sou · H3B325 · 2015-03-18 00:00:00 — Åtgärder med sådan inriktning omfattas inte av säkerhetsskyddslagen, men de kan ändå med fördel samordnas med säkerhetsskyddsåtgärder, inte minst av kostnads- och effektivitetsskäl. Avgränsningen kan symboliseras av en pyramid av skyddsvärda intressen där enbart den översta delen av pyramiden omfattas av säkerhetsskyddslagen. Källa: utredningens figur Säkerhetsskydd innebär som nämnts en avvägning mellan å ena sidan behovet av ett skydd för de för nationen viktigaste funktion- erna och å andra sidan ökade kostnader, ökad administration, möj- liga öppenhets- och effektivitetsförluster och intrång i enskildas personliga integritet. Avvägningen innebär att denna lagstiftning måste utformas med beaktande av behovs- och proportionalitets- principer där varje åtgärd prövas mot de motstående intressena, och att andra mindre ingripande åtgärder för att uppnå ett skydd över- Utgångspunkter för en reformerad säkerhetsskyddslag Hänsyn till behov av säkerhetsskyddsåtgärder kan för en verksamhet innebära en jämkning av effektivitetskrav som ställts upp för verksamheten. Krav på tillträdesbegränsning kan medföra bl.a. behov av system för att kontrollera och övervaka inpassering av anställda och besökare till anläggningar och lokaler. Krav på säkerhetsprövning av personal kan innebära begränsningar i fråga om val av personal, inskränkningar i den personliga integriteten och en mindre effektiv rekryterings- och bemanningsprocess. En god informationssäkerhet är i allmänhet ett angeläget intresse för en verksamhet, men kan de krav på förhöjd informations- säkerhet som säkerhetsskyddet medför innebära krav på kost- samma specialanpassade säkerhetsfunktioner, medföra oönskad informationsbegränsning och hindra eller begränsa kostnads- besparingar. Regleringen i till skydd för de mänskliga rättigheterna och de medborgerliga friheterna samt 2 kap. rege- ringsformen medför att frågan om intrånget i den personliga integriteten kan motiveras av lagens skyddsbehov är särskilt viktig. Säkerhetsprövningen i allmänhet och registerkontrollen i synnerhet medför ett betydande ingrepp i den personliga integriteten som måste vara noggrant avvägt mot det behov som åtgärden ska till- godose.2 Det är utifrån nämnda avvägningar som en lagstiftning om säkerhetsskydd bör utformas. är det viktigt att de skyddsvärden som verkligen behöver ett säkerhetsskydd också får det och att andra motstående intressen inte motverkar skyddsnivån när behovet väl är bedömt. Säkerhetsanalysen är central i detta sam- manhang och den behandlas vidare i kapitel 13. Vidare är det viktigt att lagstiftningen medger en viss flexibilitet på ett sådant sätt att lagen även kan möta förändringar utifrån samhällsutvecklingen och en förändrad hotbild. 2 Frågan om denna avvägning behandlas vidare i avsnitt 18.8. Utgångspunkter för en reformerad säkerhetsskyddslag Säkerhetsskyddslagstiftningen är inte den enda reglering som ger ett skydd för samhällsviktig verksamhet, utan även närliggande reglering måste beaktas. I kapitel 5 har vi redogjort för ett antal regleringar som har en koppling till säkerhetsskyddslagstiftningen. Bland dessa kan nämnas de olika kris- och beredskapsförfattning- arna samt skyddslagstiftningar för kärnteknisk verksamhet, luftfart, sjöfart, hamnar, transport av farligt gods och skydd för landskaps- information. Skyddslagen (2010:305) ansluter nära till säkerhets- skyddslagen genom hänvisningen till säkerhetsskyddsåtgärden till- trädesbegränsning. Dessa regleringar måste därför ses som ett system där olika regelverk samverkar i olika situationer. Merparten av de ovan nämnda skyddsregleringarna har tillkom- mit eller ändrats efter säkerhetsskyddslagens tillkomst. I viss utsträckning handlar det om lagar och förordningar som genomför eller kompletterar EU-rättslig reglering. Inte sällan har lagstift- ningen arbetats fram främst från ett ”safety-perspektiv”, dvs. att den utgår främst från behovet att skydda mot andra hot än anta- gonistiska, även