sou · H3B385 · 2015-10-05 00:00:00 — Uppräknat med OPI (omsorgsprisindex) kan årskostnaden per brukare uppskattas till (2015). 4HI (2013) Bo bra på äldre dar. yngre än de som kommer från lägenhet5. Det gör att det finns mycket att vinna på att erbjuda pensionärer i småhus attraktiva och överkomliga boendealternativ. En annan faktor att ta hänsyn till är behovet av personal inom äldreomsorgen. I många små kommuner med en åldrande befolk- ning förväntas befolkningen minska mer än behovet av personal i omsorgen. Kommunerna kommer alltså att behöva göra anspråk på en allt större del av arbetskraften på den lokala arbetsmarknaden. I en rapport från SKL konstateras att om könsstrukturen blir den- 2030 som skulle av de norr- ländska inlandskommunernas förvärvsaktiva kvinnor behöva arbeta i den kommunala verksamheten. Vilket innebär att personalförsörj- ningen i många kommuner inte blir långsiktigt hållbar.6 SCB:s Trender och prognoser visar att efterfrågan på personal med vård- och omsorgsutbildning på gymnasienivå kom- mer att öka kontinuerligt , som tillgången minskar successivt. En av orsakerna är att många vårdbiträden och undersköterskor kommer att gå i pension inom det närmaste decen- niet.7 Minskat personalbehov inom äldreomsorgen, innebär alltså för- utom besparingar för kommunen, även minskade anspråk på den lokala arbetskraftsresursen men å andra sidan färre sysselsättnings- tillfällen, framför allt för kvinnor. Bostäder med god tillgänglighet för personer med nedsatt rörlighet ger också en bättre arbetsmiljö för , vilket i förlängningen kan underlätta personalför- sörjningen. 5SKL (2012) Femti funderingar om äldres boende. 6Sundström, (2012) Statens bostadsomvandling AB (Sbo) skapar värden och ser till att uttryckta samhällsintressen infrias. 7SCB (2014) Trender och prognoser 2014. Befolkningen, utbildningen, arbetsmarknaden med sikte på 2035. Ökat behov av vård och omsorg i hemmet? De sammanlagda kostnaderna för hemtjänst och hemsjukvård kan komma att öka om fler av de äldsta bor kvar i vanliga bostäder, även med nedsatt funktionsförmåga. Men hemtjänst och hemsjuk- vård kostar normalt sett avsevärt mindre per person än vårdboende. Dessutom kan satsningar på tillgängliga bostäder, god närservice och boendeformer som främjar gemenskap bidra till att hålla till- baka behovet av hemtjänst och hemsjukvård. Äldre personer som bor i lägenheter med god tillgänglighet och närhet till service blir mer självständiga och mindre beroende av hjälp. Gemenskap i boendet kan stimulera grannar att hjälpa och stödja varandra. Social stimulans genom möjligheter till gemenskap i boendet bidrar dessutom till att man håller sig frisk längre.8 Ökat behov av bostadsanpassningsbidrag? Behovet av bostadsanpassningsbidrag kan förväntas öka i takt med att befolkningen åldras, i synnerhet om en ökande andel av de allra äldsta bor kvar i vanliga bostäder. Men det beror på vilka bostäder de äldre bor kvar i. Om bostadsområdena kompletteras med nypro- duktion som erbjuder attraktiva alternativ för äldre personer kan det hålla tillbaka behovet av bostadsanpassningsbidrag. Likaså om tillgängligheten i det befintliga beståndet i stället förbättras genom generella åtgärder. 4.1.2Fortsatt stöd till tillgänglighetsinventeringar Utredningen föreslår att regeringen anslår till kommunernas inventering av tillgängligheten i fler- bostadshus9 med start (se 3.1.1). 8Se t.ex. , (2014) Att höra till. Om ensamhet och gemenskap. 