sou · H3B35 · 2015-02-06 00:00:00 — Att EU:s 28 tulladministrationer ansvarar för hanteringen av en stor del av varorna i den inter- nationella handeln gör att förändringar, till exempel införandet av tullprocedurer som ökar företagens administrativa börda, kan få stora konsekvenser för EU:s ekonomi. Därför har ett viktigt mål med EU:s tullagstiftning alltid varit att upprätthålla en balans mellan kontroll av varor och att skapa tullprocedurer som gynnar företagens import och export. Kärnan i den gemensamma tullagstiftningen utgörs av Europa- parlamentets och rådets förordning (EU) nr 952/2013 av om fastställande av en tullkodex för unionen (om- arbetning)2 (unionstullkodexen). Från att ha funnits i en mängd olika rättsakter kodifierades gemenskapens tullagstiftning 1992 i den första tullkodexen, rådets förordning (EEG) nr 2913/92 av om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen3 (gemenskapstullkodexen). Detta innebar en mer överskådlig tullag- stiftning med de allmänna regler och förfaranden som behövs för att säkerställa genomförandet av tulltaxebestämmelser och andra be- 2EUT L 269, 10.10.2013, s. 1. 3EGT L 302, 19.10.1992, s. 1. stämmelser som införts på gemenskapsnivå i samband med handeln med varor mellan gemenskapen och tredjeland. Till gemenskaps- tullkodexen hör tillämpningsföreskrifterna i kommissionens förord- ning (EEG) nr 2454/93 av om tillämpningsföre- skrifter för rådets förordning (EEG) nr 2913/92 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen4. Genom de ändringar av gemenskapstullkodexen som föreskrevs i och rådets förordning (EG) nr 648/2005 av om ändring av rådets förordning (EEG) nr 2913/92 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen5 (den s.k. säkerhetsändringen) infördes ett antal åtgärder i syfte att införa snabbare och bättre inriktade tullkontroller för att skärpa säker- heten i fråga om varor som förs in i eller ut ur gemenskapen. Åtgärderna var följande: analys och elektroniskt utbyte av riskinformation mellan tullmyndigheter och mellan dessa och inom en gemensam riskhanteringsram, ett krav på att uppgifter ska lämnas till tullmyndigheterna före ankomst respektive före avgång beträffande samtliga varor som förs in i eller ut ur gemenskapens tullområde, och beviljande av status som godkänd ekonomisk aktör till tillför- litliga ekonomiska aktörer som uppfyller vissa kriterier och som kommer att omfattas av förenklingar i enlighet med tullbestäm- melserna och lättnader när det gäller tullkontroller. och rådets beslut nr 70/2008/EG av om en papperslös miljö för tullen och handeln6 (det s.k. e-tullbeslutet) fastställde principen om att all framtida tull- hantering skulle vara elektronisk. Beslutet innebar att medlems- staterna förband sig att upprätta system för import- och export- klarering (såväl tullmyndigheterna emellan som mellan dessa och 4EGT L 253, 11.10.1993, s. 1. 5EUT L 117, , s. 13. 6EUT L 23, 26.1.2008, s. 21. de ekonomiska aktörerna), system för registrering av ekonomiska aktörer (inklusive godkända ekonomiska aktörer) samt system som ger de ekonomiska aktörerna tillgång till den information som krävs för att genomföra import- och exporttransaktioner inom hela gemenskapen. från beslutets ikraftträdande, dvs. , skulle det vidare upprättas ett system som möjliggör för de ekonomiska aktörerna att insända tulldeklara- tionerna centralt (en s.k. ”single access point”), även om själva tullhanteringen sker i en annan medlemsstat. Slutligen ska medlems- staterna i samarbete med upprätta system som möjliggör för de ekonomiska aktörerna att lämna all information som krävs för import- eller exportklarering till tullmyndigheterna, även då de aktuella uppgifterna krävs enligt annan lagstiftning än tullagstiftningen (ett s.k. ”single window”). Som en följd av diskussionerna om en enkel och papperslös miljö för tullen och handeln (”e-tull”) som inleddes och för att anpassa gemenskapstullkodexen till den snabba utvecklingen inom informationstekniken lade kommissionen 2005 