sou · H3B33 · 2015-02-13 00:00:00 — Där framgår att äldre bestämmelser ska tillämpas om ett beslut att omhänderta ett djur har meddelats före ikraftträdandet. Avgörande är alltså tidpunkten för meddelandet av beslutet. Det krävs inte att beslutet har verkställts före ikraftträdandet. 10.2Förslaget till lag om ändring i lagen (2007:1150) om tillsyn över hundar och katter 8 § Om någon brister i tillsynen över eller skötseln av en hund, får meddela de förelägganden och förbud som behövs för att förebygga skada eller avsevärd olägenhet. Såväl förelägganden som förbud får förenas med vite. 9 § får meddela de förelägganden som behövs för att bestämmelserna om märkning och registrering av en hund i denna lag ska följas. Förelägganden enligt första stycket får förenas med vite. Övervägandena finns i kapitel 5. Paragraferna har ändrats på så sätt att uppgifterna att meddela förelägganden och förbud enligt paragraferna har flyttats från till . 11 § För att hindra att en hund orsakar skada eller avsevärd olägenhet får , om inte andra, mindre ingripande åtgärder anses tillräckliga, besluta att den ska omhändertas. Om förhållandena vid ett polisingripande är sådana att det är nödvändigt att omhänderta en hund för något av de syften som anges i första stycket, får besluta om detta. Paragrafen innehåller bestämmelser om omhändertagande av hundar. Övervägandena finns i kapitel 5. Ändringarna innebär att huvudansvaret för att fatta beslut om att omhänderta hundar har flyttats från till . har dock möjlighet att besluta att omhänderta hundar vid polisingripanden. Den uppgiftsfördelning som anges i paragrafen innebär att ska ha huvudansvaret för beslutsfattandet medan ansvar är begränsat till att avse de beslut som enligt andra stycket får fattas vid polisingripanden på plats. ska således kunna fatta ett beslut om omhändertagande av en hund i de situationer där polismän är på plats och omständigheterna är sådana att det finns skäl för ett omhändertagande. Om en mindre ingripande åtgärd än ett omhändertagande aktualiseras vid ett polisingripande kan den frågan bedömas och avgöras i ett senare skede av med tillämpning av 8 §. underrättelseskyldighet gentemot i dessa fall utvecklas i kapitel 5. I 11 a § anges att beslut som fattas av ska anmälas till , som ska pröva om beslutet ska fortsätta att gälla. 11 a § Om ett beslut om omhändertagande har meddelats av , ska myndigheten skyndsamt anmäla detta till . ska skyndsamt pröva om beslutet ska fortsätta att gälla. Ett beslut om omhändertagande ska verkställas av den myndighet som har meddelat detta. Om beslutar att beslut om omhändertagande ska fortsätta att gälla, ska skyndsamt ta över verkställigheten av detta. Paragrafen är ny. Övervägandena finns i kapitel 5. Uppgiftsfördelningen mellan och har utformats efter förebild av 32 § djurskyddslagen. Samma skyndsamhetskrav gäller, se kommentaren till 32 § djurskyddslagen. 12 § Om en hund har omhändertagits med stöd av 11 §, får ägaren eller innehavaren inte förfoga över hunden utan tillstånd av den myndighet som har meddelat beslutet. får, efter utredning, besluta att hunden ska säljas, skänkas bort eller, om hunden utgör en fara för människor eller djur eller om det annars finns särskilda skäl, avlivas. 13 § Om det inte längre finns skäl för omhändertagandet, ska den myndighet som har meddelat beslutet besluta att detta genast ska upphöra. Övervägandena finns i kapitel 5. Paragraferna har ändrats till följd av att både och får meddela beslut om att omhänderta hundar med stöd av lagen. Av 11 a § framgår att ska överpröva omhändertagandebeslut som har meddelats av . Om vid en sådan prövning kommer fram till att beslut ska fortsätta att gälla, är det som har meddelat beslutet i den mening som avses i 12 och 13 §§. kan ändå undantagsvis behöva fatta beslut enligt paragraferna. 