som rör platsen för förfarandet bör förtydligas. Lagen om skiljeförfarande innehåller en bestämmelse som har tillkommit med särskild hänsyn till flerpartsförfaranden, dvs. skiljeförfaranden med flera kärande eller flera svarande. Det föreskrivs i 12 § tredje stycket LSF att tingsrätten ska utse skiljemän även i andra fall än som anges i lagen om parterna har bestämt det och någon av parterna ansöker om det. Bestämmelsen gör det möjligt för parterna att avtala om att tingsrätten ska utse samtliga skiljemän för att undvika sådana problem som kan uppkomma vid skiljeförfaranden som berör fler än två parter. Övriga bestämmelser i lagen om skilje-förfarande tar sikte på skiljeförfaranden mellan två parter. Vid lagens tillkomst anförde regeringen att flerpartsförfaranden, utöver frågan om utseende av skiljemän, gav upphov till i huvudsak ett annat problem, nämligen frågan om förening (konsolidering) av flera tvister till ett förfarande. Regeringen konstaterade dock att det skulle föra alldeles för långt att i lagen reglera olika konsolideringssituationer eller att överlämna åt domstol att mera skönsmässigt bestämma när konsolidering ska ske. Regeringen uppmärksammade också risken för att en sådan reglering skulle komma i konflikt med partsautonomin (prop. 1998/99:35 s. 98). Det har blivit vanligare med tvister som rör fler parter än två. De särskilda frågeställningar som rör flerpartsförfaranden har också uppmärksammats i olika sammanhang. Genom version av introducerades flera bestämmelser som tar sikte på flerpartsförfaranden. Samma sak gäller version av . Mot denna bakgrund finns det nu anledning att överväga om lagen om skiljeförfarande bör anpassas ytterligare till flerparts-förhållanden. När denna fråga övervägs är det viktigt att beakta den starka ställning som principen om partsautonomi har i skiljeförfaranden. överväga om lagen om skiljeförfarande bör anpassas ytterligare till förekomsten av flerpartsförhållanden. Ytterligare åtgärder för att säkerställa ett modernt och effektivt skiljeförfarande Vid tillkomsten av lagen om skiljeförfarande gjordes bedömningen att modellagen skulle beaktas i varje delfråga även om den inte skulle tjäna som förebild för den svenska lagstiftningen. Resultatet har blivit att den materiella regleringen i den svenska lagen ansluter nära till modellagen. På ett antal punkter skiljer sig dock modellagen och den svenska lagen åt. Ovan identifieras ett antal områden där det kan finnas anledning att ytterligare anpassa den svenska skiljelagstiftningen till modellagen eller att i övrigt ta intryck av den internationella regleringen på skiljerättens område. I sammanhanget kan också noteras att vissa ändringar gjorts 2006 och att såväl som SCC:s och genomgått en mer omfattande revidering. Mot den bakgrunden kan det finnas andra områden där intresset av att knyta an till antingen modellagen eller den internationella utvecklingen på skiljerättens område gör det befogat att reformera lagen om skiljeförfarande. överväga behovet av ytterligare ändringar i lagen om skiljeförfarande i syfte att säkerställa ett modernt och effektivt skiljeförfarande. Uppdraget att se över klanderprocessen En skiljedom kan angripas i domstol, men endast på formella grunder. Processen förs i hovrätt som första instans genom klandertalan, ogiltighetstalan eller talan om ändring av skilje-domen (i det följande används klandertalan som samlingsterm för dessa förfaranden). I såväl nationellt som internationellt perspektiv är ett av de viktigaste syftena med skiljeförfarande att erbjuda näringslivet ett snabbt och effektivt förfarande. Det är mot denna bakgrund angeläget att en eventuell klanderprocess kan ske på ett sätt som inte tar parternas och domstolens resurser i anspråk i större utsträckning än vad som är nödvändigt med hänsyn till rättssäkerhetsintresset. Lika viktigt är att parterna kan få ett slutligt besked om utgången i målet så snabbt som möjligt. Tidsfristen för att väcka talan om mot en skiljedom är enligt 34 § tredje stycket LSF från den dag då parten fick del av skiljedomen. Även om denna tidsfrist är i linje med vad som gäller enligt modellagen finns det anledning att överväga om en så lång frist är befogad med hänsyn till bl.a. intresset av ett snabbt slutligt avgörande.  