sou · H3B3104 · 2015-12-08 00:00:00 — 71 I en studie av m.fl. (2004) jämförs exempelvis jobbflöden mellan tretton europeiska länder, inklusive . Bland de länder som ingår i studien hade den näst högsta omallokeringen av jobb. Ekonomisk utveckling på lång sikt Figur 2.9 Skapade och nedlagda jobb som andel av sysselsättningen, svenskt näringsliv 1991–2009 Anm.: Skapade och nedlagda jobb på arbetsställenivå. Källa: m.fl. (2013). Optimal omvandlingstakt beror på anpassningsförmåga I tider av högt omvandlingstryck ökar kraven på ekonomins anpassningsförmåga för att inte trycket ska medföra att produktionsresurser står oanvända eller felanvända . Är ekonomins anpassningsförmåga god flyttas resurser i form av arbetskraft och kapital relativt enkelt från krympande till växande verksamheter. Är anpassningsförmågan däremot dålig kan resurser hållas kvar i mindre produktiva verksamheter eller vara helt outnyttjade i form av exempelvis bestående arbetslöshet. Vad som är optimal omvandlingstakt i en ekonomi beror både på omvandlingstrycket och på hur väl ekonomins anpassning fungerar. När omvandlingstrycket är högt i förhållande till anpassningsförmågan leder det till ett lägre resursutnyttjande och en längre omställningstid. Det kan t.ex. handla om kostnader för de individer som berörs av flytt eller arbetslöshet, offentliga kostnader för socialförsäkringssystemet, eller minskat värde av investeringar i Ekonomisk utveckling på lång sikt maskiner, fastigheter och infrastruktur. För att omvandlingen ska leda till ökat välstånd i samhället krävs en god anpassningsförmåga hos såväl offentlig sektor som företag och individer. En dämpad takt i strukturomvandlingen skulle kunna medföra att resurser inte används där de värderas högst, som en alltför snabb omvandling kan leda till ökade friktioner och därmed ökade kostnader för omställningen. Detta kan i sin tur bidra till en högre jämviktsarbetslöshet. Vid ett givet omvandlingstryck leder en bättre anpassningsförmåga till en högre optimal omvand- lingstakt. 2.3Scenario över ekonomisk utveckling på lång sikt Scenarier över den långsiktiga ekonomiska utvecklingen tas fram regelbundet, bl.a. av långtidsutredningar men även av t.ex. . Framskrivningar på flera decenniers sikt kan självklart inte betraktas som prognoser över den mest sannolika utvecklingen, utan ska snarare betraktas som ett hjälpmedel för en ekonomisk-politisk diskussion. Dessutom kan scenarier användas för att förstå hur alternativa antaganden om exempelvis arbetsmarknaden eller efterfrågan påverkar den långsiktiga ekonomiska utvecklingen. Frågeställningar som med fördel kan analyseras i långsiktiga scenarier är exempelvis vad som händer med tillväxten på lång sikt när befolkningens sammansättning förändras eller om produktiviteten blir lägre. I det följande beskrivs översiktligt utvecklingen av arbetade timmar, produktivitet och bruttonationalprodukt (BNP) i det scenario som tagits fram inom ramen för arbetet med 2015.72 I vissa fall kommer detta scenario att relateras till siffror ekonomiska vårproposition, eftersom man där kunnat inkludera en senare befolkningsprognos och en senare prognos för den ekonomiska utvecklingen de närmaste åren.73 Utvecklingen av de offentliga finanserna på lång sikt kommer att diskuteras samlat i kapitel 5. 72SOU 2015:X, Bilaga 1 till . 2014/2015:100. Ekonomisk utveckling på lång sikt 2.3.1Antalet arbetade timmar ökar, men långsammare än befolkningen I huvudscenario bedöms det totala antalet arbetade timmar öka med . Ökningen av antalet arbetade timmar drivs i scenariot främst av att antalet personer ökar, men är i viss utsträckning också en effekt av att den genomsnittliga pensions- åldern på lång sikt höjs i scenariot. Som en jämförelse ökar det totala antalet arbetade timmar med , om man antar en oförändrad pensionsålder enligt beräkningarna ekonomiska vårproposition.74 antas den genomsnittliga arbetstiden öka till följd av konjunkturåterhämtning. Figur 2.10 Antal arbetade timmar per person 1995– 