sou · H3B331 · 2015-03-30 00:00:00 — Om det under rumsavlyssningen kom- mer fram att det är fråga om ett sådant samtal eller tal, ska avlyssningen avbrytas. Upptagningar och uppteckningar ska förstöras i de delar som de omfattas av förbud enligt första eller andra stycket. Uppteckningar från hemlig övervakning av elektronisk kommunikation ska förstöras i de delar innehållet avser uppgifter som, på grund av bestämmelserna i 36 kap. 5 § andra–sjätte styckena, inte skulle ha kunnat inhämtas genom vittnesförhör i domstol. Paragrafen reglerar bl.a. det s.k. avlyssningsförbudet. Det fjärde stycket är nytt. Övervägandena finns i avsnitt 8.3.2. Bestämmelsen i det nya stycket innebär att uppteckningar från hem- lig övervakning av elektronisk kommunikation i vissa fall ska för- störas . Förstörandeskyldigheten gäller om uppteckning- arna innehåller sådana uppgifter som på grund av bestämmelserna i 36 kap. 5 § andra–sjätte styckena (det s.k. fråge- förbudet) inte hade kunnat inhämtas genom vittnesförhör i dom- stol, dvs. om uppgifterna omfattas av vissa former av yrkesmässig tystnadsplikt. Eftersom möjligheten att avgöra om s.k. metadata – uppgifter som visar att kommunikation har förekommit men inte vad den innehöll – omfattas av sådan tystnadsplikt normalt är bero- ende av att man känner till innehållet i kommunikationen torde det endast sällan bli aktuellt att tillämpa bestämmelsen. Ett exempel på en situation där bestämmelsen bör kunna användas kan vara om upp- teckningarna visar att en person har haft kontakt med en journalist. Om den myndighet som har hämtat in uppgiften får kännedom om att det vid kommunikationen överlämnades ett meddelande eller liknande för publicering, kan uppgiften om att kommunikationen förekommit innebära att det s.k. meddelarskyddet hotas. 12.2Förslaget till lag om ändring i lagen om elektronisk kommunikation Den som tillhandahåller ett elektroniskt kommunikationsnät eller en elektronisk kommunikationstjänst och därvid har fått del av eller tillgång till uppgift som avses i 20 § första stycket ska på begäran lämna 1.uppgift som avses i 20 § första stycket 1 till en myndighet som i ett särskilt fall behöver en sådan uppgift för delgivning enligt delgivnings- lagen (2010:1932), om myndigheten finner att det kan antas att den som söks för delgivning håller sig undan eller att det annars finns synnerliga skäl, 2.uppgift som avses i 20 § första stycket 1 och som gäller misstanke om brott eller brottslig verksamhet till en åklagarmyndighet, Polismyndig- heten, Säkerhetspolisen eller någon annan myndighet som ska ingripa mot brottet eller den brottsliga verksamheten, 3.uppgift som avses i 20 § första stycket 1 och 3 samt uppgift om i vilket geografiskt område en viss elektronisk kommunikationsutrustning finns eller har funnits till , om myndigheten finner att uppgiften behövs i samband med efterforskning av personer som har för- svunnit under sådana omständigheter att det kan befaras att det finns fara för deras liv eller allvarlig risk för deras hälsa, 4.uppgift som avses i 20 § första stycket 1 till Kronofogdemyndig- heten om myndigheten behöver uppgiften i exekutiv verksamhet och myn- digheten finner att uppgiften är av väsentlig betydelse för handläggningen av ett ärende, 5.uppgift som avses i 20 § första stycket 1 till , om verket finner att uppgiften är av väsentlig betydelse för handläggningen av ett ärende som avser kontroll av skatt eller avgift eller rätt folkbokföringsort enligt folkbokföringslagen (1991:481), 6.uppgift som avses i 20 § första stycket 1 till , om myndigheten finner att uppgiften behövs i samband med underrättelse, efterforskning eller identifiering vid olyckor eller dödsfall eller för att myndigheten ska kunna fullgöra en uppgift som avses i 12 § polislagen (1984:387), 7.uppgift som avses i 20 § första stycket 1 till eller en åklagarmyndighet, om myndigheten finner att uppgiften behövs i ett särskilt fall för att myndigheten ska kunna fullgöra underrättelseskyl- dighet enligt 33 § lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare, och 8.uppgift som avses i 20 § första stycket 1 och 3 till regional alarmerings- central som avses i lagen (1981:1104) om verksamheten hos vissa regionala alarmeringscentraler. Ersättning för att lämna ut andra uppgifter enligt första stycket 8 än lokaliseringsuppgifter ska vara skälig med hänsyn till kostnaderna för utlämnandet. Paragrafen innehåller bestämmelser om operatörers skyldighet att på begäran lämna ut vissa uppgifter utan hinder av tystnadsplikt. En mindre justering har gjorts i första stycket 2. Övervägandena finns i avsnitt 7.5.7. Syftet med ändringen är att förtydliga att opera- törernas skyldighet att lämna ut uppgifter om abonnemang gäller även i de fall en brottsbekämpande myndighet behöver uppgiften i myndighetens underrättelseverksamhet. 12.3Förslaget till lag om ändring i lagen om åtgärder för att förhindra vissa särskilt allvarliga brott Hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation får inte ske av telefon- samtal eller andra meddelanden där den som yttrar sig inte skulle ha kunnat höras som vittne, enligt 36 kap. 5 § andra–sjätte styckena rätte- gångsbalken, om det som har sagts eller på annat sätt framkommit. Om det av avlyssningen framgår att det är fråga om ett sådant samtal eller meddelande, ska avlyssningen avbrytas. Upptagningar och uppteckningar från en hemlig avlyssning av elektro- nisk kommunikation ska, i den utsträckning de omfattas av förbudet, förstöras. Uppteckningar från hemlig övervakning av elektronisk kommunikation ska förstöras i de delar innehållet avser uppgifter som, på grund av bestämmelserna i 36 kap. 5 § andra–sjätte styckena , inte skulle ha kunnat inhämtas genom vittnesförhör i domstol. Paragrafen reglerar bl.a. det s.k. avlyssningsförbudet enligt lagen. Det tredje stycket, som är nytt, motsvarar den förändring som före- slås i 27 kap. 22 § . Se vidare i kommentaren till den paragrafen. De överväganden som ligger till grund för föränd- ringen finns i avsnitt 8.3.2. 12.4Förslaget till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen Rätten enligt 1 kap. 1 § tryckfrihetsförordningen och 1 kap. 1 och 2 §§ yttrandefrihetsgrundlagen att meddela och offentliggöra uppgifter inskränks av den tystnadsplikt som följer av 1.2 kap. 14 § första stycket 1, 3 och 4 postlagen (2010:1045), 2.6 kap. 20 § lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation, när det är fråga om uppgift om innehållet i ett elektroniskt meddelande eller som annars rör ett särskilt sådant meddelande, och 3.6 kap. 21 § lagen om elektronisk kommunikation, när det är fråga om uppgift om kvarhållande av försändelse på befordringsföretag, om hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation eller hemlig övervakning av elektronisk kommunikation på grund av beslut av domstol, undersök- ningsledare eller åklagare eller om inhämtning av uppgifter enligt lagen (2012:278) om inhämtning av uppgifter om elektronisk kommunikation i de brottsbekämpande myndigheternas underrättelseverksamhet. Paragrafen reglerar i vilken mån tystnadsplikt enligt postlagen och LEK inskränker den rätt att meddela och offentliggöra uppgifter som följer av 1 kap. 1 § tryckfrihetsförordningen och 1 kap. 1 och 2 §§ yttrandefrihetsgrundlagen. En mindre justering görs i punkten 1 som en följd av den för- ändring som föreslås i postlagen. Skälen för förslaget behandlas i avsnitt 10.1. 