sou · H3B355 · 2015-06-09 00:00:00 — Centrala begrepp, historik och omfattning Olika studier149 har tittat närmare på de män som har dödat en kvinna som de har eller har haft en nära relation med. Bland annat framgår att dödandet har föregåtts av olika varningssignaler som personer i kvinnans omgivning observerat, och ofta har även perso- nal inom polisen, eller hälso- och sjukvården känt till vad som pågått. Faran för kvinnans liv hade i många fall fram- kommit tydligt om strukturerade hot- och riskbedömningar hade genomförts. I Brås sammanställning av dödligt våld mot kvinnor150 framkom att det i nära hälften av dödsfallen fanns uppgifter om tidigare hot och i av fallen om tidigare våld, uppgifter som bör betraktas som minimisiffror eftersom detta endast är de som redovisas i polisutredningar och domar. Svartsjuka och pro- blem i samband med separationer var motivet i av fallen. Gärningsmannen har ofta ett stort behov av att kontrollera kvinnan och när han kan det, dödar han henne. Vanligt var att gärningsmännen hade låg social status i samhället och var kriminellt belastade. I nära hälften av fallen var de antingen arbets- lösa, hade beredskapsarbete eller var förtidspensionerade. Gärnings- männen var i av fallen registrerade för tidigare brottslighet. De vanligaste brottstyperna var olaga hot, våldsbrott, stöldbrott och trafikbrott. av de män som dödar en kvinna i en nära relation är att betrakta som psykiskt sjuka eller lider av annan psykiatrisk problematik. Brås kartläggning bekräftas delvis av internationell forskning, som identifierar tidigare vålds- utövande mot en partner, arbetslöshet och tillgång till vapen som riskfaktorer. En ny brittisk studie visar dock på att män som dödat en kvinna i nära relation har färre kriminogena faktorer – så som individuella problem, låg utbildning eller andra former av våld och kriminalitet – än män som dödat andra män.151 Även om typologier och beskrivningar av gärningsmän på olika sätt återkommer i litteraturen om insatser till våldsutövare, har det visat sig vara ganska komplicerat att koppla ihop särskilda person- lighetsdrag respektive vålds- eller förövartyp med olika insatser och framgång i att stoppa våld. Däremot är kunskap om gärningsmän 149Tryggare (2013), (2014), i (2013), Kriminalvården (2008), Brå (2007), story.aftonbladet.se/dodadekvinnor 150Brå (2007). 151Dobash & Dobash (2015). Centrala begrepp, historik och omfattning och deras farlighet en viktig del i risk- och säkerhetsbedömnings- arbetet. För att närma oss en förståelse kring män som utövar våld mot kvinnor behöver detta våld ses som endast ett av flera våldsuttryck för män. Det allra mesta av våldet utövas av män gentemot andra män.152 Forskning visar att våld hör nära samman med maskulini- tetsnormer, att män förväntas att kunna använda sig av våld och att våld kan vara ett sätt att få status som man.153 Relationen mellan män och våld präglas dock av viss ambivalens. som våld har varit – och är – en central del av att vara man, är relationen mellan män och våld långt ifrån självklar. Det finns åtminstone tre aspekter av mäns motsägelsefulla relation till våld. För det första, medan våld mot kvinnor ofta fördöms framstår våld mot andra män inte alls som lika moraliskt proble- matiskt, utan i det närmaste legitimt och något som kan ge hög status. En andra ambivalens finner vi i att män ofta vinner på andra mäns våld mot kvinnor även om de inte själva utövar våld – eller till och med fördömer den våldsamma mannen. Enskilda mäns våld kan befästa våldet som ett ständigt närvarande hot mot alla kvinnor och på så sätt upprätthålla kontroll av kvinnors kroppar, vilket bidrar till mäns dominans i det privata och det offentliga. För det tredje kan våld upprätthålla mäns dominans gentemot en enskild kvinna eller till och med mot kvinnor generellt, men inte självklart i rela- tion till andra män. Att utöva våld mot kvinnor är inte självklart statushöjande, utan fördöms ofta av andra män. En man som