sou · H3B313 · 2015-02-27 00:00:00 — 522 § lagen (2005:395) om arbetstid vid visst vägtransportarbete, 6 § lagen (2005:426) om arbetstid m.m. för flygpersonal inom civilflyget samt 21 § lagen (2008:475) om kör- och vilotid vid internationell järnvägstrafik och 1 § förordningen (2008:770) om tillsynsmyndig- het för kör- och vilotid vid internationell järnvägstrafik. 64 kap. 1 § diskrimineringslagen (2008:567). Inspektioner – artikel 10 dessa gäller likabehandling avseende villkoren inom hårda kärnan.7 Med andra ord kan stridsåtgärder användas för att ställa krav på villkor som är högre än minimivillkor för uthyrda utstationerade arbetstagare. Sammanfattningsvis gäller de minimivillkor som följer av lag, förutom vad gäller lön, generellt för utstationerade arbetstagare. För uthyrda utstationerade arbetstagare gäller enligt vad som angetts ovan en högre nivå på villkoren. I den mån det finns minimivillkor i kollektivavtal som uppfyller kriterierna i 5 a § kan en arbetstagar- organisation, ytterst med stöd av stridsåtgärder, kräva att dessa villkor ska gälla. Stridsåtgärder får emellertid enligt den s.k. bevis- regeln i 5 a § andra stycket inte användas mot en utstationerande arbetsgivare som redan tillämpar i allt väsentligt minst lika förmånliga villkor som minimivillkoren i ett sådant centralt kollektivavtal som avses i bestämmelsen. Om det finns minimivillkor (eller villkor, när det gäller uthyrda utstationerade arbetstagare) i sådana kollektivavtal som avses ovan, och dessa är förmånligare för utstationerade arbetstagare än vad som följer av utstationeringslagen, är det de svenska arbets- tagarorganisationerna som ytterst med stöd av stridsåtgärder sköter övervakningen och tillsynen över att dessa tillämpas och efterlevs. Bestämmelserna ifråga utgör en del av de ändringar som gjordes i utstationeringslagen till följd av Lavaldomen. Begränsningarna som infördes beträffande arbetstagarorganisationernas möjlighet att vidta stridsåtgärder motiverades med att det inte ansågs vara EU- rättsligt tillåtet att vidta stridsåtgärder för att driva igenom kollek- tivavtalsvillkor som en utstationerad arbetstagare redan är tillför- säkrad på annat sätt. villkor måste således inne- bära en förbättring för arbetstagaren för att en stridsåtgärd ska vara försvarbar med hänsyn till det hinder för den fria rörligheten som åtgärden medför.8 Bestämmelserna i 5 a och 5 b §§ utstationeringslagen hindrar inte att en utstationerande arbetsgivare frivilligt ansluter sig till kollektiv- avtal med andra villkor än sådana som kan påtvingas med strids- åtgärder. 2011/12:178 s. 78. 2009/10:48 s. 33. Inspektioner – artikel 10 Från arbetstagarsidan framfördes att kollektivavtalet utgör en förutsättning för att det ska kunna kontrolleras att arbetsgivaren verkligen tillämpar vissa villkor. Därmed borde det vara EU-rätts- ligt tillåtet att kräva att en arbetsgivare som påstår sig tillämpa lika bra eller bättre villkor än de som arbetstagarorganisationen kräver bekräftar dessa villkor genom att teckna ett svenskt kollektivavtal.9 Enligt regeringen kunde intresset för kontroll och övervakning inte i sig alltid motivera att ett kollektivavtal drivs igenom med stridsåtgärder. Detta ansågs inte minst gälla mot bakgrund av att det enligt svensk rätt inte finns några egentliga begränsningar i fråga om hur långtgående en stridsåtgärd kan vara. ansågs det viktigt att systemet innefattar en möjlighet till övervakning och kontroll av att arbetsgivaren verkligen tillämpar sådana villkor som får krävas enligt utstationeringsdirektivet. Med bevisregeln i 5 a § utstationeringslagen avsåg regeringen att åstadkomma ett system där arbetstagarorganisationerna gavs möjlighet till övervakning och kontroll som liknar den som följer av ett kollektivavtalsförhållande, som EU-rättsliga regler respekteras.10 Bevisregeln är en av de bestämmelser i utstationeringslagen som ses över av Utstatione- ringskommittén.11 I detta sammanhang bör bestämmelserna om anmälnings- skyldighet och kontaktperson enligt 10 och 11 §§ utstationerings- lagen nämnas. Bestämmelserna tillkom i syfte att säkerställa att reglerna i utstationeringslagen ska fungera i praktiken och för att ska kunna uppfylla sina skyldigheter enligt utstationerings- direktivet, se avsnitt 8.3.1. De har bedömts vara nödvändiga för att arbetstagarorganisationer och myndigheter ska få kännedom om att en utländsk arbetsgivare utstationerar arbetstagare i . Arbets- tagarna och myndigheterna måste även ha en reell möjlighet att kunna kontakta utstationerande arbetsgivare.12 2009/10:48 s. 35. 