12.5Förslaget till lag om ändring i postlagen Den som i postverksamhet har fått del av eller tillgång till någon av de uppgifter som anges i 1–4 får inte obehörigen röja eller utnyttja vad han eller hon därigenom har fått veta. De uppgifter som omfattas av tystnads- plikten är 1.uppgifter som rör ett särskilt brev som befordras inom verksam- heten, 2.andra uppgifter som rör en enskild persons förbindelse med verk- samheten när det gäller befordran av brev, 3.uppgifter som handlar om att kvarhålla eller beslagta försändelser enligt 27 kap. , eller 4.uppgifter som handlar om att undersöka, öppna, granska eller kvarhålla försändelser enligt lagen (2007:979) om åtgärder för att förhindra vissa sär- skilt allvarliga brott. Tystnadsplikten enligt första stycket 1 och 2 gäller inte i förhållande till avsändaren och mottagaren av brevet. För uppgifter om en enskild persons adress gäller tystnadsplikt endast om det kan antas att ett röjande av adressen skulle medföra fara för att någon utsätts för övergrepp eller annat allvarligt men. Paragrafen innehåller bestämmelser om tystnadsplikt i postverk- samhet. En ny punkt föreslås i det första stycket. Förändringen innebär att det blir tydligt att tystnadsplikten enligt lagen omfattar även upp- gifter som handlar om att undersöka, öppna, granska eller kvarhålla försändelser enligt lagen om åtgärder för att förhindra vissa särskilt allvarliga brott. Skälen för förslaget behandlas i avsnitt 10.1. 12.6Förslaget till lag om ändring i lagen om inhämtning av uppgifter om elektronisk kommunikation i de brottsbekämpande myndigheternas underrättelseverksamhet Uppgifter får hämtas in om omständigheterna är sådana att åtgärden är av särskild vikt för att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet som innefattar 1. brott för vilket inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse i två 2.sabotage enligt 13 kap. 4 § , 3.kapning, sjö- eller luftfartssabotage eller flygplatssabotage enligt 13 kap. 5 a § första eller andra stycket eller 5 b § första stycket , om brottet innefattar sabotage enligt 4 § samma kapitel, 4.brott mot medborgerlig frihet enligt 18 kap. 5 § , 5.spioneri, grov obehörig befattning med hemlig uppgift eller grov olovlig underrättelseverksamhet mot , mot främmande makt eller mot person enligt 19 kap. 5 eller 8 §, 10 § andra stycket, 10 a § andra stycket eller 10 b § andra stycket , 6.företagsspioneri enligt 3 § lagen (1990:409) om skydd för företags- hemligheter, om det finns anledning att anta att den brottsliga verksamheten utövas på uppdrag av eller understödjs av en främmande makt eller av någon som agerar för en främmande makts räkning, 7.grovt brott enligt 3 § andra stycket lagen (2002:444) om straff för finansiering av särskilt allvarlig brottslighet i vissa fall eller grovt brott enligt 6 § lagen (2010:299) om straff för offentlig uppmaning, rekrytering och ut- bildning avseende terroristbrott och annan särskilt allvarlig brottslighet, eller 8. grov misshandel eller olaga frihetsberövande enligt 3 kap. 6 § eller 4 kap. 2 § första stycket i avsikt att påverka offentliga organ eller den som yrkesmässigt bedriver nyhetsförmedling eller annan journalistik att vidta eller avstå från att vidta en åtgärd eller att hämnas en åtgärd. Uppgifter får hämtas in bara om skälen för åtgärden uppväger det intrång eller men i övrigt som åtgärden innebär för den som åtgärden riktar sig mot eller för något annat motstående intresse. Paragrafen innehåller förutsättningarna för att uppgifter enligt lagen ska få hämtas in. De överväganden som ligger till grund för de förändringar som föreslås i paragrafen finns i avsnitt 9.4. Förändringarna innebär att uppgifter om brottslig verksamhet som innefattar statsstyrt företags- spioneri samt grov misshandel eller olaga frihetsberövande i s.k. systemhotande syfte i fortsättningen kommer att kunna hämtas in enligt lagen. Övriga brott som nämns i första stycket 2–5 och 7 åter- finns i 3 §. Förändringen innebär vidare att möjligheten att hämta in upp- gifter om brottslig verksamhet som innefattar vissa brott med lägre minimistraff än fängelse inte längre ska vara tidsbegränsad. Beträffande placeringen av den aktuella brottskatalogen kan noteras att Lagrådet i sitt yttrande med anledning av förslagen i prop. 2011/12:55 ansåg att denna borde finnas i samma lagrum som där de övriga förutsättningarna för inhämtning ställs upp. Vi instäm- mer i att det är lämpligt att samla regleringen på det sättet. ska underrättas om ett beslut om inhämtning av uppgifter enligt