sou · H3B323 · 2015-03-10 00:00:00 — Den tekniska utvecklingen på it-området är i allt väsentligt styrd av olika privata aktörer på marknaden. Tekniska framsteg omsätts mycket snabbt i olika produkter och tjänster. På motsvarande sätt expanderar marknaden för informationssäkerhet inom offentlig och privat verksamhet och omfattar också ett stort antal sektorer. Datorisering av de system som förser samhället med bränsle, el, värme, vatten och transporter sker i snabb takt och är i huvudsak privatägd. Tillverkarnas produkter och system styrs av programvaror och blir i allt högre grad uppkopplingsbara över elektroniska kommunikationsnät för styrning, övervakning, service m.m. Därmed ställs höga krav på den gemensamma infrastrukturen när det gäller leveranssäkerhet och kvalitet. En utveckling av informationsförsörj- ningen i alla dessa avseenden förutsätter att ett antal säkerhetsproblem löses. Dessutom har såväl privata som statliga aktörer likartade problem och behov i den dagliga verksamheten, vilket också kan ligga till grund för utbyte av praktiska erfarenheter. Näringslivet har även en betydelsefull roll som den största äga- ren och förvaltaren av samhällsviktig informationsinfrastruktur. Upphandling av it-relaterade tjänster blir allt vanligare och får där- med också en framskjuten plats i informationssäkerhetsarbetet. Tillgången till och användningen av olika typer av standarder är av utomordentligt stor betydelse inom informationstekniken och det är it-leverantörer som i hög grad har svarat för krav och stan- darder i de system som används i offentlig förvaltning. Vidare finns det standarder så som exempelvis SS-ISO/IEC 27001 Lednings- system för informationssäkerhet som ligger till grund för systema- tiskt informationssäkerhetsarbete hos såväl den privata som den offentliga sektorn. Utredningen konstaterar att standardisering vid sidan av reglering är ett kraftfullt styrmedel när det gäller inform- ationssäkerhetsarbetet som flera aktörer har ett delat intresse av. Samverkan mellan privat och offentlig sektor genom dialog Det är viktigt att ta till vara det engagemang för informations- och cybersäkerhetsfrågor som redan finns inom näringslivet, i synner- het den del av näringslivet som bedriver samhällskritisk verksam- het, och att öka medvetenheten kring konsekvenserna av it-inci- denter. Hoten mot elektroniska kommunikationsnät och it-system är mångfacetterade, komplexa, svårdefinierade och föränderliga (jfr avsnittet om hot och risker 4.4). Det är också så att informations- säkerheten inte är ett problem som kan lösas en gång för alla, utan arbetet med att värna om informationssäkerheten i samhället måste ske i en kontinuerlig process. Eftersom den tekniska utvecklingen i huvudsak finns på marknaden så är det också där ifrån man kan förvänta sig säkerhetslösningar. Staten får här en viktig roll som tydlig kravställare på informationssäkerhet i olika offentligt finan- sierade verksamheter. Detta ställer krav på offentliga sektorn att kunna nivåanpassa tillgänglighet och skydd. Det borde därför inom flera olika sektorer utvecklas samverkan genom konti- nuerlig dialog mellan privata och offentliga aktörer. Utredningen anser att regeringen med stöd av det föreslagna myndighetsrådet bör inleda en dialog med centrala näringslivsorga- nisationer och andra intresseorganisationer. Den överordnade mål- sättningen med en dialog är att stärka informationssäkerheten i samhället, särskilt avseende de delar som berör den kritiska infra- strukturen. Alla ägare eller leverantörer av komponenter till kritisk infrastruktur i offentlig och privat sektor bör bjudas in till dialog, liksom aktörer som, utan att vara ägare, är kravställare på nationell, regional och lokal nivå. Ett övergripande syfte med dialogen är att skapa förståelse och beredskap för de krav staten kan komma att ställa i anslutning till upphandlingar, och att det från statens sida skapas en motsvarande förståelse för exempelvis standardiserings- och