15 § får meddela förbud att ha hand om hund (hundförbud) för den som allvarligt brister eller har brustit i tillsynen över en hund. Vid bedömningen av om ett hundförbud bör meddelas ska särskilt beaktas om den mot vilken förbudet avses gälla har begått brott där han eller hon har använt hund som vapen eller vid upprepade tillfällen har varit föremål för föreläggande eller förbud enligt 8 § eller har haft hand om hund som har omhändertagits enligt 11 §. Hundförbud ska inte meddelas om det är uppenbart att de omständigheter som gett upphov till att ett hundförbud övervägs inte kommer att upprepas. Hundförbudet får avse eller gälla tills vidare. Den som är får inte meddelas hundförbud. 17 § Om en hund springer lös i ett område där det finns vilt, får jakträttshavaren eller någon som företräder honom eller henne ta hand om hunden. När detta har skett ska hundens ägare eller innehavare underrättas. Om han eller hon inte är känd ska i stället underrättas. Om jakträttshavaren eller den som företräder honom eller henne inte vill ta hand om hunden, ska omhänderta hunden. Kan inte hunden tas om hand, får avliva hunden, om detta är angeläget från viltvårdssynpunkt och försvarligt även med hänsyn till omständigheterna i övrigt. 18 § Har inte ägaren eller innehavaren, efter det att kostnader betalats enligt 20 §, återtagit hunden efter det att han eller hon underrättades om omhändertagandet eller, om ägaren eller innehavaren inte är känd, efter det att underrättades, får jakträttshavaren behålla hunden eller , efter utredning, besluta att sälja, skänka bort eller, om hunden utgör en fara för människor eller djur eller om det annars finns särskilda skäl, avliva hunden. Paragraferna har ändrats på så sätt att myndighetsuppgifterna flyttas från till . Övervägandena finns i kapitel 5. 18 a § ska på begäran av lämna den hjälp som behövs för att ska kunna verkställa beslut enligt denna lag. Hjälp enligt första stycket får begäras endast om 1.det på grund av särskilda omständigheter kan befaras att åtgärden inte kan utföras utan att en polismans särskilda befogenheter enligt 10 § polislagen (1984:387) behöver användas, eller 2.det annars finns synnerliga skäl. Paragrafen är ny och innehåller bestämmelser om skyldighet att lämna länsstyrelserna hjälp (handräckning) vid verkställighet av beslut enligt lagen. När det gäller de närmare förutsättningarna för en begäran om hjälp, se kommentaren till 27 a § djurskyddslagen. Övervägandena finns i kapitel 5. 20 § Ägaren eller innehavaren av en hund som har omhändertagits med stöd av 11 eller 17 § ska betala de kostnader som omhändertagandet medfört. Kostnaderna får förskotteras av allmänna medel. Om det finns särskilda skäl, får eller i enskilda fall medge undantag från skyldigheten att betala kostnaderna. I sådana fall ska kostnaderna slutligt betalas av den myndighet som har förskotterat kostnaden. Om har beslutat att en hund som omhändertagits ska säljas, får ersättning för kostnader som slutligt ska betalas av ägaren tas ur köpesumman. I paragrafen regleras ansvaret för de kostnader som ett omhändertagande av en hund medför. Ändringarna är en följd av att berörda myndigheter ska hantera sina egna verkställighetskostnader. Som en följd av den nya uppgiftsfördelningen mellan och länsstyrelserna kan bägge myndigheterna behöva förskottera kostnader av allmänna medel. Merparten av kostnaderna kommer dock att hanteras av länsstyrelserna. Detta följer av 11 a §. Om meddelar beslut att omhänderta en hund får myndigheten förskottera kostnaderna för att verkställa beslutet. På motsvarande sätt får förskottera de kostnader som beslut för med sig, men inte kostnader som uppkommer efter det att har tagit över verkställigheten av omhändertagandet. Andra stycket har ändrats i enlighet med detta. Tredje stycket har ändrats till följd av att inte längre ska besluta om en hund som har omhändertagits ska säljas, skänkas bort eller avlivas (jfr 12 §). Bestämmelsen har också ändrats till följd av att både och i vissa fall kan behöva förskottera kostnader av allmänna medel beträffande samma omhändertagna hund. Vid tillämpning av bestämmelsen ska i första hand kostnader täckas av köpesumman. Detta följer av att har getts ett huvudansvar för verkställighet av beslut enligt 11 §. Om det efter det att och har fått täckning för sina kostnader återstår pengar från köpesumman tillfaller dessa ägaren. Detta följer av allmänna förmögenhetsrättsliga principer. En bestämmelse med denna innebörd har därför tagits bort (jfr 35 § tredje stycket djurskyddslagen). 