sou · H3B371 · 2015-08-04 00:00:00 — uttalas i propositionen att proportionalitet enligt 11 kap. 2 § andra stycket SoL måste beaktas och att en avvägning ska göras mellan, å ena sidan, intrånget och belastningen för både barn och föräldrar och, å andra sidan, skyldigheten att låta barnet komma till tals och behovet av ett fullgott beslutsunderlag. Det är särskilt viktigt att beakta om genomförandet av ett sådant samtal är i enlighet med barnets bästa. Det betonas i propositionen att barnets inställning till samtalet ska respekteras, och att samtal med barn mot en vårdnadshavares vilja i sig kan innebära en belastning som gör att samtalet inte bör genomföras.29 Om bedömning görs att samtal mot en vårdnadshavares vilja är befogat och i enlighet med barnets bästa ska vårdnadshavaren informeras om att ett sådant samtal planeras. Därefter får social- tjänsten bedöma under vilka omständigheter samtalet bör genom- föras, om det är lämpligt att vårdnadshavaren är närvarande och var samtalet ska genomföras etc. Även vad gäller platsen ska barnets bästa beaktas. I propositionen uttalas, med hänvisning till JO, att det inte kan godtas att bereder sig tillträde till ett barns hem för att samtala med barnet när vårdnadshavaren inte är hemma. Inte heller kan det anses rimligt att utredaren hämtar ett barn till när barnet är på väg hem från skolan eller leker ute på fritiden.30 Av uttalanden från JO i två andra fall fram- går också viss tveksamhet kring att samtala med barn i skolan.31 9.4.3Möjlighet att hämta in information från utomstående Av 11 kap. 2 § SoL framgår att socialnämnden, för bedömningen av behovet av insatser, får konsultera sakkunniga samt i övrigt ta de kontakter som behövs. Utredningen ska bedrivas så att inte någon onödigt utsätts för skada eller olägenhet. Utredningen ska inte göras mer omfattande än vad som är motiverat av omständlig- heterna i ärendet. kan få tillgång till information om barnet som andra myndigheter har genom den uppgiftsskyldighet som följer av 14 kap. 1 § tredje stycket SoL. 2009/10:192 s. 17 ff. 31JO:s ämbetsberättelser 1992/93 s. 409, 1996/97 s. 258 och JO beslut med dnr 2066-2012. utredning och planering av vården Enligt förarbetena måste vara oförhindrad att ta de kontakter som bedöms nödvändiga för att utreda barnets behov av skydd, framförallt om förhållandena är så alarmerande att det kan bli aktuellt med vård utom hemmet. När utredningen påbörjas på grund av ansökan från föräldrarna eller i situationer när vårdnadshavarens lämplighet som förälder inte är ifrågasatt, är det naturligt att vårdnadshavaren ges ett större inflytande över hur utredningen ska bedrivas.32 Bestämmelsen i 11 kap. 2 § SoL innebär att en proportionalitets- bedömning måste göras. Utredningen ska vara tillräckligt omfattande för att ska kunna fatta ett korrekt beslut i fråga om barnets situation och behov. Nämnas kan att JO i flera fall har kritiserat för bristfälliga utredningar utifrån att mer information och expertunderlag skulle ha behövts för att kunna göra bättre bedömningar.33 innebär genom- förandet av utredningen en avvägning i fråga om hur mycket som ska utredas, bl.a. utifrån enskildas integritet och vilken grad av samförstånd som går att nå med vårdnadshavare och äldre barn. har i sin doktorsavhandling diskuterat den övergripande motstridighet som finns mellan utredningsansvaret och proportionalitetsprincipen. Hon anser att det saknas vägledning i rättskällorna kring vilka utredningsåtgärder som bör vidtas även mot vårdnadshavarens vilja. I den mån vårdnadshavaren motsätter sig vissa utredningsåtgärder eller kontakt överhuvudtaget, kan en problematisk situation uppstå. I hennes aktstudie framkom att utredningarna blev summariska när föräldrar, och även barn, var negativa till att överhuvudtaget ha kontakt med . Dessa utredningar avslutades ofta omgående utan insatser. Avsteg från samförståndslösningar tycktes bara ske i utredningar som ledde till ansökan om vård enligt LVU och möjligen i några andra fall där det kan tolkas som att ett LVU-ingripande övervägs. 