om gränsdragningen inte alltid är så tydlig (ang. distinktionen mellan safety och security se avsnitt 9.3.4). Vi har ställt oss frågan om lagens tillämpningsområde, dvs. vilka verksamheter som bör omfattas av krav på säkerhetsskydd, ska påverkas av att det finns reglering som i olika avseenden tangerar säkerhetsskyddslagen, t.ex. reglering som ställer krav avseende fysiskt skydd och informationssäkerhet. Vi har kommit fram till att så inte bör vara fallet. Säkerhetsskyddslagen fyller en viktig funk- tion som sektorsövergripande reglering som på lång sikt ska före- bygga för nationen påtagliga konsekvenser av antagonistisk verk- samhet. De olika regleringarna på området ska därför tillämpas parallellt och i samverkan beroende på situationen och verksam- hetens art. Säkerhetsskyddslagstiftningen ska dock kunna tillämpas även fristående från annan lagstiftning. Sammanfattningsvis kan vad som i förhållande till närliggande reglering utmärker säkerhets- skyddslagen beskrivas genom de tre nyckelkomponenterna lång- siktigt förebyggande åtgärder, skydd mot antagonistiska hot och nationell dimension. Utgångspunkter för en reformerad säkerhetsskyddslag 10.1.2Verksamhetsorienterad eller informationsorienterad lagstiftning Lagstiftningen bör även fortsättningsvis vara verksamhets- orienterad. Alternativet – att lagstiftningen görs informations- orienterad vilket är vanligt i andra länder – riskerar att göra den snävare än vad som är ändamålsenligt. Som den internationella utblicken har visat har många länder och även internationella organisationer ett regelverk som utgår från en viss typ av känslig information och hur den ska skyddas. Med ett sådant perspektiv blir säkerhetsskyddsåtgärder som i benämns som säkerhetsprövning och tillträdesbegränsning snarare metoder för att skydda information än självständiga funktioner i säkerhetsskyddet. Även den internationella standarden för ledning av informationssäkerhet (, SS-ISO/IEC 27000-serien) har ett sådant perspektiv. Nuvarande säkerhetsskyddslagstiftning skiljer sig från denna indelning genom att säkerhetsprövning och tillträ- desbegränsning är parallella delområden till informationssäker- heten. Den ordningen illustreras i figuren nedan. Källa: utredningens figur Frågan är om det med tanke på den internationella jämförelsen finns skäl att överge nuvarande struktur till förmån för en struktur som fokuserar på informationssäkerhet. Lagstiftningen ska även fortsättningsvis ge ett skydd för landets viktigaste säkerhetsintressen. I dessa skyddsintressen finns som en betydande delmängd information som – om den röjs, ändras, görs Utgångspunkter för en reformerad säkerhetsskyddslag otillgänglig eller förstörs – kan orsaka skada för landet på olika sätt. Det förekommer dock även andra skyddsvärda tillgångar som t.ex. kommunikationer och anläggningar för el- och vattenförsörjning. Vidare finns det verksamheter och materiel som har ett högt skyddsbehov genom att de kan orsaka stor skada i händerna på obehöriga, t.ex. radioaktivt material, sprängämnesprekursorer och vapensystem. Dessa skyddsvärda tillgångar låter sig inte alltid inordnas under rubriken information. Som vi beskriver i nästa avsnitt omfattar lagen skydd mot antagonistiska hot som sabotage och terrorism som sällan, åtminstone direkt, riktas mot informa- tion. Vi bedömer därför att ett informationssäkerhetsperspektiv skulle vara alltför snävt för att kunna ge ett relevant skydd för det som lagstiftningen bör skydda. Vi har därför valt att behålla verk- samhetsperspektivet i förslaget till ny säkerhetsskyddslag. Genom att lagen föreslås ha ett vidare perspektiv ser vi inte några hinder mot att den internationella standarden för ledning av informationssäkerhet tillämpas inom ramen för lagstiftningen. Vi ser heller inga problem med att utifrån ett bibehållet säkerhets- skyddsperspektiv uppfylla internationella förpliktelser på området. 