certifieringsarbetet i näringslivet. Utredningen vill betona att förslaget inte syftar till att ersätta existerande samverkansforum utan att fördjupa den dialog som redan finns. Ett dialogområde skulle kunna handla om hur det skapas it-lös- ningar som uppfyller olika behov av tillgänglighet och skydd, och som även är kostnadseffektiva. Att tydliggöra hur säkra och kostnadseffektiva it-lösningar kan tas fram för olika centrala it-komponenter i samhällsviktig verk- samhet är av största vikt för att samhällsviktig verksamhet ska kunna motstå olika former av störningar. Detta är en central del av en långsiktig satsning på informationssäkerhet. Delar av arbetet behöver ske i internationella samverkansforum men även i dialog med näringslivet. Utredningen återkommer i senare avsnitt till behovet av att regeringen även inleder dialog med näringslivet i frågor om svensk kryptoindustri och kryptologisk kompetens (se avsnitt 9.4.2) och även kompetensförsörjningen inom området (se avsnitt 9.8.2). 9.4Säkrare kommunikation i staten 1)Samtliga myndigheter som anges i bilagan till förordningen (2006:942) om krisberedskap och höjd beredskap ansluts till kommunikationssystemet Swedish Government Secure Intranet (SGSI). 2)Under utbyggnaden av SGSI bör lämpliga åtgärder vidtas för att utveckla sensorteknik. 3)Statliga myndigheter ska använda samma synkroniserade tidsskala för de tidsangivelser de använder i sina it-system. Statens behov av skyddade och tillgängliga kommunikationer I takt med att samhället blir alltmer beroende av modern teknik, minskar toleransen för avbrott och andra störningar. Informations- och kommunikationssystem är en viktig och avgörande resurs inom i stort sett all samhällsverksamhet. Efter hand som e-förvalt- ningen etableras får många offentliga aktörer dessutom allt större behov av att elektroniskt förmedla stora mängder information sinsemellan. Detta ökar bl.a. kraven på tillgängliga och skyddade kommunikationsinfrastrukturer. Hoten mot den globala, digitala informations- och kommuni- kationsinfrastrukturen representerar stora ekonomiska och säker- hetsmässiga utmaningar för samhället. Samhällets beroende av denna infrastruktur innebär att det ytterst också finns en säker- hetspolitisk dimension. Kris- och krigsviktig verksamhet och kritisk infrastruktur måste kunna skyddas för att kunna utveckla planeringen för att lösa upp- gifter inför och under höjd beredskap. Civila aktörer behöver ha en förmåga att dela skyddsvärd information t.ex. då de deltar i arbetet med gemensamma planeringsfrågor, deltar i övningsverksamhet eller deltar i beslutsfattande. Information som är väsentlig inför och under höjd beredskap ska identifieras, klassas och därefter skyddas utifrån informationssäkerhetens aspekter konfidentialitet, riktighet, tillgänglighet och spårbarhet. En viktig fråga är att tillgo- dose tillgängliga och skyddade kommunikationslösningar som möter kraven för att kunna dela skyddsvärd information eller in- formation som omfattas av sekretess. Flera länder har skapat övergripande strukturer för koordinering och samverkan i syfte att säkerställa kommunikationen inom den offentliga sektorn, med samhällsövergripande samverkansfunktioner och nya gemensamma lösningar. Flera länder redovisar också bedömningar om att de totala kostnaderna för den offentliga sektorns it-behov kan minskas tack vare de vidtagna åtgärderna. Det är rimligt att anta att motsvarande effekt skulle kunna uppnås även i . Att inte agera gemensamt inom offentlig sektor leder till att nuvarande fragmenterade arbetssätt cementeras. Riskerna blir svåra att överblicka. Småskaliga lösningar blir divergerande och kostnads- drivande vilket inte ligger i linje med den digitala agendan som syftar till en effektiv användning av offentliga it-resurser. I finns ett stort behov av myndighetsgemensamma infrastrukturer för säker kommunikation som ett verktyg för svenska myndigheters informationshantering. Merparten av myn- digheternas informationshantering