överväga om klanderfristen bör förkortas. Det ligger i själva skiljeavtalets natur att parterna har avsagt sig möjligheterna att vid domstol få en skiljedom överprövad på materiell grund. Om det har förekommit något formellt fel vid handläggningen eller om det annars finns anledning att ifrågasätta om förfarandet skett på ett korrekt sätt har parterna visserligen ett berättigat intresse av att angripa domen. intressen och till tredje man kan också motivera en domstolskontroll. Även det faktum att staten medverkar vid exekution av en skiljedom talar för att domstolskontroll är motiverad. Det är dock viktigt för skiljeförfarandets attraktivitet att tvisten som huvudregel avgörs slutligt genom skiljedomen. Den nu gällande regleringen av möjligheterna att angripa en skiljedom i domstol är resultatet av en avvägning mellan dessa intressen (prop. 1998/99:35). De beskrivna intressena gör sig fortfarande gällande, men det finns skäl att utvärdera om regleringen bör justeras i något avseende. En sak som särskilt bör beaktas är risken för att en förlorande part angriper en skiljedom i syfte att fördröja verkställigheten trots att han eller hon inser att det inte finns några förutsättningar för framgång. Det bör också undersökas om det finns andra lämpliga sätt att lagstiftningsvägen säkerställa att korrekta skiljedomar får laga kraft utan fördröjning på grund av en utsiktslös klandertalan. En möjlig åtgärd skulle kunna vara en uppstramning av klandergrunderna. överväga om förutsättningarna för att angripa en skiljedom i domstol bör förändras. Under handläggningen i hovrätten av klandermål tillämpas enligt 53 kap. 1 § (RB) reglerna om rättegång vid tingsrätt i 42–44 kap. Detta innebär att hovrätten ska utfärda stämning och hålla huvudförhandling, varvid utgångspunkten är att allt som ska läggas till grund för avgörandet måste åberopas vid huvudförhandlingen. Med hänsyn till att hovrättens prövning inte avser skiljedomens materiella riktighet och att bevisfrågor spelar en mer undanskymd roll inställer sig frågan om inte det processuella regelverket skulle kunna anpassas bättre till de särskilda förutsättningar som gäller för klandermål. Ett något mer flexibelt regelverk med större inslag av skriftlig handläggning skulle kunna främja effektiviteten i förfarandet och i övrigt göra klanderprocessen mer ändamålsenlig. Att låta lagen (1996:262) om domstolsärenden vara tillämplig i stället för kan vara ett sätt att åstad- Ytterligare ett sätt är att komplettera bestämmelserna i med särskilda förfaranderegler. överväga förändringar i det processuella regelverket som med bibehållen rättssäkerhet säkerställer att klanderprocessen i domstol är effektiv och snabbt leder till ett slutligt avgörande. Det ligger inte i utredarens uppdrag att överväga förändringar som innebär att någon annan domstol än hovrätt blir behörig att i första instans pröva en klandertalan. Det följer av 43 § andra stycket LSF att hovrättens avgörande får överklagas till endast om hovrätten har lämnat sitt tillstånd, vilket hovrätten får göra om det är av vikt för ledning av rättstillämpningen att överklagandet prövas av . Det gäller alltså ett principiellt överklagandeförbud med en så kallad ventil för mål som innehåller frågor som är intressanta för prejudikatbildningen. I denna typ av mål finns inget krav på prövningstillstånd i . har i sitt remissyttrande avseende betänkande Mål och medel – särskilda åtgärder för vissa måltyper i domstol (SOU 2010:44) ifrågasatt om det inte borde gälla ett sådant krav, bl.a. med