10.1.3Mot vad ska lagen ge ett skydd? Lagstiftningen bör även fortsättningsvis ge ett skydd mot anta- gonistiska hot som t.ex. spioneri, sabotage och terroristbrott. Säkerhetsskyddslagen har som syfte att ge ett skydd mot spioneri, sabotage och andra brott som kan hota rikets säkerhet. Lagen ska också ge ett skydd mot terroristbrott. På samma sätt som när det gäller frågan om vad som ska skyddas finns det anledning att föra resonemang om en avgränsning i fråga om mot vilka hot som en säkerhetsskyddslag ska skydda. Säkerhetsskydd innebär som tidi- gare har beskrivits vissa olägenheter. Det finns goda skäl att begränsa lagen till att avse sådana hot som på grund av sin karaktär kan motivera och stå i proportion till sådana negativa effekter. Sammantaget innebär det att skyddet även fortsättningsvis bör riktas mot antagonistiska hot. Hoten kan dock uppstå utan någon direkt koppling till de brott som räknas upp, och det bör därför även fortsättningsvis ges ett skydd mot oaktsamhet och andra Utgångspunkter för en reformerad säkerhetsskyddslag åtgärder än brottsliga som kan leda till konsekvenser för rikets säkerhet eller utgöra ett led i, eller förstadium till, antagonistisk verksamhet. Detta utvecklas närmare i avsnitt 11.5. När det gäller terroristbrott saknas det skäl att låta detta hot ha en särställning på ett sådant sätt som det har i nuvarande lagstiftning. Detta utvecklas närmare i avsnitt 10.2.3. 10.1.4Vilka säkerhetsskyddsåtgärder bör lagen innehålla? De nuvarande säkerhetsskyddsåtgärderna informationssäkerhet, tillträdesbegränsning och säkerhetsprövning behålls. Benäm- ningarna bör dock ses över. Säkerhetsskyddslagen delar in säkerhetsskyddsåtgärderna i tre huvudområden – informationssäkerhet, tillträdesbegränsning och säkerhetsprövning. Därutöver anges utbildning och kontroll som delar av säkerhetsskyddet. Som tidigare nämnts bör en säkerhets- skyddslag även fortsättningsvis ha ett verksamhetsperspektiv. Med detta synsätt bör även åtgärderna indelas på samma sätt som . Om lagen i stället skulle få ett informationssäkerhetsperspektiv, skulle tillträdesbegränsningen och säkerhetsprövningen ha blivit delar av informationssäkerheten. Som nämnts skulle ett sådant förhållningssätt inte vara ändamålsenligt. Benämningarna av åtgär- derna behöver ses över. Den frågan behandlas i avsnitt 15.1. Ansvaret för tillsyn av säkerhetsskyddet och för att meddela verkställighetsföreskrifter till lagstiftningen bör även fortsätt- ningsvis vara uppdelat på i huvudsak Försvarsmakten, Säkerhetspolisen och de s.k. sektorsmyndigheterna. De sist- nämnda myndigheterna bör i stället benämnas säkerhetsskydds- stödjande myndigheter. Ansvaret bör dock förtydligas. Utgångspunkter för en reformerad säkerhetsskyddslag Nuvarande lagstiftning utgår från ett decentraliserat ansvar där den som leder en verksamhet ansvarar för säkerhetsskyddet i denna. Regelverket bygger på att säkerhetsskyddslagen och säkerhets- skyddsförordningen kompletteras med tillämpningsföreskrifter för bl.a. hur säkerhetsskyddsåtgärderna ska utföras. Uppdelningen av tillsyn och normgivning på i huvudsak Försvarsmakten och Säkerhetspolisen (tidigare ) bygger på en histo- risk ansvarsfördelning mellan myndigheterna som riktar sig mot försvarsrelaterad respektive civil verksamhet. Mot denna ordning kan man naturligtvis ha invändningar. Samarbetet mellan myndig- heterna fungerar dock bra, och uppvisade de båda myndigheternas tillämpningsföreskrifter stora likheter. Skillna- derna därefter har i huvudsak berott på att Försvarsmakten, mot bakgrund av internationella åtaganden, införde fyra informationssäkerhetsklasser. I avsnitt 15.3 föreslås att krav på en sådan indelning ska införas i lagen, varför denna diskrepans i till- lämpningsföreskrifterna försvinner. Systemet med en delad före- skriftsrätt ger en viss flexibilitet genom att den relativt homogena grupp av myndigheter som Försvarsmaktens föreskrifter gäller för kan behöva mer detaljerade bestämmelser om säkerhetsskydd som kanske inte passar för annan verksamhet. Det underlag som har redovisats för utredningen från