2050 Anm.: ekonomiska vårproposition (VÅP) och huvudscenario (LU). Källa: SOU 2015:X, Bilaga 1 till samt Prop. 2014/15:100. Ekonomisk utveckling på lång sikt Även om det totala antalet arbetade timmar i ekonomin ökar framöver så innebär den demografiska förändringen – med en kraftig ökning av andelen äldre – att antalet timmar per capita utslaget på hela befolkningen kommer att sjunka framöver (se figur 2.11). har, bortsett från konjunkturvariationer, antalet arbetade timmar per capita successivt ökat. Enligt scenarierna kommer dock denna utveckling att vända och antalet arbetade timmar per capita kommer att minska med . Som en jämförelse skulle antalet arbetade timmar per capita minska med enligt beräkningarna i den ekonomiska vårpropositionen om man antar oförändrad pensionsålder och i övrigt oförändrat beteende på arbetsmarknaden. Denna utveckling får givetvis betydelse för utvecklingen av BNP per capita (se avsnitt 2.3.3). Figur 2.11 Antal arbetade timmar per capita 1995–2050 Anm.: ekonomiska vårproposition (VÅP) och huvudscenario (LU). Källa: SOU 2015:X, Bilaga 1 till samt Prop. 2014/15:100. Ekonomisk utveckling på lång sikt 2.3.2Produktivitetstillväxten blir lägre än Produktivitetstillväxten i näringslivet väntas uppgå till i genomsnitt på , men något lägre de närmaste åren.75 Den långsiktiga produktivitetsutvecklingen väntas därmed bli lägre än , i nivå med utvecklingen av näringslivets produktivitet – 2013 och högre än produktivitetsutvecklingen . De flesta branscher antas få en lägre produktivitetstillväxt (se tabell 2.5), men det finns även en sammansättningseffekt, dvs. en omvandling i näringslivet mot en större andel sysselsatta i branscher med en lägre produktivitetstillväxt eller produktivitetsnivå. 75SOU 2015:X, Bilaga 1 till . Ekonomisk utveckling på lång sikt 01-03 (A) 05-09 (B) -0,2 Järn- och andra metallverk 35-39 (D,E) El, värme, vatten, m.m. -0,7 41–43 (F) 49–53 (H) 45–47 (G) 58–63 (J) 64–82 (K,M,N) 55–56 (I), 84–98 (O,P,Q,R,S,T) 68 (L) 1Inklusive grafisk industri m.m. 2Inklusive tillverkning av läkemedel, gummivaror m.m. samt petroleumraffinering. 3Tillverkning av metall-, elektronik- och verkstadsprodukter samt fordon. Källa: SOU 2015:X, Bilaga 1 till . Produktivitetsutvecklingen för ekonomin som helhet blir också beroende av sysselsättningens fördelning mellan privat och offentligt finansierad verksamhet inte minst då den demografiska utvecklingen kommer att medföra ökad sysselsättning inom välfärdstjänster. Produktivitetsutvecklingen för ekonomin som helhet bedöms bli fram till 2060.76 Ekonomisk utveckling på lång sikt 2.3.3BNP per capita fördubblas till 2060 Den ekonomiska tillväxten –uppgick till i genomsnitt . BNP-tillväxten bedöms bli lägre till följd av att produktiviteten och det totala antalet arbetade timmar utvecklas svagare. beräknas BNP öka med per år.77 har BNP per capita i stort sett varit oförändrad, dvs. tillväxten har i det närmaste varit noll. bedöms den öka med i genomsnitt per år.78 Detta är i nivå med utvecklingen , en period som bl.a. innefattar den djupa ekonomiska krisen . Att BNP per capita utvecklas svagare än BNP förklaras främst av den stora demografiska förändringen, där antalet äldre ökar relativt snabbt. Det är alltså en effekt av att försörjningskvoten ökar. Även om tillväxttakten i såväl BNP som BNP per capita kommer att bli lägre framöver, så kommer det materiella välståndet att öka kraftigt. Med de tillväxttakter som scenariot ger kommer BNP per capita att mer än fördubblas till 2060. Genomsnittlig real tillväxt i BNP och BNP per capita Källa: SOU 2015:X, Bilaga 1 till . Teknisk utveckling, internationalisering, demografisk förändring samt klimatförändringar och klimatåtaganden är fyra utvecklings- trender som framöver kommer att påverka såväl omvandlingstryck som strukturomvandling i ekonomin. Trenderna kommer att ha stor betydelse för den ekonomiska utvecklingen på . Ekonomisk utveckling på lång sikt Som tydligt framgått kommer den demografiska utvecklingen mot