9Förordningen (2013:922) om stöd till kommuner för inventering av den fysiska tillgäng- ligheten i flerbostadshusbeståndet. Utgifter för stat och kommun Statens utgift blir enligt förslaget som mest , sammanlagt . I den första stöd- omgången 2014/15 anslogs . Maxbeloppet var och utredningen föreslår ingen förändring av det. Många kommuner sökte ett mindre belopp och det genomsnittliga stödbeloppet var inte mer än . Anslaget på räckte därigenom till cirka 50 kommuner. Det föreslagna anslaget bör alltså räcka till att genomföra tillgänglighetsinventeringar i resterande 240 kommuner, även om det genomsnittligt sökta beloppet skulle öka något. är det inte säkert att alla kommuner kommer att vara intresserade av stödet – en del kanske redan har genomfört en tillgänglighets- inventering. Men mot bakgrund av kopplingen till statligt stöd för installation av hiss (se 3.1.2 och 4.1.3), är det ändå angeläget att stödet till tillgänglighetsinventeringar dimensioneras för att räcka till alla – och att det snabbt kommer igång igen. Kommunernas kostnader beror på i vilken utsträckning stödet täcker utgifterna för inventeringen. Bidrag ges till av budgeterade kostnader och det var få kom- muner i första omgången som sökte maxbeloppet. Det får därför antas att tillgänglighetsinventeringarna normalt sett inte ökar kom- munernas utgifter och om så sker är det på frivillig basis. Vinster för stat, kommun, fastighetsägare och medborgare Inventeringarna har främst ett värde för kommunen, som får ett underlag för planering och diskussion med fastighetsägare om åtgärder för att förbättra tillgängligheten i beståndet. Men även fastighetsägarna är betjänta av att få en överblick av hur det ser ut med tillgängligheten i beståndet. Om inventeringen kombineras med diskussion och rådgivning kring hur tillgängligheten kan för- bättras, så kan inventeringen i förlängningen bidra till en värde- höjning av fastigheterna. För medborgarna ligger fördelarna i att det skapas underlag för bättre information till de bostadssökande, både från kommunens och från fastighetsägarnas sida. Och i för- längningen, om inventeringen leder till förbättringar av tillgänglig- heten, kommer det att underlätta vardagen för de boende och bidra till att fler äldre kan bo kvar i sin bostad. 4.1.3Nytt statligt stöd till installation av hiss i flerbostadshus Utredningen föreslår ett statligt anslag på för installation av hissar, inklusive lyftplattor, i befintliga flerbostadshus. Subventionen föreslås vara av kostnaden för hiss och installation, dock högst (se 3.1.2). Utgifter för stat och kommun i förhållande till förväntad effekt av stödet Utgiften för staten uppgår till som mest och totalt, beroende på i vilken utsträckning bidraget kommer att utnyttjas, högst . Kostnaden för installation av hiss i befintligt flerbostads- hus varierar kraftigt och kan ligga , med ett genomsnitt runt 1,3 miljoner10. Byte av en befintlig hiss kostar betydligt mindre. Det är tveksamt om staten fullt ut ska subventionera och därmed främja de allra dyraste installationerna, något som skulle kunna få en prisdrivande effekt. Utredningen föreslår därför ett maximalt stödbelopp på per hiss, vilket motsvarar av en genomsnittlig installationskost- nad för en ny hiss. Om genomsnittskostnaden för de hissinstallationer som får stöd skulle ligga på , inklusive eventuella kringåtgärder, skulle stödet räcka till 600 hissar och kunna bidra till att sammanlagt cirka 3 000 trapphus i befintliga fler- bostadshus blev tillgängliga som stödet föreslås finnas kvar. Om genomsnittligt stödbelopp blir lägre, till exempel för att en större del av ansökningarna gäller byte av omoderna hissar, kan antalet trapphus bli fler. Om å andra sidan de flesta räknade med i Bilaga 2 till Hem för miljoner (2009). ansökningar skulle ligga på maxbeloppet, , räcker anslaget till betydligt färre installationer. Utredningen har övervägt olika anslagsnivåer. Ju större anslag desto fler installationer skulle stödet kunna räcka till men det är svårt att bedöma omfattningen av potentiell efterfrågan från fastighetsägare runt om i landet. gjorde 2003 en grov bedömning att mellan 250 och 1 500 hissar skulle kunna installeras . Detta baserades på att tidigare stöd som mest hade lämnats till 600 hissar och att ett nytt stimulansbidrag giss- ningsvis skulle generera hissinstallationer i totalt sett högst 10 pro- cent av de hisslösa trappuppgångarna (vilka hade uppskattats till ca 75 000)11. Källa: Egna beräkningar. Utredningen har även övervägt olika subventionsgrader. En lägre