olika myndigheter har heller inte innehållit några uppgifter om att nuvarande uppdelning skulle vara till någon nackdel. Försvarsmakten och Säkerhetspolisen har dess- utom de resurser och den kompetens som krävs för att lösa dessa uppgifter. Nuvarande ordning bör därför behållas. genomfördes en omorganisation av polisen som bl.a. innebär att Säkerhetspolisen får ställning som fristående myndighet. Detta innebär i sin tur att Säkerhetspolisen formellt har övertagit frågor som rör säkerhetsskydd från . I praktiken innebär det ingen förändring eftersom dessa frågor redan har hanterats vid . Utgångspunkter för en reformerad säkerhetsskyddslag , , Transport- styrelsen och länsstyrelserna har uppgifter i fråga om bl.a. beslut om placering i säkerhetsklass och kontroll av säkerhetsskyddet i förhållande till vissa enskilda som bedriver säkerhetskänslig verk- samhet. är det vanligt att de myndigheterna i säkerhets- skyddssammanhang benämns sektorsansvariga myndigheter. Den benämningen förekommer bl.a. i våra direktiv. Vi ser behov av att kunna använda en sammanfattande benäm- ning för dessa myndigheter också i den till lagen hörande förord- ningen. Det har dock med fog, bl.a. från Transportstyrelsen, framförts att det är olyckligt att i författningstexten använda uttrycket sektorsanvariga myndigheter. Någon självklar benämning finns inte. Ett alternativ vi stannat för är säkerhetsskyddsstödjande myndighet. Vi föreslår vidare i avsnitt 18.10 och 21.2.4 att Myndig- heten för samhällsskydd och beredskap ska ta över de uppgifter länsstyrelserna har som säkerhetsskyddsstödjande myndighet samt att även, vad gäller rådgivning och tillsyn, vara säkerhetsskydds- stödjande myndighet för kommuner och landsting. Även de säkerhetsskyddsstödjande myndigheternas roll bör be- hållas och även förstärkas och förtydligas något. De organisatoriska frågorna behandlas närmare i kapitel 18, 19 och 21 om personalsäkerhet, säkerhetsskyddad upphandling samt tillsyn, föreskrifter och rapportering. 10.2Ett utvecklat och förtydligat regelverk Säkerhetsskyddslagen behöver utvecklas och förtydligas. Den behöver utvecklas när det gäller internationella åtagan- den på säkerhetsskyddsområdet och informationssäkerhets- perspektiven tillgänglighet och riktighet. Vidare behöver den förtydligas avseende att lagen ska tillämpas i såväl allmän som enskild verksamhet. Det innebär att våra överväganden inriktas på att klargöra lagens skyddsintressen och att klargöra lagens tillämpningsområde. Detta sammantaget medför behov av en justerad beskrivning av lagens syfte och av en delvis förändrad systematik. Utgångspunkter för en reformerad säkerhetsskyddslag Som redovisats tidigare är det viktigt att bygga vidare på de delar av nuvarande lagstiftning som fungerar bra. Vissa delar behöver dock utvecklas eller förtydligas för att lagen ska möta kraven i våra di- rektiv. I detta avsnitt behandlas inledningsvis behovet att utveckla lagens skyddsintressen. Det innefattar folkrättsliga åtaganden på säkerhetsskyddsområdet, internationell samverkan och att lagen bör träffa både uppgifter och verksamhet som är av säkerhetskäns- lig betydelse. Därefter behandlas lagens tillämpningsområde avseende myndigheter och enskilda. Avslutningsvis tar vi upp behovet av en tydligare syftesbeskrivning och hur våra föränd- ringsförslag påverkar lagens systematik. 10.2.1Lagens utökade skyddsintressen och andra närliggande intressen Lagen bör ge ett skydd inte bara för s.k. hemliga uppgifter utan även för uppgifter som omfattas av ett folkrättsligt åtagande om säkerhetsskydd. Lagen bör även uppfylla krav på andra säkerhetsskyddsåtgärder som följer av åtaganden inom t.ex. luft- och sjöfartsskydd. Lagen bör omfatta både verksamhet och uppgifter. Informa- tion bör inte ges ett skydd enbart från ett konfidentialitetspers- pektiv utan även avseende informationssäkerhetsperspektiven tillgänglighet och riktighet. Lagen bör innehålla bestämmelser om formerna för inter- nationell samverkan på säkerhetsskyddsområdet