sou · H3B36 · 2015-02-04 00:00:00 — Utredaren ska i ett delbetänkande redovisa resultatet av sina överväganden Utredningens uppdrag och arbete om nödvändiga anpassningar för genomförandet av de delar av tobaksproduktdirektivet (punkten 1 ovan) som ska vara genomförda . Uppdraget i övrigt ska redovisas . Enligt kommittédirektiven ska utredaren samråda med berörda departement, myndigheter och organisationer. Vidare ska utredaren beakta pågående utredningsarbete inom kommittéväsendet samt pågående arbete inom som kan ha anknytning till uppdraget. Utredaren ska även beräkna och redovisa kostnaderna för de åtgärder som föreslås och lämna förslag på finansiering av eventuella offentliga åtaganden. I den del av utredningsuppdraget som ska redovisas i ett delbetänkande, ett nationellt genomförande av tobaksproduktdirektivet, ska utredaren analysera och bedöma vilka förändringar som måste göras i lag, förordning eller myndighetsföreskrift eller genom annan åtgärd som en direkt följd av tobaksproduktdirektivet. Utredaren ska vidare lämna förslag, inklusive författningsförslag, till det nationella genomförandet av direktivet. I uppdraget ingår att analysera hur direktivet förhåller sig till tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen. Kommitté- direktiven anger i det hänseendet bl.a. att i anslutning till rådets antagande av tobaksproduktdirektivet framförde att omfattningen av hälsovarningarna kunde strida mot svenska grundlagar och att det var osäkert om och hur kunde genomföra direktivet i fråga om hälsovarningarnas storlek. Det ingår dock inte i utredningens uppdrag att lämna förslag till grundlagsändringar. Regeringen har tillsatt en kommitté på det tryck- och yttrandefrihetsrättsliga området, , som bl.a. har fått i uppdrag att lämna förslag till grundlagsändringar om det är nödvändigt för att kunna reglera att en stor del av en tryckt skrift ska vara täckt med varningstexter eller liknande (dir. 2014:97). Tobaksproduktdirektivet innehåller bestämmelser om e-cigaretter. Enligt kommittédirektiven bör e-cigaretter som innehåller nikotin, i enlighet med den bedömning som gör , betraktas som läkemedel. Utredaren ska därför i den utsträckning som direktivet tillåter, lämna förslag på hur tobaksproduktdirektivet bör genomföras för att åstadkomma en sådan reglering. Vid behov ska utredaren även klargöra vad som bör gälla för e-ciga- retter som inte kan betraktas som läkemedel. Utredningens uppdrag och arbete Regeringens direktiv (dir. 2014:108) bifogas som bilaga 1 till betänkandet och tobaksproduktdirektivet bifogas som bilaga 2. Utredningsuppdraget lämnades till den särskilde utredaren och utredningens sekreterare tillträdde sina anställningar . Vi har genomfört två protokollförda sammanträden. Utöver dessa sammanträden har den särskilde utredaren och utredningssekreterarna träffat och särskilt för diskussion avseende enskilda sakfrågor. Utredningssekreterarna har vidare sammanträffat med utredningssekreterarna i för att samråda om vissa grundlagsfrågor. På organisationernas förfrågan har den särskilde utredaren och utredningssekreterarna också sammanträffat med representanter för Yrkesföreningar mot tobak och . Utredningssekreterarna har även på inbjudan från i län och i medverkat vid seminarier om samverkan mellan myndigheter som bedriver tillsyn av detaljhandel med tobak. Vi lämnar nu i detta delbetänkande resultatet av våra överväganden om nödvändiga anpassningar för genomförandet av de delar av tobaksproduktdirektivet (punkten 1 ovan) som ska vara genomförda . Betänkandet innehåller 15 numrerade kapitel. I kapitel 1 redovisas utredningens författningsförslag. Därefter behandlas i detta kapitel utredningens uppdrag och arbete. I kapitel 3 redovisas en bakgrund till de bestämmelser i grundlagen och i tobakslagstiftningen som kan komma i konflikt med varandra. Kapitel 4 ger en introduktion till begreppet e-cigarett, innefattande en beskrivning av hur denna produkt regleras och tillämpningsområdet för