26 § och beslut enligt denna lag och beslut om registrering av hund som meddelas av eller av den som ansvarar för driften av registret får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Bestämmelserna i 22–28 och 30 §§ förvaltningslagen (1986:223) ska tillämpas, om det överklagade beslutet har meddelats av en organisation. för det allmännas talan hos förvaltningsdomstol, om det överklagade beslutet har meddelats av en organisation. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Paragrafen har ändrats i sak som en följd av att länsstyrelserna har fått myndighetsuppgifter enligt lagen. Övervägandena finns i kapitel 5. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Äldre bestämmelser gäller om ett ärende har inletts vid före ikraftträdandet. Övervägandena finns i kapitel 8. Av första punkten framgår att de nya bestämmelserna träder i kraft . Ett undantag från detta finns i andra punkten. Där framgår att äldre bestämmelser ska tillämpas om ett ärende har inletts före ikraftträdandet. Ett ärende inleds i vissa fall genom klagomål från enskilda personer. I dessa fall inleds ärendet när handlingen eller uppgiften har kommit in till . I andra fall inleds ärendet på myndighetens eget initiativ. Då får ärendet anses ha inletts när det har lagts upp i verksamhetsstöd och tilldelats ett ärendenummer. Renodling av polisens arbetsuppgifter En särskild utredare ska utreda och lämna förslag till förändringar av polisens uppgifter i syfte att verksamheten renodlas så att polisen i ökad utsträckning kan koncentrera sig på huvuduppgifterna att upprätthålla allmän ordning och säkerhet samt bekämpa brott. undersöka om och i så fall hur polisens uppgifter när det gäller hantering av djur kan överföras till en annan huvudman, undersöka om det finns ytterligare arbetsuppgifter som på ett lämpligare sätt kan utföras av någon annan huvudman i syfte att frigöra resurser för att förstärka den centrala polisverksamheten, med utgångspunkt i de överväganden som görs lämna fullständiga författningsförslag, redovisa vilka kostnader polisen har för de uppgifter som föreslås få en ny huvudman, beräkna vilka kostnader förslagen kommer att medföra hos en ny huvudman, och föreslå hur kostnaderna ska finansieras. Uppdraget ska, i den del som avser polisens uppgifter på djurområdet, redovisas i ett delbetänkande . Uppdraget i övrigt ska redovisas . Polisens verksamhet behöver renodlas Till polisens huvuduppgift hör att upprätthålla allmän ordning och säkerhet samt bekämpa brott. Polisen har med tiden påförts en mängd uppgifter som i mindre utsträckning har samband med dessa huvuduppgifter. Till polisens uppgifter hör bl.a. att pröva ansökningar om tillstånd av olika slag, att svara för tillsyn av vissa verksamheter, att utreda och ge handräckning åt andra myndigheter och att hantera förlustanmälningar och hittegodsärenden. Polisen är också landets passmyndighet som utfärdar och i förekommande fall återkallar pass. Ansvar för tillsyn och stängsling kring gruvhål där det finns risk för att människor och djur kommer till skada är ytterligare exempel på uppgifter som åvilar polisen. Några uppgifter som kräver särskilt stora resurser av polisen är transporter av frihetsberövade personer, omhändertagande och förvar av berusade personer samt omhändertagande, transport, avlivning och försäljning av djur. Polisens uppgifter på dessa områden påverkar ofta planeringen av arbetet och uppgifterna saknar dessutom anknytning till polisens huvuduppdrag eftersom de ofta varken präglas av ordnings- och säkerhetsintressen eller kräver polisens särskilda våldsmonopol eller utbildning och kompetens. Polisen bör ha så goda