vilket bl.a. innefattar bestämmelser om säkerhetsintyg för personer och leverantörer. Nuvarande säkerhetsskyddslagstiftning fokuserar på skyddet av hemliga uppgifter, dvs. uppgifter som omfattas av sekretess enligt offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), OSL, och som rör rikets säkerhet. har ingått ett betydande antal överenskommelser som innebär ett folkrättsligt åtagande att ge ett skydd för klassificerad information från andra länder och inter- Utgångspunkter för en reformerad säkerhetsskyddslag nationella organisationer (se kapitel 6). I den mån som denna information är av betydelse även för rikets säkerhet, t.ex. när informationen rör försvarsmateriel som har utvecklats i samarbete med ett annat land, omfattas informationen av lagstiftningen. I praktiken är det därför ofta så att informationen ändå träffas av säkerhetsskyddslagstiftningens krav. Den ökade internationali- seringen på försvars- och säkerhetsområdet liksom utvecklingen mot andra internationella samarbetsområden innefattar dock ett informationsutbyte där även uppgifter som inte täcks av lagstift- ningen behöver skyddas. Detta medför att det kan uppstå en situa- tion där uppgifter som täcks av ett folkrättsligt åtagande inte om- fattas av säkerhetsskyddslagen. Detta är naturligtvis olyckligt. Sve- rige omfattas även av andra folkrättsliga åtaganden som rör säkerhetsskydd, t.ex. konventioner om luft- och sjöfartsskydd samt EU-rättslig reglering. Dessa är ofta genomförda i svensk rätt genom den närliggande lagstiftning som har redovisats i kapitel 5, men det är ändamålsenligt att denna typ av åtaganden också täcks av en ny säkerhetsskyddslag eftersom åtagandena även rör säkerhetsskydd. Av denna anledning behöver lagen kompletteras för att ge ett explicit skydd för verksamhet som avses i ett för , i förhållande till annan stat eller mellanfolklig organisation, förpliktande åtagande om säkerhetsskydd (internationellt säkerhetsskyddsåtagande). Även om nuvarande lagstiftning överlag har ett verksamhetsper- spektiv, så är skyddet för verksamhet starkt förknippat med skyd- det mot terrorism, medan lagen i övrigt främst avser skydd för hemliga uppgifter. Denna uppdelning är inte ändamålsenlig. Sam- hällsviktig verksamhet behöver skyddas mot samtliga i lagen upp- räknade antagonistiska hot och inte bara mot terrorism. Det kan röra sig om försvarets installationer, eller om ledningscentraler, distributionsnät för elkraft eller informationssystem för drift och övervakning av dricksvattenproduktion. Information är ofta en av de viktigare tillgångarna i en verksamhet, och denna kan behöva olika skydd beroende på verksamhetens art. Det är t.ex. inte säkert Utgångspunkter för en reformerad säkerhetsskyddslag att ett skydd mot röjande av informationen alltid är relevant. Detta utvecklas i det följande. I nuvarande säkerhetsskyddslagstiftning har skyddet av informa- tion ett snävt konfidentialitetsperspektiv som innebär ett skydd mot obehörigt röjande av uppgifter. Visserligen finns det en be- stämmelse om att tillgänglighets- och riktighetsaspekter för hem- liga uppgifter ska beaktas, men denna bestämmelse träffar enbart uppgifter som redan har ett skyddsbehov från ett konfidentialitets- perspektiv. Utvecklingen på informationsområdet och det därmed ökade teknikberoendet har medfört en ökad sårbarhet för informations- system i för samhället vitala verksamheter. Inte sällan är det dock andra krav än konfidentialitetskrav som står i fokus. Detta kan illustreras med att ett avbrott, dvs. ett tillgänglighetsproblem, i över- vakningssystemen i ett kärnkraftverk skulle kunna få katastrofala följder. Detsamma gäller för en felfunktion, dvs. ett riktighetspro- blem, i styrkommandon för dammluckor i ett större vattenkraft- verk. Karaktäristiskt för dessa båda exempel är att konfidentiali- tetsaspekten för uppgifterna i systemen inte är påtaglig. Det finns därför ett behov av ett vidare perspektiv när det gäller skyddet av uppgifter som – om de