sou · H3B38 · 2015-02-18 00:00:00 — Vidare innehåller direktivet principbaserade regler för företagens investeringar, tydligare krav på företagsstyrning (riskhantering), förändrade regler för tillsynsprocesserna samt mer omfattande krav på försäkringsföretagens rapportering och offent- liggörande av information. Direktivet innebär att solvensberäk- ningarna frikopplas från redovisningen genom att en s.k. solvens- balansräkning ska upprättas. Värderingsregler införs för tillgångar, skulder och försäkringstekniska avsättningar som ska ingå i sol- vensbalansräkningen. Den skillnad som uppstår mellan värdet på tillgångar, skulder och försäkringstekniska avsättningar i solvens- balansräkningen och motsvarande poster i externredovisningen benämns avstämningsreserv. Solvens reglerar hur eget kapitalposterna som får ingå i kapitalbasen ska klassificeras och räknas med i kapitalbasen. I pågår f.n. arbetet med att genomföra Sol- vens II-direktivet i svensk rätt. har presen- terat ett förslag i ett utkast till lagrådsremiss, daterat den 22 sep- tember 2014.23 Förslaget, som rent praktiskt innebär bl.a. att 7 och 9 kap. försäkringsrörelselagen upphävs och ersätts av nya bestäm- melser, innehåller huvudsakligen följande. 20Rådets första direktiv /239/EEG av om samordning av lagar och andra författningar angående rätten att etablera och driva verksamhet med annan direkt försäkring än livförsäkring. (Första skadeförsäkringsdirektivet). 21Rådets första direktiv /267/EEG av om samordning av lagar och andra författningar om rätten att starta och driva direkt livförsäkringsrörelse. (Första livförsäk- ringsdirektivet). 22Europaparlamentets och rådets direktiv /138/EG av om upp- tagande och utövande av försäkrings- och återförsäkringsverksamhet (Solvens II). 23Dnr Fi 2014/3173. Vissa frågor om finansiella företags redovisning Ett försäkringsföretags tillgångar och skulder ska tas upp och värderas till verkligt värde enligt särskilda regler i en separat balansräkning för solvensändamål (solvensbalansräkning). Solvensbalansräkningen ska ligga till grund för beräkning av kapitalbas och solvenskrav samt tillsynsändamål. Ett försäkringsföretag ska ha en kapitalbas som minst uppgår till solvenskapitalkravet eller det högre belopp som Finansinspek- tionen har beslutat. Kapitalbasen ska bestå av primärkapital och av godkänt tilläggskapital. Primärkapitalet ska bestå av den positiva skillnaden mellan tillgångar och skulder, inklusive försäkringstekniska avsättningar samt efterställda skulder, värderade enligt solvensbalansräkningen. Tilläggskapitalet får bestå av aktiekapital eller garantikapital som inte har betalats in och som inte heller har infordrats, kreditutrymme hos bank, garantier, framtida fordringar grundade på uttaxeringsrätt och andra rättsligt bindande utfästelser till försäkringsföretaget. Det kan anmärkas att de poster som får ingå i primärkapitalet är i stort sett desamma som de poster som ingår i externredovisningens balansräkning under rubrikerna eget kapital och efterställda skulder samt till detta en avstämningsreserv. Utöver ett solvenskapitalkrav som ska beräknas utifrån en standardformel eller en intern modell ska företagen även beräkna ett minimikapitalkrav. Solvenskapitalkravet utgår från riskexponeringen för olika riskkategorier som företaget är utsatt för. Minimikapitalkravet får inte underskrida eller överstiga av solvenskapitalkravet och får aldrig vara lägre än fastställda garantibelopp. Posterna i kapitalbasen ska delas in och klassificeras i tre kvalitetsnivåer, beroende på om dessa är primärkapital eller tilläggskapital och i vilken omfattning posterna har full förlusttäckningsförmåga och full efterställdhet. Enligt direktivet ska kapitalbasposter som har klassificerats som nivå 1 uppgå till minst en tredjedel av solvenskapitalkravet. Poster som har klassificerats som nivå 3 ska vara mindre än en tredjedel av solvenskapitalkravet. Kapitalbasen som ska täcka minimikapitalkravet får bestå av primärkapital som har Vissa frågor