sker via publika system. Stora delar av den information som hanteras, såväl i form av data- trafik som tal, är skyddsvärd. Den publika infrastrukturen som används omfattas inte av något kontrollerat eller dimensionerat säkerhetsskydd. Dessa bristande möjligheter till att på ett säkert sätt dela och bereda skyddsvärd information leder till såväl effektivitets- som säkerhetsbrister för svenska myndigheter. Problemet är inte avgränsat till kommunikation mellan myndigheter utan omfattar, delvis som en följd av ökad mobilitet, även myndigheters interna verksamhet. Ett väl utbyggt och säkert myndighetssamband skulle medföra stora vinster med avseende på myndigheters informations- och cybersäkerhet genom att information kan sändas via skyddad infra- struktur under myndigheternas kontroll. Verksamhetsnytta skulle levereras genom att ge möjligheter till realtidsberedning och del- givning, mellan och inom myndigheter, av skyddsvärd information som enbart kan hanteras via fysisk förmedling eller med stora hot mot informationens integritet. Utvecklade kommunikationssystem för säkrare kommunikation i staten Staten äger fysisk kommunikationsinfrastruktur såsom i exempelvis , , svenska kraft- nät och MSB genom Rakel-systemet. Detta är resurser som är möj- liga att kontrollera och strategiskt viktiga för vissa myndigheters verksamhet. Försvarsmaktens myndigheters behov av att kunna kommunicera säkert tillgodoses exempelvis av (). Ett praktiskt möjligt och kostnadseffektivt sätt att skapa en myndighetsgemensam infrastruktur för andra myndigheters behov är att bygga på redan etablerade strukturer. Swedish Government Secure Intranet (SGSI) är ett samarbete mellan anslutna myndigheter där MSB är systemägare och utgörs av ett kommunikationssystem som ger säker kommunikation mellan myndigheter i och i . SGSI är logiskt skilt från det publikt tillgängliga internet och trafiken är krypterad (med nation- ellt godkända kryptosystem) samt utformat för att klara höga krav på tillgänglighet och driftsäkerhet. Inom använder myndig- heter SGSI som ett tillräckligt säkert system för utbyte av känslig information och minskar därmed risker kopplat till att skicka in- formation över internet. SGSI används bland annat för att få åt- komst till olika databaser hos de olika anslutna myndigheterna och förutom vanlig datatrafik ingår även tjänster som skyddad video- konferens och skyddad e-post. SGSI är också anslutet till EU:s säkerhetsskyddade kommunikationsnät sTesta (secure for Telematics between Administrations) vilket medger kommunikation med andra EU-stater och myndigheter. sTESTA uppfyller och föreskrifter för hantering av information klassificerad som EU RESTRICTED. Myndigheter som vill kommunicera med EU-administrationen eller med en annan medlemsstat genom sTESTA måste vara an- slutna till SGSI. SGSI är enda system med koppling till sTESTA och uppfyller och före- skrifter för hantering av information. För att skapa en myndighetsgemensam infrastruktur för elektroniska kommunikationer behöver SGSI utvecklas. är det frivilligt för offentliga aktörer att ansluta sig till SGSI och kommunikationssystemet är inte baserat på statligt ägd fysisk Till detta kommer att anslutna myndigheter inte heller alltid använder alla de tjänster som tillhandahålls via SGSI. Exempelvis skickas inte e-post per automatik över SGSI även om möjligheten finns (s.k. mail relay). I ett första steg bör samtliga myndigheter som pekas ut i bilagan till förordning (2006:942) om krisberedskap och höjd beredskap (KBF) anslutas till SGSI. De myndigheter som särskilt pekas ut i KBF har en särskild roll i krishanteringssystemet och behöver kunna samverka även under ansträngda förhållanden. Dessa myn- digheter har ett utvecklat säkerhetsmedvetande och arbetar syste- matiskt med informationssäkerhet. Vid utbyggnaden av SGSI bör det också övervägas att utveckla ett fysiskt nät som i huvudsak är baserat på statligt ägd infrastruk- tur. Detta utesluter dock inte andra alternativ när staten ska lösa behovet av säker kommunikation. Val av infrastrukturlösning bör enligt utredningen föregås av en behovsanalys, följd av en analys av hot och risker. Utifrån denna kan designkrav och krav på tekniska lösningar, robusthet och skyddsåtgärder utarbetas. Sannolikt kan mer än ett nät behövas för att uppfylla behoven och upp- rätthålla tillräcklig säkerhetsnivå. Analysen kan också leda till insikt om nya hot som det finns skäl att beakta särskilt. Som tidigare nämnts äger staten fysisk kommunikations- infrastruktur såsom i exempelvis , , och genom . Detta är resurser som är möjliga att kontrollera och strategiskt viktiga för vissa myndigheters verksamhet. Utredningen om effektivare användning av statens bredbandsinfrastruktur (N 2014:05) ser över möjligheterna att effektivisera användningen av de statligt ägda bredbandsnäten genom förbättrad samordning mellan de statliga aktörerna. Bland annat ingår det i uppdraget att analy- sera om, och i så fall på vilket sätt, en förbättrad samordning mellan de statliga aktörernas bredbandsverksamheter kan bidra till ökad säkerhet och robusthet i de statliga aktörernas kommunikationsnät. Ett utvecklat SGSI som i huvudsak baseras på en statligt ägd infra- struktur skulle med fördel kunna användas som fundament till ett statligt mobilt bredbandsnät för samhällsviktig verksamhet. Vidare kan det tillföras ett antal mer tekniska lösningar för att öka skyddet i en myndighetsgemensam kommunikationsinfra- struktur. Här kan bl. a. nämnas robusta domännamnsservrar DNS, DNSSEC och skyddad e-post, vilket ger högre tillgänglighet och även möjliggör insynsskyddad kommunikation mellan deltagande organisationer. Det försvårar exempelvis kartläggning av enskilda myndigheter och ger möjligheten att prioritera trafik. Sedan bör det även tillses att myndighetsnätet har gemensamma utgångar mot internet med tekniska skyddsmekanismer. Motsvarande lösning är redan införd i och obligatorisk för alla anslutna myndig- heter. Till detta kommer även en gemensam tidssynkronisering för spårbar tid i loggar, e-post etc. Dessa tekniska förutsättningar ger stöd för bibehållen nationell trafik även vid fragmentering och störningar i omgivande internet. Ytterligare viktiga förutsättningar för att stödja arbetet med en statlig kommunikationsinfrastruktur är sensorer till stöd för it- incidenthantering, obligatorisk it-incidentrapportering och läges- beskrivningar, se vidare nedan. I en skyddad kommunikations- infrastruktur är det också centralt att använda nationellt godkända kryptosystem. It-relaterade hot mot svenska intressen och organisationer har ut- vecklats och blivit mer sofistikerade. Detta skapar ökande behov av en förmåga att identifiera och hantera it-säkerhetsincidenter samt skapa en rättvisande nationell lägesbild. Av denna anledning ökar nu behovet av att främja sådana sensornätverk som har till syfte att stödja samhällets och organisationernas informationssäkerhet. Sensorsystem beskrivs i avsnitt 7.5.2. kan ge underlag för att skapa en lägesbild, generera statistik och rapporter samt bidra till att höja medvetandet angående it-säkerhet hos anslutna organisationer. , till skillnad från sina grannländer , och saknar nationella sensorsystem kopplade till ansvariga myndigheter. Denna brist på nationella sensorsystem i innebär med stor sannolikhet att ett stort antal allvarliga it-incidenter aldrig upptäcks, eller upptäcks . De legala frågorna med koppling till sensorsystem och dess utformning samt användning kräver i vissa delar närmare analys. Exempelvis, ett sensorsystem kan vara av avgörande betydelse i arbetet med att upptäcka intrång där angriparen kommer åt känslig information genom att få användare i en organisation att ladda ned skadlig kod som automatiskt läser av och skickar ut informationen till en mottagare utanför organisationen. Sensorsystemet upptäcker denna attack genom att identifiera den mottagande IP-adressen som en sådan IP-adress som tidigare använts just