tobaksproduktdirektivets bestämmelser om e-cigaretter. Våra allmänna utgångspunkter redovisas i kapitel 5. Därefter följer de särskilda övervägandena om genomförandet av de materi- Utredningens uppdrag och arbete ella bestämmelserna i tobaksproduktdirektivet. Ordningen på dessa kapitel följer som huvudregel artikelordningen i tobaksproduktdirektivet, även om vissa av kapitlen behandlar flera artiklar. Följaktligen redovisas i: kapitel 6 de särskilda överväganden som gjorts beträffande reglering av utsläppsnivåer (artikel 3 och 4 i tobaksproduktdirektivet), kapitel 7 rapportering av utsläpp och ingredienser (artikel 5 och 6 i direktivet), kapitel 8 reglering av ingredienser (artikel 7 i direktivet), kapitel 9 märkning och förpackning (artikel 8–14 i direktivet), kapitel 10 gränsöverskridande distansförsäljning av tobaksvaror (artikel 18 i direktivet), kapitel 11 anmälan av nya tobaksvaror (artikel 19 i direktivet), och kapitel 12 örtprodukter för rökning (artikel 21 och 22 i direktivet). I betänkandets tre sista kapitel behandlas frågor om ikraftträdande (kapitel 13), konsekvenserna av våra förslag (kapitel 14) och författningskommentarer (kapitel 15). Till övervägandena redovisas, utöver förslag till lagtext, också ett utkast till ändringar i tobaksförordningen, eftersom regleringen av hälsovarningar ska hanteras där. I dessa delar kan detaljerna i utformningen av förordningen kräva ytterligare överväganden, som får beaktas i det fortsatta lagstiftningsarbetet och grundlagarna – en bakgrund I detta kapitel beskrivs bakgrunden till hur de regler som finns i tobaksproduktdirektivet förhåller sig till tryckfrihetsförordningen (TF) och yttrandefrihetsgrundlagen (YGL). De analyser som utredningen enligt uppdraget har att göra på grund av att direktivet genomförs finns i kapitel 5, Allmänna överväganden och i kapitel 9, Märkning och förpackning. 3.2.1Delbetänkandet Varningstext och innehållsdeklaration på tobaksvaror Frågan om varningstexters förenlighet med TF aktualiserades av den s.k. i delbetänkandet Varningstext och innehållsdeklaration på tobaksvaror (Ds H 1975:2). Utredningen framhöll att en varningstext inte får utformas som en allmänt hållen uppmaning att avstå från tobaksbruk samt att en sådan utformning skulle kunna stå i strid med (Ds H 1975:2 s. 43 och 50 f.). I propositionen med förslag till lag om varningstext och innehållsdeklaration på tobaksvaror anförde departementschefen att varningstexten måste ges ett konkret innehåll med upplysningar om vilka risker bruket medför (prop. 1975/76:49 s. 22). Tobaksproduktdirektivet och grundlagarnaen bakgrund 3.3Märkningsdirektivet och förhandlingarna om tobaksproduktdirektivet och Europeiska unionens råd antog märkningsdirektivet (direktiv /37/EG om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om tillverkning, presentation och försäljning av tobaksvaror). Syftet med direktivet var att tillnärma medlemsstaternas lagar och andra författningar om den högsta tillåtna halten av tjära, nikotin och kolmonoxid i cigaretter, de varningstexter och andra uppgifter som ska finnas på styckförpackningar med tobaksvaror samt vissa åtgärder avseende ingredienser i och beskrivning av tobaksvaror, med utgångspunkt i en hög hälsoskyddsnivå. Direktivet genomfördes i svensk rätt , se propositionen Märkningsdirektivet om tobaksvaror (prop. 2001/02:162). Frågan om direktivets förenlighet med TF var föremål för bedömning redan då. I förarbetena uttalades bl.a. följande. Genom en ändring i 9 § tobakslagen (1993:581) utvidgas begreppet varningstexter till att även omfatta texter med information om rökavvänjning. Märkningsdirektivets bestämmelser om märkning kan genomföras genom att med stöd av 9 § 1 tobakslagen (1993:581) och 2 § 1 tobaksförordningen (2001:312) meddelar föreskrifter om varningstexter… Den nu gällande regleringen av s.k. varningstexter har meddelats av () med stöd av 9 § 1 tobakslagen (1993:581) och 2 § 1 tobaksförordningen (2001:312). Bemyndigandet i 9 § 1 tobakslagen avser