sou · H3B355 · 2015-06-09 00:00:00 — Denna uppdelning gör det möjlig att se vilket behov det finns för våldsförebyggande insatser och hur de kan fokuseras med utgångs- punkt i de riskfaktorer som har identifierats. 4.12Våldsförebyggande arbete kopplat till riskfaktorer Den socio-ekologiska modellen är också utgångspunkt i en syste- matisk forskningsöversikt från Europakommissionen.51 I den pre- senteras riskfaktorer för våldsutövande samt våldsförebyggande interventioner på de fyra nivåer som diskuteras ovan. I denna sam- manställning förekommer genus som riskfaktor på samtliga nivåer. •Våldsförebyggande arbete på individnivå kan t.ex. vara att främja alternativa trygga maskulina identiteter som inte nedvärderar kvinnor, vidga synen på kvinnor och barn (särskilt där de be- traktas som ägodelar), öka stödet till familjer och föräldra- program som tar upp genusfrågor eller säkerställa stöd till barn som har blivit utsatta för övergrepp. •Våldsförebyggande arbete på relationsnivå kan t.ex. vara att utmana vänners stöd för våld, etablera ungas aktiva ogillande av våld mot kvinnor och barn, förändra genusstereotyper genom utbildning och opinionsbildning, utmana myter om våld mot kvinnor och tjejer eller säkerställa att alla skolor och arbets- platser har effektiva policyer, planer och handlingsprogram för genusrelaterat våld. •Våldsförebyggande arbete på närmiljönivå kan t.ex. vara att utmana idéer om mäns privilegier och berättigande, förbättra implementering av lagar och öka sanktioner mot förövare, elimi- nera diskriminering av tjejer och kvinnor, utmana hedersnormer om heder och skam eller förbättra tillgången till resurser för socialt exkluderade och utsatta områden. 51 et al. (2010). •Våldsförebyggande arbete på samhällsnivå kan t.ex. vara att uppnå både formell och verklig jämställdhet, främja alternativa maskuliniteter, främja barns och tjejers rättigheter, reglera våld i medierna, reglera sexualisering av kvinnor och tjejer i medierna eller stärka lagstiftning för våld mot kvinnor. I bästa fall bedrivs det våldsförebyggande arbetet på alla interven- tionsnivåer . 4.13Våldsförebyggande arbete med en hela-systemet-ansats WHO:s rekommendation är att det våldsförebyggande arbetet ska ha en sammanhållen syn på våld och att det ska innefatta flera typer av våld.52 För att skapa förändring behöver det våldsförebyggande arbetet gå från spridda, småskaliga insatser – oavsett hur effektiva dom är – till insatser som är mer systematiska, storskaliga och sam- ordnade.53 Vidare menar WHO att det finns störst förändrings- potential i våldsförebyggande insatser som använder en s.k. hela- systemet-ansats.54 Med det menar de att våldsförebyggande insatser får en bättre effekt om de riktar sig mot flera riskfaktorer på olika samhällsnivåer samtidigt.55 Hela-systemet-ansatsen innebär också att genomföra organiserade våldsförebyggande insatser som spänner över många verksamhetsområden och sektorer, vilket kräver att många aktörer samverkar strukturerat.56 Modeller med en system- ansats för förebyggande arbete har också framgångsrikt tillämpats inom områden som hiv, mobbning, och alkoholprevention.57 En annan fråga för framtidens våldsförebyggande arbete menar WHO är att identifiera likheter i olika våldsformer och deras bakom- liggande orsaker. Skilda våldsförebyggande program har överlappande innehåll, vilket synliggör att olika former av våld har liknande bakomliggande orsaker. Våldsförebyggande in- satser som behandlar sådana gemensamma bakomliggande faktorer 52WHO (2009). 53Flood (2011). 54”Multi-level approach”. 55Anderson (2005), (2009). 56WHO (2010), et al. (2008). 