denna lag. Underrättelseskyldigheten ska fullgöras genom att beslutet lämnas till nämnden senast efter det att ärendet om inhämtning avslutades. Paragrafen reglerar de brottsbekämpande myndigheternas skyldig- het att underrätta SIN om beslut enligt lagen. En mindre justering görs i paragrafen i syfte att förtydliga att underrättelseskyldigheten ska fullgöras genom att myndighetens beslut lämnas till nämnden. De skäl som ligger till grund för förslaget finns i avsnitt 9.3.3.2. Uppteckningar av uppgifter ska granskas möjligt. Uppteckningar ska, i de delar de är av betydelse för att förebygga, för- hindra eller upptäcka brottslig verksamhet som omfattas av beslutet om inhämtning eller för att förhindra annat brott, bevaras så länge det behövs för något av dessa syften. De ska därefter förstöras. Uppteckningar ska dock förstöras i de delar innehållet avser uppgifter som, på grund av bestämmelserna i 36 kap. 5 § andra–sjätte styckena , inte skulle ha kunnat inhämtas genom vittnesförhör i domstol. Andra stycket hindrar inte att brottsbekämpande myndigheter behand- lar uppgifter från uppteckningar i enlighet med vad som är särskilt före- skrivet i lag. Paragrafen innehåller bestämmelser om hanteringen av uppteckning- ar av uppgifter som hämtats in enligt lagen. Den föreslagna föränd- ringen innebär att ett nytt tredje stycke införs i paragrafen. stycket motsvarar den förändring som föreslås i 27 kap. 22 § rätte- gångsbalken. Se vidare i kommentaren till den paragrafen. De över- väganden som ligger till grund för förändringen finns i avsnitt 8.3.2. 12.7Förslaget till förordning om ändring i förordningen om elektronisk kommunikation Beslut om inhämtning av uppgifter enligt 6 kap. 22 § första stycket 2 lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation fattas av den myndighet som ska ingripa mot brottet eller den brottsliga verksamheten. Myndighetschefen får delegera rätten att fatta beslut om inhämtning till annan anställd vid myndigheten som har den särskilda kompetens, utbildning och erfarenhet som behövs. Ett beslut om att delegera beslutsbefogenhet ska dokumenteras av myndigheten. Även utan särskild delegation enligt första stycket får förundersöknings- ledaren fatta beslut om sådan inhämtning av uppgifter som sker inom ramen för en förundersökning. I ett beslut om inhämtning av uppgifter enligt 6 kap. 22 § första stycket 2 lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation ska det anges vem som har fattat beslutet samt vilket brott eller vilken brottslig verksamhet och vilka abonnemangsuppgifter beslutet avser. Skälen för beslutet ska också anges. Paragrafen är ny. Den innehåller bestämmelser om vem som enligt 6 kap. 22 § första stycket 2 LEK får fatta beslut om inhämtning av abonnemangsuppgifter och vad ett sådant beslut ska innehålla. Övervägandena finns i avsnitt 7.5.4 och 7.5.5. Av det första stycket framgår att det är den myndighet som ska ingripa mot brottet eller den brottsliga verksamheten som beslutar om inhämtningen. Detta innebär att huvudregeln är att det är myn- dighetschefen som ska fatta beslutet. Myndighetschefen får emeller- tid delegera rätten att fatta beslut om inhämtning till annan anställd vid myndigheten som har den särskilda kompetens, utbildning och erfarenhet som behövs. Delegation bör kunna ske till exempelvis chefer för operativ verksamhet och chefer för underrättelseverk- samhet. Ett beslut om delegation av beslutsbefogenhet ska dokumenteras. Detta kan ske t.ex. genom att delegationsbesluten tas in i myndig- hetens arbetsordning eller nedtecknas i en särskild beslutshandling. I det andra stycket finns en undantagsregel som innebär att den som är förundersökningsledare alltid får fatta beslut om sådan in- hämtning av uppgifter som sker inom ramen för en förunder- sökning. I dessa fall behövs således inte något särskilt delegations- beslut. Av det tredje stycket framgår att inhämtningsbeslut enligt den aktuella bestämmelsen i LEK ska dokumenteras. I beslutet ska det