2009/10:48 s. 35 ff. 2012/13:71 s. 28. Inspektioner – artikel 10 ansvarar för tillsyn över att arbetsmiljö- och arbetstidslagstiftningen följs.13 Tillsynen riktas främst mot de verk- samheter där riskerna för ohälsa och olycksfall är störst.14 Tillsyn genom inspektioner står för närmare tre fjärdedelar av myndighetens verksamhet.15 gjordes 31 500 besök på arbetsplatser, varav 19 000 inspektioner.16 Inspektionsverksamheten består av två delar – dels egeninitierade eller planerade insatser, dels obligatorisk händelsestyrd tillsyn. Den egeninitierade tillsynen kan antingen genomföras i nationellt sam- ordnade projekt eller i regionala respektive lokala projekt. Obliga- torisk tillsyn innefattar framför allt skyddsombudsstopp, skydds- ombuds anmälan och allvarliga olyckor och tillbud. Även andra till- synsaktiviteter förekommer.17 har som riktmärke att lägga av den totala inspektionstiden på nationella projekt.18 Vilka natio- nella projekt som ska genomföras och vilka arbetsplatser som där- vid ska inspekteras m.m. utgår från en analys och från priori- teringar och urval i flera steg. Det är mot bakgrund av den egna årliga omvärldsanalysen och generaldirektörens prioriteringar som beslut fattas om kommande års nationella projekt. Slutligt urval av vilka arbetsställen som ska inspekteras görs av den enskilda inspek- tören i samråd med närmaste chef. Urvalet är bland annat baserat på ett tillsynsindex, som är statistiska profi- leringsverktyg. Det är en ranking av hur angeläget det är att besöka de olika arbetsställena, bland annat baserat på arbetsställets storlek, hur många olyckor som har rapporterats, antalet sjukskriv- ningar, hur drabbat branschen är av arbetsskador m.m. Enligt interna styrdokument ska en inspektion avslutas med att inspektören bl.a. lämnar en sammanfattande muntlig bedömning samt information till den som inspekteras om resultatet av inspektionen. Inspektören ska också bestämma om inspektionen med anledning av synliggjorda risker eller brister ska följas av ett 132 § 1 förordningen (2007:913) med instruktion för . 14Arbetsmiljöverkets interna styrdokument 13/2014, Inspektion – rutiner, s. 9. 15Statskontorets rapport myndighetsanalys av , 2014:21, s. 7. 2014/15:1, Utgiftsområde 14, s. 67. 17Statskontorets rapport 2014:21, s. 54. 18Statskontorets rapport 2014:21, s. 54. Inspektioner – artikel 10 inspektionsprotokoll, ett inspektionsmeddelande eller en under- rättelse om ett föreläggande eller ett förbud. Den som inspekteras ska också informeras av inspektören om vad dokumenten ovan innebär och om ärendets eventuella fortsatta handläggning.19 Av Transportstyrelsens årsredovisning för framgår att myndighetens tillsyn ska utövas där de största riskerna finns och där myndigheten åstadkommer störst effekt.20 genomförs mellan 10 000 och 15 000 tillsynsaktiviteter.21 utövar tillsyn över att diskrimi- neringslagen (2008:567) följs. I första hand ska Diskriminerings- ombudsmannen försöka få dem som omfattas av lagen att frivilligt följa den.22 ska genom råd och på annat sätt medverka till att den som utsatts för diskriminering kan ta tillvara sina rättigheter.23 Vidare tar ombudsmannen emot anmälningar om de förbud mot diskriminering och trakasserier som finns i diskrimi- neringslagen. Dessutom tas anmälningar emot från föräldralediga som anser att de har blivit sämre behandlade i samband med sin föräldraledighet.24 kan föra talan för en enskild i domstol.25 Organiserade arbetstagare företräds dock i första hand av sin arbetstagarorganisation.26 19Arbetsmiljöverkets Interna styrdokument 13/2014, s. 26 ff. 20Transportstyrelsens årsredovisning 2013, Dnr TSG 2014-192, s. 26. 