57Casey & Lindhorst (2009). har möjlighet att minska förekomsten av flera typer av våld. Det är därför viktigt att identifiera dessa likheter och systematiskt inför- liva gemensamma faktorer i mer omfattande våldsförebyggande program, så att det kan öka både effektiviteten och effekterna av förebyggande insatser.58 4.14Våldsförebyggande insatser mot hedersrelaterat våld och förtryck Det finns mycket få tidigt våldsförebyggande insatser mot heders- relaterat våld och förtryck och få effektutvärderingar på området, såväl nationellt som internationellt.59 m.fl. bedriver Det handlar om kärlek som är ett exempel på ett våldsförebyggande arbete som är inriktat på mål- gruppen barn och ungdomar som är utsatta för hedersrelaterat våld och förtryck. Arbetet inom Det handlar om kärlek bygger på sam- verkan mellan myndigheter och civilsamhället för att stärka barns rättigheter. Fler än 70 kommuner i använder sig av samver- kansmodellen som bygger på att möta barn och unga i skolan för att prata om rätten att få uppleva, känna och välja sin kärlek och vart de ska vända sig om deras rättigheter kränks. 2014 valde Arvs- fonden att genomföra en av sina största satsningar genom att be- vilja medel till ett treårigt projekt för att metodutveckla Det handlar om kärlek, som kallas Kärleken är fri. Metodutvecklingen innebär bl.a. att stärka och utveckla stödet till de utsatta genom att bygga upp ett nationellt stödforum med hjälp av en kraftsamling från flera frivilligorganisationer. Stödforumet ska innehålla en stödlinje för barn och unga, som är riktad både till flickor och pojkar, och en lärarplattform för lärare och annan skolpersonal. utvärderades Det handlar om kärlek externt. Utvärde- ringen visade att modellen är en konkret, användbar och effektiv samverkansmodell för att motverka hedersrelaterat våld och för- tryck, medvetandegöra barn och unga om deras rättigheter samt skapa förtroende för myndigheter och organisationer.60 58Hamby, S. & Grych, J. (2013), WHO (2002), WHO (2009). 59Socialstyrelsen (2006). 60Context (2013). 4.15Få utvärderade våldsförebyggande insatser En systematisk genomgång av effektutvärderingar av tidigt och selektivt våldsförebyggande arbete (vad gäller både interpersonellt våld och självförvållat våld) visar att utvärderingsforskningen främst fokuserat på s.k. ungdomsvåld. Insatser mot mäns våld mot kvinnor och våld i nära relationer har som regel inte utgått ifrån forskning och utvärdering, utan har i stället tenderat att baseras på en aktivistisk agenda. Paradoxalt nog kan FN-resolutioner och andra internationella överenskommelser ha bidragit till bristen på utvärderingsforskning avseende mäns våld mot kvinnor och våld i nära relationer, eftersom det stora politiska intresset kan ha gett intrycket av att forskning inte behövs för att driva frågan framåt. Av de utvärderingar som finns har över hälften genomförts i . Andra länder med relativt livaktig forskning på området är , , och , medan bidraget från är relativt begränsat. Globalt sett är det vanligare med våldsförebyggande program riktade till enbart kvinnor, jämfört med enbart män, även om det vanligaste är att programmen riktas till både kvinnor och män.61 De flesta utvärderingar av våldsförebyggande insatser är genom- förda på den socio-ekologiska modellens individnivå eller relations- nivå. Generellt för våldsförebyggande program är att de är relativt småskaliga, bedrivs i projektform och ofta har osäkra förut- sättningar vad gäller ekonomiska och personella resurser. Det med- för stora svårigheter att sätta upp systematiska effektstudier med för- och eftertester, kontrollgrupper och uppföljning. Tidigt vålds- förebyggande insatser är också svåra att mäta och visar ofta svaga resultat. Dessutom saknas det konsensus kring vilka utfallsmått som ska användas. Det är en bakomliggande orsak till varför det fortfarande finns så få rigoröst utvärderade, tidigt våldsförebygg- ande program i världen som riktar sig till män och pojkar.62 I saknas selektiva våldsförebyggande insatser för vuxna män som är uttalat våldsförebyggande. Däremot finns exempel på metoder som riktar sig till unga män, t.ex. ART, där utvärderingar visar på svag effekt.63 På indikativ våldsförebyggande nivå använder 61Hughes et al. (2014). 62Wells et al. (2013), SKL (2011), Weisz, et al. (2009), et al. (2013), (2011). 