om finansiella företags redovisning klassificerats som nivå 1 eller 2. Mer än hälften av minimikapitalkravet ska täckas av primärkapital som har klassificerats som nivå 1 och i övrigt av primärkapital som har klassificerats som nivå 2.24 Inom en grupp där det finns ett försäkringsföretag som har minst ett anknutet företag eller som är dotterföretag till ett försäkringsholdingföretag eller ett blandat finansiellt holdingföretag ska det finnas en kapitalbas som uppfyller ett särskilt gruppbaserat solvenskapitalkrav. I försäkringsrörelselagen införs även vissa allmänna principer för beräkning av kapitalbas och kapitalkrav på gruppnivå. 7.1.5Upplysningar om utdelningsbart kapital De ovan nämnda kapitaltäckningsreglerna för kreditinstitut och värdepappersbolag innebär inte enbart att dessa företag måste hålla sig med vissa kapitalbuffertar. Reglerna påverkar även, utöver vad som gäller enligt de associationsrättsliga reglerna, hur stor andel av det egna kapitalet som är utdelningsbart till aktieägare eller andra. När storleken på värdeföverföring till aktieägare övervägs, måste således styrelsen ta hänsyn till dessa bestämmelser. Bestämmelser om offentliggörande av sådana överväganden finns i 6 kap. 2 § ÅRKL. Den paragrafen kompletteras av 5 kap. 4 § 6 ÅRKL, där det sägs att aktiebolag som omfattas av lagen ska lämna närmare upp- lysningar om det belopp av fritt eget kapital som inte kan anses utdelningsbart med hänsyn till tillämpliga bestämmelser om kapi- talskydd enligt rörelselagarna för kreditinstitut och värdepappers- bolag samt om de förhållanden som motiverar bedömningen. Båda paragraferna använder begreppet ”tillämpliga bestämmelser om kapitalskydd enligt rörelselagarna för kreditinstitut och värdepap- persbolag” för att avgränsa de kapitalskyddsregler som ska beaktas. Enligt förarbetena avses med begreppet i första hand de kapital- 24 Utöver direktivets bestämmelser som ska implementeras i svensk lag finns på detta område direktverkande regler i Kommissionens delegerade förordning (EU) nr 2015/35 av om komplettering av och rådets direktiv /138/EG om upptagande och utövande av försäkringsverksamhet (Solvens II), som antogs av Kommissionen . Utredningen konstaterar att bestämmelserna i förordningen är strängare än i direktivet. Vissa frågor om finansiella företags redovisning skyddsregler som finns i den numera upphävda kapitaltäcknings- lagen. Hänsyn måste dock även tas till bestämmelser i andra rör- elselagar.25 I propositionen talas det om tillämpliga stabilitetsregler för rörelsen.26 Motsvarande upplysningar om det utdelningsbara kapitalet ska lämnas av moderföretag när de upprättar koncern- redovisning enligt ÅRKL (7 kap. 4 § 4). I 5 kap. 4 § 8 ÅRFL finns ett särskilt upplysningskrav för skade- försäkringsföretag och livförsäkringsföretag som får dela ut vinst. Dessa företag ska lämna närmare upplysningar om det belopp av fritt eget kapital som inte kan anses utdelningsbart med hänsyn till bestämmelserna i 4 kap. 1 § försäkringsrörelselagen och 17 kap. 3 § tredje stycket aktiebolagslagen och om de förhållanden som moti- verar bedömningen. Motsvarande upplysningar om det utdelnings- bara kapitalet ska lämnas av moderföretag när de upprättar kon- cernredovisning enligt ÅRFL (7 kap. 4 § 4 ÅRFL ). 7.1.6Utredningens överväganden och förslag Uppdelningen av eget kapital Förslag: och värdepappersföretag som drivs i aktiebolagsform ska, vid upprättande av koncernredovisning, inte behöva göra den uppdelning av eget kapital som ska göras vid upprättande av årsredovisning. Försäkringsbolag som drivs i aktiebolagsform och som får dela ut vinst ska, vid upprättande av koncernredovisning, inte behöva upplysa om fördelningen av koncernens eget kapital på bundet och fritt. Detta ska gälla även när koncernredovisningen upprättas med tillämpning av interna- redovisningsstandarder som Kommissionen har antagit med stöd av IAS-förordningen. Moderföretag som är aktiebolag och upprättar koncernredovisning enligt ÅRL behöver numera inte upplysa om fördelningen av kon- cernens eget kapital på bundet respektive fritt, eftersom sådana uppgifter saknar betydelse. Den tidigare förändringen av reglerna 2002/03:121 s. 86 och 87. 