röjs, ändras, görs otillgängliga eller förstörs – kan medföra skada på för landet viktiga intressen (se vidare kapitel 16). En sådan utvidgning påverkar även lagens systematik och utformningen av personalsäkerheten och den fy- siska säkerheten. De internationella åtagandena på säkerhetsskyddsområdet hänger samman med en ökad internationell samverkan. Det kan gynna en utveckling mot att svenska medborgare och företag i ökad omfatt- ning kan delta i säkerhetskänslig verksamhet i andra länder och internationella organisationer. De flesta internationella överens- kommelser på säkerhetsskyddsområdet innehåller bestämmelser som utgår från ett ömsesidigt förtroende för parternas nationella Utgångspunkter för en reformerad säkerhetsskyddslag Bestämmelserna innebär att ett lands säkerhetsbedömningar avseende personer med hemvist i landet, respektive leverantörer med säte där, godtas av den andra parten. För att det ska vara möjligt krävs mekanismer för hur en part ska kommunicera bedömningen till den andra parten. För detta ända- mål är det brukligt att använda sig av säkerhetsintyg avseende per- soner och leverantörer. Många överenskommelser har även detal- jerade beskrivningar av hur sådana intyg ska utformas. I nuvarande lagstiftning saknas explicita bestämmelser om intygsförfarandet. Det har lett till en osäkerhet i tillämpningen och i förlängningen till ett sämre läge för personer bosatta i och svenska företag att kunna delta i säkerhetskänslig verksamhet utomlands. En ny säkerhetsskyddslagstiftning bör därför ha tydliga bestämmelser om under vilka förutsättningar som sådana intyg kan utfärdas och vem som utfärdar dem. Även avseende den inter- nationella samverkan i övrigt bör uppgiftsfördelningen mellan myndigheter göras tydlig. Frågorna behandlas vidare i kapitel 20. 10.2.2För vem ska lagen gälla? Säkerhetsskyddslagen bör även fortsättningsvis gälla i såväl all- män som enskild verksamhet. Den grundläggande principen bör vara att skyddet för det skyddsvärda bör vara detsamma oavsett i vilken verksamhet det förekommer. Lagen behöver förtydligas i detta avseende så att den principen får bättre genomslag. Som vi behandlat tidigare bör säkerhetsskyddslagens huvudsakliga funktion vara att säkerställa ett säkerhetsskydd, dvs. ett skydd mot antagonistiska hot, för de verksamheter som är allra mest skydds- värda för nationen. Från säkerhetsskyddslagens tillämpnings- område bör därför inte vissa sektorer eller verksamhetsområden undantas. Tillämpningsområdet bör i stället vara så heltäckande som möjligt. Vilka verksamheter som säkerhetsskyddslagen ska gälla för bör som vi betonat tidigare avgöras utifrån en bedömning av vilken betydelse verksamheten har och hur denna bör skyddas. Den grundläggande principen bör på samma sätt som vara att skyddet ska vara likvärdigt oavsett om det handlar om allmän eller enskild verksamhet. Utgångspunkter för en reformerad säkerhetsskyddslag När det gäller lagens tillämplighet hos enskilda finns det behov av ett förtydligande. Nuvarande lagstiftning definierar begreppet hemlig uppgift3 som en uppgift som omfattas av offentlighets- och sekretesslagen och som rör rikets säkerhet. Definitionen är proble- matisk i verksamheter som inte omfattas av lagen, t.ex. enskilda och statliga bolag, trots att säkerhetsskyddslagstiftningen är till- lämplig även för dessa. Genom att definitionen innehåller ett krav på att uppgiften omfattas av offentlighets- och sekretesslagen, ver- kar följden bli att det inte kan förekomma några hemliga uppgifter i sådana verksamheter, trots att det kan förekomma uppgifter som till sin natur rör rikets säkerhet. En sådan insnävning kan knappast ha varit avsedd med tanke på hur bestämmelserna om säkerhets- skyddslagens tillämpningsområde är utformade.4 Behovet av ett förtydligande i det avseendet behandlas i avsnitt 12.2. 10.2.3Lagens syfte och en delvis ny systematik Det behöver förutsättningslöst övervägas såväl hur lagens syfte bör beskrivas som hur lagen systematiskt bör vara uppbyggd.