förutsättningar som möjligt att utföra sitt uppdrag. De resursförstärkningar som regering och riksdag har tilldelat verksamheten har syftat till att öka den polisiära närvaron, förbättra utredningskapaciteten och förebygga brott. För att ytterligare förbättra polisens förutsättningar att utvecklas och nå resultat kommer verksamheten att på regeringens initiativ ombildas till en sammanhållen myndighet, , . Att se över polisens uppdrag och avlasta polisverksamheten från uppgifter som kan utföras av andra är ännu en åtgärd som kan bidra till att den samlade effektiviteten inom polisen ökar. Uppdraget att se över polisens arbetsuppgifter Polisens uppgifter på djurområdet Polisen har ett flertal uppgifter som avser hantering av djur, t.ex. enligt lagen (2007:1150) om tillsyn över hundar och katter, djurskyddslagen (1988:534) och jaktlagen (1987:259) med tillhörande förordningar. Polisens uppgifter på området har varit föremål för utredning tidigare. fick i uppgift att göra en översyn av polisens arbetsuppgifter och lämna förslag till ändringar som innebar att polisens verksamhet kunde renodlas så att polisen i ökad utsträckning kunde koncentrera sig på de centrala uppgifterna att minska brottsligheten och öka människors trygghet. Utredningen antog namnet och presenterade sina förslag i delbetänkandena Mot ökad koncentration – förändring av polisens verksamhet (SOU 2001:87) och Polisverksamhet i förändring (SOU 2002:70) och i slutbetänkandet Polisverksamhet i förändring – del 2 (SOU 2002:117). Utredningen föreslog bl.a. att polisens uppgift att verkställa beslut om omhändertagande av djur enligt djurskyddslagen skulle flyttas över till . skulle dock ha möjlighet att i samråd med polisen överlåta ansvaret för verkställigheten av beslut om omhändertagande i vissa fall. Polisen föreslogs även ha kvar vissa av de uppgifter som åvilar polisen enligt djurskyddslagen, bl.a. uppgiften att bistå med handräckning vid omhändertagande och tillsyn. Polisens uppgifter enligt den nuvarande lagen om tillsyn över hundar och katter föreslogs dock ligga kvar hos polisen. Flera remissinstanser tillstyrkte utredningens förslag eller hade inget att invända. Många var dock kritiska och hade bl.a. synpunkter på förslagens ekonomiska konsekvenser och påtalade att omhändertagande enligt djurskyddslagen ofta kräver polisens särskilda vålds- och tvångsbefogenheter. Förslagen ledde inte till någon lagstiftning. I sammanhanget kan nämnas att det pågår ett arbete inom med att ta fram förslag till en ny djurskyddslag. Arbetet bygger på betänkandet Ny djurskyddslag (SOU 2011:75). Polisens skyldighet att verkställa länsstyrelsernas beslut om omhändertagande av djur enligt den nuvarande djurskyddslagen föreslås flyttas över till den nya lagen. Polisens uppgifter på djurområdet kräver stora resurser och påverkar planeringen av polisens verksamhet. När det gäller stora delar av uppgifterna kan det även ifrågasättas om polisen är den bäst lämpade myndigheten att utföra dem. Förutsättningarna för att föra över huvuddelen av polisens uppgifter till någon annan huvudman bör alltså utredas vidare. Arbetet bör ta sin utgångspunkt i de förslag som lämnades av med inriktningen att komma till rätta med de problem som remissinstanserna då påtalade. Vidare bör utgångspunkten vara att en eventuell överföring till annan huvudman inte ska leda till sämre djurskydd. En viktig del i uppdraget är att utreda de ekonomiska förutsättningarna för att föra över uppgifterna till en annan huvudman. undersöka om och i så fall hur polisens uppgifter när det gäller hantering av djur enligt framför allt djurskyddslagen kan överföras till någon annan huvudman, med utgångspunkt i de överväganden som görs utarbeta fullständiga författningsförslag, redovisa de kostnader som polisen har för de uppgifter gällande hantering av djur som föreslås överföras till en annan huvudman, beräkna de kostnader som en ny huvudman kan antas få och tydligt redogöra för hur dessa har beräknats, beräkna de hos polisen