21Broschyr ”Det här är Transportstyrelsen”, s. 10. 224 kap. 1 § diskrimineringslagen (2008:567). 232 § lagen (2008:568) om . 24http:///sv/Om-DO/Vad-DO-gor/ 256 kap. 2 § första stycket diskrimineringslagen (2008:567). 266 kap. 2 § tredje stycket diskrimineringslagen (2008:567). Inspektioner – artikel 10 Det saknas uppgifter om antalet kontroller av utstationerade arbets- tagares villkor som svenska arbetstagarorganisationer har genom- fört. I en om utstationering redogörs för de svårigheter och problem som är kopplade till arbetstagarorga- nisationernas bevakning av utstationerande företag och utstatione- rade arbetstagares villkor.27 Sedan konflikten mellan och det lettiska företaget un Partneri , som ledde till Lavaldomen, har det inte förekommit några stridsåtgärder direkt riktade mot utländska företag i Den ovan nämnda pekar på att det är svårt att övervaka att de utstationerade arbetstagarna verkligen får de villkor som har avtalats, även då kollektivavtal har tecknats. Det hänger ihop med att det ofta saknas facklig representation på arbetsplatsen. De utstationerade arbetstagarna, som i vissa fall endast är i , väljer ofta att inte ansluta sig till en svensk arbetstagarorganisation och göra sina rättigheter enligt kollektiv- avtal gällande. Faktorer som inverkar är även språksvårigheter och en rädsla hos arbetstagarna att bli av med jobbet.29 Även har, i en rapport , redogjort för vad de anser utgör hot mot den svenska arbetsmarknads- modellen .30 Myndigheten har också pekat på luckor i systemet vad gäller bl.a. ansvaret för övervakning och tillsyn av utländska arbets- tagare. 9.3.5Den svenska arbetsmarknadsmodellens förhållande till Den svenska kollektivavtalsmodellen medför ingen skyldighet för arbetstagarorganisationer att agera gentemot utstationerande arbets- givare. Frågan om systemet innebär ett tillräckligt skydd för 27Gäst i verkligheten – om utstationerad arbetskraft i praktiken, C-M och G , i , 2013, s. 5, 18 f. Gäst i verkligheten, s. 20 och , Avtalsrörelsen och lönebildningen , s 225 f. 29Gäst i verkligheten, s. 24. 30Rapport 2012:5, Förstudie om det fortsatta arbetet med utländska företag och arbets- tagare. Inspektioner – artikel 10 utstationerade arbetstagare aktualiserades bl.a. efter Lavaldomen. Regeringen konstaterade därvid att den svenska modellen i princip får anses vara förenlig med och innebära ett tillräckligt skydd för de utstationerade arbetstagarna.31 har som tidigare nämnts i uppdrag att utvärdera de ändringar som gjordes i utstationeringslagen till följd av Lavaldomen; lex . Med utgångspunkt i en kartläggning av utstationeringssituationen i ska kommittén utvärdera om tillämpningen av lex fungerar så att skyddet för utstationerade arbetstagares grundläggande arbets- och anställningsvillkor kan säker- ställas, samt överväga vilka lagändringar som krävs för att värna den svenska modellen i ett internationellt perspektiv. Enligt tilläggsdirektiv ska kommittén även överväga vilka lag- ändringar och andra eventuella åtgärder som krävs för att stärka kollektivavtalens ställning i utstationeringssituationer. I uppdraget anges bekräftelseavtal som exempel på hur regelverket skulle kunna förstärkas. Bekräftelseavtal skulle kunna ge en möjlighet för arbets- tagarorganisationer att agera när utstationerande företag påstår sig tillämpa lika bra eller bättre villkor än de som organisationen kräver med stöd av ett svenskt nationellt kollektivavtal för den aktuella branschen. Organisationen skulle då ytterst genom stridsåtgärder kunna förmå företaget att genom ett avtal med organisationen bekräfta att dessa villkor ska tillämpas.33 Kommittén ska redovisa uppdraget i sin helhet . 