63SKL(2011). Kriminalvården programmet IDAP, som utvärderades –2007 och där resultatet får anses försiktigt lovande.64 MUCF har låtit kartlägga vetenskapligt utvärderade och effek- tiva våldsförebyggande metoder med genusperspektiv och som har fokus på pojkar och unga män i , , och . Metoderna skulle vara effektutvärderade , ha stor spridning och ha implementerats på många håll i olika åldersgrupper och miljöer. De skulle också visa lovande eller goda resultat vad gäller kunskaps-, attityd- och beteendeförändring. De metoder som identifierades hade endast fokus på ungas våld i nära relationer eller på sexuellt våld. Följande sju program bedömdes bäst uppfylla de uppsatta kriterierna: Bringing in the Bystander, in Violence Prevention, The Men’s Project, Safe Dates, Know Your , MOST och The Men’s Program. Det sistnämna var genussensitivt medan de andra hade en genusförändrande ansats.65 Av dessa har programmen in Violence Prevention (MVP) och Bringing in the Bystander (BITB) importerats, översatts, testats och anpassats till svensk kontext av organisationen för Jäm- ställdhet. Metoderna kommer att testas ytterligare inom ramen för En kommun fri från våld, som pågår 2015–2018 i och . Båda programmen är s.k. åskådarprogram som fokuserar på att stärka förmågan hos deltagarna att ingripa som åskådare för att stoppa t.ex. våld, trakasserier eller sexism. Centralt för båda pro- grammen är att en åskådare kan gripa in och göra skillnad på ett säkert och effektivt sätt före, under och efter en situation där någon kränker eller behandlar en annan person illa. MVP har under implementerats och spridits i , främst inom skola, idrottsrörelsen och inom militären. Det övergripande syftet är att bryta mäns tystnad kring frågor om mäns våld mot kvinnor och målen med programmet är att öka medvetenheten, utmana tänkandet, öppna för dialog och inspirera till att agera förebild i det våldsförebyggande arbetet. Programmet bygger på en mentorskapsmodell där professionella utbildare knutna till MVP utbildar unga så kallade mentorer som i sin tur leder kortare workshops med sina jämnåriga på skolor eller universitet. 64WHO (2003), et al. (2010), Kriminalvården (2012). 65Sjögren et al. (2013). visat lovande resultat i både process- och effektutvärderingar, där deltagare förändras i positiv riktning. Deltagarna visar sig ha lärt sig mer om mäns våld, i mindre utsträckning ha sexistiska attityder, oftare se olika former av våld som felaktiga och ha större tilltro till sin egen förmåga att ingripa och hjälpa till.66 BITB har sitt ursprung i MVP och har ett särskilt fokus på att förebygga sexuellt våld. Målgruppen har främst varit studenter på universitet. Utvärderingar visar att deltagarna i programmet BITB inte bara förändrade attityder till våldtäkt och våldtäktsmyter, och till att gripa in i våldsamma situationer, utan även en positiv bete- endeförändring som består gällande att som åskådare ingripa mot våld i nära relation och sexuellt våld.67 Mediekampanjer för att förändra sociala och kulturella normer är internationellt sett de mest synliga och vanliga strategierna för att förebygga våld i nära relationer och sexuellt våld. Även här har mycket att lära. Mediekampanjer är den minst utvärderade våldsförebyggande strategin. WHO påpekar att de utvärderingar som gjorts av mediekampanjer typiskt sett fokuserat på förändrade attityder, snarare än förekomst av våld, vilket gör det svårt att dra säkra slutsatser om hur effektiva de är i att faktiskt förebygga våld. Med detta sagt finns det ändå ett visst stöd för tre typer av våldsförebyggande program med syfte att förändra attity- der och normer som bidrar till våld i nära relationer och sexuellt våld, även om effekterna i form av minskad förekomst av våld behöver undersökas mer ingående. De tre typerna av insatser är: program som utgår från teorier om sociala normer för att motverka föreställningen att våld är normalt, arbete med män och pojkar, och mediekampanjer.68 för jämställdhet (EIGE) lyfter också medie- kampanjer som lovande i en kartläggning av våldsförebyggande arbete , även om de framhåller att dessa inte är effekt- 66Cissner (2009), (2000),(2001),(2002), et al. (2011), (1995). 