hänsyn till att det skulle ge möjlighet att inskränka ramen för sin prövning i det enskilda fallet genom att begränsa prövningstillståndet till viss del av hovrättens dom (s.k. partiellt prövningstillstånd). Om målets omfattning på så sätt blir mindre kan också handläggningen ta . överväga om det bör införas ett krav på prövningstillstånd i , och överväga om det gällande kravet på tillstånd från hovrätten för att få överklaga till i så fall bör avskaffas. Tillgängligheten för utländska parter Skiljeförfaranden som äger rum i genomförs inte sällan helt på engelska, av parter som inte behärskar svenska, och avslutas genom en skiljedom som är skriven på engelska. Om platsen för skiljeförfarandet är är det svensk domstol som är behörig att pröva en talan om . I domstol är språket svenska oavsett vilket språk som har använts under skiljeförfarandet. Detta framgår numera uttryckligen av 10 § språklagen (2009:600). Bestämmelsen har kommit till bl.a. för att säkerställa att principen om offentlighet har en reell innebörd, se Språk för alla – förslag till språklag (prop. 2008/09:153 s. 29). Parter som inte behärskar svenska har möjlighet att anlita ombud eller att ta hjälp av en tolk eller översättare. Av språklagen framgår vidare att svenska är huvudspråk i och att svenskan i denna egenskap är samhällets gemensamma språk, som alla som är bosatta i ska ha tillgång till och som ska kunna användas inom alla samhällsområden (4 och 5 §§). Med hänsyn till intresset av att stärka attraktivitet som forum i skiljetvister finns det anledning att överväga vilka åtgärder som kan vidtas för att ytterligare underlätta för icke svensktalande parter i klanderprocessen. Det kan röra sig om såväl rättsliga reformer – såsom ändrade regler om tolkning eller översättning – som praktiska åtgärder i form av exempelvis information till parterna eller utbildning av domstolspersonalen. Ett i högre grad skriftligt förfarande kan också underlätta för parter som inte kan svenska. Det har från företrädare för skiljeförfarandebranschen gjorts gällande att en möjlighet att kunna processa på engelska skulle ha stor betydelse i sammanhanget. Det ingår därför i uppdraget att överväga om engelska i vissa fall ska kunna användas som rättegångsspråk under klanderprocessen. Utredaren ska redovisa om åtgärder av detta slag skulle öka attraktivitet som forum i skiljetvister och de för- och nackdelar som möjligheten att använda engelska som rättegångsspråk skulle innebära. Intresset av offentlighet måste beaktas och det måste säkerställas att svenskans ställning som samhällsbärande språk i enlighet med språklagen bevaras. Även om utredaren kommer fram till att övervägande skäl talar mot att tillåta engelska som rättegångsspråk, ska utredaren redovisa vilka åtgärder som skulle krävas för att möjliggöra en sådan reform och lämna förslag på nödvändiga författningsändringar. Till de åtgärder som bör övervägas hör hur behovet av tolkning samt översättning av handlingar och domar till svenska kan tillgodoses. Även behovet av offentliga översättningar till engelska av svensk lagstiftning ska övervägas, liksom behovet av utbildningsinsatser och andra åtgärder för att säkerställa att det finns domare med tillräckliga språkkunskaper för att kunna leda en förhandling, skriva domar och beslut samt i övrigt handlägga mål på engelska. överväga åtgärder i syfte att förenkla deltagande i klanderprocessen för parter som inte kan svenska, överväga om engelska i vissa fall ska kunna användas som rättegångsspråk under klanderprocessen och lämna förslag på de författningsändringar och övriga åtgärder som behöver vidtas för att möjliggöra detta, överväga vilka konsekvenser ett förfarande på engelska får för offentlighetsprincipen, överväga vilken inverkan ett förfarande på engelska får för svenskans ställning som samhällsbärande språk, och vid behov föreslå åtgärder för att motverka eventuella