för- gripit sig på en kvinna anses förtjäna att bli utsatt för våld av andra män. Våld mot kvinnor kan därför inte bara förstås som att handla om relationen till kvinnor, utan också till andra män.154 Män som utövat våld är försiktiga med att berätta om sitt våld för andra eftersom de upplever det skambelagt och är rädda för hur människor i deras närhet ska reagera. Vänner och familj får dock ofta kännedom om våldet och reagerar oftast genom ett initialt fördömande av våldet, men sedan genom ett förmildrande eller igno- rerande. Detta är kopplat till hur männen presenterar sitt våld för vänner och bekanta. För att hantera ett förmodat förskjutande 153Gottzén (2014), Hearn (1998), Messerschmidt (1993), Dekeseredy & (2005). 154Gottzén (2014). Centrala begrepp, historik och omfattning fördömer männen sitt eget våld som de försöker fram- ställa sitt handlande som begripligt och accepterbart.155 Som noteras i avsnittet om flickor och unga kvinnor ovan är våld bland unga mycket lite uppmärksammat, trots att unga är över- representerade bland både offer och gärningspersoner när det gäller mäns våld mot kvinnor. I regeringens handlingsplan pekades unga kvinnor mellan ut som en särskilt utsatt grupp, men insatserna riktades i liten utsträckning till denna grupp. När unga mäns våld uppmärksammats har det främst skett i termer av ung- domsvåld och ungdomskriminalitet, vilket främst syftar på unga mäns våld mot andra män i offentliga miljöer.156 Det våld unga män utövar i nära relation mot unga kvinnor tycks alltså hamna i skym- undan när våld lyfts fram som ett samhällsproblem. Unga mäns våld mot kvinnor har särskilda kännetecken. Ungas nära relationer är inte nödvändigtvis lika fasta som många vuxnas och de första intima relationerna inleds också ofta under ungdoms- tiden. Det kan finnas osäkerhet kring hur de ska hanteras, vilket kan leda till konflikter och våld. Vidare uppfattas misshandel mot kvinnor inte sällan som något som främst sker bland vuxna, vilket gör att killar har svårt att identifiera sig med förövarrollen. Sam- tidigt kan unga mäns sexuella våld trivialiseras och ses som uttryck för ungdomligt oförstånd och stark sexualdrift.157 2.15Pojkar och unga män i ett hederssammanhang I svensk och norsk forskning om hedersrelaterade traditioner som tvångsäktenskap och barnäktenskap har pojkar och mäns situation, uppmärksammats i begränsad grad. I svenskt forskningssamman- hang var det först som pojkars dubbla roller som både offer och förövare uppmärksammades.158 Pojkar och unga män i en hederskontext deltar ofta i varierande utsträckning i förtryck, kontroll och bestraffning av sina systrar, kusiner och/eller mamma. Om pojken eller den unga mannen inte beter sig i enlighet med hedersrelaterade normer och värderingar 155Gottzén (2015), Hearn (1998). 157Ungdomsstyrelsen (2013). 158Schlytter et al. (2009), (2009). Centrala begrepp, historik och omfattning och vägrar delta i kontrollen och bestraffningen av närstående kvin- nor kan han utsättas för olika former av påverkansförsök och hot att skickas till föräldrarnas hemland. På så vis drabbas pojkar och unga män i en hederskontext antingen av familjens och släktens sanktioner om de inte lever upp till hederskodexens normer, eller av risken att bli bestraffade av det svenska samhället om de inord- nar sig under familjens hedersrelaterade normer och värderingar. Det finns också de pojkar och unga män i en hederskontext som själva är drabbade av våld och förtryck. Det kan förekomma att pojkar blir bortgifta och att pojkar pressas att kontrollera sina systrar och kusiner. Det framgår dock att pojkar inte har samma begränsningar i sitt vardagsliv som flickor. Däremot har de i nästan lika stor utsträckning som flickor stora begränsningar i valet av fram- tida partner.159 Det råder brist på våldsförebyggande insatser, bl.a. skydds- och stödåtgärder samt attitydpåverkande insatser, riktade till pojkar/unga män i en hederskontext. Det är t.ex. ovanligt att betraktar tvångsomhändertagande av pojkar som utsätter närstå- ende kvinnor för hedersrelaterade begränsningar och bestraffningar som en möjlig strategi eller lösning för att både skydda de vålds- utsatta och bryta en negativ utveckling hos pojkarna. Olika former av insatser till dessa pojkar och unga män syftar inte enbart till att skydda pojkar och unga män mot hedersrelaterat våld och förtryck, utan också om att frigöra dem från att förtrycka. 