en åldrande befolkning att påverka antalet arbetade timmar per capita. Produktiviteten förväntas sjunka till följd av bl.a. en ändrad sammansättning av efterfrågan, där inte minst efterfrågan på välfärdstjänster kommer att öka när befolkningen åldras och inkomsterna stiger. Sammantaget medför detta att BNP utvecklas svagare än , men BNP per capita mer än fördubblas ändå . Utvecklingen av produktivitet och totalt antal arbetade timmar är centrala för den ekonomiska utvecklingen. En lägre produktivitetstillväxt eller färre arbetade timmar än i de scenarier som presenterats skulle medföra en lägre BNP-tillväxt. I kapitel 3 och 4 diskuteras därför vilka faktorer som bedöms ha störst betydelse för utvecklingen av produktivitet respektive arbetade timmar och hur förutsättningarna ser ut i . Utöver denna utveckling av det samlade ekonomiska välståndet mätt som BNP-utveckling är dock faktorer som utvecklingen av de offentliga välfärdssystemen och fördelningen av det ekonomiska välståndet centrala för den ekonomiska politiken i . Även om de samlade ekonomiska resurserna i samhället ökar, är det inte självklart att detta per automatik också möjliggör en utveckling av de skattefinansierade välfärdssystemen. Det är inte heller självklart hur det framtida ekonomiska välståndet kommer att fördelas mellan individer eller hushåll. I kapitel 5 förs därför en mer ingående diskussion kring de offentliga välfärdssystemen och inkomstfördelningen. På lång sikt avgörs det materiella välståndet av ökad produktivitet snarare än av fler arbetade timmar. Produktiviteten i sin tur avgörs av tillgången till olika former av kapital, samt hur dessa kombineras med varandra och med arbetskraften. I detta kapitel beskrivs inledningsvis produktivitetens betydelse för det materiella välståndets utveckling och hur produktivitetens komponenter hänger samman. Sedan ges en översiktlig bild av hur produktiviteten i och i andra länder har utvecklats historiskt samt hur den har sett ut i olika sektorer. Därefter beskrivs de komponenter som bestämmer produktiviteten, och svenska styrkor och svagheter i förhållande till dessa. Slutligen diskuteras hur en politik som syftar till att förbättra produktivitets- utvecklingen kan utformas. 3.1Produktivitet och materiellt välstånd Ekonomins produktivitet är ett mått på hur mycket varor och tjänster som kan produceras med en viss mängd resurser. I detta kapitel betecknar produktiviteten alla de faktorer som bidrar till högre produktion, vid sidan om arbetade timmar i ekonomin. Den bestäms av arbetskraftens kunskaper och färdigheter, den utrustning arbetskraften har tillgång till, de varor och tjänster naturen ger samt av hur dessa faktorer samspelar. 3.1.1Vad är produktivitet? I betecknar begreppet produktivitet, som brukligt i samhällsekonomiska sammanhang, mål- och resurs- effektiviteten i en ekonomis produktion av varor och tjänster (se Mätt som BNP per capita ser sambandet mellan materiellt välstånd och produktivitet ut som följer. Om olika betydelser av produktivitet Generellt betyder produktivitet ungefär förmåga att uppnå ett mål med lägsta möjliga resursinsats, dvs. det är nära besläktat med den svenska betydelsen av effektivitet.79 Det finns dock skäl att skilja på hur begreppet produktivitet används på individ- och organisationsnivå (i mikroekonomi och företagsekonomi), å ena sidan, och i studier av ekonomin som helhet (i makroekonomi) å den andra. Användningen i dagligt tal ligger närmast den första betydelsen, medan diskuterar produktivitet i den senare, makroekonomiska, meningen. I den mikroekonomiska betydelsen är produktivitet syno- nymt med resurseffektivitet (kostnadseffektivitet), alltså förmågan att nå en viss produktion till lägsta möjliga resurs- insats. kallas det också inre effektivitet, dvs. ungefär ”att göra saker rätt”. En ekonomis produktion kan vara kostnads- effektiv oavsett om den bidrar till måluppfyllelse eller inte. Exempelvis kan stora mängder av en vara produceras oerhört resurssnålt utan att