i detta syfte. Insamling och hantering av IP-adresser inom ramen för sensorsystemet är därför centralt för att upptäcka denna typ av angrepp. Genom att IP-adresser kan vara personuppgifter så behöver personuppgiftslagens regler om ändamål, informationsplikt med mera i förhållande till denna typ av uppgifter beaktas. En annan rättslig aspekt som det är oklarheter kring är möjligheten för en myndighet att säkerställa att insamlad information omgärdas av sekretesskydd eller inte. Det finns därför skäl att analysera följande rättsliga frågor: –När är det ur ett personuppgiftsskyddsperspektiv acceptabelt att med hjälp av ett sensorsystem samla in och behandla person- uppgifter för ett informationssäkerhetsändamål? –Hur bör informationsplikten i 23 § personuppgiftslagen hante- ras vid insamling av nya skadliga IP-adresser? –Vilka möjligheter finns det att med stöd av sekretessregler skydda information som samlats in med stöd av ett sensornätverk? En okomplicerad och allmänt tillgänglig spårbar nationell tidsskala är en viktig del i arbetet med att skapa tillit till it-samhället – framför allt när vi talar om samhällsviktiga funktioner och e-för- valtning. Korrekt och spårbar tid är också en förutsättning för ett högteknologiskt samhälles förmåga att fungera såväl som vid svåra påfrestningar. Detta leder till behovet av ett nation- ellt uthålligt och robust system för tid- och frekvenssynkronisering för att minska beroende av satellitsystem som GNSS, eller andra för störningar känsliga radiobaserade system för sådan syn- kronisering eftersom dessa system i huvudsak kontrolleras av en annan nation. Spårbar tid kan hämtas via internet från atomur placerade vid de större nationella knutpunkterna för internet. Genom att utnyttja den befintliga infrastrukturen för internet för överföring av tid och frekvens parallellt med ordinarie trafik på nätet ökar robustheten och beroendet av radiobaserade metoder minskar. Ur ett administrativt perspektiv bör krav på noggrannhet för tid byggas in redan från början när regler formuleras för olika typer av system. Det skulle spara mycket resurser och dessutom stödja rättssäkerheten. Inom många administrativa tillämpningsområden är det inte självklart uppenbart att korrekta tidsstämplar är väsent- liga för en effektiv hantering av ärenden. Det är ofta först vid have- rier, vid överklaganden eller liknande händelser som behovet av känd tidsnoggrannhet kan bli uppenbar och detta skapar stora kostnader som skulle kunna undvikas. Behovet av spårbar tid och frekvens kan uttryckas på följande sätt: Spårbar tid för juridisk nytta Spårbar tid i samband med fel och funktionsstörningar Spårbar frekvens (takt) i kommunikation med andra system- komponenter Spårbar tid för att säkerställa ansvar i affärsrelationer eller rätts- processer som vid felaktig tid kan äventyra rättssäkerheten i samhället En hög grad av automatisering är också starkt kopplat till tid och frekvens. Det medför att en del av säkerhetsarbetet i organisationer och företag alltmer inriktas på metoder för att förhindra störningar och manipulering av tid och frekvens vilket utgör ytterligare en aspekt. Viktiga samhällsfunktioner har kommit att bli mycket beroende av tillgång till spårbar tid- och frekvenssynkronisering. Flera av dessa funktioner skulle få omfattande problem om till- gången till sådan tid begränsades, vissa skulle sannolikt avstanna helt. Listan över sådana system går att göra lång. Utredningen lyf- ter här bara fram några få exempel för att ge en bild av behoven och vilken bredd de spänner över: Riksbankens transaktionshanteringssystem för tidsstämpling av transaktioner Banverkets signalsystem för trafikplanering och säkerhetsarbete Luftfartsverket flygledningssystem för trafikplanering och säkerhetsarbete, även internationell luftfart Gemensamt radiokommunikationssystem för skydd och säker- het, , för dess tekniska funktion Svenska kraftnäts och andra nätbolags driftövervakningssystem för att övervaka och styra