1996/97:124 s. 110. 33JO beslut med dnr 3374-2006 och JO 1992/93 s. 341. 34Leviner P (2011) s. 187 f. och s. 268. utredning och planering av vården förespråkar bl.a. förtydligande av utredningsfokus för att nå fullgott beslutsunderlag och ”mellantvång” under utred- ningsfasen. Hon anser vidare att en allomfattande översyn krävs av hur barnskyddet organiseras med målet att uppnå ökad kompetens och likvärdigare handläggning samt en ökad tydlighet mellan det system som står för tvång och det som erbjuder frivilligt stöd.35 En utredning enligt 11 kap. 1 § SoL får som regel inte göras utan samtycke från den som berörs. Undantag måste dock göras för de fall där det inte kan uteslutas att den unge är i behov av vård med stöd av 3 § LVU som kan beslutas när den unge fyllt men inte När det gäller utredning av unga gäller inte befogen- heterna i 11 kap. 2 § SoL, eftersom dessa endast omfattar barn. Om socialnämnden behöver ta kontakter inom ramen för utredningen och i det syftet lämna ut vissa uppgifter, måste nämnden pröva om det är möjligt att lämna ut uppgifter om den unge med stöd av 10 kap. 2 § OSL. Enligt den bestämmelsen hindrar sekretess inte att en uppgift lämnas till en enskild eller till en annan myndighet, om det är nödvändigt för att den utlämnande myndigheten ska kunna fullgöra sin verksamhet. Inte heller uppgiftsskyldigheten i 14 kap. 1 § tredje stycket SoL gäller när socialnämnden utreder en ung person, eftersom anmäl- ningsskyldigheten och uppgiftsskyldigheten i 14 kap. 1 § första stycket endast är tillämplig när det är ett barn som misstänks fara illa. Om socialnämnden tar kontakt med exempelvis en myndighet för att få uppgifter om den unge, är det den myndigheten som får bedöma om det utifrån gällande sekretessregler är möjligt att lämna ut uppgifterna om den unge som nämnden efterfrågar. Enligt den så kallade generalklausulen i 10 kap. 27 § OSL får en sekretess- skyddad uppgift lämnas till en myndighet om det är uppenbart att intresset av att uppgiften lämnas har företräde framför det intresse som sekretessen ska skydda. Därför kan t.ex. polisen, skolan, Arbetsförmedlingen eller efter en intresse- 35 A.a. s. 338 ff. och s. 354 ff. utredning och planering av vården avvägning lämna ut sekretesskyddade uppgifter om en ung person till socialnämnden. och hälso- och sjukvården omfattas inte av generalklausulen. Dessa myndigheter kan dock med stöd av 25 kap. 12 § och 26 kap. 9 § OSL lämna uppgift till socialnämnden om en ung person som fortgående missbrukar alkohol, narkotika eller flyktiga lösningsmedel. Förutsättningen är att informationen behövs för att den unge ska få nödvändig vård, behandling eller annat stöd. Syftet med bestämmelsen är att göra det möjligt för dessa myndigheter att i undantagsfall utbyta uppgifter med varandra för att kunna bistå en person trots att personens samtycke inte kunnat hämtas in. Av förarbetena framgår att möjligheten att lämna ut uppgifter ska användas med urskiljning och varsamhet.36 9.6Utredningens innehåll och genomförande Det framgår inte av lagen vad en social utredning som rör barn och unga ska innehålla eller hur den ska genomföras. Det finns däremot bestämmelser om vad en ansökan om vård enligt LVU ska innehålla, se vidare avsnitt 9.12.4. 9.6.1Planerad, strukturerad och kunskapsbaserad Enligt allmänna råd37 bör socialnämnden inleda utredningen med att planera hur den är tänkt att bedrivas. Planeringen bör göras i nära samråd med barnet utifrån dess ålder och mognad samt med barnets vårdnadshavare. vad som ska klargöras i utredningen, hur samtal och möten ska utformas så att barnet ges goda förut- sättningar att framföra sina åsikter, när och hur samtal och möten ska äga rum med barnet enskilt eller tillsammans med dess vårdnadshavare eller någon annan, 1990/91:111 s. 41. utredning och planering av vården när och hur enskilda eller gemensamma samtal ska äga rum med vårdnadshavaren, hur ett behov av tolk eller kommunikationsstöd