sou · H3B347 · 2015-05-18 00:00:00 — Med representationsavtal avses ett avtal mellan kollektiva förvaltningsorganisationer genom vilket en kollektiv förvaltnings- organisation ger en annan kollektiv förvaltningsorganisation tillstånd att förvalta de rättigheter den representerar (se 1 kap. 13 §). Bestämmelserna tillämpas bl.a. i fråga om tariffer, förvaltnings- avgifter och villkoren för inkassering av rättighetsintäkter och fördelning av utestående belopp (se artikel 14 i direktivet). 8 kap. 2 § Paragrafen innehåller bestämmelser att en kollektiv förvaltnings- organisation i princip inte får göra avdrag på intäkter från rättig- heter som den förvaltar genom representationsavtal. I andra och tredje styckena anges dock vissa undantag från huvudregeln. Bestämmelserna genomför artikel 15.1 i direktivet och behandlas i avsnitt 9.2.2. 8 kap. 3 § Paragrafen innehåller bestämmelser om fördelning och betalning till en annan kollektiv förvaltningsorganisation när det finns ett representationsavtal. Bestämmelserna genomför artikel 15.2 och 15.3 första stycket i direktivet och behandlas i avsnitt 9.2.2. Bestämmelserna är tvingande på så sätt att det inte är möjligt för organisationerna att avtala om att någon överföring av medel inte behöver ske. I likhet med det som gäller för betalning och fördelning till de egna rättighetshavarna (7 kap. 6 §) uppställs inte något absolut krav på fullständigt korrekt fördelning. 9 kap. 1 § Paragrafen innehåller bestämmelser om att kollektiva förvaltnings- organisationer och användare ska förhandla om licensieringen av rättigheter i enlighet med god affärssed och att de ska förse varandra med all nödvändig information. Bestämmelserna genom- för artikel 16.1 i direktivet och behandlas i avsnitt 10.1.2. Bestämmelserna tar sikte på situationer när en kollektiv förvaltningsorganisation (se 1 kap. 5 §) och en användare (se 1 kap. 14 §) förhandlar med varandra om licensiering av rättigheter. Bestämmelserna uppställer inte något krav på förhandlingsskyldighet eller kontraheringsplikt och påverkar inte allmänna bestämmelser om avtals ingående. Kontraheringsplikt som följer av annan lagstift- ning, t.ex. bestämmelser om tvångslicenser i upphovsrättslagen, påverkas alltså inte. Inte heller påverkas bestämmelserna om förhandlingsskyldighet i 52 a § upphovsrättslagen eller bestämmelser om medling enligt lagen (1980:612) om medling i vissa upphovs- rättstvister. Eftersom bestämmelsen tar sikte på förhandling om ”licensiering av rättigheter” är den tillämplig endast i situationer som avser ett nyttjande som kan bli föremål för licensiering. Det gäller t.ex. på områden där nyttjandet baseras på licensiering av en ensamrätt (t.ex. 2 § upphovsrättslagen) eller en tvångslicens (t.ex. 47 § upp- hovsrättslagen). Exempel på ett område som inte kan bli föremål för licensiering är privatkopieringsersättning (26 k–m §§ upphovs- rättslagen); den möjlighet som en representativ organisation har att avtala om att sätta ned ersättning enligt 26 m § upphovsrättslagen utgör inte en licensiering av rättigheter. Inte heller följerätt (26 n– p §§ upphovsrättslagen) kan bli föremål för licensiering. Kravet i första meningen på att kollektiva förvaltningsorganisa- tioner och användare ska förhandla med varandra i enlighet med god affärssed innebär inte någon förändring av gällande svensk rätt, där ett sådant krav redan uppställs enligt allmänna principer. Bestämmelsen har därför framför allt en handlingsdirigerande funktion i det att den understryker att parterna bör förhandla med varandra i enlighet med god affärssed och att licensvillkor inte bör uppställas ensidigt av ena parten. Även kravet i andra meningen på att organisationen och användaren ska ”förse varandra med all nödvändig information” har tillämpning i situationer där parterna förhandlar med varandra. I likhet med vad som gäller enligt bestämmelserna i första meningen följer innehållet i bestämmelsen redan av allmänna regler; bestämmelsen har därför framför allt en handlingsdirigerande funktion. 