2009/10:48 s. 28. Inspektioner – artikel 10 9.4.1Bestämmelserna om inspektioner föranleder inga åtgärder Bedömning: Några författningsändringar eller andra åtgärder är inte nödvändiga med anledning av tillämpningsdirektivets bestäm- melser om inspektioner. Skälen för utredningens bedömning Utredningen anser att svensk gällande rätt uppfyller tillämpnings- direktivets krav i artikel 10 på kontrollsystem och inspektioner. De svenska myndigheter som har tillsynsansvar över lagreglerade villkor inom den hårda kärnan är , och . Utredningen bedömer att Arbets- miljöverket är den myndighet vars tillsyn främst berörs av de aktuella bestämmelserna i artikel 10. Denna bedömning gör utred- ningen huvudsakligen mot bakgrund av att arbetsmiljölagstiftningen är tvingande och i sin helhet gällande i utstationeringssituationer. Den tillämpliga arbetstidslagstiftningen, som och Transportstyrelsen ansvarar för tillsynen över, går det huvudsak- ligen att göra avvikelser från i kollektivavtal. Om så sker ansvarar inte längre myndigheterna, utan de avtalsslutande arbetstagarorga- nisationerna, för tillsynen. Tillämpningsdirektivet kräver att inspektionerna främst ska bygga på riskbedömningar. Här gör utredningen följande bedömning. Både och Transportstyreslen gör riskbedöm- ningar som bland annat läggs till grund för deras tillsynsinsatser. Utredningen anser att dessa riskbedömningar, mot bakgrund av den beskrivning av riskbedömningarna som har gjorts i avsnitten 9.3.1 och 9.3.2, stämmer överens med kraven i artikel 10. Diskriminerings- ombudsmannens tillsyn är något annorlunda uppbyggd utifrån den roll som ombudsmannauppdraget innebär. Uppdraget är enligt min mening väl anpassat och lämpligt utifrån den gällande diskrimi- neringslagstiftningen. Sammantaget anser jag därför att direktivets krav i denna del är uppfyllt. Inspektioner – artikel 10 I tillämpningsdirektivet anges att de relevanta bestämmelserna i direktivet ska beaktas i inspektions- och kontrollhänseende. Bestäm- melserna om fastställande av att en faktisk utstationering föreligger och förhindrande av att reglerna missbrukas eller kringgås i artikel 4, samt om administrativt samarbete mellan myndigheter i artiklarna 6 och 7, har också lyfts fram. Av dessa bestämmelser följer dels att ett antal faktorer ska beaktas för att ta reda på om utstationering verkligen föreligger i ett visst fall, dels att ansvaret för att kontrollera och övervaka att reglerna följs åvilar såväl etable- ringsstatens som värdstatens myndigheter. Utredningen bedömer att dessa bestämmelser framför allt kom- mer att vara relevanta för del. Tillsynsinsatser ska kunna efterfrågas av en utländsk myndighet inom ramen för det administrativa samarbetet enligt artiklarna 6 och 7 i tillämpnings- direktivet, inom vilket föreslås vara behörig myn- dighet, se avsnitt 7.4.3. kan få en fråga från en utländsk myndighet om det i ett visst fall föreligger utstationering. Myndigheten bör i en sådan situation undersöka om det föreligger en faktiskt utstationering med hänsyn till de omständigheter som anges i artikel 4. Till de vägledande omständigheterna som anges i artikel 4 hör faktorer som rör både arbetsgivarens verksamhet i etableringsstaten och arbetstagarens situation, se kapitel 5. I detta sammanhang vill utredningen betona regeringens möj- ligheter när det gäller att bestämmelserna om utstationering ska få önskat genomslag i praktiken. Detta gäller i allra högsta grad bestämmelserna om inspektioner. huvudsakliga verksamhet är arbetsmiljö- och arbetstidsrelaterade frågor. För att ge tillsynsuppdraget som är kopplat till utstationering tyngd och för- ankring i verksamheten bör regeringen överväga att i regleringsbrev eller på annat lämpligt sätt förstärka eller följa upp utökade uppdrag. Utredningen övergår nu till vad som gäller när arbetsmark- nadens parter ansvarar för övervakning av anställnings- och arbets- villkor i kollektivavtal. Tillämpningsdirektivet kräver att de utstatione- rade arbetstagarna i dessa fall ska garanteras en lämplig skyddsnivå. Frågan