fram ett förslag till och rådets förordning om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen (moderniserad tullkodex). Förslaget syftade till att förenkla och modernisera tullmyndigheternas verk- samhet genom att bl.a. utveckla rationella arbetsmetoder så som riskanalys och kvalitetssäkring av företagen. Den resulterande rätts- akten, och rådets förordning (EG) nr 450/2008 av om fastställande av en tullkodex för gemen- skapen (Moderniserad tullkodex)7, omfattade medlemsstaternas gemensamma tullförfaranden som den förstärkte till- närmningen av de 27 olika tullförvaltningarnas data- behandlingssystem. Genom den moderniserade tullkodexen genom- fördes principen om elektroniska deklarationer som huvudregel och ett elektroniskt informationsutbyte mellan tulladministrationerna infördes. Dessutom inarbetades de så kallade säkerhetsrelaterade ändringarna av kodexen (jfr ovan om säkerhetsändringen). 7 EUT L 145, , s. 1. infördes principen om ”centraliserad klarering”, vilken enkelt uttryckt innebär att platsen för tulldeklarationens ingivande inte behöver vara den plats där varorna rent fysiskt befinner sig. Den moderniserade tullkodexen trädde i kraft och skulle börja tillämpas , detta datum ändrades senare till . I och med Lissabonfördragets ikraftträdande uppstod ett behov av att ersätta den ännu inte tillämpade moderni- serade tullkodexen, eftersom den inte var anpassad till de nya rättsliga förhållandena. Det fanns också ett behov av att anpassa tullkodexen till den utveckling som skett och att tids- anpassa förordningen för utvecklingen av de nödvändiga IT-syste- men. För att ta om hand detta lade kommissionen 2012 fram ett förslag till omarbetad tullkodex – en tullkodex för unionen. Unionstullkodexen trädde i kraft och ska tillämpas fullt ut fr.o.m. . Införandet av de elektro- niska systemen kommer dock att ske stegvis och förväntas vara slutfört . För att stödja genomförandet av unionstullkodexen och för att säkerställa nödvändiga övergångs- perioder har med stöd av artikel 280 i kodexen antagit ett arbetsprogram9 avseende utveckling och införande av alla de nödvändiga IT-systemen. Arbetsprogrammet, som baseras på ett flerårigt strategiskt planeringsdokument (”MASP”), anger prioriteringen för IT-utvecklingen och är av betydelse när det gäller att fastställa övergångsbestämmelser avseende de elektroniska systemen samt tidsplaneringen i de fall då systemen ännu inte är i drift den dag från och med vilken kodexen ska tillämpas fullt ut, dvs. För att stötta medlemsstaterna ekonomiskt i detta arbete finns åtgärdsprogrammet 202010. 8Enligt artikel 1 i förordning (EU) nr 528/2013, EUT L 165, , s. 62. 9Se kommissionens genomförandebeslut av om fastställande av arbets- programmet för unionens tullkodex (2014/255/EU), EUT L 134, , s. 46. 10Se och rådets förordning (EU) nr 1294/2013 av om ett åtgärdsprogram för tullfrågor i Europeiska unionen för perioden 2014‒2020 (2020) och om upphävande av beslut nr 624/2007/EG, EUT L 347, 20.12.2013, s. 209. För att komplettera eller ändra vissa icke väsentliga delar i unionstullkodexen har kommissionen getts befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 290.1 första stycket i EUF- fördraget. Enligt andra stycket i den artikeln ska mål, innehåll, omfattning och varaktighet för delegeringen av befogenhet ut- tryckligen avgränsas i lagstiftningsakterna. I kodexen framgår dessa avgränsningar av artikel 284. För att säkerställa enhetliga villkor för genomförandet av unionstullkodexen har kommissionen tilldelats genomförandebefogenheter i enlighet med artikel 291.2 i EUF-för- draget. Av skäl 5 i kodexen framgår att dessa befogenheter bör ut- övas i enlighet med och rådets förordning (EU) nr 182/2011 av om fastställande av all- männa regler och principer för medlemsstaternas kontroll av kom- missionens utövande av sina genomförandebefogenheter11. I artikel 285 i kodexen preciseras i vilken utsträckning förordning (EU) nr 182/2011 ska vara tillämplig. presenterade kommis- sionen