9 kap. 2 § Paragrafen innehåller bestämmelser om licensieringsvillkor, tariffer och skyldighet för en kollektiv förvaltningsorganisation att till användaren lämna viss information om tarifferna. Bestämmelserna genomför delar av artikel 16.2 i direktivet och behandlas i avsnitt 10.1.2. Bestämmelserna i första stycket om att licensieringsvillkoren ska baseras på objektiva kriterier innebär att en kollektiv förvaltnings- organisation inte får ta ut avgifter för sina tjänster i förhållande till en användare som är avsevärt högre än de som tas ut för jämförbara tjänster i andra medlemsstater. Kravet på att licensieringsvillkoren ska baseras på icke-diskriminerande kriterier innebär att en kollektiv förvaltningsorganisation ska tillämpa lika villkor för likvärdiga transaktioner med användare. Kraven på licensieringsvillkoren har inte tillämpning på rättig- heter av kompensationskaraktär, t.ex. privatkopieringsersättning eller följerätt. För dessa ersättningsordningar gäller i stället bestämmelserna om fastställande och beräkning av ersättning m.m. i 26 k–26 m §§ och 26 n–26 p §§ i upphovsrättslagen. Andra stycket inleds med en bestämmelse om att rättighetshavare ska få skälig ersättning för användning av sina rättigheter. Därefter följer en exemplifierande uppräkning med kriterier som kan ha betydelse vid beräkning av tariffen för användning av ensamrätter och rättigheter till ersättning, inklusive bestämmelser om tvångslicens (t.ex. 47 § upp- hovsrättslagen). Kriterierna påminner om de som har kommit till uttryck i andra direktiv på upphovsrättsområdet eller i praxis från EU- domstolen bl.a. på konkurrensrättsområdet. I likhet med bestämmelserna i första stycket saknar bestäm- melserna i andra stycket tillämpning på rättigheter av kompensa- tionskaraktär, t.ex. privatkopieringsersättning eller följerätt. I tredje stycket finns bestämmelser om att kollektiva förvaltnings- organisationer ska informera den berörda användaren om de kriterier som har använts för att fastställandet av tarifferna. Bestämmelsen syftar till att ge användaren en möjlighet att för egen del bedöma de kriterier på vilka tariffen har beräknats. Bestämmelsen ska inte förstås som att den kollektiva förvaltnings- organisationen ensidigt kan bestämma hur tarifferna ska fastställas, eftersom det följer av 1 § att den kollektiva förvaltningsorganisationen och användaren ska förhandla med varandra om licensieringen. I likhet med bestämmelserna i första och andra styckena saknar bestämmelserna i tredje stycket tillämpning på rättigheter av kompensationskaraktär, t.ex. privatkopieringsersättning eller följerätt. 9 kap. 3 § Paragrafen innehåller bestämmelser om att kollektiva förvaltnings- organisationer inte ska de vara skyldiga att använda licensvillkor som avtalats med en användare som vägledande för andra typer av nättjänster, när användaren tillhandahåller en ny typ av nättjänst som varit tillgänglig för allmänheten i unionen i mindre än . Bestämmelserna genomför delar av artikel 16.2 i direktivet och innebär ett undantag från bestämmelserna om icke-diskriminering i 2 § första stycket (se skäl 32 till direktivet). De behandlas i avsnitt 10.1.2. 9 kap. 4 § Paragrafen innehåller bestämmelser om att kollektiva förvaltnings- organisationer ska besvara förfrågningar från användare och under vissa förutsättningar erbjuda en licens eller ge användare information om varför den inte avser att utfärda en licens för en viss tjänst. Bestämmelserna genomför artikel 16.3 i direktivet och behandlas i avsnitt 10.1.2. Bestämmelserna saknar tillämpning på rättigheter av kompensa- tionskaraktär, t.ex. privatkopieringsersättning eller följerätt, efter- som sådana rättigheter inte kan bli föremål för licensiering. 9 kap. 5 § Paragrafen innehåller bestämmelser om att en kollektiv förvalt- ningsorganisation ska se till att användare kan kommunicera med organisationen på elektronisk väg. Bestämmelserna genomför artikel 16.4 i direktivet och behandlas i avsnitt 10.1.2. Om det är lämpligt, bör en användare kunna kommunicera med organisationen om rapportering av användningen (se artikel 16.4 in fine). 