159 Schlytter et al. (2009). Centrala begrepp, historik och omfattning Våld i hbtq-relationer har officiellt uppmärksammats senare än mäns våld mot kvinnor och hedersrelaterat våld och förtryck. Den första svenska undersökningen om våld i samkönade nära relationer – Våldsamt lika och olika – visade bl.a. att homo- och bisexuella inte söker hjälp i samma utsträckning som heterosexu- ella, t.ex. polisanmäler denna grupp mycket sällan våld i parrelation. Av 2 013 hbtq-personer som besvarade en enkät om sina erfaren- heter av våld i nära relationer hade utsatts för psykiskt, fysiskt och/eller sexuellt våld i en nuvarande eller före detta relation.160 I en studie som bygger på enkätsvar från unga medlemmar (17–) i RFSL161 uppgav fyra av tio personer att de hade utsatts för någon form av sexuellt övergrepp. Var fjärde man och var femte kvinna hade utsatts för övergrepp där någon form av penetrerande sex ingått. Hälften av deltagarna för vilka könsindel- ningen inte passade hade erfarenheter av övergrepp, vilket kan tyda på en särskilt hög utsatthet bland transpersoner. Det finns dock likheter mellan det våld som förekommer i heterosexuella/olikkönade relationer och det våld som förekommer i hbtq-relationer, exempelvis vad gäller gradvis isolering och nor- malisering av övergreppen. Det systematiska våldet – psykologiskt, fysiskt och/eller sexuellt har samma allvarlighetsgrad, omfattningen av psykiska och fysiska skador och de känslomässiga banden är lik- nande. Hbtq-personer kan dessutom vara mindre benägna att berätta om sin våldsutsatthet eftersom det då ofta krävs att perso- nen kommer ut både som hbtq-person och som våldsutsatt. Detta medför att hbtq-personer är en särskilt utsatt grupp som kan be- höva särskilda stödinsatser.162 RFSL163 lyfter att hbtq-personer ofta är drabbade av homofoba och transfoba värderingar och attityder och heteronormativt bemötande och stereotypa bilder av brottsoffer och gärningsman, utifrån inrotade föreställningar om manligt och kvinnligt. Som exempelvis att: 160Holmberg & Stjernqvist (2006). 161MUCF (2009). 162Holmberg et al. (2005), (2010). 163RFSL (2015). Centrala begrepp, historik och omfattning •våld ofta tolkas utifrån att den maskulina parten slår den femi- nina parten, •kvinnor inte anses kunna utöva grovt fysiskt eller sexuellt våld, •män anses kunna och klara av att slå tillbaka när de utsätts för våld, •offer för våld i en samkönad relation, sexuellt våld eller våldtäkt ses som mindre allvarligt drabbade, •förövare i samkönade relationer anses vara mindre ansvariga, •offren i samkönade relationer anses vara mer delaktiga. RFSL lyfter också att det behöver finnas skydds- och stödverk- samheter som riktar sig till män/transpersoner. I ett sammanhang där den enda ordinarie skydds- och stödverksamheten för vålds- utsatta heter t.ex. kvinnofridsenhet är det flera som känner sig uteslutna, vilket kan medverka till att en hbtq-person hamnar utan- för det sociala skyddsnätet. Dessutom finns ofta en rädsla för homo/bi/transfobiskt bemötande och risk för upprepad kränkning när hbtq-personer söker hjälp. De lyfter att skyddat boende för män fortfarande i stor utsträckning saknas. Detta gäller både män som är utsatta för hedersrelaterat våld och män utsatta för våld i nära relationer. Det finns också få skyddade boenden med vilja och kompetens att ta emot transpersoner. Gällande insatser till våldsutövare lyfter RFSL fram att det har varit svårt att få adekvat stöd och hjälp för våldsutövande kvinnor och transpersoner till att förändra/upphöra med sitt