subventionsgrad skulle göra att ett givet anslag räcker till fler installationer. Med 30 procents subvention skulle till exempel det föreslagna anslaget kunna räcka till cirka 1 000 hissar . Men erfarenheten från , liksom de kontakter utredningen haft med fastighetsägare i , tyder på att det behövs en kraftfull subvention för att stödet ska få avsedd effekt. I har stödet legat på och haft en viss effekt men man har inte nått uppsatta mål. En annan aspekt är att den resterande delen av investeringen ofta behöver täckas genom hyreshöjningar, som dels ska vara möjliga att bära för de boende, dels ska gå att få igenom i en förhandling (se nedan under Kostnader för fastighetsägare och hyresgäster). 11 (2003) Bättre koll på underhåll. En annan lösning skulle kunna vara att stat och kommun delar kostnaden för stödet. Det stöd till hissinstallationer som lämnades (se avsnitt 6.5.4) innebar också en 50-procentig sub- vention men staten stod bara för medan kommunen sköt till resterande . Utredningen anser i och för sig att en sådan fördelning vore rimlig mot bakgrund av de ekonomiska fördelar som kommunen kan ha av en förbättrad tillgänglighet i bostadsbeståndet. Problemet är att kommunen enligt gällande regler inte får ge ekonomiskt stöd till enskilda näringsidkare12. Kostnader för fastighetsägare och hyresgäster Vid en 50-procentig subvention förväntas fastighetsägaren kunna finansiera på egen hand. Om kostnaden för att installera en hiss är innebär det att fastighetsägarens invester- ingskostnad uppgår till . Räknat på ett annuitetslån och fyra procents ränta ger det en årlig kapitalkostnad på . I en trappuppgång med tre våningar och nio lägenheter innebär det en hyreshöjning på . Om det bara är sex lägenheter kan hyran behöva höjas med . Om hissen kostar blir motsvarande behov av hyreshöjningar 385 respektive . Till det kom- mer kostnader för drift och underhåll, som uppskattas till , eller och lägenhet.13 I tillväxtregioner finns det förutsättningar att finansiera delar av kapitalkostnaderna genom en värdetillväxt av fastigheten, till följd av hissinstallationen. I svaga regioner har däremot en installation liten eller ingen betydelse alls för värdetillväxten. Direktavkast- ningskravet blir därmed högre i svaga regioner än i tillväxtregioner, vilket innebär att en fastighetsägare som vill ha full kostnadstäck- ning för en hissinstallation i en svag region måste ta ut en högre hyreshöjning än vad en fastighetsägare i en tillväxtregion behöver göra. Men hyrorna ska normalt sett förhandlas med Hyresgästför- eningen och det är inte självklart att det går att få igenom en hyres- 12Denna möjlighet kan öppnas om förslaget från utredningen ”EU & Bostadspolitiken” om en stödordning som gör det möjligt för kommuner att ge stöd åt bostadsföretag som genomför tjänster av allmänt ekonomiskt intresse, genomförs. 13Klingvall (2015). höjning som täcker investeringskostnaderna. Och kan fastighets- ägaren inte höja hyran motsvarande kostnaden för investeringen, inklusive avkastningskravet, minskar fastighetsägarens intresse att investera i tillgänglighetsförbättrande åtgärder. administration av bidraget får anses rymmas inom myn- dighetens ansvarsområde och anslag. Det kan däremot behövas särskilda medel för information och kunskapsspridning om hur installation av hissar kan göras i olika typer av flerbostadshus. Vinster för kommun, fastighetsägare och andra företag samt medborgare Vinsterna i förhållande till den här utredningens syfte hänger framför allt samman med ökade möjligheter till kvarboende. Det handlar dels om att äldre personer kan bo kvar i sin nuvarande bostad längre och dels om att utbudet av ekonomiskt överkomliga bostäder med god tillgänglighet ökar och därmed möjligheterna att flytta till en bostad som det går att bo bra i på äldre dar. De som vinner på detta är kanske framför allt de äldre själva och deras anhöriga i form av ökad livskvalitet, minskat hjälpbehov och minskad oro. Men efterhand som andra äldre människor flyttar