anges vem som har fattat beslutet samt vilket brott eller vilken brotts- lig verksamhet och vilka abonnemangsuppgifter beslutet avser. Skälen för beslutet ska också anges. Eftersom bestämmelsen riktar sig till de brottsbekämpande myn- digheterna är placeringen i förordningen om elektronisk kommuni- kation inte idealisk. Såväl lagen som förordningen om elektronisk kommunikation riktar sig i övrigt huvudsakligen till leverantörer av elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster. Vi bedömer emellertid att den föreslagna placeringen är det bästa alter- nativ som står till buds. Översyn av vissa bestämmelser om elektronisk kommunikation i brottsbekämpningen En särskild utredare ska utvärdera lagen om inhämtning av upp- gifter om elektronisk kommunikation i de brottsbekämpande myn- digheternas underrättelseverksamhet (inhämtningslagen). Utredaren ska också föreslå de förändringar som bedöms lämpliga för att stärka skyddet för den personliga integriteten vid tillämpningen av bestämmelserna om elektronisk kommunikation i brottsbekämp- ningen. •kartlägga tillämpningen av inhämtningslagen, •överväga om de rättssäkerhetsåtgärder och integritetsstärkande åtgärder som vidtogs när inhämtningslagen infördes har varit till- räckliga eller om det finns behov av ytterligare sådana åtgärder, t.ex. införande av domstolskontroll, •analysera Säkerhetspolisens behov av en möjlighet enligt inhämt- ningslagen att inhämta uppgifter om brottslig verksamhet som innefattar vissa samhällsfarliga brott, •föreslå de förändringar som bedöms lämpliga för att stärka skyddet för den personliga integriteten i förhållande till reglerna om lagring av uppgifter enligt 6 kap. 16 a–f §§ lagen om elektronisk kom- munikation, samt övriga bestämmelser om tillgång till och behand- ling av sådana uppgifter, och •lämna förslag på de författningsändringar eller andra föränd- ringar som behövs. Uppdraget ska redovisas . Uppdraget att utvärdera inhämtningslagen Rätten till personlig integritet Var och en som vistas i riket har rätt att göra anspråk på att staten vidtar effektiva åtgärder till skydd för hans eller hennes säkerhet. I detta ligger bl.a. att staten måste anstränga sig för att se till att brott förebyggs och utreds och att gärningsmän ställs till svars för sina brottsliga handlingar. En effektiv brottsbekämpning är en förutsätt- ning för att rättstryggheten för enskilda ska kunna upprätthållas. Det är viktigt i en rättsstat att den offentliga maktutövningen är bunden av förutsebara normer och underkastad vissa begräsningar. Staten måste respektera enskildas berättigade krav på skydd mot godtycke och krav på respekt för de grundläggande fri- och rättig- heterna. Var och en är gentemot det allmänna enligt grundlag skyddad mot bl.a. hemlig avlyssning eller upptagning av telefonsamtal eller annat förtroligt meddelande (2 kap. 6 § första stycket regeringsformen). Därtill gäller ett skydd mot betydande intrång i den personliga inte- griteten, om det sker utan samtycke och innebär övervakning eller kartläggning av den enskildes personliga förhållanden (andra stycket). Detta skydd får begränsas endast genom lag. Begränsningar får göras endast för att tillgodose ett ändamål som är godtagbart i ett demo- kratiskt samhälle och får inte gå utöver vad som är nödvändigt för att uppnå syftet med begränsningen (2 kap. 20 och 21 §§). Av artikel 8 i den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna (Europa- konventionen), som gäller som lag i , följer vidare att var och en har rätt till respekt för sitt privat- och familjeliv och sin korrespon- dens. Begränsningar i denna rättighet får göras bl.a. för att före- bygga oordning eller brott. En begränsning får dock göras bara om den är nödvändig i ett demokratiskt samhälle. Det innebär att den måste kunna motiveras av ett angeläget allmänt intresse och inte får gå utöver vad som behövs för att uppnå sitt syfte. Av regerings- formen följer att en föreskrift i lag eller annan författning inte får