sou · H3B352 · 2015-06-05 00:00:00 — hade inte varit narig eller torr om händerna vid för- svinnandet och han hade ingen kroppsbehåring. hade en ”skugga bak på, lite ovanför ena skinkan”. Den var diffus och inte något riktigt födelsemärke. Hon kommenterade skissen hon hade gjort 1994 och menade att märket i verkligheten inte hade några kanter, det var mer diffust. Hon fick ta del av teckning av födelsemärke som hon menade inte alls liknade hur hudförändring hade sett ut i verk- ligheten. pungbråck hade troligen helt gått tillbaka och hade inte synts alls på honom . hördes pappa per telefon. Han berättade att han hade ett identiskt födelsemärke, på samma ställe på kroppen, som sonen hade haft. Märket var och 6–. Det var inte någon skillnad på hudens struktur i förhållande till omgivande hud. Mär- ket fanns på kroppens baksida, högt upp på höger kroppshalva, närmare ryggraden än höften. I förundersökningsprotokollet finns sex förhör med LT. LT upp- gav sammanfattningsvis att han aldrig hade lånat ut någon bil till som heller aldrig hade bett om det. Han hade tidig- are, kanske 1980, ägt en röd . hade han haft ett sexuellt förhållande med som dock aldrig hade hotat med att avslöja för hans dåvarande hustru. lämnade en skriftlig redogörelse till polisen över resan till som han hade gjort med . Av redogörelsen framgår bland annat att avsikten med resan var att ge möjlighet att klar- göra för sig själv om han var skyldig till mordet på . Vidare framgår att när de kommit till var det som föreslog att de skulle svänga in på avtagsvägen mot Bosvedjan. hade inte kunnat uppge om det var rätt eller fel väg. När de var framme i Bosvedjan hade känt igen sig och uttryckt att han var ”fullständigt övertygad” om att han hade dödat . Han berättade bland annat att vid resan hade uppehållit sig vid en bäck som varit aktuell i ärendet. Han hade inte sett att stoppade något i munnen och berättade inte själv på plats att han hade gjort något fynd. Under bilresan tillbaka till Säters sjukhus hade berättat att han hade hittat benbitar vid bäcken och att han hade svalt dessa. Eftersom varken eller satte någon tilltro till dessa uppgifter undersöktes inte när de kom tillbaka till sjukhuset. Under förhöret förklarade att ytterligare en promenad hade ägt rum vid resan för att skulle visa var bålen gömts. hade då, i ett psykotiskt tillstånd, promenerat fort in i ett skogsområde men plötsligt vänt om och förklarat att han inte klarade av att gå längre. berättade också att han och vid ett annat tillfälle hade besökt en vindsvåning i en fastighet i där tidigare hade bott. syster hördes och . Hon berättade om ett starkt minne . Hon hade promenerat med modern som var förtvivlad över att inte var hemma i bostaden. Det var mycket säll- synt, om det över huvud taget förekom, att var borta från hemmet . Vid promenaden hade hund varit med. Hon hade inte sett köra bil före det att han fick sitt körkort 1987. SL hördes som 13-åring av polisen och berättade att han hade lämnat bostaden den aktuella morgonen. Han var osäker på hur han hade varit klädd men trodde att han hade haft mörk jacka, blå manchesterbyxor och blå-vita tennisskor och ingen väska. När SL hördes , , fick han reda på att han i tidigare förhör hade uppgett att han lämnade bostaden . Han sade då att det inte föreföll troligt eftersom hans minnesbild var att han ofta hade bråttom för att hinna med bussen , men att han inte kunde säga hur det var just den aktuella dagen. hur han varit klädd och han hade aldrig haft någon väska av Fjäll- räventyp. Hans hår hade varit mörkbrunt och gått nedanför öronen. ML, SL:s mor, hördes och berättade att hon hade gått till sitt arbete . När hon hördes , , berättade hon bland annat att SL ofta sprang till bussen som gick från . Det hade aldrig funnits någon väska från eller liknande i familjen. Hon hade stickat en tröja till SL som han använde . Hon beskrev och ritade en skiss över tröjan vid förhöret. LL, med förnamnet , det vill säga samma namn som nämnde