ska tillgodoses, om standardiserade bedömningsmetoder ska användas och i så fall vilka, vilka referenspersoner och sakkunniga som behöver kontaktas samt syftet med kontakterna, och när utredningen beräknas vara slutförd. Om nya eller ändrade omständigheter uppstår under utredningen, bör nämnden överväga om planeringen behöver ändras. Uppgifter till utredningen bör hämtas in på ett strukturerar sätt med utgångspunkt i vetenskap och beprövad erfarenhet. En utredning till skydd eller stöd för ett barn bör, enligt Social- styrelsens allmänna råd, ha en klar inriktning på barnets situation, hans eller hennes behov och hur dessa tillgodoses. bör träffa barnet såväl med som utan vårdnadshavaren för att genom samtal och observationer bilda sig en uppfattning om barnets situation. Barnet bör ges möjlighet att uttrycka sin åsikt både genom att svara på frågor och berätta fritt.38 Se vidare om barns och ungas delaktighet i avsnitt 9.7. 9.6.3Barns behov i centrum (BBIC) Flertalet kommuner (284 kommuner ) använder sig av Barns behov i centrum (BBIC), ett stöd i handläggning och doku- mentation. BBIC grundar sig på forskning och beprövad erfarenhet och förvaltas av . BBIC vilar på en utvecklings- ekologisk grund där förhållandena hos barnet, föräldrarna och omgivningen utgör grunden för att förstå barnets behov. I BBIC finns olika material som stöd i handläggningen. utredning och planering av vården har , på regeringens uppdrag, genom- fört en revidering av BBIC39 med syftet att möjliggöra systematisk uppföljning, förstärka den vetenskapliga basen samt göra systemet effektivare och lättare att använda. Arbetet har tagit sin utgångs- punkt i en forskningsöversikt och utvecklats i samarbete mellan forskare, experter och praktiker. Enligt den nya versionen av BBIC40 ska barnets behov förstås utifrån risk- och skyddsfaktorer vad gäller barnets utveckling (hälsa, utbildning, känslor och beteende samt sociala relationer), föräldrarnas förmåga (grundläggande omsorg, säkerhet, känslo- mässig tillgänglighet, stimulans och vägledning) samt familj och miljö (nuvarande familjesituation familjebakgrund, boende, arbete, ekonomi, socialt nätverk och integrering). I BBIC:s metodstöd konstateras att de problem och svårigheter barn kan ha ofta kräver att den utredande socialsekreteraren sam- verkar med professioner som har pedagogisk, medicinsk och psykologisk kompetens. I BBIC-systemet finns stöddokument för inhämtning av uppgifter om lärande och utbildning samt om barnets fysiska och psykiska hälsa och tandhälsa. Konsultationen ska också vid behov inbegripa planering av behövliga insatser.41 I BBIC-materialet som lanseras kommer det att finnas en modell för tvärprofessionellt samarbete, dels mellan socialtjänst, hälso- och sjukvård inkl. tandvård, dels mellan socialtjänst och skola. 39Socialstyrelsen (2015a). utredning och planering av vården Särskilt om att utreda barns hälsa Enligt den nya samverkansmodellen i BBIC ska i princip alla utredningar om barn som befaras fara illa innefatta konsultation med hälso- och sjukvården, utöver att information från barnet och vårdnadshavaren hämtas in om barnets hälsa. Syftet med konsultationen är att ta reda på om barnet varit på sedvanliga hälso- och tandvårdskontroller, om barnet följt det nationella vaccina- tionsprogrammet samt om barnets eller den unges hälsa behöver undersökas närmare . Som första, och ibland enda åtgärd, ska BVC respektive elevhälsa, tandvård och andra aktuella vårdkontakter som barnet har konsulteras. Om det vid denna konsultation visar sig att det saknas aktuella uppgifter om barnets eller den unges hälsa eller det finns en oro för barnets eller den unges hälsa kan ett hälsobesök hos BVC-sjuksköterska eller skolsköterska eller besök i tandvården behöva anordnas. För ett sådant hälsobesök behövs vanligen samtycke från vårdnadshavaren och, beroende på barnets ålder och mognad, även samtycke från barnet.42 Om det vid hälso- eller tandundersökningen framkommer tecken på ohälsa eller försummad hälso- och sjukvård förutsätts att sjuksköterskan tar initiativ till läkarundersökning eller psykolog- bedömning. Som underlag sammanställer sjuksköterska inom barnhälsovården eller skolsköterska inom elevhälsan resultatet av sin hälsoundersökning. I det nya BBIC-materialet kommer det att finnas mallar för eventuell skriftlig återkoppling till socialtjänsten.43 Enligt BBIC-konceptet ska verka för att få till stånd en hälsoundersökning och undersökning av tandhälsan för alla barn och unga som ska placeras eller har blivit placerade. Se vidare 9.15.2. 