kvarvarande kostnaderna för handräckning, och föreslå hur kostnaderna hos en ny huvudman ska finansieras. Polisens uppgifter på andra områden föreslog att även flera andra av polisens uppgifter borde föras över till en annan huvudman. Sådana förslag lämnades bl.a. när det gäller handräckning på begäran av en annan myndighet, däribland transporter av frihetsberövade personer samt omhändertagande och förvar av berusade personer. förslag som lämnades och som fick ett blandat mottagande men inte någon stark kritik vid remissbehandlingen finns överflyttning av polisens uppgifter när det gäller tillstånd att driva hotell- och pensionatrörelse och inhägnad av övergivna gruvhål. Förslagen ledde dock inte till någon lagstiftning. Frågan om förändring och förtydligande av polisens uppgifter när det gäller handräckning samt omhändertagande och förvar av berusade personer har därefter utretts på nytt. I betänkandet Transporter av frihetsberövade (SOU 2011:7) föreslås att Kriminalvården ska få ett tydligare ansvar för transporter av frihetsberövade personer åt andra myndigheter, att handräckning i vissa fall ska få begäras direkt hos i stället för hos polisen och att handräckningsinstitutet ska stramas upp genom att det i flera handräckningsbestämmelser anges under vilka förutsättningar biträde ska få begäras. Betänkandet bereds inom . I betänkandet Bättre insatser vid missbruk och beroende (SOU 2011:35) föreslås bl.a. att huvudansvaret för förvaring och tillsyn vid omhändertagande av berusade personer ska ligga hos i egenskap av huvudman för hälso- och sjukvården. Även det betänkandet bereds inom . Även om mycket talar för att de nu nämnda uppgifterna i stor utsträckning bör kunna avlastas polisen finns mot bakgrund av den pågående beredningen inom inte anledning att inom ramen för denna utredning överväga dessa frågor vidare. När det gäller vissa andra uppgifter som utförs av polisen trots att de inte i någon större utsträckning präglas av ordnings- och säkerhetsintressen eller kräver polisens särskilda våldsmonopol eller polisens utbildning och kompetens, finns det emellertid anledning att på nytt överväga om det är lämpligare att uppgifterna utförs av någon annan huvudman. Detta gäller t.ex. sådana frågor som har identifierat och där utredningens förslag inte har mötts av någon stark remisskritik, men kan även gälla andra uppgifter som utredaren identifierar. I detta sammanhang finns anledning att undersöka hur man i andra, med jämförbara, länder har löst utförarfrågan beträffande de uppgifter som utredaren identifierar. Arbetet bör, i förekommande fall, bedrivas med utgångspunkt i de förslag som lämnats av med inriktningen att komma till rätta med de problem som remissinstanserna har påtalat. Även i denna del av uppdraget måste de ekonomiska förutsättningarna för att föra över uppgifterna till en annan huvudman noga utredas. undersöka om det finns ytterligare arbetsuppgifter som bör utföras av någon annan huvudman, skaffa sig en bild av hur man i andra jämförbara länder har löst eller avser att lösa de frågor som utredaren identifierar, med utgångspunkt i de överväganden som görs, utarbeta fullständiga författningsförslag, redovisa de kostnader som polisen har för de arbetsuppgifter som föreslås överföras till en annan huvudman, beräkna kostnaderna som en ny huvudman kan antas få och tydligt redogöra för hur dessa har beräknats, och föreslå hur kostnaderna hos en ny huvudman ska finansieras. Samråd och redovisning av uppdraget Utredaren bör informera sig om annat pågående utredningsarbete som kan vara av betydelse för uppdragets genomförande och följa handläggningen av betänkandena Transporter av frihetsberövade (SOU 2011:7) och Bättre insatser vid missbruk och beroende (2011:35). Vidare bör kontakter tas med myndigheter som på olika sätt berörs av de frågeställningar som uppdraget omfattar, bl.a. (efter ), , och länsstyrelserna. Utredaren ska i ett delbetänkande redovisa resultatet av sina överväganden i den del av uppdraget som gäller