endast texter som upplyser om de hälsorisker som är förbundna med bruk av tobak. De föreskrifter FHI meddelat innehåller endast texter som faller inom bemyndigandet. De i märkningsdirektivet reglerade så kallade varningstexterna utgör i huvudsak sådana texter som även i 9 § 1 tobakslagen (1993:581) benämns varningstexter. Vad gäller två av varningstexterna i märkningsdirektivets bilaga I, utgör de inte sådana varningstexter som omfattas i bemyndigandet i 9 § 1 tobakslagen. Dessa texter innehåller information om rökavvänjning och är utformade enligt följande. – Din läkare eller ditt apotek kan hjälpa dig att sluta röka. – Sök hjälp för att sluta röka: (telefonnummer/postadress/internetadress/fråga din läkare på apotek. En prövning bör härvid göras huruvida en reglering av skyldigheten för näringsidkare att trycka en viss text på en förpackning står i överensstämmelse med yttrande- och tryckfriheten. Såväl en rättighet att uttrycka sig som en skyldighet att göra det samma regleras i tryckfrihetsförordningen (TF). Även tobaksförpackningar omfattas av TF och är att hänföra till s k tillfällighetstryck (se 4 kap. 3 § TF). Av 1 kap 2 § TF följer ett förbud mot censur vilket innebär att ingen myndighet utan stöd i TF kan för- Tobaksproduktdirektivet och grundlagarnaen bakgrund handsgranska eller påbjuda att skriften skall ha ett visst innehåll … Inför medlemskap i unionen infördes ett tillägg i kap. 9 § 2 (prop. 1993/94:114). Enligt denna bestämmelse kan, utan hinder av föreskrifterna i TF, förbud meddelas mot kommersiell annons som meddelats till skydd för bland annat hälsa enligt en förpliktelse som följer av anslutningen till Europeiska gemenskaperna. I märkningsdirektivet regleras bland annat varningstexter och syftet med denna reglering är bland annat att det skall råda en hög skyddsnivå när det gäller hälsa, vilket framgår av märkningsdirektivets preambel. Den i 9 § tobakslagen föreslagna lagändringen står därmed i överensstämmelse med TF. Märkningsdirektivets krav på innehåll och utformning av varningstexter samt dess placering kan således realiseras genom att FHI med stöd av 9 § 1 tobakslagen och 2 § 1 tobaksförordningen meddelar föreskrifter i enlighet med direktivets krav på utformning av sådana (promemoria , S2001/11158/FH, s. 20 ff.). Förslaget som lades fram i den nämnda promemoria föranledde följande yttrande från Lagrådet. I paragrafen (9 § tobakslagen, förf. anm.) åläggs skyldighet att förse förpackningar till tobaksvarormed vissa texter, f.n. varningstexter och innehållsdeklaration. En förpackning som är försedd med sådana tryckta texter är att betrakta som tryckt skrift enligt tryckfrihetsförordningen (TF). Vad som lag om varningstext och innehållsdeklaration på tobaksvaror. I propositionen till denna lagstiftning (prop. 1975/76:49 s. 22) sägs att varningstexten måste ges ett konkret innehåll med upplysningar om vilka risker bruket medför och att det således skall vara fråga om en saklig information som bygger på resultaten av forskningen på området. En bestämmelse som påbjuder att en skrift skall ha ett visst innehåll torde i princip komma i konflikt med TF, närmare bestämt med förbudet i 1 kap. 2 § andra stycket mot hindrande åtgärder. Ett visst utrymme lär dock finnas för ålägganden i vanlig lag att förse en skrift med texter av det slag som det nu är fråga om. TF:s tillämpningsområde bestäms nämligen ytterst av dess syfte att värna det fria ordet, och det finns regleringar som träffar tryckt skrift som därför kan sägas ligga utanför ramen för TF:s skydd. Det gäller inte minst ingripanden i fråga om framställningar på det kommersiella området. Var gränsen går är i detta fall osäkert. För att ett påbud om text med visst innehåll skall kunna tolereras från tryckfrihetsrättslig synpunkt bör, i anslutning till det återgivna motivuttalandet, krävas att det inte rör sig om texter av uttryckligen åsiktspåverkande eller opinionsbildande karaktär. Från nu angivna utgångspunkter har Lagrådet i och för sig