67Potter et al. (2009), Moynihan, et al. (2014). 68WHO (2010), se även (2008), et al. (2008). utvärderade.69 Ett annat exempel på hur kampanjer kan utvecklas i dialog med forskning och utvärdering är den brittiska kampanjen ”Det här är våld” (This is abuse) riktad till unga. Den bygger på två tidigare kampanjer, en om våld i nära relationer och en om sexuellt våld, utvecklade mot bakgrund av studier av ungas perspektiv på våld.70 När fortsatta studier visade att unga inte uppfattar våld i parrelationer och våldtäkt som separata fenomen utan snarare som olika delar av ett kontinuum slogs de båda tidigare kampanjerna ihop till en, som lanserades . Denna har i sin tur utvärderats, bl.a. genom för- och eftermätningar, och den ingår fortsatt i den nationella strategin. 4.17Engagera män – en nyckelstrategi En viktig framtidsfråga är att engagera män och pojkar i det vålds- förebyggande arbetet.72 Det finns en rad skäl till detta, bl.a. att en majoritet av alla män varken utövar våld eller har överseende med våldshandlingar. Könsrelaterat våld berör också män direkt eller indirekt i alla åldrar, oavsett socioekonomisk och etnisk bakgrund. Många män ser och förstår allvaret i problemet och vill vara en del av lösningen. Män har också oftast större möjligheter att påverka centrala institutioner och sociala strukturer. Dessutom skickar medverkande män – som förebilder, ledare och allierade med kvin- nor – kraftfulla budskap till pojkar och andra män om t.ex. rela- tioner, kön, våld och makt, som påverkar föreställningar om vad det innebär att vara man. 4.18Inget att vänta på! För att stödja det våldsförebyggande arbetet tog MUCF tillsammans med organisationerna Unizon och Män för jämställdhet fram handboken vänta på. 69EIGE (2015). 70Home Office (2014b). 71Home Office (2014), (2014b). 72Pease (2008), (2013), FN (2008), (1995), (2001), Government of (2007), (2011). byggande arbete med barn och unga.73 syfte är att skapa förståelse för och möjliggöra utveckling av en kunskapsbaserad våldsförebyggande praktik med genusperspektiv för barn och unga i . Den utgår från genusvetenskapliga perspektiv på våld och folkhälsovetenskapliga perspektiv på våldsförebyggande arbete och lyfter konkreta steg för förändringsarbete. Utredningen instämmer i att det inte finns något att vänta på och att våldsförebyggande arbete måste få mer fokus och resurser . Som vi redogjort för i kapitel 3 så finns det troligen oerhört mycket att vinna även i ekonomiska termer genom att satsa resurser på att åtgärda, förhindra och förebygga våldet. I det våldsförebyggande arbetet måste många fler aktörer in- volveras, i större omfattning. Tidiga våldsförebyggande insatser bör dock inte genomföras på bekostnad av andra satsningar riktade till stöd och skydd för våldsutsatta kvinnor, utan genom utökade resurser och ett förändrat arbetssätt. 73 MUCF (2014). 5 Att arbeta med och förstå våld I detta kapitel går vi närmare in på arbetet med våldsutsatta och våldsutövare. Vi beskriver målsättningen med arbetet och beskriver de utmaningar och hinder som yrkesverksamma kan möta. Avslutningsvis lyfter vi upp politikers och chefers ansvar för att skapa hållbara arbetsvillkor och arbetsmiljö för yrkesverksamma på området. 5.1Ett professionellt fält växer fram Arbete för kvinnofrid och mot mäns våld mot kvinnor, mot hedersrelaterat våld och förtryck och mot våld i nära relationer har vuxit fram som ett eget professionellt fält. Som vi beskrivit i kapitel 2 har arbete mot mäns våld mot kvinnor utökats och vuxit fram . Från början i stort sett enbart genom ideella kvinnojourers insatser. har det offentliga i högre utsträckning börjat ta ansvar för arbete med att ge stöd och hjälp till våldsutsatta kvinnor och barn som upplevt våld, vilket länge har efterfrågats från både statlig och frivillig sektor. Utredningen som –talet utvärderade kvinno- fridsuppdragen1 