9 kap. 6 § Paragrafen innehåller bestämmelser om rapporteringsskyldighet för användare. Bestämmelserna genomför artikel 17 i direktivet och behandlas i avsnitt 10.2.2 i den allmänna motiveringen. Bestämmelserna innebär att en användare ska förse en kollektiv förvaltningsorganisation med sådan information om användningen som krävs för inkassering av rättighetsintäkterna och för fördel- ning av utestående belopp till rättighetshavare. Rapporterings- skyldigheten är begränsad till information som är tillgänglig för användaren; användaren ska alltså rapportera sådan relevant information om användningen som den har tillgång till. Informa- tion om användningen avser i regel både information om det verk eller annat alster som har använts, dess rättighetshavare och omfattningen av användningen. Det uppställs inte något krav på att användaren ska vidta åtgärder för att samla in information om användningen som den annars inte har tillgång till, t.ex. för att ett verks rättighetshavare inte är känd när användningen sker. Rapporteringen ska ske enligt i förväg fastställda eller överens- komna tidsangivelser och format, varvid hänsyn så långt möjligt ska tas till frivilliga branschnormer (jfr skäl 33 till direktivet). Bestämmelserna ska inte tillämpas på områdena för privat- kopieringsersättning, följerätt och tilläggsersättning. På dessa områden gäller i stället särskilda regler om rapporteringsskyldighet i upphovsrättslagen (se 26 m § andra stycket, 26 p § andra stycket och 45 b § andra stycket upphovsrättslagen). 10 kap. 1 § Paragrafen innehåller bestämmelser om att en kollektiv förvalt- ningsorganisation minst en gång ska rapportera till rättig- hetshavarna om förvaltningen av deras rättigheter. Bestämmelserna genomför artikel 18 i direktivet och behandlas i avsnitt 11.1.2. Bestämmelserna gäller endast i förhållande till de rättighets- havare som har tillskrivits rättighetsintäkter eller mottagit utbetal- ningar. Uttrycket rättighetshavare definieras i 1 kap. 7 § och uttrycket rättighetsintäkt definieras i 1 kap. 11 §. I punkterna 1 till 7 specificeras den information som ska ges till rättighetshavaren. I punkten 1 anges att organisationen ska informera rättighetshavaren om de kontaktuppgifter som rättighetshavaren har gett organisationen tillstånd för att identifiera och lokalisera rättig- hetshavaren. Av punkten 2 följer att rättighetshavaren har rätt att få information om de rättighetsintäkter som har tillskrivits honom eller henne. Med att en rättighetshavare har tillskrivits rättighetsintäkter avses att han eller hon har tillskrivits del av de utestående beloppen enligt beslut som tagits i enlighet med de riktlinjer för fördelning som organisa- tionens medlemsstämma har beslutat om (se kommentarerna till 5 kap. 5 § p. 1 och 7 kap. 6 §). Av punkten 3 följer att rättighetshavaren har rätt till information om belopp som har betalats ut av den kollektiva förvaltningsorganisa- tionen till rättighetshavaren per kategori av förvaltade rättigheter och typ av användning. Med att en rättighetshavare har mottagit en utbetalning menas att organisationens, eller dess medlems- organisationers, förfarande för fördelning och betalning av utestående belopp har resulterat i en utbetalning till rättighetshavaren (se 7 kap. 6–10 §§). Uttrycket kategori av förvaltade rättigheter förklaras i kommentaren till 3 kap. 1 §. Av punkten 4 följer att en kollektiv förvaltningsorganisation i sin information till rättighetshavaren ska specificera den period för vilken beloppen tillskrevs och betalades till rättighetshavaren, om inte objektiva skäl hänförliga till rapporteringen från användaren hindrar organisationen från att tillhandahålla informationen. Ett exempel på en situation när rapporteringen från användaren hindrar organisa- tionen från att tillhandahålla informationen är om användningen avser ett område