utkast till delegerade akter och genomförandeakter avseende unionstullkodexen. Arbetet med utkasten beräknas vara avslutat . En sammanfattning av unionstullkodexen finns i kapitel 4. Bestämmelser som kompletterar gemenskapstullkodexen och tillämp- ningsföreskrifterna till den kodexen finns i tullagen (2000:1281) och tullförordningen (2000:1306) samt i lagen (1994:1548) och förord- ningen (1994:1606) om vissa tullförfaranden med ekonomisk verkan, m.m. I samband med det svenska EU-inträdet in- fördes en ny tullag, tullagen (1994:1550), som då kom att kom- plettera gemenskapstullkodexen och dess tillämpningsföreskrifter inom ansvarsområde, se regeringens pro- position Den svenska tullagstiftningen vid ett EU-medlemskap 11 EUT L 55, 28.2.2011, s. 13. 1994/95:34). infördes en ny tullförordning, tull- förordningen (1994:1558). Eftersom tullag tillkom under stor tidspress blev det snart nödvändigt att göra en översyn, vilket föranledde regeringen att 1997 tillsätta en utredning, som antog namnet Tullagsutred- ningen. Genom propositionen En ny tullag (prop. 1999/2000:126) överlämnade regeringen sitt förslag till ny tullag, vilket byggde på betänkande En ny tullag (SOU 1999:54). Den nu gällande tullagen (2000:1281), som innehåller bestämmelser inom ansvarsområde, trädde i kraft . med tullagen infördes också tullförord- ningen (2000:1306). Lagen om vissa tullförfaranden med ekonomisk verkan I samband med EU-inträdet infördes också lagen (1994:1548) om vissa tullförfaranden med ekonomisk verkan, m.m., se prop. 1994/95:34, och förordningen (1994:1606) om vissa tullförfaranden med ekonomisk verkan, m.m. Dessa författningar kompletterar gemenskapstullkodexen inom ansvarsområde. 4 Den nya tullkodexen för unionen och rådets förordning (EU) nr 952/2013 av om fastställande av en tullkodex för unionen (omarbetning)1 (unionstullkodexen) har antagits av Europaparla- mentet och rådet med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget), särskilt artiklarna 33, 114 och 207, vilka avser tullsamarbete, tillnärmning av lagstiftning samt den gemensamma handelspolitiken. EUF-fördraget ger EU exklu- siv befogenhet på bl.a. den gemensamma handelspolitikens område, se artikel 3.1 i det fördraget. Att en EU-förordning till alla delar är bindande och direkt tillämplig i varje medlemsstat framgår av artikel 288 i samma fördrag. Unionstullkodexen består av 59 skäl, 288 artiklar, som är indelade i nio avdelningar, och en bilaga, som innehåller en jäm- förelsetabell avseende unionstullkodexen och förordning (EG) nr 450/2008 (se avsnitt 3.2). Detta kapitel innehåller en samman- fattning av unionstullkodexen. Kodexen finns i bilaga 2. Notera att den svenska språkversionen innehåller en del fel, somliga delas med andra språkversioner, medan andra är unika för den svenska versionen. Förutom redaktionella och språkliga fel, som exempelvis en hänvisning på engelska i innehållsförteckningen och märkliga avstavningar, så finns det också vissa felaktiga artikel- hänvisningar, exempelvis i artiklarna 131 a, 217, 265 b och 284. I den sistnämnda artikeln hänvisas till artikel 213 på tre ställen, när det torde vara artikel 216 som avses. Ytterligare ett fel framgår av skäl 57 och artikel 288.2 och avser en tillämpningstidpunkt. Det står ””, när det borde ha stått ””, vilket framgår av rättelsen i bilaga 3. 1 EUT L 269, 10.10.2013, s. 1. Den nya tullkodexen för unionen En del av de ändringar som har gjorts i unionstullkodexen är av redaktionell och lagteknisk natur men det har också gjorts väsent- liga ändringar i sak. Dessa är i huvudsak följande. Elektronisk kommunikation (skäl 17). I det s.k. e-tullbeslutet (se avsnitt 3.2) fastställdes principen om att all framtida tullhantering skulle vara elektronisk, eftersom det är av grundläggande betydelse för att underlätta handeln och sörja för effektiva tull- kontroller, vilket både minskar företagens kostnader och riskerna för samhället. I kodexen införs den rättsliga ram inom vilken e-tull- beslutet kan genomföras. Av