43Socialstyrelsen (ej publicerat material) BBIC: Samverkan kring barnets hälsa. utredning och planering av vården 9.6.4Utredningar vid misstanke om brott När ett barn kan ha utsatts för våld eller andra övergrepp av en närstående eller bevittnat våld eller andra övergrepp av eller mot en närstående ska socialnämnden bedöma risken för att barnet kommer att utsättas för eller bevittna ytterligare våld.44 Vid misstanke om brott mot barnet bör socialnämnden göra en polisanmälan såvida det inte strider mot barnets bästa.45 Anmälan kan föregås av samråd med bl.a. polis och åklagare, exempelvis inom ramen för barnahus som finns på vissa orter. Nämnden kan behöva ha kontakt med polis och åklagare innan vårdnadshavaren underrättas om att en utredning har inletts. Det kan också krävas ett visst informationsutbyte mellan myndigheterna för att kunna samordna olika åtgärder. Inom ramen för polisens förundersökning görs som regel en läkar- undersökning (rättsintyg). Vid en brottsutredning syftar läkarunder- sökningen till att ta reda på om brott kan styrkas medan syftet vid en läkarundersökning som sker inom ramen för utred- ning vanligtvis är att få kunskap om barnets hälsostatus. Såväl polisförhör som läkarundersökning i en förundersökning kan dock vara mycket viktig information även för i bedöm- ningar av barnets behov av stöd och skydd. Det är viktigt att de olika yrkesrollerna upprätthålls när det pågår parallella utredningar. uppgift är att utreda barnets och familjens situation samt barnets behov av hjälp och skydd och polisens uppgift är att utreda om det har begåtts något brott och finna en gärningsman.46 har nämnts att socialnämnden enligt 11 kap. 1 a § SoL ska göra en omedelbar skyddsbedömning i samband med en anmälan. Om socialnämnden bedömer att barnets skydd inte är säkerställt genom frivilliga åtgärder kan det finnas anledning för socialnämnden att överväga ett omhändertagande av barnet enligt LVU. 446 kap. 1 § SOSFS 2014:4. 46JO:s beslut med dnr 2827-2012. utredning och planering av vården 9.7Barns och ungas delaktighet i utredningen 9.7.1Rätt till relevant information och att komma till tals Rätten för barn att få uttrycka sina åsikter och bli hörda är en grundläggande princip i (artikel 12). Barnets rätt till relevant information och möjlighet att komma till tals och få sina synpunkter beaktade i förhållande till ålder och mognad regleras i 11 kap. 10 § SoL och 36 § LVU. Att den utredande socialsekreteraren samtalar med barnet eller den unge och att barnet får relevant information är en förutsättning för barnets delaktighet. Men i begreppet delaktighet ingår också att barnet eller den unge ska kunna påverka hur utredningen bedrivs och vad den innehåller. Detta är områden som är under utveckling. Enligt föreskrifter ska det bl.a. av dokumenta- tionen vid handläggning av ärenden som rör barn och unga framgå vilken information som har lämnats till barnet eller den unge, vilka åsikter som barnet eller den unge har fört fram och hur hänsyn har tagits till barnets eller den unges åsikter i förhållande till hans eller hennes ålder och mognad. Om barnet eller den unge inte fört fram sina åsikter ska det framgå hur den som bedriver socialtjänst har gått tillväga för att så långt möjligt klarlägga barnets eller den unges inställning.47 Enligt vägledning om dokumentation av barns bästa ska barnet informeras om det som dokumenteras i förhållande till ålder och mognad. I dokumentationen måste det tydligt anges vad som är barnets spontana berättelse, vad som är svar på frågor och vad som är tolkningar av vad barnet har förmedlat. Situationen och förutsättningarna för samtalen måste klargöras i dokumentationen. erinrar om att barnen står i beroendeförhållande till sina föräldrar och att vårdnadshavare som part som regel har rätt att ta del av det som dokumenteras.48 474 kap. 16–18 §§ SOSFS 2014:5. 