i faxmeddelandet, hördes och berättade bland annat att hon hade varit och gravid. arbetade hon i Ica-affären i Bosvedjan. Hon hade inget särskilt minne kopplat till , men om det var hade hon troligen arbetat. Hennes minnesbild var att hon oftast kom till arbetet men att det inte var uteslutet att hon började . BH hördes och berättade att han hade varit innehavare av Ica-affären i Bosvedjan . Butiken öppnade klockan 9.30 på fredagar. Han mindes inte exakt när personalen började men uteslöt inte att det kunde ha börjat . LÅ hördes och berättade att han började som vaktmästare vid 1990. Skolans fläktsystem hade bytts ut –1996. Det tidigare fläktaggregatet hade funnits centralt i skolkomplexet och hade startats automatiskt , plus minus . Fläktsystemet hade förorsakat en hel del oväsen vid igångsättandet som hördes både i skolan och utomhus. Ljudet hade varit ”ett tungt ljud, ett rytmiskt ljud som arbetade för att komma igång” som kunde jämföras med när ett diesellok startade. Ljudet varade i 1–. TE hördes och berättade att han var driftstekniker för och att den ventila- tionsanläggning som fanns på skolan 1980 var utbytt. Fläkten till den tidigare anläggningen startades automatiskt . När fläkten startades uppstod ”ett bullrande, gnisslande ljud som kan liknas vid start av en dieselmotor”. Ljudet pågick och hördes utanför skolbyggnaden. LE hördes och berättade att han arbetade på en firma som hade utfört stensättningsarbeten utanför . På platsen hade man haft en rastkur som hade flyttats . GB hördes och berättade att han hade arbetat för kommunen med avloppsreningar och att det hade utförts ett flertal spolningar av ledningarna i Bo- svedjan. Han visste dock inte om det skett någon sådan . Mark- och platsundersökningar samt hundsökinsatser Utifrån vad anvisat och beskrivit vid förhör och vallningar har ett stort antal mark- och platsundersökningar skett på olika ställen i och omkring , (Västansjö- och Åvike-området) och . Det har också genomförts sökinsatser med hund på dessa platser. Den första hundsökinsatsen skedde när poliser vid tekniska enheten hos undersökte Åvike-området utan att något an- träffades som kunde sättas i samband med försvin- nande. hundsökinsatser har utförts av den privata hundföraren och hans hund . Zampo hade tränats av JS för att leta efter människor eller människolik både på land och i vatten. Zampo har markerat bland annat i Åvike-området och på Främby udde i , men vid efterföljande markundersökningar har det inte gjorts några fynd som kunnat härledas till , eller någon annan människa. På platser inom Åvike- området uppmättes även förhöjda fosfatvärden, se avsnittet nedan, och på några av dessa platser markerade Zampo, dock utan att efter- följande markundersökning resulterade i några fynd som kunde härledas till ärendet. I ett yttrande av geologen , Arkeologiska Forsknings- laboratoriet, , fram- gick att 301 jordprover från Åvike-området hade analyserats. I vissa av proverna hade förhöjda fosfatvärden uppmätts, varav ett prov visade på mycket förhöjda fosfatvärden. Området med högst upp- mätt fosfathalt var enligt utlåtandet ”ett intressant område” som tydde på att deponering av organiskt material hade skett på platsen. Sakkunnigutlåtande från SKL rörande Volvon Av ett sakkunnigutlåtande från SKL daterat framgår att laboratoriet undersökt den som LT ägt i novem- ber 1980 efter humant blod i kupén eller bagageutrymmet. Man hade testat fläckar på klädseln och ett intryckt område på in- strumentbrädan samt ett stort antal prover från ytor i bagage- utrymmet. Resultatet var att inget prov reagerade positivt för blod. Det noterades också att tiden som gått [] inte var något hinder för möjligheten att hitta större mängder blod men att miljöfaktorer som temperatur och fuktighet påverkade möjligheten att erhålla positiv reaktion. Frånvaron av påvisbara blodbesudlingar uteslöt således inte förekomst av blod. Sakkunnigutlåtanden från SKL rörande ”Tidens kalender 1980” Från beslagtogs ”Tidens