där information om den faktiska användningen kan vara svår eller förenad med stora kostnader att få. Av punkten 5 framgår att rättighetshavaren har rätt att få information om avdrag för förvaltningsavgifter. Uttrycket förvalt- ningsavgift definieras i 1 kap. 12 § och möjligheten för organisa- tionen att göra avdrag för sådana avgifter regleras i 7 kap. 3 § och 5 § andra stycket. Skyldigheten att informera rättighetshavaren om avdrag för förvaltningsavgifter innebär inte en skyldighet för organisationen att informera om faktiska kostnader för förvalt- ningen av just den rättighetshavarens rättigheter. Det är tillräckligt att organisationen kan informera om de totala avdrag som gjorts för förvaltningsavgifter och den enskilde rättighetshavarens andel av dessa avdrag. Av punkten 6 framgår att rättighetshavaren har rätt att få information om avdrag för annat än förvaltningsavgifter. Möjlig- heten för organisationen att göra sådana avdrag regleras i 7 kap. 3 § och 5 § andra och tredje styckena. I enlighet med skyldigheten att informera enligt punkten 5 är det tillräckligt att organisationen kan informera om de totala avdrag som gjorts för annat än förvalt- ningsavgifter och den enskilde rättighetshavarens andel av dessa avdrag. Av punkten 7 framgår att rättighetshavaren ska informeras om eventuella rättighetsintäkter som har tillskrivits rättighetshavaren men som inte har betalats för . Som anges ovan avses med att en rättighetshavare har tillskrivits rättighetsintäkter att han eller hon har individuell rätt till de utestående beloppen enligt de riktlinjer för fördelning som organisationen har beslutat om (se kommentarerna till 5 kap. 5 § 1 och 7 kap. 6 §). 10 kap. 2 § Paragrafen innehåller bestämmelser om vad som gäller i situationer där en kollektiv förvaltningsorganisation tillskriver rättighetsintäkter och har medlemmar som är enheter som företräder rättighetshavare och som ansvarar för fördelningen av rättighetsintäkter. Bestäm- melserna genomför artikel 18.2 i direktivet och behandlas i avsnitt 11.1.2. I första stycket anges att en kollektiv förvaltningsorganisation som tillskriver rättighetsintäkter och har medlemmar som är enheter som ansvarar för fördelningen av rättighetsintäkter, i vissa fall ska förse dessa enheter med den information som anges i 1 §. Bestämmelsen tar sikte på skilda slag av paraplystrukturer där paraplyorganisationen tillskriver rättighetsintäkter. I en sådan situation behöver medlemsorganisationen den information som avses i 1 § för att kunna informera de berörda rättighetshavarna, dvs. de rättighetshavare som har tillskrivits rättighetsintäkter eller mottagit utbetalningar. I kommentaren till 1 kap. 6 § ges exempel på organisationer som företräder rättighetshavare och som är medlemmar i kollektiva förvaltningsorganisationer. I andra stycket finns bestämmelser som aktualiseras i situationer där medlemmar som är enheter som ansvarar för fördelningen av rättighetsintäkter, tillskriver rättighetsintäkter eller gör utbetalningar till rättighetshavare. I likhet med bestämmelserna i första stycket tar bestämmelserna sikte på skilda slag av paraplystrukturer, men där det är medlemsorganisationen som tillskriver rättighetsintäkterna. Bestämmelserna innebär att enheten ska informera rättighets- havarna i enlighet med bestämmelserna 1 §. Innebörden av bestäm- melserna i 1 § redogörs för i anslutning till den paragrafen. 