artikel 6.1 framgår att alla utbyten av uppgifter mellan tullmyndigheterna samt mellan ekonomiska aktö- rer och tullmyndigheterna ska ske med hjälp av elektronisk data- behandlingsteknik, liksom lagring av de uppgifter som krävs enligt tullagstiftningen. Centraliserad klarering (skäl 44). Centraliserad klarering är en förenkling som innebär att en person får inge en tulldeklaration till det ansvariga tullkontoret på den ort där personen är etablerad för varor som anmälts vid ett annat tullkontor, se artikel 179.1. Det motsvarar det förfarande som i gemenskapstullkodexen kallas enhetstillstånd för förenklade förfaranden. Av skäl 18 framgår att den procedur som används för det förfarandet kommer att behållas tills de nödvändiga elektroniska systemen för centraliserad klarering har tagits i drift och kommer att specificera närmare hur detta ska ske. Särskilda förfaranden (skälen 47 och 50). De särskilda förfaran- dena i unionstullkodexen motsvarar det som i gemenskapstull- kodexen benämndes tullförfaranden med ekonomisk verkan. Syftet med de nya bestämmelserna är att fastställa gemensamma och enkla regler som kompletteras med en mindre uppsättning regler för varje särskilt förfarande för att göra det enklare för de ekonomiska aktörerna. En konkret förändring är att ett enda förfarande för aktiv förädling införs. Det sker genom att aktiv förädling (suspen- sionssystemet) slås samman med bearbetning under tullkontroll och att aktiv förädling (restitutionssystemet) avskaffas. De fördelar som förut erbjudits inom ramen för dessa tullförfaranden finns kvar men har samlats i det nya förfarandet som enbart benämns aktiv förädling. Den nya tullkodexen för unionen Allmänna ursprungsregler (artiklarna 60 och 62). En viktig för- ändring i unionstullkodexen gäller de allmänna ursprungsreglerna. Genom dessa regler fastställs en varas ursprung, dvs. varifrån varan kommer. Reglerna används för att man ska kunna tillämpa handels- politiska skyddsinstrument och av handelsstatistiska skäl. En grundläggande regel för att fastställa en varas ursprung är att en vara som framställts i två eller flera länder får ursprung i det land där den genomgick den sista väsentliga bearbetningen, jfr art 60.2 i unionstullkodexen. Genom gemenskapstullkodexen och tillämp- ningsföreskrifterna till den fastställdes det för ett fåtal produkter vilka behandlingar som ger ursprung. Unionstullkodexen gör det möjligt att införa produktspecifika urspungsregler för alla produk- ter, se art 62. Den fortsatta genomgången av kodexens innehåll följer dess indelning i avdelningar och rubriksättning. 4.2Allmänna bestämmelser (avdelning I) Avdelning I innehåller 55 artiklar, indelade i tre kapitel: kapitel 1, Tullagstiftningens tillämpningsområde, tullens uppgif- ter och definitioner (artiklarna 1–5), kapitel 2, Personers rättigheter och skyldigheter enligt tullag- stiftningen (artiklarna 6–52), och kapitel 3, Valutaomräkning och tidsfrister (artiklarna 53–55). I unionstullkodexen fastställs de allmänna regler och förfaranden som ska tillämpas på varor som förs in i eller ut ur EU:s tull- område. Kodexen ska tillämpas enhetligt inom hela detta tull- område. Detta framgår av artikel 1.1. I artikel 4 definieras EU:s tullområde. Andra viktiga begrepp, exempelvis tullagstiftning, defi- nieras i artikel 5. Av artikel 3 framgår att tullmyndigheterna har det primära an- svaret för att övervaka EU:s internationella handel och därigenom bidra till en rättvis och öppen handel, till genomförandet av de externa aspekterna av den inre marknaden, den gemensamma handelspolitiken och annan gemensam politik på unionsnivå som Den nya tullkodexen för unionen har betydelse för handeln och till säkerhet i hela leveranskedjan. Tullmyndigheterna ska vidta åtgärder med särskilt följande syften: a)att skydda EU:s och dess medlemsstaters ekonomiska intressen, b)att skydda EU från illojal och olaglig handel som legitim affärsverksamhet får stöd, c)att säkerställa EU:s och dess invånares säkerhet och