inte något att erinra mot de tillägg i fråga om illustrationer, rökavvänjning och uppgifter för att säkerställa tobaksvarans identitet som föreslås i 9 §. Det är emellertid att märka att denna är en bemyndiganderegel och att direktivets närmare genomförande kommer att göras i författningar på lägre nivå. Tobaksproduktdirektivet och grundlagarnaen bakgrund allvarligt ifrågasätta om de i artikel 5 med bilaga upptagna allmänna och kompletterande varningstexterna genomgående har den sakliga inriktning som enligt ovan krävs för att inte gränsen till TF:s skyddsområde skall överskridas. Så t.ex. är ett par av de kompletterande varningstexterna formulerade i imperativ form. Det är också tveksamt om inte kraven på texter blir så omfattande att de alltför mycket beskär möjligheten för näringsidkaren att förse förpackningar med egen text. Vad som har sagts måste beaktas under det fortsatta normgivningsarbetet. Att detta arbete syftar till att genomföra ett EG direktiv rubbar inte läget. De avgränsningar i fråga om förenligheten med TF som måste göras bör enligt Lagrådets mening inte genom subdelegation överlåtas till en förvaltningsmyndighet utan ut i föreskrifter meddelade av regeringen (prop. 2001/02:162, s. 53 f.). Lagrådets synpunkter föranledde inga förändringar av promemorians förslag. Bestämmelserna om varningstexter genomfördes genom reglering i tobakslagen, tobaksförordningen och Statens folkhälsoinstituts, numera , föreskrifter. Inför antagandet av tobaksproduktdirektivet gjorde följande bedömning vid utskottssammanträde /13:50. Mot bakgrund av den rättsliga analysen som genomförts av grundlagsenheten (L6) på och de forskningsresultat som visar på att kombinerade hälsovarningar kan vara en effektiv åtgärd för att minska rökning är regeringens ståndpunkt och förhandlingslinje följande. En ökning av dagens storlek på de aktuella hälsovarningarna kan vara en viktig åtgärd för att minska rökningen men är även grundlagsstridig. Regeringens bedömning är dock att en omfattning på är acceptabel och genomförbar utifrån svensk grundlag. Det kan vid förhandlingarna uppkomma en situation där en kvalificerad majoritet av medlemsstaterna ställer sig bakom en större storlek än (och ). Mot bakgrund av detta samt att regeringen ser de positiva folkhälsoaspekterna av varningsbilder (och större sådana) ska inte motsätta sig en storlek på hälsovarningarna mellan 50–om kvalificerad majoritet av medlemsstaterna önskar det. ska vid förhandlingen framföra att omfattningen av hälsovarningarna kan strida mot svenska grundlagar. ska därför i en ensidig deklaration framföra att det är osäkert om och hur kan genomföra direktivet avseende hälsovarningarnas storlek. Vidare ska framföra att det pågår ett översynsarbete gällande svenska tryck- och yttrandefrihetliga grundlagsbestämmelser avseende utformningen av varningstexter, innehållsdeklarationer och annan liknande produktinformation. Tobaksproduktdirektivet och grundlagarnaen bakgrund framförde under förhandlingarna inom EU att omfattningen av hälsovarningarna kunde strida mot svenska grundlagar och att det var osäkert om och hur kunde genomföra direktivet i fråga om hälsovarningarnas storlek. framförde även att delar av regleringen av e-cigaretter kunde vara problematisk i grundlagshänseende. 3.4Den nuvarande svenska tobaksregleringen Tobakslagens 9 § reglerar texter och illustrationer som upplyser om de hälsorisker som är förbundna med bruk av tobak och om rökavvänjning (varningstexter). Enligt 2 § tobaksförordningen har regeringen genom bemyndigande överlämnat åt att meddela föreskrifter om varningstexter och innehållsdeklaration på förpackningar till tobaksvaror enligt 9 § tobakslagen. I (FoHMFS 2014:9) föreskriver följande med stöd av 2 § tobaksförordningen. Vad gäller varningstexter på tobaksvaror som är avsedda att rökas ska enligt 1 § varningstexter finnas på varje förpackning till en sådan tobaksvara som är avsedd att i näringsverksamhet tillhandahållas konsumenter inom landet. Detsamma