såväl som den jämställdhetspolitiska utredningen2 konstaterade 2004 respektive 2005 att det fanns en mängd stora brister i institutionalisering när det gäller arbetet mot mäns våld mot kvinnor, på alla nivåer i samhället. Med några få undantag saknades särskilda och specialiserade enheter för att hantera fråg- orna, och särskilda policydokument, handlingsplaner, arbetsrutiner, Att arbeta med och förstå våld personella resurser och specialiserade tjänster. Inga särskilda medel för utvecklingsarbete avsattes med någon regelbundenhet och det saknades särskilda kompetenskrav på de tjänstemän som i sitt yrke möter kvinnor och barn som drabbats av mäns våld. Båda utred- ningarna lyfte fram att prioriterade områden för framtidens offent- liga insatser på området måste vara resurser, organisation, kunskap och förståelse. Kvinnors utsatthet för mäns våld är ett allvarligt samhällsproblem som kräver att insatser permanentas, får en mer beständig organisation och långsiktiga verksamhetsmål. Utredningen om kvinnofridsuppdragen pekade också på att specialiserade tjänstebefattningar inom ordinarie verksamhet är en förutsättning för ett systematiskt och kontinuerligt arbete för kun- skapsuppbyggnad och för att höja frågans legitimitet och status. , 2015, är läget delvis annorlunda. En mängd samhälls- aktörer har yrkesverksamma som arbetar helt eller delvis med frågor som rör mäns våld mot kvinnor och hedersrelaterat våld och förtryck. Utöver anställda och ideella vid landets kvinnojourer, tjej- jourer och brottsofferjourer så finns vid varje länsstyrelse utveck- lingsledare och särskilt ansvariga för mäns våld mot kvinnor och hedersrelaterat våld och förtryck. Flera nationella myndigheter har ett antal anställda som arbetar med särskilda uppdrag på området, t.ex. , och . Fler speciali- serade tjänster som arbetar strategiskt och samordnande för att driva frågorna framåt har inrättats. NCK hade 61 personer anställda3. I de två nationella myndighetsnätverken för kvinnofrid och mot hedersrelaterat våld och förtryck ingår närmare 20 nationella myndigheter och SKL.4 Vad gäller kommuner, landsting och regioner så sammankallar SKL ett kvinnofridsnätverk bestående av drygt 400 yrkesverk- samma som i någon utsträckning arbetar med kvinnofridsfrågor. I en enkät som Unizon skickade ut till landets alla kommuner och som besvarades av , framgår att av de som svarat har någon sorts funktion/an- 3NCK (2015). 4Barnombudsmannen, , , , , , , Inspektionen för vård och omsorg. Kriminalvården, Länsstyrelserna, , Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor, Nationellt centrum för kvinnofrid, , , , , Kommuner och Landsting och . Att arbeta med och förstå våld ställd inom området mäns våld mot kvinnor/våld i nära relationer. av kommunerna som svarade angav att de hade flera personer som arbetade med frågan och angav att de hade ett ”kvinnofridsteam”.5 Av de 206 skyddade boenden som identifierade i sin kartläggning så drevs i regi.6 Flera landsting har börjat ställa frågor om våldsutsatthet till sina patienter och har påbörjat en utveckling av kunskapsstöd och riktlinjer, som nämnts i kapitel 4. Till exempel drivs i ett kompetens- centrum mot våld i nära relationer med omkring tio anställda. Den senaste tioårsperioden har också våldsförebyggande arbete fått ett ökat fokus och MUCF har exempelvis utbildat ett stort antal anställda inom den idéburna sektorn såväl som kommunala skol- och fritidsverksamheter och andra offentliga verksamheter som möter barn och unga.7 Den ideella organisationen för jämställdhet, som verkar för jämställdhet och mot våld och driver ett centrum för våldsprevention, har vuxit från 1,5 till 15 anställda. Vidare har Arvsfonden beviljat medel till omkring 28 projekt som avser olika insatser för barn, unga och kvinnor som utsatts för mäns våld eller heders- relaterat våld och förtryck. Dessa Arvsfondsprojekt drivs av ideella föreningar och andra icke-vinstdrivande organisationer som vill pröva nya idéer för att utveckla