10 kap. 3 § Paragrafen innehåller bestämmelser om att kollektiva förvaltnings- organisationer minst en gång och på elektronisk väg ska ge viss information till andra kollektiva förvaltningsorganisationer som den har ingått representationsavtal med. Bestämmelserna genomför artikel 19 i direktivet och behandlas i avsnitt 11.2.2. Redovisningsskyldigheten gäller i förhållande till andra kollektiva förvaltningsorganisationer för vilkas räkning en kollektiv förvaltnings- organisation förvaltar rättigheter. Bestämmelserna tar således sikte på situationer där förvaltningen baseras på ett representationsavtal (se 1 kap. 13 §). Artikeln omfattar inte skyldigheter i förhållande till organisationer vars rättigheter omfattas en avtalslicens utsträckta verkan men där det saknas ett representationsavtal. Av punkterna 1 följer att den kollektiva förvaltningsorganisa- tionen ska ge den andra kollektiva förvaltningsorganisationen viss information om rättighetsintäkter och avdrag. Bestämmelserna motsvarar vad som gäller för information till enskilda rättighets- havare enligt 1 § p. 2, 3 och 7. Av punkten 3 följer att den kollektiva förvaltningsorganisa- tionen ska informera om avdrag som gjorts för annat än för förvaltningsavgifter i enlighet med 8 kap. 2 §. Av punkten 4 följer att den kollektiva förvaltningsorganisa- tionen ska informera om licenser som beviljats eller vägrats i fråga om verk och andra alster som omfattas av representationsavtalet. Av punkten 5 följer att den kollektiva förvaltningsorganisationen ska informera om relevanta beslut som fattats vid medlemsstämman. Exempel på sådana beslut torde vara beslut som åtminstone potentiellt eller indirekt kan få effekt på rättighetsintäkter som tillkommer den andra kollektiva förvaltningsorganisationen, t.ex. beslut som tas i enlighet med bestämmelserna i 5 kap. 5 §. 10 kap. 4 § Paragrafen innehåller bestämmelser om att kollektiva förvaltnings- organisationer efter en motiverad begäran, på elektronisk väg och utan onödigt dröjsmål ska tillhandahålla viss information till rättig- hetshavare och användare samt andra kollektiva förvaltnings- organisationer som den har ingått representationsavtal med. Bestämmelserna genomför artikel 20 i direktivet och behandlas i avsnitt 11.3.2 i den allmänna motiveringen. Bestämmelserna tar sikte på information som ska tillhandahållas av en kollektiv förvaltningsorganisation efter en ”motiverad begäran”, varmed avses att förfrågan ska vara uppriktig. Med att tillhandahållandet ska ske utan onödigt dröjsmål menas att det ska ske så snart det är praktiskt möjligt, det behöver alltså inte ske efter att en motiverad begäran inkommit (jfr kommen- taren till 11 kap. 12 §). Förfrågan kan göras av rättighetshavare, användare eller en kollektiv förvaltningsorganisation för vars räkning organisationen representerar rättigheter. ”rättighetshavare” inbegriper alla rättighetshavare enligt 1 kap. 7 §, dvs. inte endast rättighetshavare som organisationen företräder. Hänvisningen till ”användare” inbegriper alla användare enligt 1 kap. 14 §, dvs. inte endast sådana användare som organisationen har ingått ett licensavtal med eller inkasserar ersättning från. Vad gäller hänvisningen till ”kollektiva förvaltningsorganisationer” omfattas dock endas dem som organisationen har ingått ett representations- avtal med enligt 1 kap. 13 §. Den information som ska tillhandahållas ska i första hand, enligt punkten 1, avse de verk eller andra alster som organisationen representerar, de rättigheter som den representerar, antingen direkt eller genom representationsavtal, och de territorier som omfattas. Om enskilda verk eller alster inte kan anges på grund av omfatt- ningen av verksamheten hos den kollektiva förvaltningsorganisa- tionen, är det enligt punkten 2 tillräckligt att organisationen kan ange de typer av verk eller andra alster som organisationen representerar, de rättigheter som de förvaltar och de territorier som omfattas. Uttrycket typer av verk har behandlats i anslutning till 3 kap. 1 §. Exempel på en situation där punkten 2 kan aktualiseras är om en organisation bedriver kollektiv förvaltning med stöd av en avtals- licens; den kollektiva förvaltningen avser då som utgångspunkt alla verk eller alster på ett visst område. Det är då tillräckligt att organisationen kan ange för vilka typer av verk eller andra alster och för vilka användningsområden (rättigheter) som organisa- tionen är behörig att utlösa avtalslicens. 