48Socialstyrelsen (2012b) s. 29 ff. Här refereras bl.a. till (2004) och BBIC- formulären. utredning och planering av vården 9.7.2Begränsad kunskap om dagsläget Det har inte förekommit någon nationell tillsyn av utredningar av barn sedan det s.k. barnuppdraget 2006–2007. Resultatet av det arbetet gav, enligt länsstyrelserna, dvs. de dåvarande tillsynsmyndigheterna, en relativt positiv bild. Enligt rapporten ingår samtal med berörda barn som en självklar del av utrednings- arbetet. Handläggarna genomgår utbildningar om att samtala med barn och använder ofta olika hjälpmedel i samtal med de yngre barnen. Barnen kommer till tals särskilt i kommuner där BBIC fått genom- slag.49 avdelning Mitt ger i en tillsynsrapport, som baserar sig på tillsyn av 24 socialnämnder, en annan bild. Brister har påvisats vad gäller samtal med barn och unga i såväl förhandsbedömningar som vid utredningar. Ungefär hälften av nämnderna har fått påpekanden om att samtal med barn och unga borde ha genomförts.50 Det finns begränsad forskningsbaserad kunskap om barns delaktighet i utredningar. har inom ramen för sin avhandling genomfört en aktstudie avseende samtliga utredningar av barn i två svenska kommuner innefattande misstankar om brott . I de allra flesta av de granskade fallen träffade handläggarna de barn som berördes, ofta mer än en gång . Med barn verkade dock inte några samtal genomföras, men handläggarna observerade dessa barn vid hembesök. Samtal med barn hölls oftast tillsammans med förälder. I de granskade fallen fanns, enligt , flera exempel på där hänsynen till vårdnadshavarna synes ha getts företräde fram- för barnets rätt att komma till tals och möjligheten att få en berättelse från barnen som kan bedömas vara opåverkad. Barnen verkade i studie huvudsakligen tillfrågas om sin livs- situation i stort och dokumentationen var också knapphändig.51 49Länsstyrelserna (2008). Undersökningen bestod av statistiska sammanställningar av domar i vissa länsrätter och samtliga kammarätter samt en fördjupad granskning av ett urval akter där kammarrätten hade avslagit socialnämndens ansökan om vård. 50IVO (2014) s. 17. 51Leviner P (2011) s. 241 och 262 ff. utredning och planering av vården gjordes en kartläggning av det utvecklingsarbete som pågår i landet när det gäller barns och ungas brukarmedverkan inom ramen för de regionala utvecklingsledarnas arbete (BoU-satsningen) som samordnas av SKL.52 Enligt rapporten, som beskriver arbetet i regionerna , pågår mycket utvecklingsarbete i kom- munerna, men det mesta bedrivs kortsiktigt, i projektform. Alla län har haft aktiviteter av något slag. Den s.k. Västernorrlandsmodellen som innebär att barns erfarenheter av systematiskt tas tillvara på alla nivåer i organisationen, är mest spridd i landet. har bedrivit ett utvecklingsarbete tillsammans med 37 kommuner och sju FoU-regioner. Projektet har syftat till att via forskningscirklar utveckla arbetssätt och hållbara strukturer för ökad brukarmedverkan i socialt arbete för barn och ungdomar. I vissa fall har projekten varit inriktade på individnivå och i andra fall har de riktats mot grupp- eller verksamhetsnivå. I flera av dessa cirklar har barnets delaktighet i utredningsarbetet varit i fokus och lett till förändrade rutiner i berörda kommuner. I vissa regioner ledde arbetet till utvecklande av modeller för att öka barns delaktighet under utredningen. Som exempel kan nämnas en modell som prövades i tre kommuner i som syftade till att öka tydligheten och förutsäg- barheten för barnet under utredningsprocessen. Ett material togs fram med bl.a. information och frågor, på ett språk som anpassats till barn, en utredningsplan som beskriver vad barnet tycker ska belysas i utredningen, vilka personer barnet tycker bör höras, hur barnet informeras när utredningen avslutas etc.54 52Satsningen på regionala utvecklingsledare är en del av regeringens och SKL:s överens- kommelse om stöd till en evidensbaserad praktik för god kvalitet inom . 