eldistribution SWEPOS – Lantmäteriets referenssystem för positionering och som används för mark- och anläggningsarbeten Storstockholms lokaltrafik och vägtullar för trafikplanering, säkerhetsarbete men också betalningssystem med tidsgränser för olika taxor Basstationer för mobiltelefoni för teknisk funktion Gatubelysningsautomatik för styrning, trafiksäkerhet men också energihushållning Denna problematik har även belysts i en rapport från MSB publice- rad 2014, Vikten av var och när – Samhällets beroende av korrekt tids- och positionsangivelse. Frekvensnoggrannheten för taktgivning i sådana nät är specifi- cerad i olika standarder. När det gäller noggrannheten för olika tillämpningar finns inte motsvarande standarder och som regel avstannar inte en kommunikation eller transaktion även om en tidstämpel är felaktig. Den stora olägenheten och de stora kostnaderna uppstår i stället förmodligen främst vid incidenter eller driftstörningar då olika tidsstämplar måste justeras för att kunna relateras till varandra. Om det handlar om mycket stora datamängder, om miljontals datafiler är den enda rimliga lösningen att ha tillräckligt korrekt tid från början. Mot bakgrund av att tid och frekvens eller frekvenssynkronisering är extremt viktig i dagens samhälle föreslår utredningen att statliga myndigheter ska för sina tidsangivelser använda samma tidsskala samt ett uthålligt och robust system för tid- och frekvenssynkronisering. Bedömning och förslag: Frågan om säkra kryptografiska funktioner är mycket angelägen. På basis av den av Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, , För- svarets materielverk och Försvarsmakten föreslagna nationella strategin med åtgärdsplan för säkra kryptografiska funktioner bör regeringen ge de fyra myndigheterna i uppdrag utveckla processen för säkra kryptografiska funktioner. Normalt överförs information över näten i klartext. Det är en flexibel lösning, som gör det möjligt att till exempel av- lyssna kommunikation, sända information i andras namn samt för- vanska information. En metod för att skydda information är att använda kryptering. En säker nätkommunikation kräver flera olika sorters kryptografiska funktioner på flera olika nivåer. Kryptogra- fiska funktioner kan användas för att uppnå konfidentialitet genom att endast den som har tillgång till ett visst kryptosystem och använd kryptonyckel har möjlighet att tyda eller förändra den information som skyddas av systemet. I många fall används kryp- tografiska funktioner enbart för att skapa elektroniska signaturer och för att identifiera komponenter och användare på ett säkert sätt. Genom elektroniska signaturer kan en avsändare av elektro- nisk information med olika grad av visshet identifieras och för- vanskning av information, utan att detta upptäcks, försvåras. I en skyddad kommunikationsinfrastruktur är det viktigt att det finns möjlighet att använda nationellt godkända kryptosystem om kraven på skydd motiverar detta. Arbetet med att skapa en skyddad kommunikationsinfrastruktur bör därför innefatta utveckling av nationellt godkända kryptosystem för ändamålet. I följande avsnitt kommer utredningen in på frågan om hur det kan utvecklas en pro- cess för säkra kryptografiska funktioner. Åtgärdsplan för säkra kryptografiska funktioner Informations- och kommunikationssystem är viktiga och strate- giska resurser för alla organisationer, både internt och i samverkan med andra aktörer. För att skydda informationen i dessa system kan kryptering användas. För staten är det särskilt viktigt att skydda hemlig information som rör rikets säkerhet eller utrikes- sekretess. Men samhället i stort har blivit alltmer it- beroende, ett beroende som omfattar alla samhällssektorer. Andelen it-relaterade hot och risker mot kritisk infrastruktur och samhällsviktiga verksamheter ökar i omfattning. Samhället har därför ett starkt och ökande behov av att skydda sin information i olika nivåer oavsett om informationen omfattas av sekretess eller inte.