samhällets mål, t.ex. ökat materiellt välstånd, uppnås. Omvänt kan man tala om måluppfyllelse (yttre effektivitet), dvs. ungefär ”att få rätt saker gjorda” eller ”att uppnå ett relevant resultat”. Produktion som bidrar till måluppfyllelse, utan att vara kostnadseffektiv, innebär att samhället visserligen närmar sig sina mål men till onödigt stor total resurskostnad i termer av t.ex. offentliga utgifter, skadliga utsläpp eller arbetslöshet. Denna kontrast finns inte i den makroekonomiska begrepps- användningen. I makroekonomisk mening är nämligen produktivitet den produktion som inte förklaras av ökad 79 Medan svenskan endast har ett ord för effektivitet, resurseffektiv måluppfyllelse, skiljer engelskan mellan resurseffektivitet, efficiency, och måluppfyllelse, effectiveness. (uppmätt) insats av arbete och andra mätbara resurser, främst kapital. I den betydelsen är målet givet – högt materiellt välstånd, mätt exempelvis som BNP. För varje nivå på BNP är produktiviteten högre ju lägre resursinsatsen är. De viktigaste måtten är arbetsproduktivitet, som mäter produktion per arbetad timme i ekonomin, och totalfaktorproduktivitet, som mäter den produktion som inte kan förklaras av ett ökat antal timmar, insatt (mätbart) kapital eller (mätbar) kapitalkvalitet. Detta diskuteras i avsnitt 3.1.3. Hur mycket ett företag bidrar till ekonomins makro- ekonomiska produktivitet beror på dess mikroekonomiska produktivitet (insats per produkt) såväl som på dess förmåga att välja rätt mål (produktens totala lönsamhet, som också beror på efterfrågan). 3.1.2Ökad produktivitet avgörande för materiella välstånd Produktivitetsutvecklingen är helt central för den långsiktiga utvecklingen av materiellt välstånd i ett land. En betydande del av den långsiktiga tillväxten i per capita beror på ökande produktivitet, snarare än på en ökning av den genomsnittliga arbetsinsatsen. Figur 3.1 illustrerar utvecklingen av BNP i , fördelat på ökningen i arbetade timmar respektive ökningen i produktion per arbetad timme. Figur 3.1 Bidrag till BNP-tillväxt från arbetade timmar respektive produktivitet per arbetad timme Anm. Att y-axeln går lägre än noll beror på att värdena för utvecklingen av arbetade timmar 1981 och 1993 är svagt negativa. Källa: SCB, Statistikdatabasen, (ENS2010) efter näringsgren SNI 2007. – 2014 (2015), SCB, Statistikdatabasen, från produktionssidan (ENS2010) efter näringsgren SNI 2007. År 1980-2014 (2015), samt egna beräkningar. Även om produktiviteten är avgörande för den långsiktiga ekonomiska välståndsutvecklingen är det inte självklart att högre produktivitetstillväxt alltid är målet. Ett exempel är att det kan finnas en konflikt mellan arbetsinsats och produktivitet. Om individer med låg produktivitet börjar arbeta sjunker den genomsnittliga produktiviteten i arbetskraften, som den samlade produktionen och därmed det materiella välståndet stiger till följd av den ökade arbetsinsatsen. Ett annat exempel är att tillväxt och stigande inkomster i befolkningen tenderar att öka efterfrågan på tjänster. Även om det ofta är svårt att upprätthålla en lika hög produktivitetstillväxt för produktion av tjänster som av industrivaror är en sådan utveckling inte i sig välståndshämmande. Tvärtom bestäms värdet av produktionen av dess förmåga att möta det som befolkningen efterfrågar. Dessutom finns målkonflikter mellan produktivitet . Hög långsiktig produktivitet kräver en långsiktig förvaltning av ekonomins resurser. I ekonomins alla delar finns marknadsmisslyckanden som, om de inte regleras, ger ekonomins aktörer incitament till beteende som kan öka produktiviteten på kort sikt men som långsiktigt kan skada vissa av produktivitetens delkomponenter (se avsnitt 3.3.3). Investeringar som medför negativa miljöeffekter kan exempelvis få till följd att den långsiktiga tillgången till högkvalitativt naturkapital minskar. Dessa målkonflikter uppstår därför särskilt för produktivitets- faktorer som inte prissätts på någon marknad, som t.ex. vissa typer av