kalender 1980” vari hade gjort kortare väderleks- och daganteckningar. Vid datumet hade inte gjort någon väderleksanteckning [vilket skett för samtliga övriga datum i måna- den] och antecknat ”M hem från 53:an trött men glad över att vara hemma” samt ritat en stjärna och ett plustecken eller kors i margi- nalen. Vid hade han dessutom antecknat att en kvinna hälsade på med fika . I ett sakkunnigutlåtande, som är daterat , drog SKL den slutsatsen att den översta marginalmarkeringen, stjärnan, var skriven med sammas pastatyp som en del av den övriga texten på uppslaget medan den nedre marginalmarkeringen, plus- tecknet eller korset, var skriven med en annan pastatyp än övrig skrift på uppslaget. Det bedömdes inte som meningsfullt att med de tillgängliga metoderna göra en relativ ålders- bestämning av de olika markeringarna. Kalendern undersöktes ånyo av SKL med ändamålet att utröna om några rade- ringar eller ändringar gjorts på uppslaget för november månad. SKL:s slutsats var att några tecken på raderingar eller ändringar i de införda noteringarna inte hade påvisats. Av meterologiska data som inhämtades från framgår att de tre meterologiska stationerna som fanns i Sundsvallstraken inte hade några observationer om dimma . Ingen av mätstationerna hade dock överblick över den centrala delen av . Med hänsyn till att den relativa luftfuktigheten varit hög vid två av stationerna var det möjligt att dimma hade kunnat förekomma lokalt i Sundsvallsområdet vid det aktuella till- fället trots att inga observationer om detta förelåg. sammanställning av medicinska data rörande Efter en muntlig förfrågan från sammanställde underläkaren och chefsöverläkaren vid , , , kända medicinska data främst från journalhandlingar rör- ande . De lämnade ett utlåtande som daterades . Då misstanke uppstod om att utlåtandet var fel- daterat utreddes detta av som menade att yttran- det troligen var lämnat men daterats felaktigt. De rätta förhållandena har inte gått att få klarhet i. Av utlåtandet framgår bland annat att 1976 hade haft ett högersidigt hydrocele, så kallat vätskefyllt pungbråck, som dock aldrig opererades. Av yttrandet framgick också att det inte fanns några uppgifter om att över huvud taget hade opere- rats varför han inte borde ha något operationsärr. Efter en muntlig begäran från om att erhålla upp- gifter om hydrocele lämnade överläkaren och under- läkaren vid , Rättsmedicinska avdelningen, ett skriftligt yttrande vari det bland annat framgår att kyla och värme inte i någon nämnvärd omfattning påverkar hydrocele men att ökat tryck i buken kan medföra att hydrocelet blir större. Förändringen kan bli mycket påtaglig och kan utvecklas från en normalstor pung till att bli stort som ett hönsägg. Fyra fotografier på olika former av hydrocele bifogades. 12.2.6Särskilt om advokaterna, de sakkunniga och vården under förundersökningen Vid förhöret hade någon offentlig försvarare inte förordnats för och någon advokat närvarade därför inte. Detta uppmärksammades av polisen mot mitten av förhöret men ansåg att det gick bra att han hördes utan en försvarares närvaro. har under den aktuella utred- ningen haft tre olika offentliga försvarare. Sedan förordnades närvarade han vid så gott som alla de förhör som finns med i förundersök- ningsprotokollet fram till dess att han entledigades samt vid en av två vallningar under den tiden. Han entledigades när i stället förordnades som för- svarare. medverkade vid de två förhör som enligt för- undersökningsprotokollet hölls i ärendet som han var förordnad som försvarare. Av kostnadsräk- ning, men inte vallningsprotokollet, framgår att han närvarade vid vallningen . entledigades han och förordnades som offentlig försvarare. medverkade enligt förundersökningsproto- kollet vid ungefär hälften av förhören som hölls i ärendet sedan han förordnats. Han närvarade även vid mötet om in- ställning till fortsatta utredningar . Faxet med uppgifter från skickades till polisen från . Han kom dock inte att närvara vid