53SKL (2015) s. 23 ff. 54Hyvönen U & (2014). Projektet som har finansierats av avslutades men forskningscirklarna uppges fortsätta i flera län. utredning och planering av vården 9.8Föräldrars och nätverkets delaktighet i utredningsprocessen 9.8.1Samarbete med föräldrarna – en förutsättning för att kunna hjälpa barnet? Samarbete med föräldrarna är oftast en förutsättning för att uppnå ett bra resultat för barnet. Enligt olika nordiska undersökningar är det i praktiken framförallt mammorna som socialsekreterarna talar med, även om det blivit vanligare att involvera papporna.55 Som har nämnts talar forskning för att föräldrar inte upplever sig delaktiga i utredningsarbetet och att utredningsprocessen kan upplevas stressande och traumatisk.56 En uppmärksammad forskningsrapport i visade att den enskilt viktigaste faktorn för positivt utfall i socialt arbete är graden av samarbetsallians och delaktighet. De två viktigaste faktorerna som skapar detta är socialarbetares beteende och attityd till familjemedlemmarna samt organisationsfaktorer (bl.a. beslutsprocess, ärendestyrning och arbetsklimat).57 Av tidigare nämnda studie av utredningar som rör misstanke om brott mot barnet framgick att samtal med föräldrar var den vanligaste utredningsåtgärden. I många ärenden träffade hand- läggaren föräldrar vid fem till sex tillfällen och därutöver var det vanligt med telefonkontakt. Samtalen verkade ofta ha en behand- lande eller kurativ funktion. I andra fall framstod mötena som ett sätt för handläggarna att bevaka en situation. Ofta pågick insatser under utredningens gång. I vissa fall tycktes huvudfrågan i den inledda utredningen vara att få till stånd någon form av kontakt med föräldrarna.58 55Sundell K (2007) s. 116. 57Thoburn m.fl. (1995). 58Leviner P (2011) s. 261 och 286 f. utredning och planering av vården 9.8.2Arbetssätt som särskilt betonar delaktighet och involverar nätverket BBIC bygger på vissa grundprinciper om delaktighet, samverkan m.m. men lämnar stort utrymme för hur utredningen ska bedrivas vad gäller mötesformer, samtalsmetodik etc. Det finns därmed ingen motsättning mellan BBIC och olika utredningsmetoder som förekommer inom barn- och ungdomsvården.59 Ett alternativ till den traditionella utredningsmodellen är att använda sig av en utredningslägenhet dit familjen kommer under (som regel ). I lägenheten finns en stationär socialsekreterare samt den ordinarie socialsekreteraren, förutom andra professionella som är knutna till verksamheten . Syftet med detta utrednings- sätt är att höja kvaliteten på utredningen genom att få en bättre bild av familjens vardagstillvaro, underlätta ett barnperspektiv, öka del- aktigheten för barn och föräldrar och förutsättningarna för fortsatt stöd. Inga systematiska utvärderingar har gjorts av modellen.60 Det är okänt hur frekvent den används . Det förekommer även att barn och föräldrar placeras i ett HVB för utredning av föräldrarnas omsorgsförmåga. Institutionens upp- gift är att samla information och göra observationer av barnet och föräldrarna som komplement till den utredning gör.61 Det finns sätt att utreda som i särskilt hög grad involverar föräldrar och deras nätverk. Ett exempel är metoden Familjerådslag som utvecklades på och har använts i , då initierade en försöksverksamhet i tio kommuner. Grundtanken i denna modell är en tilltro till att barnet, familjen och de närstående har en förmåga att planera och genomföra lösningar som blir mer hållbara och effektiva än vid traditionella utredningar. När en familj har tillfrågats och samtyckt till insatsen utses en utomstående och oberoende samordnare.