naturresurser, eller människors tillit till omvärlden. Slutligen finns det i vissa sammanhang målkonflikter mellan produktivitet och andra samhällsmål. Det kan exempelvis uppstå konflikter mellan välståndsfördelning (se kapitel 5) och individers rätt till frihet. Av den anledningen utformar politiken regler för att balansera mellan dem, vilket i praktiken utgör restriktioner för användningen av resurser i ekonomin. Dessa reservationer till trots är en utgångspunkt för den fortsatta diskussionen att en hög produktivitet är en viktig förutsättning för att ett samhälle ska kunna erbjuda sin befolkning ett gott liv. Även om ett högt materiellt välstånd inte är överordnat andra samhälleliga mål har en effektiv ekonomi och en hög produktion ett starkt samband med livskvalitet i en bredare bemärkelse.80 3.1.3Produktiviteten bestäms av många komponenter Om produktionen och därmed det materiella välståndet består av två huvudkomponenter (arbetsinsats och produktivitet) kan produktiviten i sin tur delas upp i två grupper av delkomponenter. Den första gruppen är olika former av kapital, som kan definieras som resurser avsedda för att tillverka varor eller tjänster snarare än för direkt konsumtion. I detta kapitel diskuteras huvudsakligen tre kategorier av kapital, nämligen humankapital (kvaliteten på 80 Att uppnå dessa, och andra, mål kan påverka ekonomins produktivitet positivt. Den normativa utgångspunkten här är dock att de har inneboende värden oavsett deras påverkan på produktivitet eller produktion. arbetskraftens kunskaper och färdigheter), realkapital (exempelvis maskiner och byggnader) och naturkapital (råvaror och tjänster från naturen som används i produktionen).81 Den andra gruppen är övriga bidrag till den tekniska och ekonomiska utvecklingen i bred bemärkelse, vilket kan betecknas som ekonomins dynamik. Till denna kategori, som här benämns övriga komponenter, hör flera svårmätbara tillgångar. Några exempel är graden av tillit, konkurrensförhållanden, forskning, innovation och entreprenör- skap, samt finans- och penningpolitikens långsiktiga hållbarhet. Figur 3.2 ger en överblick över de delkomponenter som diskuteras i detta kapitel och hur de förhåller sig till begreppen arbets- produktivitet och totalfaktorproduktivitet. 81 Ofta talar man också om socialt kapital (relationer, tillit), immateriellt kapital (forskning, idéer) och finansiellt kapital (pengar). Dessa kommer också att beröras i kapitlet. Det finansiella kapitalet kommer att diskuteras i samband med realkapitalinvesteringar. Det sociala och immateriella kapitalet kommer i huvudsak att hänföras till övriga faktorer. Figur 3.2 Produktivitetens delkomponenter och hur de förhåller sig till olika produktivitetsbegrepp Produktivitetens komponenter hänger samman Produktiviteten är definitionsmässigt beroende av arbetsinsatserna och värdet av den totala produktionen. Man kan exempelvis tänka sig att fler timmar arbetas i en ekonomi som värdet av det producerade inte ökar, exempelvis för att priserna faller. I det läget sjunker förstås arbetsproduktiviteten, dvs. förädlingsvärdet per arbetad timme. På nästa nivå påverkar beslut om investeringar i kapital arbetsproduktiviteten positivt om arbetskraften ges mer eller bättre kapital att använda och har kapacitet att göra det. De faktorer som här kallats övriga komponenter påverkar produktiviteten både direkt och indirekt. Exempelvis kan forskningsrön direkt leda till att ekonomins resurser används på ett bättre sätt. kan de medföra att arbetskraftens kunskaper och färdigheter stärks eller att maskiner och lokaler blir mer värda, och på så vis indirekt stimulera investeringar i humankapital och realkapital. Totalfaktorproduktivitet är en del av arbetsproduktiviteten Uppdelningen i å ena sidan olika former av kapital, å andra sidan övriga komponenter, knyter an till hur produktivitet definieras och mäts. Det vi har kallat produktivitet är arbetsproduktiviteten, förädlingsvärde per arbetad timme. När man ska mäta vad