meddelas i strid med åtaganden på grund av konventionen. Rätten till respekt för privatlivet slås även fast i artikel 7 i EU:s stadga om de grundläggande rättigheterna (EU-stadgan). Enligt artikel 8 i EU-stadgan har var och en vidare rätt till skydd för sina personuppgifter. De brottsbekämpande myndigheternas underrättelseverksamhet De brottsbekämpande myndigheternas underrättelseverksamhet är i huvudsak inriktad på att avslöja om en viss, inte närmare specifi- cerad brottslighet har ägt rum, pågår eller kan antas komma att begås. Ett övergripande mål med underrättelseverksamheten är att förse de brottsutredande myndigheterna med kunskap som kan omsättas i operativ verksamhet. Till exempel ska polisens kriminalunder- rättelsetjänst vara delaktig i strategisk och operativ verksamhets- planering och utgöra ett direkt stöd för operativ polisverksamhet, ge underlag till ledningsverksamheten på olika nivåer inom polisen och medverka när effekterna av genomförda insatser analyseras. I underrättelseverksamheten samlar myndigheterna in, bearbetar och analyserar uppgifter som senare kan ha betydelse för att utreda, förebygga och förhindra brott. Det framtagna underrättelsemate- rialet kan också läggas till grund för ett beslut om att inleda en förundersökning. Behovet av information i de brottsbekämpande myndigheternas underrättelseverksamhet innefattar ett behov av uppgifter om elektronisk kommunikation. regler om inhämtning av uppgifter om elektronisk kommunikation i brottsbekämpande verksamhet Före kunde de brottsbekämpande myndigheterna få tillgång till historiska uppgifter om meddelanden direkt från den som tillhandahåller ett elektroniskt kommunikationsnät eller en elektronisk kommunikationstjänst (t.ex. en teleoperatör) enligt lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation. att få ut uppgifter var att det var fråga om misstanke om brott med lägsta föreskrivna straff fängelse . Däremot fanns det inte några krav på att åtgärden skulle vara proportionerlig eller på att uppgifterna skulle vara av någon viss vikt för en brottsutredning eller ett underrättelseändamål. Det fanns inte heller några regler om vem som fick besluta om inhämtning eller om tillsyn över inhämt- ningen. Bestämmelserna om utlämnande av uppgifter om meddelanden i lagen om elektronisk kommunikation ersattes av lagen (2012:278) om inhämtning av uppgifter om elektronisk kommuni- kation i de brottsbekämpande myndigheternas underrättelseverk- samhet (inhämtningslagen). Enligt lagen får en polismyndighet eller , under de förutsättningar som anges i lagen, i underrättelse- verksamhet i hemlighet hämta in uppgifter om elektronisk kommu- nikation från den som enligt lagen om elektronisk kommunikation tillhandahåller ett elektroniskt kommunikationsnät eller en elektro- nisk kommunikationstjänst. De uppgifter som får hämtas in med stöd av lagen är s.k. trafikuppgifter och lokaliseringsuppgifter. Trafik- uppgifter kan t.ex. vara uppgifter om ett meddelandes ursprung, destination, färdväg, datum, tid, varaktighet, storlek eller typ av kommunikationstjänst. Lokaliseringsuppgifter är uppgifter om vilka elektroniska kommunikationsutrustningar som har funnits inom ett visst geografiskt område eller uppgifter om i vilket geografiskt område en viss elektronisk kommunikationsutrustning finns eller har funnits. Lagen ger däremot inte någon möjlighet att få tillgång till innehållet i meddelanden. Enligt inhämtningslagens huvudregel får uppgifter hämtas in om omständigheterna är sådana att åtgärden är av särskild vikt för att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet som inne- fattar brott för vilket det inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse . Vidare gäller att inhämtning av uppgifter bara är tillåten om skälen för åtgärden uppväger det intrång eller men i övrigt som åtgärden innebär för den som åtgärden riktar sig mot eller för något annat motstående intresse. En tidsbegränsad bestämmelse om inhämtning av uppgifter i