verksamheter för barn, ungdomar och personer med funktionsnedsättning på deras egna villkor. Sammantaget har en stor ökning av antalet yrkesverksamma på området skett den senaste tioårsperioden. Fler myndigheter och samhällsaktörer arbetar alltså i högre utsträckning med frågor som rör mäns våld mot kvinnor och hedersrelaterat våld och förtryck. Dessutom finns mer rutiner, riktlinjer, föreskrifter, utveck- lingsmedel och vägledningar för arbetet. Det kan beskrivas som att en ökad institutionalisering har påbörjats. Men, som vi påpekade i vårt delbetänkande sker arbete mot mäns våld mot kvinnor, våld i nära relationer och hedersrelaterat våld och förtryck fortfarande ofta vid sidan av det ordinarie verksamhet, både hos nationella myndig- heter och hos myndigheter på lokal nivå. 5Unizon (2015), enkäten besvarades av 202 av 290 kommuner. 6Socialstyrelsen (2013). 7MUCF (2015). Att arbeta med och förstå våld uppdrag som sker i projektform riskerar att bidra till att arbetet inte integreras i ordinarie arbete på myndigheter. I Unizons kart- läggning angav av de kommuner som svarade att deras kvinnofridssamordnare var projektanställd8. Det är ett allmänt känt fenomen att många yrkesverksamma på området just är visstids- anställda i temporära satsningar, eller att deras tjänster kan ändras till att innefatta andra frågor om tidsbegränsade uppdrag på områ- det avslutas. Oaktat de brister som fortfarande råder för arbetet i stora delar så håller ett professionellt fält och nya yrkesroller på att växa fram. Dessutom, och kanske delvis på grund av en ökad institutionalise- ring, börjar allt fler andra yrkesverksamma inom exempelvis polis, socialtjänst, skola och hälso- och sjukvård uppmärksamma vålds- utsatta i sitt arbete på ett tydligare sätt. Det uppenbarar sig även frågor som rör hur arbetsmiljön, resurser och stödinsatser för de anställda ska utformas på bästa sätt för att våldsutsatta ska få det stöd och skydd som de behöver. Spörsmål om mandat och sam- verkan och skärningspunkter mellan olika yrkesverksamma upp- kommer. Strategiska och övergripande frågor kring mål och rikt- ning på lång sikt väcks. I kapitel 4 redogjorde vi för våldsförebyggande arbete och be- tonade vikten av att öka fokus på tidigt våldsförebyggande arbete för att vi tillsammans ska bekämpa mäns våld mot kvinnor och hedersrelaterat våld och förtryck. I detta kapitel går vi närmare in på arbetet med våldsutsatta och våldsutövare, som också är vålds- förebyggande. För många yrkesverksamma innebär arbetet mot mäns våld mot kvinnor och hedersrelaterat våld och förtryck i praktiken att till- godose behovet av stöd, skydd och behandling till våldsutsatta kvinnor och barn. Det handlar om att se den våldsutsattas situation och utsatthet samt vidta adekvata åtgärder. Genom samverkan kan yrkesverksamma skapa fysisk, psykisk och social trygghet hos den utsatta.9 8Unizon (2015). 9Ekström (2013), (2014). SOU 2015:55 Att arbeta med och förstå våld Genom samverkan kan myndigheter utgöra en ”skyddsmur” av en skyddsmur gentemot 5.2.1Kunskap och förståelse om våldsutsatta och deras situation För att förstå arbetet med att bemöta våldsutsatta behövs kunskap om och förståelse för våldsutsattas situation. och beskriver de komplexa känslor som i en nära relation binder kvinnan till den våldsutövande mannen som ett ”traumatiskt band” där hennes olika känslor av kärlek, rädsla, hat, medlidande, skam, skuld och hopp tvinnas samman. Inom kvinnan lever två krafter, en som anpassar sig för att överleva och en som motsätter sig övergrepp och våld.10 Att ha en personlig relation till den som begår en våldshandling är dubbelt traumatiserande, dels att utsättas för det faktiska våldet, dels att förhålla sig till att det är en närstående som begår brottet. Begränsningar av den utsattas livs- 10 (2011), (2011). Att arbeta med och förstå våld och handlingsutrymme har ofta skett gradvis i en normaliserings- process.11 Det är därför också sällsynt att den som utsätts initialt ser det som ett brott.