skydd, samt skyddet av miljön, vid behov i nära samarbete med andra myndigheter, och d)att bevara en lämplig balans mellan tullkontroll och att underlätta den lagliga handeln. I unionstullkodexen införs enligt skäl 17 den rättsliga ram inom vilken och rådets beslut nr 70/2008/EG av om en papperslös miljö för tullen och handeln2 genomförs, särskilt den rättsliga principen att alla tull- och handels- transaktioner hanteras elektroniskt. Principen kommer till uttryck i artikel 6.1 där det sägs att alla utbyten av uppgifter, såsom deklara- tioner, ansökningar eller beslut, mellan tullmyndigheterna, eller mellan dessa och ekonomiska aktörer (se artikel 5.5), och lagring av de uppgifter som krävs enligt tullagstiftningen ska ske med hjälp av elektronisk databehandlingsteknik, utom i vissa fall som framgår av punkterna 3 och 4 i artikel 6. Som framgår av artikel 16.1 ska medlemsstaterna samarbeta med kommissionen för att utveckla, underhålla och använda elektroniska system för utbyte av uppgifter mellan olika tullmyndigheter och med kommissionen samt för lagring av sådan information i enlighet med kodexen. Alla uppgifter som tullmyndigheterna får vid utövandet av sin verksamhet, och som är av konfidentiell natur eller tillhandahålls på konfidentiell grund, ska enligt artikel 12 omfattas av ett krav på tystnadsplikt. Uppgifterna får i princip inte röjas av de behöriga myndigheterna utan uttryckligt tillstånd av den person eller myn- dighet som tillhandahållit dem, såvida inte tullmyndigheterna är skyldiga eller bemyndigade att röja uppgifterna enligt gällande bestämmelser, särskilt beträffande uppgiftsskydd, eller i samband 2 EUT L 23, 26.1.2008, s. 21. Den nya tullkodexen för unionen med rättsliga förfaranden. Om uppgifter röjs eller meddelas ska det ske så att en lämplig nivå på uppgiftsskyddet säkerställs i full överensstämmelse med gällande bestämmelser om uppgiftsskydd. Tullmyndigheter och ekonomiska aktörer får enligt artikel 13 ha ett utbyte av uppgifter som inte särskilt föreskrivs i tullagstift- ningen, särskilt om det sker inom ramen för ömsesidigt samarbete för att identifiera och motverka risk (se artikel 5.7). Ett sådant utbyte får ske enligt ett skriftligt avtal och får inbegripa rätt för tullmyndigheterna att få tillträde till de ekonomiska aktörernas datorsystem. Alla uppgifter som en part tillhandahåller den andra parten inom ramen för utbytet ska vara konfidentiella, såvida inte parterna kommit överens något annat. Varje person som direkt eller indirekt är involverad i full- görandet av tullformaliteter eller i tullkontroller ska enligt artikel 15, på tullmyndigheternas begäran och inom föreskriven tid, till- handahålla dessa myndigheter alla nödvändiga dokument och upp- gifter i lämplig form, och ge dem all nödvändig hjälp för att fullgöra dessa formaliteter eller kontroller. En person, eller ett tullombud (se nedan) för personen i fråga, som inger en tulldeklaration, en deklaration för tillfällig lagring, en summarisk införseldeklaration, en summarisk utförseldeklaration, en deklaration om återexport eller en anmälan om återexport till tullmyndigheterna, eller en an- sökan om ett tillstånd eller något annat beslut, ansvarar för att de uppgifter som lämnas i deklarationen, i anmälan eller i ansökan är riktiga och fullständiga, att de dokument som lämnas till stöd för deklarationen, anmälan eller ansökan är äkta, riktiga och fullstän- diga och, i tillämpliga fall, att alla skyldigheter när det gäller hän- förande av de berörda varorna till det berörda tullförfarandet eller genomförande av de godkända transaktionerna är fullgjorda. Varje person får enligt artikel 18 utse ett tullombud (se artikel 5.6). Detta ombudskap får vara direkt, varvid tullombudet ska agera i en annan persons namn och för dennes räkning, eller indirekt, varvid tullombudet ska agera i eget namn men för en annan persons räkning. Ett tullombud ska vara etablerat i unionens tullområde. Medlemsstaterna får i enlighet med unionslagstiftningen fastställa