polisens uppgifter på djurområdet. Uppdraget i övrigt ska redovisas . Utredningen om renodling av polisens arbetsuppgifter (Ju 2014:07) Förra regeringen beslutade kommittédirektiv om renodling av polisens arbetsuppgifter (dir. 2014:59). Syftet med utredningen var att polisen i ökad utsträckning skulle kunna koncentrera sig på huvuduppgifterna att upprätthålla allmän ordning och säkerhet samt bekämpa brott. Utredaren skulle undersöka dels om polisens uppgifter när det gäller hantering av djur kunde överföras till en annan huvudman, dels om det fanns ytterligare arbetsuppgifter som på ett lämpligare sätt kunde utföras av någon annan huvudman. Den del som avsåg hanteringen av djurärenden skulle redovisas i ett delbetänkande . Uppdraget i övrigt skulle redovisas . Polisens uppgifter på området har varit föremål för utredning tidigare. tillsattes en utredning med uppgift att göra en översyn av polisens arbetsuppgifter. Utredningen, som antog namnet , lämnade sitt slutbetänkande . Utifrån slutsatserna av , tillsammans med remissutfallet, kan det konstateras att det finns tre områden där man kan se tydliga vinster med att föra över uppgifter från polisen till en annan huvudman. Dessa tre områden är ansvaret för omhändertagna personer enligt lagen (1976:511) om omhändertagande av berusade personer m.m., handräckning av frihets- berövade personer och polisens uppgifter på djurområdet. Signifikativt för just dessa uppgifter är att de tar stora direkta polisresurser i anspråk som de bedöms lika väl eller bättre kunna utföras av en annan huvudman. Frågorna om handräckning och omhändertagande och förvar av berusade personer har därefter utretts på nytt. I betänkandet Transporter av frihetsberövade (SOU 2011:7) föreslås att Kriminalvården ska få ett tydligare ansvar för transporter av frihetsberövade personer åt andra myndigheter. I betänkandet Bättre insatser vid missbruk och beroende (SOU 2011:35) föreslås bl.a. att huvudansvaret för förvaring och tillsyn vid omhändertagande av berusade personer ska ligga hos i egenskap av huvudman för hälso- och sjukvården. Genom de förslag om hanteringen av djurärenden som utredaren väntas redovisa, tillsammans med de förslag om transporter och omhändertagande av berusade personer som bereds inom , är de områden som är rimliga och angelägna att flytta bort från polisen omhändertagna. Utrymmet för att ytterligare renodla polisens verksamhet är begränsat. En fråga som skulle kunna övervägas är om polisens hantering av pass och identitetskort kan flyttas till en annan huvudman. Även om den frågan skulle kunna vara intressant att utreda skulle den inte i första hand frigöra polisiära resurser, vilket är syftet med den nu aktuella utredningen. Den bör därmed inte utredas i detta sammanhang. De mindre uppgifter som antydningsvis nämndes i utredningens direktiv, t.ex. stängsling av gruvhål och tillståndsgivning för hotell och pensionat, bedöms vara av marginell karaktär. är det inte befogat att särskilt utreda frågan vidare. Utredaren ska avsluta sitt uppdrag och en slutredovisning av uppdraget ska sammanställas och lämnas till regeringen . Frågor om hur djuruppgifterna påverkar polisverksamheten Har polisens samlade uppgifter på djurområdet lett till att uppgifterna att bekämpa brott och att upprätthålla allmän ordning och säkerhet fått stå tillbaka eller inte kunnat prioriteras fullt ut? 1”Ja, i viss utsträckning.” 2”har en polisman som fullgör de förvaltningsrättsliga arbetsuppgifterna motsvarande av en heltid. Akuta ingripanden/handräckningar utförs av ingripanderesurs/närpolis. Akuta ingripanden sällsynta – ofta handlar det om planlagda handräckningar som kan utföras då lämplig personalresurs är tillgänglig. Transporter av omhändertagna djur sker företrädesvis med hjälp av personal från hund- och kattpensionat.” 3”Det räcker att polismyndigheten har ett djurärende för att man ska kunna säga att djurärenden påverkat annan verksamhet. Djurärenden i är dock en så liten del av polisens totala arbetsuppgifter.