2002/03:121 s. 60. Vissa frågor om finansiella företags redovisning motiverades med att det inte längre finns någon koncernspärr inom aktiebolagsrätten. I förarbetena redovisas inte några skäl till varför motsvarande förändring inte genomfördes i ÅRKL och ÅRFL.27 Enligt utredningens bedömning gör sig emellertid motsva- rande förenklingsargument gällande vid upprättande av koncern- redovisning för kreditinstitut och värdepappersföretag som drivs i aktiebolagsform samt försäkringsaktiebolag som drivs i aktiebo- lagsform och som får utdela vinst. En uppdelning på fritt och bun- det eget kapital i koncernen fyller inte heller för dessa företag någon funktion vid upprättande av koncernredovisningen. Ett borttagande av kraven på uppdelning av koncernens egna kapital i bundet respektive fritt begränsar regelbördan för de finan- siella företag som är aktiebolag. Utredningen föreslår därför att kreditinstitut och värdepappersföretag som drivs i aktiebolagsform samt skadeförsäkringsbolag och livförsäkringsbolag som drivs i aktiebolagsform och som får dela ut vinst inte längre ska behöva dela upp koncernens eget kapital på bundet och fritt. Förändringen bör gälla såväl när koncernredovisningar upprättas enligt 7 kap. 1–4 §§ ÅRKL och 7 kap. 2 och 4 §§ ÅRFL som när de upprättas med tillämpning av internationella redovisningsstand- arder som Kommissionen har antagit med stöd av IAS-förord- ningen. Enligt föreskrifter ska de finansiella företagen upprätta sin koncernredovis- ning med tillämpning av dessa internationella redovisningsstand- arder (se 7 kap. i FFFS 2008:25 respektive FFFS 2008:26). De finansiella företagen, som alltså enligt föreskrifter ska upprätta sin koncernredovisning enligt IFRS-reg- lerna såsom de har antagits av Kommissionen, ska enligt ÅRKL och ÅRFL samt FFFS 2008:25 och 2008:26 även följa vissa ytterligare bestämmelser (se 7 kap. 7 och 8 §§ ÅRKL, 7 kap. 5 och 6 §§ ÅRFL och 7 kap. i FFFS 2008:25 respektive 2008:26). Bland annat ska upplysningar lämnas om det egna kapitalets fördelning på bundet och fritt med uppdelning på de olika eget kapital-posterna som krävs i balansräkningarna avseende moderföretaget. Såsom har framgått av avsnitt 7.1.3 ställer andra mindre pre- ciserade krav på presentation och upplysning om det egna kapitalet än vad som följer av ÅRKL och ÅRFL. 27 Se prop. 2005/06:25 Följdändringar med anledning av ny aktiebolagslag m.m. Vissa frågor om finansiella företags redovisning Utredningen har funnit att det saknas skäl att begära av finansi- ella företag som drivs i aktiebolagsform och som får dela ut vinst att de upplyser om fördelningen av det egna kapitalet å bundet och fritt i koncernbalansräkningen eller i not. Frågan är om det även är möjligt att undanta dessa företag från kraven i ÅRKL respektive ÅRFL på att samtliga eget kapital-poster ska anges i koncernredo- visningen och därmed möjliggöra att det egna kapitalet i sin helhet redovisas enligt . En fråga som måste beaktas i det sammanhanget är sambandet mellan redovisningsrättsliga regler och tillämpliga kapitaltäcknings- regler. En tillämpning av kapitaltäckningsreglerna för kreditinstitut och värdepappersbolag förutsätter inte att själva koncernredovis- ningen innehåller en specifikation av det angivna slaget utan det är tillräckligt att det i koncernredovisningen finns uppgifter till led- ning för att bestämma kärnprimärkapitalet och primärkapitalet för den grupp av bolag (vilket inte alltid är detsamma som koncernen) som omfattas av kapitaltäckningsreglerna. Tillsynsförordningen ställer krav på instituten att offentliggöra en avstämning mellan kapitalbasen och redovisat eget kapital. Dessa krav medför emeller- tid inte att det är nödvändigt att samtliga eget kapital-poster anges i koncernredovisningen. Det synes således vara möjligt att undanta kreditinstitut