de efterföljande förhören förutom vid fotokonfrontationen . närvarade vid vallningen men inte vid vallningarna och . , professor i psykologi vid uni- versitet, medverkade vid förhöret och vid vall- ningen . I förhören med fram- kommer att hade pratat med och att han skulle stämma av vissa uppgifter med honom. Det framgår också av journalerna från att besökte på sjukhuset. uppgav vid huvudförhandlingen och vid kommissionens möte med honom att han inom ramen för den egna forskningen samtalade med två–. Under förundersökningen anlitades han även som rådgivare åt polis och åklagare. För en närmare redogörelse för vad , , och har berättat om rådgivande roll och om egna kontakter med hänvisas till redogörelsen för , avsnitt 6.2.4. , överläkare vid , Rättsmedi- cinska avdelningen i , lämnade ett yttrande om hydrocele till polisen. , geolog vid Arkeologiska Forskningslaboratoriet, , biträdde polis och åklagare med sakkun- skap och genomförde fosfatanalyser av jordprover från Åvike- området. Överläkaren var psykoterapeut och medverkade under den tiden vid de flesta förhör som hölls med . Han var genomgående aktiv eller mycket aktiv vid förhören och lämnade själv ingående uppgifter under förhören med om resorna de gjort. Han lämnade också vid ett flertal tillfällen uppgifter under förhören om vad hade berättat i psykoterapin. Detta skedde på uppmaning av , men även spontant. och överläkaren medverkade aktivt vid vallningen och ledde bland annat om- kring på platsen. förde också en- skilda samtal med under vallningen som resulterade i nya uppgifter om kroppsdelar och gömslen. med- verkade även vid vallningen och var då mycket aktiv. gjorde tre egna resor med , varav i vart fall en efter det att förundersökningen inletts och utan poli- sens kännedom, nämligen resan . Vid den resan var även med. När resan blev känd för polisen förhördes av polisen. har vid möte med kommissionen berättat att han gjorde en resa med 1992 innan polisen kontak- tades för att försöka få klarhet i om uppgifter om mordet kunde vara sanna innan polisen blandades in. Den andra resan, , skedde på initiativ för att försöka hitta ett gömsle. Enligt närvarade han en- bart vid de två inledande förhören med och vid två vallningar och det i syfte att stötta . närvarade vid ett förhör med , . Psykologen blev psykoterapeut . närvarade hon vid ett förhör . Därefter närvarade hon vid förhör , , och . Även lämnade i ställe uppgifter vid förhör. närvarade i början av ett möte . Mötet syftade till att klargöra inställning till fort- satt utredningsarbete kring de mord för vilka åtal ännu inte väckts. lämnade vid mötet ”en förklaring till den process som pågår inom terapin i avsikt att möjliggöra T Quicks berät- tande”. ringde även till på uppdrag för att bland annat fråga om utredningsresultat. närvarade vid vallningen . I enlighet med vad som redovisats närmare i redogörelsen för , se avsnitt 6.2.4, har såväl som och vid möten med kommissionen uppgett att det inte fanns något samröre mellan brottsutredningen och terapiarbetet och att samtliga var noga med att upprätthålla skiljelinjen mellan dessa båda delar. Under samma avsnitt framgår vidare att vid möte med kommis- sionen har förmedlat en motsatt uppfattning och berättat att det förelåg ett nära samarbete och informationsutbyte mellan polis, åklagare och terapeuter. Av journalen från från när förunder- sökningen inleddes framgår bland annat följande. noterade att polisen hade hållit ett första förhör med och att en vallning var inplanerad. Efter vallningen an- tecknade att hade känt stark oro under resan till . Vid ett berg söder om staden [inte norra ] hade fått en stark ångestattack ”som om något hänt där”. Det beskrevs att vid ankomst till norra hade haft en tilltagande mycket starkt ångest och tappat verklighetskontakten. och hade fått bära honom under armarna. I Åvike-området hade fått svåra bröstsmärtor och ett kraftigt ångestanfall. noterade i journalen att det plötsligt stod klart för att han hade delat