beteende. De pekar på att det är viktigt att se till att andra grupper än män också får adekvata insatser och stöd för att upphöra med sitt våldutövande. RFSL lyfter vidare att barn i hbtq-relationer tenderar att bli bortglömda, då professionella inte alltid tänker på att det finns barn i hbtq-relationer. Inom hbtq-communityn finns många exempel där föräldrar levt kvar i våldsamma förhållanden på grund av hot om att inte få träffa sina barn, vilket är en allvarlig och högst påtaglig kvarhållande effekt. En särskilt försvårande omständighet i dessa fall är när familjejuridiken nekar föräldrar vårdnaden till sina egna barn och där vårdnadsprocesser lägger särskild vikt vid vilken för- älder som fött barnet eller bidragit med könsceller vid befruktningen. Detta skapar situationer där föräldrar i samkönade relationer möter Centrala begrepp, historik och omfattning problem som andra inte möter och där det krävs särskild kunskap bland de yrkesverksamma som möter våldsutsatta. Hedersrelaterat våld och förtryck kan också vara kopplat till att personer utsätts eftersom familjen inte accepterar personens sexu- ella läggning, könsidentitet eller könsuttryck. Det är viktigt att beakta att även partnern kan vara extremt utsatt, t.ex. genom att beskyllas för att ”förleda” familjens ungdomar, och behöver därför inkluderas i hot- och riskbedömningen. Homo- och bisexuella ungdomar, såväl som transungdomar, som utsätts för hedersrelate- rat våld är mycket utsatta. Homo- och bisexuella ungdomar samt transungdomar kan riskera våld, hot och utfrysning av sina familjer och släktingar oberoende av om ungdomens familj och släkt tillhör en typisk kollektiv familjestruktur präglad av hedersnormer.164 Det finns mycket lite forskning på området våldsutsatta hbtq- personer. Mer studier kring hbtq-personers livssituation och vålds- utsatthet behövs för att kunna förbättra bemötandet och hjälpen till dessa. Regeringen antog 2014 En strategi för lika rättigheter och möjlig- heter oavsett sexuell läggning, könsidentitet eller könsuttryck för att stärka arbetet för hbt-personers situation i . Där pekas ett antal fokusområden ut och strategiska myndigheter utses i syfte att skapa förutsättningar för ökad kunskap och likvärdigt bemötande. Ett av målen för strategin är att minska hbt-personers utsatthet för våld, diskriminering och andra kränkningar.165 2.17Män som utsätts för våld av kvinnor i nära relationer Det förekommer att män utsätts för våld av kvinnor i nära rela- tioner. Studier visar att män och kvinnor utövar ungefär lika mycket våld i nära relation, vid jämförelse av enskilda fysiska våldshänd- elser. Detta beaktar dock inte mäns och kvinnors olika motiv till våld och de skador våldet vållar. Inte heller sexuellt våld inkluderas i analysen. Den kritik som lyfts fram mot våldets s.k. könssymmetri har framhållit att män konsekvent tenderar att underrapportera sitt 164Ungdomsstyrelsen (2010). 165Regeringen (2014). Centrala begrepp, historik och omfattning våld medan kvinnor överrapporterar sitt våld i studier, samt att kvinnor främst använder våld i självförsvar. Såväl förespråkare för att kvinnor är lika våldsamma som män i nära relationer som deras kritiker är eniga om att kvinnors våld är lindrigare, att de utsätts för sexuellt våld i mycket högre utsträckning och att de får långt mer och grövre skador från våld än män i nära relationer.166 Med detta sagt är det viktigt se att män som utsätts för våld, särskilt de som utsätts grovt våld, är brottsoffer i behov av skydd och stöd. Denna grupp faller utanför utredningens uppdrag, men deras komplexa situation bör noteras. Forskning visar exempelvis att män som fallit offer för sexualbrott (där förövaren har varit kvinna eller man) ofta är självanklagande och rädda för vad andra ska tycka. Deras skamkänslor kan kopplas till kulturella genusnormer, särskilt en rädsla för ”avmaskulinisering”. Manliga sexualvåldsoffer lever inte upp till lokala maskulinitetsnormer eftersom ”riktiga” män enligt dessa normer inte är offer, blir våldtagna eller visar sig svaga. Detta kan utgöra hinder för att söka stöd och hjälp.167 166SOU 2014:6, (1988). 