och värdepappersbolag som drivs i aktiebolagsform från kraven i ÅRKL på att samtliga eget kapital-poster ska anges i koncernredovisningen. Enligt utredningen bör denna möjlighet utnyttjas. När det gäller försäkringsbolag finns det enligt utredningens bedömning inte samma möjlighet till förenklingar. Såsom framgår av avsnitt 7.1.4 är exempelvis vissa av de poster som får ingå i pri- märkapitalet i stort sett desamma som de poster som ingår i extern- redovisningens balansräkning under rubriken eget kapital. Uppgif- terna om de olika eget kapitalposterna i koncernredovisningen behövs som underlag för tillsynsmyndigheten vid gruppbaserade solvensberäkningar. Solvensreglerna i och försäkrings- rörelselagen medför således att det även fortsättningsvis finns ett behov av att alla försäkringsföretag specificerar de olika delposter som utgör eget kapital i sin koncernredovisning på samma sätt som i årsredovisningen. Vissa frågor om finansiella företags redovisning Upplysningar om utdelningsbart kapital Förslag: Bestämmelserna i om krav på upplysningar om utdelningsbart kapital och om de överväganden som har gjorts vad gäller utdelningsbart kapital justeras så att det klart framgår att samtliga bestämmelser om kapitalskydd ska beaktas. De nya kapitaltäckningsreglerna infördes genom lagen (2014:968) om särskild tillsyn över kreditinstitut och värde- pappersbolag, lagen (2014:966) om kapitalbuffertar, förordningen (2014:993) om särskild tillsyn och kapitalbuffertar samt tillsynsför- ordningen (se avsnitt 7.1.4). I det sammanhanget behandlades inte kraven på upplysningar enligt 5 kap. 4 § 6 och 6 kap. 2 § 2 ÅRKL.28 Enligt dessa bestämmelser ska bedömningen av vilket kapital som är utdelningsbart göras utifrån tillämpliga bestämmelser om kapi- talskydd enligt rörelsereglerna. Förarbetena till ÅRKL anger att de kapitalskyddsregler som avses utgörs av tillämpliga stabilitetsregler för rörelsen, vilket torde omfatta även de nystiftade lagar som, utö- ver associationsrättsliga regler om utdelningsbegränsningar, kan inverka på det utdelningsbara kapitalet i ett kreditinstitut eller vär- depappersbolag som får dela ut vinst. De nya kapitaltäckningsreg- lerna innehåller bestämmelser som påverkar mängden utdelnings- bart kapital i kreditinstitut och värdepappersbolag. I t.ex. lagen om kapitalbuffertar finns det bestämmelser om krav på kapitalbuffer- tar, vilka direkt påverkar de överväganden som styrelsen ska göra om storleken på en värdeöverföring till aktieägare eller andra, dvs. bedömningen av hur stor del av det egna kapitalet som är utdel- ningsbart. Det är inte tydligt att de ovan nämnda lagarna och för- ordningarna omfattas av begreppet ”rörelselagarna för kreditinsti- tut och värdepappersbolag” i de nu aktuella bestämmelserna. Utredningen förslår därför att de aktuella bestämmelserna formu- leras om så att det klart framgår att samtliga bestämmelser om kapitalskydd som gäller för kreditinstitut och värdepappersbolag ska beaktas, oavsett var de förekommer. 28 Se prop. 2013/14:228. Lagen innehåller i och för sig en hänvisning till förordning 2013/575/EU. I 5 kap. 7 § ÅRKL sägs att artikel 434.2 i förordningen ska beaktas vid tillämpningen av lagen. Bestämmelsen avser dock krav på upplysning om var viss ekonomisk information som inte lämnas i årsredovisning tillhandahålls, se a. prop. Vissa frågor om finansiella företags redovisning I ÅRFL har kraven på upplysningar om utdelningsbart eget kapital formulerats annorlunda än i ÅRKL. Enligt 5 kap. 4 § 8 ÅRFL ska skadeförsäkringsföretag och livförsäkringsföretag som får dela ut vinst lämna upplysning om belopp som inte kan anses utdelningsbart med hänsyn till stabilitetsprincipen i 4 kap. 1 § för- säkringsrörelselagen. Något förslag till ändring av den paragrafen i försäkringsrörelselagen läggs inte fram i det i avsnitt 7.1.4 nämnda utkastet till lagrådsremiss. Mot den bakgrunden finns intet anled- ning att förtydliga bestämmelserna i . 