om huruvida den svenska modellen, där starka arbets- marknadsparter huvudsakligen ansvarar för övervakningen av arbets- tagares arbets- och anställningsvillkor, garanterar utstationerade arbetstagare en lämplig skyddsnivå diskuterades vid genomförandet av Inspektioner – artikel 10 ändringarna i utstationeringslagen till följd av Lavaldomen. Det konstaterades då att det måste vara möjligt att i grunden behålla ett system som innebär att arbetstagarorganisationerna ansvarar för att upprätthålla en svensk standard på lönen. Enligt regeringens mening saknades det skäl att betvivla organisationernas starka intresse av att på eget initiativ agera gentemot utländska arbetsgivare i det syftet. Sammanfattningsvis fick den svenska modellen mot den bakgrunden anses vara i princip förenlig med och inne- bära ett tillräckligt skydd för de utstationerade arbetstagarna.34 I tillämpningsdirektivets inledning, skäl 14, erinras om att det i FEUF tydligt anges att skillnaderna i de nationella arbetsmark- nadsmodellerna samt arbetsmarknadens parters självständighet ska erkännas. Vidare anges i artikel 1.2 i tillämpningsdirektivet att direktivet inte på något sätt ska påverka de grundläggande rättig- heter som erkänns i medlemsstaterna och på unionsnivå, inklusive rätten att strejka eller att vidta annan åtgärd som omfattas av arbets- marknadsmodellen i medlemsstaterna, i enlighet med nationell rätt och praxis. Det påverkar inte heller rätten att förhandla om, ingå och tillämpa kollektivavtal samt att vidta kollektiva åtgärder i enlig- het med nationell rätt och praxis. I artikel 4.3 i FEUF, som tillkom genom Lissabonfördraget, anges att medlemsstaternas nationella identitet, som kommer till uttryck i deras politiska och konstitutionella grundstrukturer, ska respekteras. Utredningen delar den bedömning som gjordes i vad gäller den svenska modellens förenlighet med och anser att den har stöd av de bestämmelser som redogjorts för ovan. I detta sammanhang kan också konstateras att enligt det uppdrag som utredningen fått, ska utredningen ha den svenska arbetsmarknads- modellen som utgångspunkt för överväganden och förslag. Utred- ningen uppfattar detta som att utredningen inte ska föreslå några förändringar i det sätt på vilket har genomfört utstatione- ringsdirektivet i svensk rätt, utan tvärtom utarbeta förslagen just mot bakgrund därav. Dessutom är, som inledningsvis angetts i detta avsnitt, bestäm- melserna om inspektioner i tillämpningsdirektivet nära kopplade till det uppdrag som regeringen har gett den parlamentariska utstationeringskommittén; att se över ändringarna som gjordes i 2009/10:48 s. 28. Inspektioner – artikel 10 utstationeringslagen till följd av Lavaldomen så att skyddet för utstationerade arbetstagares villkor kan säkerställas samt stärka kollektivavtalens ställning i utstationeringssituationer. De prin- cipiella frågorna som rör den svenska arbetsmarknadsmodellen och dess funktion hör till uppdrag. Utredningen övergår nu till direktivets krav på att medlems- staterna ska säkerställa att inspektionerna och kontrollen enligt artikel 10 inte är diskriminerande eller oproportionerliga. Som framgår av beskrivningen ovan är den tillsyn som , Trans- portstyrelsen och gör i enlighet med och förenlig med tillämpningsdirektivet. Utredningen bedömer att uppfyller kraven om icke diskriminerande och proportionerliga inspektioner och kontroller mot i princip samma bakgrund som har angetts ovan. De skillnader som finns i det svenska kontrollsystemet avseende utstationerande företag, och som infördes i utstationeringslagen till följd av Lavaldomen, har ut- förligt motiverats just utifrån de krav som ställer. Sammanfattningsvis anser utredningen att svensk rätt uppfyller de krav på kontrollsystem samt inspektioner och annan övervakning av utstationerade arbetstagares villkor som tillämpningsdirektivet ställer. Några åtgärder är därför inte påkallade i denna del. Utredningens bedömning innebär att tillämpningsdirektivets bestäm- melser om inspektioner redan får anses uppfyllda enligt gällande rätt. Utredningen bedömer därför att det inte behövs några åtgärder på detta område. Ställningstagandet innebär att det system vi har är förenligt med de krav som tillämpningsdirektivet ställer. Eftersom bedömningen inte resulterar i något förslag uppstår det inga sär- skilda konsekvenser. 