arbetsproduktivitetens utveckling beror på försöker man bedöma hur mycket av produktionen som beror på insatt kapital, exempelvis genom mått på humankapitalkvalitet, kapitalintensitet och kapitalkvalitet. I vilka komponenter produktiviteten än delas upp kommer hela produktionen inte att kunna förklaras endast med mått på volymer och kvaliteter på insatta resurser. Den del som inte kan förklaras är ett mått på hur väl de insatta resurserna kombineras och används. Dess storlek beror förstås i hög grad på hur väl man har kunnat mäta de insatta resurserna. I begreppet totalfaktorproduktivitet ingår denna restpost, samt de övriga kvantiteter och kvaliteter som inte mäts. Typiskt sett kommer alla faktorer i gruppen övriga komponenter, och betydande delar av naturkapitalet, att hänföras till denna restpost eftersom de är svårmätbara. När kapitalets och humankapitalets kvalitet inte mäts separat ingår även denna i totalfaktor- produktiviteten. Totalfaktorproduktiviten kan alltså sägas vara ett mått på vår okunskap, men kan också sägas spegla den svårfångade dynamiken i en ekonomi som formas av samhällets kunskap, spelregler och kultur. I en modern sammanställning av tillväxt- ekonomisk teori och empiri beskrivs totalfaktorproduktivitet närmast med en cirkeldefinition: som produkten av å ena sidan ekonomins kunskapsnivå och å andra sidan allt annat som påverkar totalfaktorproduktivitet.82 I tabell 3.1 beskrivs den genomsnittliga utvecklingen för produktiviteten i näringslivet och dess huvudsakliga del- komponenter i . Som framgår förklarar total- 82 (2015). faktorproduktiviteten en betydande del av arbetsproduktivitetens utveckling. 3.1.4Det är svårt att mäta produktivitet Det är svårt att ge en rättvisande bild av produktivitets- utvecklingen, både för branscher och på aggregerad nivå. Flera av dessa svårigheter anknyter till de trender som lyfter fram och som påverkar den ekonomiska utvecklingen.83 Vid produktivitetsmätningar förekommer olika mått som alla är behäftade med problem. Ett problem har att göra med den teknik- och kvalitetsutveckling som vanligtvis sker av varor och tjänster . För att kunna jämföra produktiviteten krävs att det som produceras är jämförbart ur ett teknik- och kvalitetsperspektiv. I produktivitetsberäkningar görs därför försök att justera för denna utveckling vilket i praktiken är svårt. Jämförelser av produktivitetsstatistik ska därför göras med försiktighet. Teknisk utveckling tenderar också att påverka människors konsumtionsmönster. Ett aktuellt exempel är de många digitala tjänster som erbjuds konsumenterna till låg eller ingen rörlig kostnad. Till följd av de låga marginalkostnaderna har digitala tjänster potential att generera betydande konsumentöverskott84 men pga. de låga konsumentpriserna lämnar konsumtionen av dessa tjänster enbart ett litet direkt bidrag till BNP. Därigenom kan den digitala utvecklingen medföra att det blir svårare att fånga upp ekonomins värdeskapande i BNP.85 Ytterligare ett problem är den relativt begränsade kunskapen om kopplingarna mellan produktivitet och de många naturresurser som inte prissätts på ekonomins marknader (se avsnitt 3.3.3). Dessa kopplingar förefaller vara fler och mer komplexa än vad man har insett, vilket sannolikt innebär att produktionens resursåtgång i detta avseende underskattas.86 Andra svårmätbara 83För vidare information, se t.ex. Coyle (2014), Stiglitz m.fl. (2009), (2015a). 84Konsumentöverskott är skillnaden mellan hur en konsument värderar en vara eller tjänst och vad hon behöver betala för den. 85Breman och Felländer (2014). 86Anger m.fl. ((2014), (2015a), (2012a), SOU 2013:68. aspekter hänger samman med att BNP mäter prissatt produktion, inte materiellt välstånd. Till de välståndspåverkande aktiviteter som BNP-begreppet inte kan hantera hör exempelvis oavlönat arbete i hemmet och i civilsamhället, naturupplevelser samt den offentliga sektorns effektivitet. Även den pågående internationaliseringen kan bidra till problem med produktivitetsstatistiken.