7.2Uppskrivning av anläggningstillgångar i kreditinstitut och värdepappersbolag Förslag: I samtliga kreditinstitut och värdepappersbolag ska uppskrivning av anläggningstillgångar vara beroende av Finans- inspektionens medgivande. Enligt 4 kap. 6 § första stycket ÅRL får ett aktiebolags eller en eko- nomisk förenings anläggningstillgångar som har ett tillförlitligt och bestående värde som väsentligt överstiger bokfört värde skrivas upp till högst detta värde. Uppskrivning får dock ske endast om uppskrivningsbeloppet avsätts till en uppskrivningsfond eller, i aktiebolag, för ökning av aktiekapitalet genom fondemission eller nyemission. Motsvarande bestämmelser gäller även kreditinstitut och värdepappersbolag enligt ÅRKL (4 kap. 1 § i lagen). För ban- ker är emellertid möjligheten att tillämpa uppskrivningsbestäm- melserna i ÅRL beroende av att lämnar till- stånd till det (4 kap. 2 § 1 ÅRKL). har därvid att bedöma om förutsättningarna för uppskrivning är uppfyllda, dvs. om tillgången har ett bestående värde som väsentligt överstiger det belopp med vilket den är uppförd i närmast föregående balans- räkning (se prop. 1986/87:12 s. 286). gör då även en prövning av om en uppskrivning är förenlig med god redo- visningssed och föreskrifter och allmänna råd (FFFS 2008:25) om årsredovisning i kreditinstitut och värdepap- persbolag. Någon motsvarande begränsning i möjligheterna att tillämpa uppskrivningsbestämmelserna i finns inte för andra Vissa frågor om finansiella företags redovisning finansiella företag som omfattas av ÅRKL (t.ex. kreditmarknads- företag). I och med att uppskrivningsbelopp ska avsättas till en uppskriv- ningsfond kommer en uppskrivning att påverka vad som utgör företagets bundna egna kapital. Uppskrivningsfonden får även bl.a. tas i anspråk för en ökning av aktiekapitalet, vilket enligt kapital- täckningsreglerna på området utgör s.k. kärnprimärkapital (se avsnitt 7.1.4). är behörig myndighet enligt till- synsförordningen och utövar tillsyn, bl.a. över att förordningen följs (se 1 kap. 6 § lagen (2014:968) om särskild tillsyn över kredit- institut och värdepappersbolag). Tillsynen avser samtliga kreditin- stitut och värdepappersbolag som omfattas av ÅRKL. Inom ramen för tillsynen har anledning att kontrollera före- tagens kapitalsituation. Den kontrollen underlättas av det krav på tillstånd som gäller när en bank vill göra en uppskrivning. Mot bakgrund av att har samma tillsynsansvar för övriga företag som omfattas av ÅRKL bör kravet på tillstånd lämp- ligen utsträckas till att omfatta samtliga kreditinstitut och värde- pappersbolag. Förslag: Regeringen eller, efter regeringens bestämmande, bemyndigas att meddela föreskrifter om uppgifter om koncernen i vissa finansiella holdingföretags del- årsrapporter. Enligt ÅRKL får regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, meddela närmare föreskrifter bl.a. om kreditin- stituts och värdepappersbolags koncernredovisning och delårsrap- porter. Beträffande finansiella holdingföretag finns motsvarande bemyndigande beträffande den koncernredovisning som dessa företag ska upprätta enligt lagen (se 1 kap. 5 § ÅRKL). Som utred- ningen återkommer till i avsnitt 8.4 finns det skäl att placera bestämmelserna om delårsrapporter i den nuvarande ÅRKL i en särskild lag om delårsrapporter. Det är naturligt att även bemyndig- andet om regeringens eller föreskriftsrätt rör- Vissa frågor om finansiella företags redovisning ande kreditinstitut och värdepappersbolags delårsrapporter tas in i den lagen. Såvitt gäller finansiella holdingföretag som omfattas av ÅRKL är föreskriftsrätt i nu aktuella delar begränsad till den koncernredovisning som dessa företag ska lämna enligt lagen. bemyndigande att utfärda föreskrifter för dessa företag har kommit att utnyttjas i hög grad. Det har bl.a. utfärdats föreskrifter i fråga om de uppgifter som finansiella hold- ingföretag ska lämna om koncernen vid upprättande av koncern- redovisning (se 7 kap. FFFS 2008:25). Det framstår som naturligt att ska kunna utfärda föreskrifter även för dessa finansiella