kroppen och att han inte hade varit medveten om denna omständighet tidigare. skrev att den senaste tidens terapi hade varit synnerligen stormande för som hade åter- upplevt plågsamma skräcksituationer från barndomen. Minnes- bilderna från mordet på hade trätt fram tydligare, från drömlika fantasier till tydliga, enstaka bilder. Dessa bilder hade sammanvävts med barndomsbilderna och mordet hade framstått som en pyskologisk återgestaltning av barndomssituationen. antecknades att genom resan till 1992 hade insett att han verkligen hade begått mordet på , något hade varit osäker på. noterade att det var otillfredsställande att inga fynd hade gjorts på brottsplatsen sedan polisutredningen inleddes. Efter vallningen , och sedan resultatlösa utgräv- ningar genomförts i det utpekade området, förde och samtal om den fortsatta utredningen. hade uppgett att det som dittills hade fram- kommit inte räckte för åtal men att det inte var aktuellt att lägga ned polisutredningen. noterade att polis och åkla- gare bedömde uppgifter med varierande trovärdig- het eftersom det saknades konkreta fynd eller detaljerade uppgifter som var uppenbart självupplevda. flyttades till en annan avdelning på Säters sjukhus eftersom hans farlighet bedömdes som betydligt reducerad. –hade upp- repade dagpermissioner till men också ett stort antal, ibland , dagpermissioner till , och . avslutade både och sina anställningar vid Säters sjukhus. beslutade den nya chefsöverläkaren att dra in frigång som en följd av de pågående mordutredningarna. hölls ett polisförhör med där han erkände mordet på . En närmare redo- görelse för vad som framgår av journalanteckningarna från den tidpunkten lämnas i redogörelsen om , se avsnitt 6.2.4. Förundersökningen om mordet på pågick därefter parallellt med andra mordutredningar. När det gäller vad som framgår av journalanteckningarna , då domen rörande och meddelades, hän- visas till övriga mordutredningar under den tiden, se avsnitt 7.2.4, 8.2.4, 9.2.4 och 10.2.4. Av journalanteckningar i tiden därefter framgår bland annat följande. Efter rättegången rörande och antecknade att terapin fort- satte och att det skedde en konstruktiv ut- veckling inom terapin. skrev att terapin under somma- ren och hösten hade varit en svår period för på grund av fokuseringen på . Detta var särskilt svårt för honom eftersom det var ett pojkmord. Hon beskrev vid- are att vallningen hade varit en mycket svår både fysisk och psykisk ansträngning för . I journa- len konstaterades att åt mycket vid behovs-medicin. Både och personalen ville försöka minska ned på den. Efter vallningen hade samtalat med och uppvisat hög ångestnivå. sammanfattade terapi- arbetet som skett och beskrev att sam- talsfrekvensen hade fortsatt . Polisvallningarna hade enligt resulterat i en starkt aktiv och mycket konstruktiv inre terapeutisk process. skrev att det skett en psykoterapeutisk ”rivstart” efter juluppehållet och att det var fortsatt rättsligt fokus på . Hon skrev vidare ”Den psykoterapeutiska processen samt den rättsliga processens arbete går samman mer tydligare .” satte ut all vid behovs-medicinering och antecknade att vid behovs-medicine- ringen samt den ordinerade medicinen som hade haft utgjorde en klart överskriden normal- dos. var enligt anteckningen medveten om att han missbrukade medicinen men ville vänta till efter rättegången med att trappa ned. Chefsöverläkaren motsatte sig det och nedtrapp- ningen inleddes. antecknades att hade fått förundersökningsmaterialet inför huvudförhandlingen och att han läste in sig på det. Efter huvudförhandlingen antecknades i journalen att hade påverkats dels av att bli förhörd, dels av att måls- ägandebiträdet ifrågasatte hans uppgifter. Det framgår att medicinerades under huvudförhandlingen och att han efter det egna förhöret mådde så dålig att han fick ledas ut ur rätts- salen. påbörjades mot vilja nedtrappningen av all medicinering. uppgav till att han utan mediciner inte längre kunde medverka i fortsatt terapi