167Weiss (2010). I detta kapitel fördjupar vi oss i en analys av de olika kostnader som mäns våld mot kvinnor och hedersrelaterat våld och förtryck föror- sakar samhället . Vi redovisar uppskattningar av samhällskostnader som rör och en socioekonomisk belysning av mäns våld mot kvinnor i nära relation. Vi tittar också närmare på vad ett socialt investeringsperspektiv kan innebära för framtidens satsningar på våldsförebyggande arbete mot mäns våld mot kvinnor och hedersrelaterat våld och förtryck. Att fokusera på långsiktiga investeringar i människor som får effek- ter på framtida beteenden och utgifter för samhället, tror vi är en viktig väg framåt för att samhället ska nå det övergripande målet om att mäns våld mot kvinnor ska upphöra. 3.1Varför beräkna kostnader för våldet? Alltfler studier pekar på att mäns våld mot kvinnor och våld i nära relationer förorsakar samhället mycket höga kostnader.1 På en glo- bal nivå finns uppskattningar om att kostnaderna för våld i hemmet mot barn och kvinnor vida överstiger kostnader förorsakade av inbördeskrig och mord.2 Utgångspunkten för samhällsekonomiska analyser är att resur- ser är begränsade och att man genom att använda resurser för ett visst ändamål går miste om alternativa användningsmöjligheter. Mäns våld mot kvinnor och hedersrelaterat våld och förtryck bin- 1Se t.ex. EIGE (2014), Access Economics (2004), Walby (2004), (2006), et al. (2013), et al. (2013), (2003), Villagómez (2010), Nectoux et al. (2010), Helweg‑Larsen et al. (2010), et al. (2012). 2Hoeffler & Fearon (2014). der på olika sätt upp resurser i samhället. Det finns resurser från samhällets sida för att ingripa , när våldet är ett faktum och skadan väl är skedd. Då kan en mängd olika myndigheter och aktörer vara involverade i insatser, såsom polis, hälso- och sjukvård, socialtjänst och kvinnojourer. Men vad skulle hänt om vi agerat innan våldet uppstod, med förebyggande insatser – generella eller riktade? Genom att beräkna ekonomiska effekter är det möjligt att få en bild av kostnadernas storlek och vilka kostnader som bärs av speci- fika aktörer och sektorer i samhället. Det möjliggör också jämför- elser mellan fenomen och politikområden som tidigare kanske har setts som ojämförliga. Beräkningar av vad könsrelaterat våld kostar samhället ger också en indikation av potentiella ekonomiska besparingarna om våldet reduceras och hur mycket samhället har att vinna på att förebygga våldet, utöver de ovärderliga vinster som görs för varje kvinna, flicka eller barn som skyddas från att utsättas för våld. Samhällsekonomiska beräkningar visar ”våldets alternativ- kostnad”, som bl.a. utgörs av värdet av de varor och tjänster som samhället går miste om på grund av att resurser måste avsättas för att hantera skador och åtgärda och lindra effekterna av våldet. Uppskattningar av kostnader ger på så vis en ram för att bedöma de politiska prioriteringarna som görs , dels i jämförelse med andra politikområden, dels i jämförelse med vad samhället kan tjäna på att våldet minskar. Beräkningar av vad våldet kostar samhället är därför ett viktigt beslutsunderlag för beslutsfattare på alla nivåer i samhället. Att beskriva våldets kostnader kan motivera till hand- ling, förändring, utveckling och flytta fokus från när våld redan har inträffat till att förhindra att det ska ske. 3.2Vilka kostnader handlar det om? De kostnader som mäns våld mot kvinnor och hedersrelaterat våld och förtryck förorsakar inbegriper direkta kostnader, som t.ex. värdet av materiella saker och tillhörigheter, hjälp, stöd till våldsut- satta kvinnor och barn och rättsväsendets hantering och straff för förövarna. Indirekta kostnader kan röra inkomstbortfall, nedsatt arbetsförmåga, hälso- och sjukvård och ökade kostnader till följd av psykiskt lidande, depression, ångest och självmord.3 Kostnaderna kan också