holdingföretag, såvitt gäller motsvarande uppgifter om koncernen vid upprättande av delårsrapport. Något bemyndig- ande att meddela föreskrifter för delårsrapporter i finansiella hol- dingföretag som omfattas av ÅRKL finns emellertid inte i vare sig ÅRKL eller ÅRL. Utredningen föreslår därför att ett sådant begränsat bemyndigande införs i den föreslagna lagen om delårsrapporter. På samma sätt som gäller för föreskriftsrätten för delårsrapporter i kreditinstitut och värdepappersbolag bör bemyndigandet utformas som ett bemyndigande för regeringen, eller, efter regeringens bestämmande, att meddela föreskrifter. När det gäller finansiella holdingföretag som omfattas av ÅRFL har regeringen eller föreskriftsrätt såvitt gäller den koncernredovisning som dessa företag ska upprätta enligt ÅRFL. Även denna föreskriftsrätt har utnyttjats av Finansinspek- tionen (se 7 kap. FFFS 2008:26). De finansiella holdingföretag som omfattas av ÅRFL är skyldiga att lämna delårsrapport enligt 9 kap. 1 § ÅRL. Vidare kan försäkringsföretag och finansiella holdingföre- tag som omfattas av ÅRFL omfattas av bestämmelserna om delårs- rapport i 16 kap. lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden. Regeringen eller har ingen föreskriftsrätt ifråga om delårsrapporter vare sig i fråga om försäkringsföretag eller finansiella holdingföretag som omfattas av ÅRFL. Finans- inspektionen har dock utfärdat allmänna råd om när onoterade för- säkringsföretag bör lämna en delårsrapport och vad den bör inne- hålla (se 8 kap. FFFS 2008:26). Eftersom försäkringsföretag enbart behöver lämna delårsrapport om de omfattas av bestämmelserna om delårsrapport i 16 kap. lagen om värdepappersmarknaden anser utredningen att det inte finns Vissa frågor om finansiella företags redovisning skäl att föreslå någon föreskriftsrätt i fråga om försäkringsföretags delårsrapporter. Som en följd av detta föreslår utredningen inte heller någon föreskriftsrätt i fråga om delårsrapporter i finansiella holdingföretag som omfattas av ÅRFL. 8 Nya årsredovisningslagar m.m. Enligt utredningsdirektiven ingår det i utredningens uppdrag att – förutom att ta ställning om utredningens överväganden ger anled- ning till författningsförändringar – överväga om ÅRL bör utformas på ett enklare sätt. Utredningen ska därvid lämna förslag på de för- enklingar som kan göras av såväl enskilda lagbestämmelser som reglernas struktur samt överväga om redovisningsregler ska tas bort, ändras eller läggas till samt om ÅRL bör utformas på ett mer överskådligt sätt.1 Förslag: Den nuvarande årsredovisningslagen ersätts med en ny lag med en ny redaktionell utformning. ÅRL trädde 1996. har den ändrats ett stort antal gånger. Den är i vissa delar föråldrad och svår att överblicka till följd av de ändringar som har gjorts och som bl.a. har inneburit att det har skjutits in nya paragrafer bland de ursprungliga. Några av de ändringar som har gjorts i lagen har bestått i att tillämpnings- området för enskilda bestämmelser har begränsats till olika katego- rier eller särskilda typer av företag utan att den övergripande struk- turen i lagen därvid har setts över. De förslag som utredningen har lämnat i delbetänkandet, SOU 2014:22, har föranlett ett antal para- grafer som nödtorftigt har passats in i lagens redan något föråld- rade struktur. Vad utredningen föreslår i detta betänkande, främst i 1 Se utredningsdirektiven, bilaga 1 till betänkandet. fråga om mikroföretag, föranleder ytterligare ett antal nya para- grafer, något som är ägnat att göra lagen ännu mera svåröverskåd- lig. Även om den nuvarande lagen inte är så föråldrad att det synes ha lett till några påtagliga tillämpningssvårigheter uppfyller den enligt utredningens bedömning inte längre de krav som bör ställas på lagtexten. Det finns ett behov av att disponera om lag- texten i enlighet med nyare lagstiftningsteknik. Genom bl.a. flera, men kortare, paragrafer och en ökad rubriksättning bör lagens till- gänglighet och överskådlighet kunna förbättras avsevärt.