till de flerbostadshus som fått en hiss installerad kan det även gynna andra grupper på bostadsmarknaden, som efterfrågar de lägenheter och småhus som då frigörs. Rent ekonomiskt är det främst kommunen som har fördelar, genom minskade utgifter för särskilt boende när fler äldre kan bo kvar inom det ordinarie bostadsbeståndet längre. Kostnaderna för bostadsanpassningsbidrag bör också minska. Installation av hiss eliminerar behovet av trapplift och även om det är ganska få bostadsanpassningsbidrag som går till trappliftar, så hör dessa till de mest kostsamma anpassningsåtgärderna (se avsnitt 6.4.9). Antalet hemtjänsttagare kan visserligen komma att öka när fler bor kvar hemma men det är ändå en kostnadsbesparing, jämfört med om dessa människor skulle flytta till särskilt boende. Allt annat lika kan behovet av hemtjänst förväntas minska, genom att fler blir mer självständiga och kan klara sådant som inköp och tvätt själva när de slipper trapporna. En studie som omfattade alla malmöbor med hemtjänst i ordinärt boende visade att personer i flerbostadshus utan hiss i större utsträckning fick hjälp med att göra inköp än de som bodde i en tillgänglig bostad. Av dem som bodde med god tillgänglighet hade hjälp med inköp, medan motsvarande andel av dem som bodde med sämre tillgänglighet var 53 procent.14 Frekvensen av fallolyckor i trappor kan förväntas minska något och därmed kostnaderna för sjukvård och rehabilitering. Den effekten kan inte förväntas bli särskilt stor totalt sett, eftersom fallolyckor endast till en mindre del sker i trapphus. Men varje enskilt fall kan innebära såväl höga kostnader som stort lidande. För fastighetsägarna är det normalt sett en fördel om hyres- gästerna kan bo kvar – byte av hyresgäst medför alltid extra kost- nader och äldre personer betraktas ofta som bra hyresgäster. Men framför allt tillför hissen och den förbättrade tillgängligheten i entrén kvalitéer som kan öka attraktiviteten och därmed fastighetens värde. Dessutom kan möjligheten till stöd för den mest kostsamma åtgärden öka incitamentet att genomföra andra tillgänglighets- förbättringar, till exempel i badrummen, i synnerhet på orter där kundgruppen äldre ökar kraftigt. För den bransch som arbetar med installationer, reparationer och underhåll av hissar kommer det statliga investeringsstödet att innebära en betydande marknadstillväxt – under förutsättning att stödet får den förväntade effekten. Ett tillskott på 500 hissar till ett pris på i genomsnitt skulle betyda en marknads- tillväxt på eller av den totala omsättningen. Det kommer sannolikt att innebära fler arbetstill- fällen och kanske ökade möjligheter för nya företag att etablera sig i branschen. 15 Det skulle möjligen kunna ske en överflyttning av kapital och arbetskraft från till exempel nyproduktion till hiss- installationer, men det förefaller mer sannolikt med en marknads- tillväxt än med undanträngningseffekter. 14Ekvall, G (2005) Utan hiss – mera hemtjänst? Om sambandet mellan äldre malmöbors nyttjande av hemtjänst och tillgänglighet i boendet. 15Klingvall (2015). Slutligen måste också nämnas – även om det ligger utanför den här utredningens syfte – att det finns en mer generell uppsida av att tillgängligheten i bostadsbeståndet förbättras. God tillgänglighet behövs för alla människor med nedsatt rörlighet, inte bara äldre, och kan dessutom underlätta vardagen för många andra också. En samhällsekonomisk analys16 visar att det trots alla ovan nämnda intäktsposter kan vara svårt att generellt sett motivera hissinstalla- tioner utifrån samhällsekonomiska överväganden. Installation av hiss i befintliga hus är förenat med höga kostnader och de flesta bostadshus som saknar hiss har bara tre våningar. I ett genomsnitt- ligt flerbostadshus med tre våningar och totalt nio lägenheter bor det helt enkelt för få äldre personer för att installationen av hiss ska få tillräckligt genomslag på platserna på särskilda boenden. Dess- utom bidrar hissen i sig till ökad tillgänglighet framför allt