gäller alla yttre omslag som förekommer vid detaljförsäljning av varan med undantag av genomskinliga ytteromslag. Enligt 2 § ska varje förpackning och dess yttre omslag enligt 1 § – på förpackningens och ytteromslagets mest synliga yta – ha en av följande varningstexter: ”Rökning dödar” eller ”Rökning skadar allvarligt dig själv och personer i din omgivning”. Denna varningstext ska täcka av utsidan av den yta på vilken den trycks. När det gäller förpackningar för andra varor än cigaretter, där den mest synliga ytan är större än 75 cm², ska ytan för varningstexten vara minst 22,5 cm². Texterna ska alternera så att var och en av dem förekommer regelbundet och vara utformade enligt bestämmelserna i 7 och 8 §§ samma föreskrift. Enligt 3 § ska utöver den text som anges i 2 §, varje förpackning och dess yttre omslag enligt 1 § – på förpackningens och ytteromslagets andra mest synliga yta – ha en kompletterande varningstext från en särskild i författningen angiven förteckning (Förteck- Tobaksproduktdirektivet och grundlagarnaen bakgrund ning 1). Denna varningstext ska täcka av utsidan av den yta på vilken den trycks. När det gäller förpackningar för andra varor än cigaretter, där den andra mest synliga ytan är större än 75 cm², ska ytan för varningstexten vara minst 22,5 cm². Texterna ska alternera så att var och en av dem förekommer regelbundet. Texterna ska vara utformade enligt bestämmelserna i 7 och 8 §§ samma föreskrift. Vad gäller varningstext på tobaksvaror som inte är avsedda att rökas ska enligt 4 § varningstext finnas på varje förpackning till en sådan tobaksvara som är avsedd att i näringsverksamhet tillhandahållas konsumenter inom landet. Detsamma gäller alla yttre omslag som förekommer vid detaljförsäljning av varan med undantag av genomskinliga ytteromslag. Varje förpackning och dess yttre omslag ska, på förpackningens och ytteromslagets mest synliga yta, ha följande varningstext: ”Denna tobaksvara kan skada din hälsa och är beroendeframkallande”. Denna varningstext ska täcka av utsidan av den yta på vilken den trycks. När det gäller förpackningar, där den mest synliga ytan är större än 75 cm², ska ytan för varningstexten vara minst 22,5 cm². Texten ska vara utformad enligt bestämmelserna i 7 och 8 §§ samma föreskrift. Enligt 1 kap. 2 § TF får någon tryckningen föregående granskning av skrift eller något förbud mot tryckning därav ej förekomma. Inte heller är det tillåtet för myndighet eller annat allmänt organ att på grund av skrifts innehåll, genom åtgärd som icke äger stöd i denna förordning, hindra tryckning eller utgivning av skriften eller dess spridning bland allmänheten. Av 4 kap. 3 § TF framgår att med bild- eller tillfällighetstryck förstås i denna förordning vykort och bildalbum, visitkort och notifikationer, adresskort, etiketter, blanketter, reklam- och emballagetryck samt annat affärstryck även som andra sådana tryckalster, allt under förutsättning att på grund av texten eller vad eljest framställes tryckfrihetsmissbruk kan anses uteslutet. För att TF och YGL ska vara tillämpliga krävs också att ett yttrande faller inom grundlagarnas s.k. materiella tillämpnings- Tobaksproduktdirektivet och grundlagarnaen bakgrund Detta område bestäms bl.a. utifrån syftet med TF och YGL, vilket är att medborgarna ska ha rätt att i de skyddade medierna offentligen uttrycka tankar, åsikter och känslor och att i övrigt lämna uppgifter i vilket ämne som helst till säkrande av ett fritt meningsutbyte, en fri allsidig upplysning och, enligt YGL, ett fritt konstnärligt skapande. Om ett yttrande inte omfattas av grundlagarnas syfte och innebörd faller det utanför det materiella tillämpningsområdet och saknar därför grundlagsskydd. Ett exempel är saklig information på det kommersiella området. Det kan t.ex. röra sig om information och varningstexter på tryckta förpackningar. Förpackningarna är i och för sig att betrakta som tryckta skrifter och omfattas därför av TF:s formella tillämpningsområde. Om informationen