negativa konsekvenser av ett förfarande på engelska. Genomförande och redovisning av uppdraget Utifrån de överväganden som görs ingår det i uppdraget att lämna fullständiga författningsförslag. Utredaren är oförhindrad att ta upp även andra frågor som har samband med de frågeställningar som ska utredas. Utredaren ska vidare göra de internationella jämförelser som anses befogade. Utredaren ska även beakta relevant arbete som pågår i och på EU-nivå. Utredaren ska dessutom bedöma de kostnader och konsekvenser som förslaget kan komma att medföra. Om förslaget förväntas leda till kostnadsökningar för det allmänna ska utredaren föreslå hur dessa ska finansieras. Uppdraget ska redovisas . 1.Deltagande med väpnad styrka En utökad beslutsbefogenhet för regeringen. MiFID II och MiFIR. 3.Med fokus på kärnuppgifterna. En angelägen anpassning av uppgifter på djurområdet. 4.Ett svenskt tonnageskattesystem. 5.En ny svensk tullagstiftning. 6.Mer gemensamma tobaksregler. Ett genomförande av tobaksproduktdirektivet. 7.Krav på privata aktörer i välfärden. 8.En översyn av årsredovisningslagarna. 10.Gränser i havet. 11.Kunskapsläget på kärnavfallsområdet 2015. Kontroll, dokumentation och finansiering för ökad säkerhet. 13.Tillämpningsdirektivet till utstationeringsdirektivet – Del I. 14.Sedd, hörd och respekterad. ihälso- och sjukvården. 15.Attraktiv, innovativ och hållbar – strategi för en konkurrenskraftig jordbruks- och trädgårdsnäring. 16.Ökat värdeskapande ur immateriella tillgångar. 17.För kvalitet – Med gemensamt ansvar. 18.Lösöreköp och registerpant. 19.En ny ordning för redovisningstillsyn. 20.Trygg och effektiv utskrivning från sluten vård. 21.Mer trygghet och bättre försäkring. Del 1 + 2. Rektorn och styrkedjan. Strategi och åtgärder för säker information i staten. 24.En kommunallag för framtiden. Del A + B . 25.En ny säkerhetsskyddslag. 27.Skatt på dubbdäcksanvändning i tätort? 28.Gör – digital kompetens. 29.En yrkesinriktning inom teknik programmet. Skatt på vissa konsumentvaror som innehåller kemikalier. 31.Datalagring och integritet. 32.Nästa fas i e-hälsoarbetet. 33.Uppgiftslämnarservice för företagen. 34.Ett effektivare främjandeförbud i lotterilagen. 35.Service i glesbygd. 37.Översyn av lagen om skiljeförfarande. Tillämpningsdirektivet till utstationeringsdirektivet – Del I. MiFID II och MiFIR. + Bilagor [2] Ett svenskt tonnageskattesystem. [4] En ny svensk tullagstiftning. Krav på privata aktörer i välfärden. Överprövning av upphandlingsmål m.m. [12] En ny ordning för redovisningstillsyn. En kommunallag för framtiden. Del A + B. Skatt på dubbdäcksanvändning i tätort? Skatt på vissa konsumentvaror som innehåller kemikalier. Ett effektivare främjandeförbud i lotterilagen. Deltagande med väpnad styrka i utbildning utomlands. En utökad beslutsbefogenhet för regeringen. Med fokus på kärnuppgifterna. En angelägen anpassning av uppgifter på djurområdet. En översyn av årsredovisningslagarna. [9] Lösöreköp och registerpant. Strategi och åtgärder för säker information i staten. En ny säkerhetsskyddslag. [25] Datalagring och integritet. Översyn av lagen om skiljeförfarande. Kunskapsläget på kärnavfallsområdet 2015. Kontroll, dokumentation och finansiering för ökad säkerhet. Attraktiv, innovativ och hållbar – strategi för en konkurrenskraftig jordbruks- och trädgårdsnäring. Ökat värdeskapande ur immateriella tillgångar. Gör – digital kompetens. Uppgiftslämnarservice för företagen. [33] Service i glesbygd. Mer gemensamma tobaksregler. Ett genomförande av tobaksproduktdirektivet. Sedd, hörd och respekterad. Ett ändamålsenligt klagomålssystem i hälso- och sjukvården. För kvalitet – Med gemensamt ansvar. Trygg och effektiv utskrivning från sluten vård. Mer trygghet och bättre försäkring. Del 1 + 2. Nästa fas i e-hälsoarbetet. [32] Systematiska jämförelser. Rektorn och styrkedjan. En yrkesinriktning inom teknik programmet. Gränser i havet.