för lägenheterna på andra och tredje våningen. Å andra sidan är det en hel del hus som inte har god tillgänglighet på bottenvåningen heller men som skulle få det vid en hissinstallation, till följd av kravet på att göra entrén tillgänglig fram till lägenhetsdörr. Intäktskällan i den samhällsekonomiska kalkyl som utredningen har beställt är minskade kostnader för särskilt boende, genom ökat kvarboende i det ordinarie bostadsbeståndet. Men analysen visar att installation av hissar i ett slumpmässigt urval på 500 trappupp- gångar i trevåningshus, visserligen skulle förbättra tillgängligheten avsevärt för minst 3 000 hushåll, men att effekten på behovet av särskilt boende ändå är ganska begränsad. Av ett genomsnittligt antal hushåll är det ju bara ett fåtal som skulle ha flyttat till särskilt boende. Det saknas forskning på hur flyttfrekvensen till särskilt boende påverkas av om det finns hiss eller inte i huset. En uppskattning, mot bakgrund av de få uppgifter som finns, är att flyttfrekvensen möjligen skulle kunna minska bland äldre personer som har hemtjänst och bland seniorer utan hemtjänst – om deras hus försågs med hiss. 16 (2015). skulle innebära att sex personer färre behöver flytta till sär- skilt boende per 500 hissar som installeras i slumpmässigt valda tre- våningshus med sex lägenheter per trapphus. Med utgångspunkt från att antalet personer i särskilt boende är en funktion av boende- tid17 och årlig inflyttning medför det att behovet av särskilt boende minskar med 19 platser. Räknat på en genomsnittlig kostnad på per person i särskilt boende skulle det ge en kostnadsminskning på . Men kapital- kostnaden för de 500 hissarna uppgår till , beräknat på fyra procents ränta och annuitet . Det gör att statens del av kostnaden inte täcks av kommunens besparing.18 Källa: (2015). 17Uppskattningsvis i genomsnitt (2012). Se avsnitt 4.1.5 för beräkningen av inflödet till säbo utifrån flyttfrekvens och boendetid. 18Klingvall (2015). För att förbättra kalkylen behöver hissarna installeras i hus där det bor många äldre personer. Med de antaganden om lägenhetsantal, flyttfrekvenser och kapitalkostnader som görs i tabell 4.2 krävs att andelen äldre i de berörda trappuppgångarna är för att statens kostnad ska täckas av kommunens besparing. Med fler lägenheter per trapphus blir det också mer lönsamt ur ett sam- hällsekonomiskt perspektiv. De hissar som installerades med det stöd som fanns 2004 betjänade i genomsnitt tolv lägenheter – i stället för sex, som räkneexemplet i tabell 4.2 utgår från (se avsnitt 6.5.4). Likaså om man kan räkna med att hissinstallationen kommer att göra de aktuella fler- bostadshusen attraktiva att flytta till för äldre människor i andra bostadsområden, till exempel villaområden. Det är alltså angeläget att stödet kanaliseras till områden där nyttan är som störst och det är därför utredningen föreslår att det ställs krav på att kommunen ska ha genomfört en tillgänglighetsinventering och att den aktuella fastigheten ligger inom ett av kommunen prioriterat område för att öka utbudet av tillgängliga bostäder. Eftersom det är frivilligt att utnyttja möjligheten till stöd bör fastighetsägarnas del av kostnaden antas gå att räkna hem, annars skulle fastighetsägaren inte göra den här investeringen. Man kan alltså utgå från att de kostnader som inte samhället står för täcks av vinster som inte har tagits hänsyn till i dessa beräkningar – ökade fastighetsvärden, minskad omsättning, nöjdare kunder, vidgad kund- krets, etc. Sådana vinster manifesteras i betalningsviljan hos hyres- gästerna. Fastighetsägaren måste ha ett godkännande från minst hälften av hyresgästerna för att få göra investeringen och måste också göra en bedömning av betalningsviljan hos framtida hyres- gäster. Till detta kommer välfärdsvinsterna för de boende, unga som gamla – liksom anhöriga och vänner som besöker dem i huset. 