10Försvar av rättigheter, underlättande av klagomål och efterhandsutbetalningar Tillämpningsdirektivet innehåller i artikel 11 bestämmelser om för- svar av de utstationerade arbetstagarnas rättigheter, underlättande av klagomål och efterhandsutbetalningar. I detta kapitel redovisas utredningens överväganden och förslag för genomförandet av artikeln. De områden och frågor som utredningen har identifierat är följande. Frågor om utstationerade arbetstagares möjligheter att hävda rätt enligt kollektivavtal, frågor om behörighet för svensk domstol att lösa tvister vid utstationering, frågor om preskription, frågor om förbud mot ogynnsam behandling av utstationerade arbetstagare, frågor om stöd vid rättsliga och administrativa för- faranden samt frågor om efterhandsutbetalningar till utstationerade arbetstagare. Därutöver har fråga uppkommit om hur bestämmel- serna om svensk domstols behörighet i lagen (1999:678) om ut- stationering av arbetstagare (utstationeringslagen) förhåller sig till andra EU-rättsakter. Frågorna berörs i nu nämnd ordning. Försvar av rättigheter, underlättande av klagomål och efterhandsutbetalningar… 10.2Utstationerade arbetstagares möjligheter att hävda rätt enligt kollektivavtal och behörighet för svensk domstol 10.2.1Uppdraget och direktivets bestämmelser För att se till att skyldigheterna enligt utstationeringsdirekti- vet 96/71/EG fullgörs ska medlemsstaterna säkerställa att det finns effektiva sätt för utstationerade arbetstagare att lämna in klagomål mot arbetsgivaren direkt. Arbetstagarna ska också kunna inleda rättsliga och administrativa förfaranden mot arbetsgivaren i de fall då de anser att de drabbats av förlust eller skada på grund av att tillämpliga bestämmelser inte har följts. Detta ska kunna ske även i den medlemsstat där arbetstagarna är eller har varit utstationerade, och efter det att det anställningsförhållande under vilket den på- stådda underlåtelsen inträffade har avslutats. Dessa bestämmelser framgår av artikel 11.1 i tillämpningsdirektivet. Enligt artikel 11.2 ska bestämmelserna i artikel 11.1 gälla utan att de påverkar behörig- heten för domstolarna i medlemsstaterna enligt vad som föreskrivs särskilt i relevanta unionsakter eller internationella konventioner. Utredningen har mot denna bakgrund fått i uppdrag att bedöma om bestämmelserna om att väcka talan om obetalda lönefordringar i utstationeringslagen uppfyller tillämpningsdirektivets krav när det gäller underlättande av klagomål eller om det behövs författnings- ändringar. I uppdraget ingår också att utarbeta nödvändiga författ- ningsförslag. Medlemsstaterna ska enligt utstationeringsdirektivet se till att de utstationerade arbetstagarna garanteras de arbets- och anställnings- villkor i arbetslandet som anges i artikel 3.1 i direktivet och som är fastställda i lag eller i allmängiltigförklarade kollektivavtal. De i direktivet uppräknade villkoren utgör den hårda kärnan av villkor. Villkor om minimilön ingår i den hårda kärnan. Artikel 3.1 i ut- stationeringsdirektivet har genomförts genom 5 § utstationerings- lagen, med undantag för frågan om minimilön. I artikel 6 i utstationeringsdirektivet anges att för att göra gällan- de de arbets- och anställningsvillkor som garanteras enligt direktivet, Försvar av rättigheter, underlättande av klagomål och efterhandsutbetalningar… ska talan kunna väckas i den medlemsstat inom vars territorium arbetstagaren är eller har varit utstationerad, utan att detta i före- kommande fall ska påverka möjligheten att i enlighet med inter- nationella konventioner om rättslig behörighet väcka talan i en annan stat.