inte är uttryckligen åsiktspåverkande eller opinionsbildande anses den emellertid normalt sett falla utanför grundlagarnas syfte och därmed vara möjlig att reglera i lag utan att grundlagarna hindrar detta. Detta undantag aktualiseras ofta i samband med förhandlingar om EU-rättsakter där det ställs krav på att olika produkter ska förses med viss information och krav på hur denna information ska vara utformad. Generellt sett omfattar yttrandefriheten enligt grundlagarna reklam och annan marknadsföring, men utpräglat kommersiell reklam är också exempel på ett område som inte åtnjuter yttrandefrihetsgrundlagarnas skydd. 3.5.2Särskilt om begreppet kommersiell annons I 1 kap. 9 § TF återfinns undantag från TF:s exklusiva tillämpningsområde. I bestämmelsens första punkt anges att vad som i lag är stadgat om förbud mot kommersiell annons ska gälla utan hinder av vad som sägs i TF i den mån annonsen används vid marknadsföringav alkoholhaltiga drycker eller tobaksvaror. Hur begreppet kommersiell annons ska förstås angavs i förarbetena (prop. 1973:123 s. 46 f.) och kommenterades i ett lagrådsyttrande (prop. 1999/2000:111 s. 67 f.). Av lagrådsyttrandet framgår att begreppet kommersiell annons ska förstås på följande vis. För det första ska det vara fråga om en framställning som kan sägas ingå i en annons (och alltså inte i t.ex. redaktionell text). För det andra ska annonsen vara kommersiell, dvs. den ska dels utgöra ett medel för marknadsföring av en vara (det ska alltså framgå av innehållet att meddelandet är avsett att främja försäljningen av varan), dels ha rent kom- Tobaksproduktdirektivet och grundlagarnaen bakgrund mersiella förhållanden till föremål, dvs. avse en näringsidkares näringsverksamhet och en vara som tillhandahålls där. Åsiktsannonsering, t.ex. opinionsbildande texter som syftar till att påverka allmänhetens inställning till tobaksbruk, omfattas inte av bestämmelsens tillämpningsområde. Frågan om vad som utgör en kommersiell annons berördes i ett annat lagrådsyttrande (prop. 2001/02:162 s. 53 f.) som gällde genomförande av märkningsdirektivet i svensk rätt. Lagrådet granskade då bl.a. en ny paragraf (14 b §) i tobakslagen som förbjöd vissa inslag i texten på förpackningarna på tobaksvaror, vilka i visst hänseende kunde anses vilseledande, och denna nya paragrafs förenlighet med TF. Paragrafen kunde enligt Lagrådet inte stödjas på undantaget för förbud mot tobaksreklam i 1 kap. 9 § TF, eftersom detta avgränsas av innehållet i ”kommersiell annons”, en beteckning som knappast passar på en förpackning. Dock anslöt paragrafen ganska väl till de begränsningar av den kommersiella marknadsföringen i tryckt skrift som enligt en tämligen väl utbildad praxis har ansetts kunna göras i vanlig lag, utanför TF:s tillämpningsområde. Lagrådet ansåg således inte att bestämmelsen stod i konflikt med TF. Enligt 1 kap. 9 § 2 TF gäller, utan hinder av tryckfrihetsförordningen, vad i lag är stadgat om förbud mot kommersiell annons som används vid marknadsföring av andra varor än tobaksvaror samt tjänster om det i annonsen förekommer ett varukännetecken som är i bruk för en tobaksvara eller enligt gällande bestämmelser om varumärken är registrerat eller inarbetat för en sådan vara enligt gällande bestämmelser om varumärken. Förbudet är kopplat till det marknadsrättsliga påföljdssystemet. Reklamförbudet omfattar inte varukännetecken som i endast begränsad omfattning förekommer vid marknadsföring av tobaksvaror eller i fråga om varukännetecken som framträder i en form som tydligt skiljer sig från utseendet på tobaksvarans kännetecken eller i andra fall om det är oskäligt. Enligt 1 kap. 9 § 3 TF hindrar grundlagen inte att det i vanlig lag uppställs förbud mot kommersiell annons som meddelats till skydd för hälsa eller miljö enligt förpliktelse som följer av . En motsvarande bestämmelse finns i 1 kap. 12 § YGL. Tobaksproduktdirektivet och grundlagarnaen bakgrund 3.6Den reglering i tobaksproduktdirektivet som behöver analyseras