delas upp i ”skadekostnader” och ”åtgärds- kostnader”.4 Till skadekostnader kan räknas de kostnader som upp- står som en direkt följd av våldet, såsom hälso- och sjukvård, kost- nader för lagföring av förövaren eller sjukpenning och produk- tionsbortfall. Åtgärdskostnader är de kostnader samhället bär för att lindra effekterna av våldet eller i bästa fall förhindra att våld uppstår. Hit kan räknas stöd till utsatta, interventionsinsatser för förövare eller tidigt våldsförebyggande arbete. Samhällsekonomiska kalkyler brukar enbart innefatta reala kost- nader och intäkter, t.ex. produktionsbortfallet och kostnaderna för materiella ting och olika insatser. Sådana kalkyler brukar också inbegripa beräkningar av förväntad nytta av en investering i jäm- förelse med kostnaden för densamma, s.k. ”cost-benefit analyser”, kostnadsintäktsanalyser. Samhällsekonomiska kalkyler fångar dock inte upp allt och inom flera områden finns det behov av att komplettera och utöka sådana renodlade analyser med andra värden som rör ”osynliga” och lång- siktiga effekter, såsom effekter på hälsorelaterad livskvalitet. Inom hälso- och sjukvården görs t.ex. hälsoekonomiska utvär- deringar där kostnader och konsekvenser av olika insatser syste- matiskt jämförs för att kunna ge rekommendationer om vilka in- satser som bör genomföras. Grundpremissen är att samhällets re- surser är begränsade i relation till behov av och efterfrågan på hälso- och sjukvård och att det är nödvändigt att hushålla med knappa resurser. Kostnaderna i hälsoekonomiska utvärderingar (resursåtgången för att genomföra insatserna, även kallade insats- eller interventionskostnaderna) ställs mot vilka effekter insatserna får vad gäller hälsa och pengavärde.5 Nationalekonomerna har studerat utanförskap och marginalisering i samhället och utvecklat en svensk modell för att beräkna vad de kallar socio- ekonomiska kostnader. Detta är en analys som utvidgar den tradi- samhällsekonomiska kalkylen genom att identifiera och 3Se bl.a. de Vylder (2004) och WHO (2004). 4En tankemodell som för fram i den avslutande diskussionen till sin rapport Kostnader för våld mot kvinnor (2006). 5Bernfort (2009) och et al. (2012). fokusera på vilka samhällsaktörer som bär olika kostnader samt genom att också redovisa vissa finansiella effekter. Med finansiella effekter menas flöden av resurser som inte är reala kostnader t.ex. skattesystem, försörjningssystem och socialförsäkringssystem. I traditionella samhällsekonomiska kalkyler beräknas inte t.ex. sjukförsäkring, ekonomiskt bistånd eller arbetslöshetsersättning även om det kan vara grunden för en persons försörjning. I stället räknas arbetslösheten som förorsakar försörjningsproblemet som en kostnad i form av uteblivet produktionsvärde. och menar att det är viktigt att beräkna finansiella försörj- ningskostnader för att få kunskap om storleken på dessa och för att möjliggöra en bedömning av hur en insats eller verksamhet påver- kar behovet av framtida försörjningsstöd. För att undvika dubbel- räkning är det viktigt att på ett tydligt sätt särredovisa såväl de finansiella försörjningskostnaderna som de reala kostnaderna och intäkterna. och pekar också på att uteblivna skatter och avgifter som uppstår som en följd av att en person har försörjningsproblem kan vara en viktig faktor att ha med i beräk- ningar, inte minst då det gäller omfördelning av kostnadsansvar mellan stat, kommun och landsting kring olika frågor. Vidare för- delar och kostnaderna på sex olika samhälls- segment; kommun, landsting, rättsväsende, försäkringskassa, arbets- förmedling och övriga (bl.a. företag, allmänhet, familj, , krono- fogdemyndigheten).6 Att beräkna samhällskostnader för könsrelaterat våld är behäftat med flera svårigheter och begränsningar som är viktiga att känna till. Uppskattningar av kostnader är alltid konservativa underskatt- ningar, eftersom det ännu saknas tillräckliga statistiska underlag i vissa avseenden, i synnerhet vad gäller långvariga konsekvenser.