de villkor på vilka ett tullombud får tillhandahålla tjänster i den medlemsstat där denne är etablerad. Vid sina kontakter med tull- myndigheterna ska tullombud enligt artikel 19 uppge att de agerar för huvudmannens räkning och ange om ombudskapet i tullfrågor Den nya tullkodexen för unionen är direkt eller indirekt. Tullmyndigheterna får kräva att personer som uppger att de agerar som tullombud styrker att de har fullmakt från personen de företräder. Med beslut förstås enligt artikel 5.39 varje åtgärd av tull- myndigheterna i fråga om tullagstiftningen (se artikel 5.2) för att ta ställning i ett visst fall, och då denna åtgärd har rättslig verkan för den eller de berörda personerna. Enligt skäl 22 bör alla beslut som avser tillämpningen av tullagstiftning, inbegripet beslut som avser bindande besked, omfattas av samma regler. I artiklarna 22–37 finns bestämmelser om sådana beslut. Besluten ska vara giltiga i hela unionen (se artikel 26) och kan upphävas (se artikel 27) eller ändras eller återkallas (se artikel 28) om de inte är förenliga med tullag- stiftningen eller med tolkningen av denna lagstiftning. Som framgår av artikel 22.7 ska ett beslut som är negativt för den sökande innehålla en beskrivning av de grunder på vilka det baseras och en hänvisning till rätten att överklaga enligt artikel 44 (se nedan). Enligt skäl 24 bör pålitliga ekonomiska aktörer som följer bestämmelserna få ställning som godkänd ekonomisk aktör under förutsättning att de har beviljats tillstånd för tullförenkling eller för säkerhet och skydd. Beroende på vilken typ av tillstånd som har be- viljats bör godkända ekonomiska aktörer dra största möjliga nytta av en utbredd användning av tullförenklingar eller dra nytta av lättnader i fråga om säkerhet och skydd. De bör också behandlas på ett mer förmånligt sätt när det gäller tullkontroller, t.ex. genom färre fysiska och dokumentbaserade kontroller. I artiklarna 38–41 finns bestämmelser om ansökan om och beviljande av status som godkänd ekonomisk aktör. Pålitliga ekonomiska aktörer som efter- lever bestämmelserna bör enligt skäl 25 kunna dra nytta av ett inter- nationellt erkännande av status som godkänd ekonomisk aktör. En effektivisering av tullförfarandena i en elektronisk miljö förutsätter enligt skäl 23 att tullmyndigheterna från olika medlems- stater delar på ansvaret. Det är nödvändigt att säkerställa effektiva, avskräckande och proportionella sanktioner på lämplig nivå på hela den inre marknaden. I artikel 42.1 åläggs varje medlemsstat att fastställa sanktioner för överträdelser av tullagstiftningen. I enlighet med Europeiska unionens stadga om de grund- läggande rättigheterna är det enligt skäl 27 nödvändigt att före- skriva att alla personer har rätt att överklaga varje beslut som fattas av tullmyndigheterna och att varje person har rätt att bli hörd innan Den nya tullkodexen för unionen ett beslut fattas som skulle beröra denne negativt. Begränsningar av denna rätt kan dock vara motiverade, i synnerhet om typen eller omfattningen av hotet mot säkerheten och skyddet för unionen och dess invånare, mot människors, djurs och växters hälsa, mot miljön eller mot konsumenter så kräver. Rätten att överklaga kom- mer till uttryck i artikel 44. Tullmyndigheterna får enligt artikel 46.1 genomföra alla tull- kontroller som de anser nödvändiga. Kontrollerna kan särskilt bestå i att undersöka varor, utföra provtagning, kontrollera att de uppgifter som lämnas i en deklaration eller en anmälan är riktiga och fullständiga, kontrollera att dokument finns och är äkta, riktiga och giltiga, granska ekonomiska aktörers räkenskaper och annan bokföring eller undersöka transportmedel, bagage och andra varor som personer för med sig eller bär på sig samt utföra officiella undersökningar och andra liknande handlingar. Kontrollerna ska enligt artikel 46.2 främst baseras på riskanalys som görs med hjälp av elektronisk databehandlingsteknik i syfte att identifiera och bedöma risker och utarbeta nödvändiga motåtgärder.