10 kap. 5 § Paragrafen innehåller bestämmelser om att en kollektiv förvalt- ningsorganisation ska tillhandahålla viss uppdaterad information på sin offentliga webbplats. Bestämmelserna genomför artikel 21 i direktivet och behandlas i avsnitt 11.4.2 i den allmänna motiveringen. Den i punkten 1 omnämnda stadgan är det eller de dokument som avses i 1 kap. 9 §. De villkor för medlemskap som avses i punkten 2 är de krav för medlemskap som avses i 4 kap. 1 §. I punkten 3 hänvisas till standardlicensieringsavtal och tillämpliga standardtariffer, inklusive avdrag. Med avdrag avses både avdrag för förvaltningskostnader och andra avdrag i enlighet med 7 kap. 5 §. Att organisationen ska tillhandahålla och uppdatera standardlicensierings- avtal och standardtariffer innebär också att organisationen ska ha sådana avtal och tariffer. De personer som avses i punkten 4 är de personer som utgör den kollektiva förvaltningsorganisationens verksamhetsledning enligt 6 kap. 5 §. Punkten 5 hänvisar till organisationens riktlinjer för fördelning av utestående belopp till rättighetshavare enligt beslut som fattats med stöd av 5 kap. 5 § 1. Punkten 6 hänvisar till organisationens riktlinjer för förvalt- ningsavgifter enligt beslut som fattats med stöd av 5 kap. 5 § 4. Punkten 7 hänvisar till organisationens riktlinjer för avdrag från rättighetsintäkter och inkomster som härrör från rättighetsintäkter för annat än förvaltningsavgifter enligt beslut som fattats med stöd av 5 kap. 5 § 4, inbegripet avdrag för sociala, kulturella och utbild- ningsrelaterade tjänster. Punkten 8 hänvisar till de representationsavtal som organisa- tionen ingått och namnen på de kollektiva förvaltningsorganisa- tioner med vilka den har ingått dessa representationsavtal. Uttrycket representationsavtal definieras i 1 kap. 13 §. Punkten 9 hänvisar till organisationens riktlinjer för användning av belopp som inte kan fördelas enligt beslut som fattats med stöd av 5 kap. 5 § 2. Punkten 10 hänvisar till organisationens förfaranden för klagomål enligt 12 kap. 1 §. 10 kap. 6 § Paragrafen innehåller bestämmelser om att kollektiva förvaltnings- organisationer ska upprätta en insynsrapport innehållande de upp- gifter som anges i bilagan till direktiv /26/EU. Den kollektiva förvaltningsorganisationen ska även upprätta en särskild rapport om bl.a. användningen av belopp som dragits av för sociala, kulturella och utbildningsrelaterade tjänster. Bestämmelserna genomför delar av artikel 22 i direktivet och behandlas i avsnitt 11.5.2. Kravet på upprättande av insynsrapport gäller utöver och oberoende av krav på bokförings- och redovisningsskyldighet enligt annan lagstiftning. 10 kap. 7 § Paragrafen innehåller bestämmelser om revisorsgranskning av den årliga insynsrapporten som nämns i 9 kap. 6 §. Bestämmelserna genomför artikel 22 i direktivet och behandlas i avsnitt 11.5.2. Bestämmelserna i första stycket innebär att räkenskapsupp- gifterna i den årliga insynsrapporten ska granskas av minst en auktoriserad eller godkänd revisor. Med räkenskapsuppgifter avses de räkenskaper som avses i punkt 1a i bilagan till direktivet och finansiell information som avses i punkt och h samt punkt 2 i bilagan (se artikel 22.4 tredje stycket). Bestämmelserna i andra stycket innebär att resultatet av revisorernas granskning enligt första stycket, en s.k. gransknings- berättelse och eventuella förbehåll till den, ska återges i sin helhet i den årliga insynsrapporten. Bestämmelserna om revisorsgranskning och granskningsrapport i första och andra stycket påverkar eller inskränker inte krav på revisorsgranskning m.m. som kan följa av annan lagstiftning. I tredje stycket uppställs ett krav på att en kollektiv förvalt- ningsorganisation ska offentliggöra sin årliga insynsrapport på sin webbplats senast efter räkenskapsårets slut och hålla den tillgänglig för allmänheten . 11 kap. 1 § Paragrafen innehåller bestämmelser om skyldigheter för kollektiva förvaltningsorganisationer som utfärdar gränsöverskridande licenser för näträttigheter till musikaliska verk. Bestämmelserna genomför artiklarna 2.2 och 23 i direktivet och behandlas i avsnitt 13.1.2.