4.1.4Krav att undanröja enkelt avhjälpta hinder i entréer och trapphus till flerbostadshus Utredningen föreslår att fastighetsägaren ska vara skyldig att undanröja enkelt avhjälpta hinder i eller i anslutning till entréer och trapphus i flerbostadshus (se 3.1.3). Kostnaderna för fastighetsägarna att ta bort hinder som är förhål- landevis enkla att avhjälpa uppskattas till per trappuppgång, inklusive administration samt en enklare tillgänglighetsinventering per trappuppgång. I fastigheter med få och små hinder, till exempel avsaknad av kontrast- markeringar eller mindre nivåskillnader, blir kostnaderna mindre men om hindren är mer omfattande, som avsaknad av dörrauto- matik till hissen, kan det kosta mer. Vad kravet skulle innebära för enskilda fastighetsägare beror framför allt på åtgärdernas omfatt- ning och antal fastigheter i beståndet men också på finansieringen. Enklare åtgärder bör kunna finansieras inom budgetramen för drift och underhåll medan större insatser kan kräva en lånefinansiering.19 Kostnader för de boende I tillväxtregioner kan eventuella kapitalkostnader kanske finansi- eras genom att åtgärderna bidrar till ett högre fastighetsvärde. Men i svagare regioner måste man utgå från att kostnaderna för tillgäng- lighetsförbättrande åtgärder kommer att behöva finansieras genom högre hyror.20 19Klingvall (2015). 20Utförligare exempel och kostnadsberäkningar finns i (2015). Vinster för fastighetsägare och boende samt kommunen Mot bakgrund av den demografiska utvecklingen har hyresvärdar och bostadsrättsföreningar att se fram emot en allt större andel äldre personer i sina fastigheter. Förbättrad tillgänglighet kan inne- bära besparingar genom att man undviker en ökad omflyttning i takt med att de boende åldras. Seniorerna kommer också att utgöra en allt större del av den presumtiva kundkretsen, alltmedan trycket från ungdomsgenerationerna minskar. Äldre personer med förhåll- andevis god ekonomi kan ställa krav på bekvämlighet och genom- tänkt utformning. Att kunna erbjuda god tillgänglighet blir san- nolikt en konkurrensfördel framöver. Vinsterna för de boende består i ökad livskvalitet genom ett bekvämare boende – något som inte bara gynnar de äldre. Minskat hjälpbehov kan ha betydelse även för anhöriga. Och kan avhjälpandet av enkla hinder i entrén vara det som gör det möjligt för en äldre person att bo kvar i huset. Kommunen kan räkna med besparingar när det gäller bostads- anpassningsbidrag och på marginalen även för hemtjänst och särskilt boende. Och ur bostadsförsörjningssynpunkt ligger det ett värde i att bostadsbeståndet i kommunen bättre svarar upp mot framtida behov. Utredningen föreslår att ett investeringsstöd till trygghets- bostäder återinförs och att anslås för detta. Stödbeloppet föreslås uppgå till per kvadratmeter bruksarea ovan mark vid ny- produktion respektive per kvadratmeter vid ombyggnad som ger ett tillskott av trygghetsbostäder (se 3.2.1). Syftet med subventionen är att merkostnaderna till följd av de krav som ställs på trygghetsbostäder kompenseras och att de ekono- miska förutsättningarna för nyproduktion av trygghetsbostäder jämställs med annan nyproduktion av vanliga hyresbostäder. uppnå det syftet bedömdes vid det tidigare stödet att subventions- nivån behövde ligga . Utredningen har inte haft anledning att ändra den utgångspunkten. uppgifter om beviljade ansökningar om investeringsstöd till trygghetsbostäder visar att produktionskostnaderna för trygghetsbostäder i ny- produktion har uppgått till i genomsnitt per kvadratmeter bruksarea ovan mark. Det talar för att stödnivån skulle behöva höjas från hittillsvarande till per kvadratmeter för att motsvara en subventionsgrad på . Bedömningen överensstämmer med SCB:s pro- duktionskostnadsstatistik, som visade på per kvadrat- meter lägenhetsarea i genomsnitt 2013. När det gäller ombyggnad spretar kostnadsuppgifterna betyd- ligt, men tyder sammantaget inte på att beloppet behöver höjas för att nå en tioprocentig subventionsgrad. Utgifter för staten av det föreslagna stödet Statens utgift blir som mest det föreslagna anslaget på och, beroende på efterfrågan, .