eller fortsatta polisförhör. beskrev sin situation som unik. Medicinen hade gjort att han vågade minnas och orka med polisförhören. förordnades advokaten som målsägandebiträde för och . åtalade för mordet på . På åklagarens begäran förordnade tingsrätten, lagmannen , , och som domstolssakkunniga i målet. I samband med sin begäran uppgav åklagaren att hade anlitats som sakkunnig under utredningen när det gällde förhörssituationer med , särskilt i samband med vallningar. Vidare beskrev åklagaren att även hade biträtt med sakkunskap under förundersökningen. Det framgick av utlåtande att han lämnat information om hydrocele till polisen under förundersökningen. Målsägandena yrkade att Sven- skulle föreläggas att avge ett skriftligt sakkunnig- utlåtande vilket tingsrätten, rådmannen , avslog med motiveringen att det inte framkommit skäl som motiverade att ett skriftligt sakkunnigutlåtande inhämtades. Tingsrätten, , inhämtade ett utlåtande enligt 3 § andra stycket lagen om rättspsykiatrisk undersökning från chefs- överläkaren vid Säters sjukhus. Tingsrätten angav att utlåtandet skulle avse om det fanns medicinska förutsättningar att överlämna till rättspsykiatrisk vård med särskild utskrivnings- prövning. Någon ny rättspsykiatrisk undersökning inhämtades inte av tingsrätten. föräldrar biträdde åtalet. De önskade vissa kompletteringar av förundersökningen beträffande material som inhämtat innan resan med 1992. Åklagaren motsatte sig kompletteringen och anförde bland annat att det inte fanns utrymme för en målsägande som biträdde åtalet att verka för en frikännande dom och att det som åberopa- des inte gav stöd åt åtalet. vidhöll sitt yrkande och anförde följande. I och med att målsägandena biträder åtalet inträder målsägandena […] i rättegången som åklagarens medpart. Målsägandenas processuella ställning är därmed i stort sett densamma som åklagarens. […] Och har möjlighet att framlägga annan utredning och argumentering än åklagaren. Av åtalet för mord mot den misstänkte framgår att åklaga- ren åberopar erkännande till stöd för ansvarspåståen- det. […] För att inte riskera att domen rivs upp, p.g.a. bristfällig bevis- föring och bevisprövning, så är målsägandena mycket angelägna om att den utredning som presenteras i rätten […] är väl underbyggd och all- sidigt belyser samtliga de omständigheter som kan påverka utgången i målet. Huruvida den bevisning som […] kommer att åberopas av måls- ägandena endast kommer att ”ge stöd åt åtalet” i den bemärkelsen, som chefsåklagaren […] åsyftar, nämligen ensidigt ge stöd åt en fällande dom, överlåter målsägandena till domstolen att avgöra. […] Med tanke på den objektivitet åklagaren är förpliktad att iakttaga […] torde åklagaren inte kunna förelägga målsägandena att endast få åberopa be- visning som kan medföra en fällande dom för den misstänkte, efter- som inte heller åklagaren är bunden till en sådan ensidighet. Det framgår inte att tingsrätten fattade något beslut i frågan huru- vida förundersökningen skulle kompletteras. höll huvudförhandling i målet den 14–16, 18 och i tingsrätts säkerhetssal och i . Domare vid rättegången var och . Vid huvudförhandlingen hördes, utöver , målsägandena och , och som sakkunniga , och samt tjugofyra vittnen, däribland , , , , , avdelningsföre- ståndaren vid Säters sjukhus , mannen som påstods ha lånat ut sin bil LT, grannpojken med tröjan SL och dennes mor , en kvinna med förnamnet , hundföraren , arkeologen samt BH, GB, LE, LÅ och TE som alla arbetade i Bosvedjan och ytterligare personer som hade rört sig i Bosvedjan. Av domen och huvudförhandlingsprotokollet framgår väsentligen följande. Parterna framställde sina yrkanden och uppgav att han erkände gärningen och medgav skadeståndsyrkandena. utvecklade sin talan och visade ett 70-tal overheadbilder med fotografier och kartbilder över olika områden som var aktuella i utredningen. Åklagarens sakframställ- ning redovisades på följande sätt i domen. Quick har dömts för sju mord begångna –90 talet.