sou · H3B352 · 2015-06-05 00:00:00 — När han drog och knuffade ut kroppen borde hon ha fått skrap- skador. Vid den andra strypattacken blev hennes huvud lealöst och han upplevde att nacken skadades allvarligt. Hon hamnade med en onaturlig kroppsposition och med huvudet bakåtkastat. ett stickande våld på vänstra eller högra sida som skett på en tidigare plats. Underlaget på parkeringsplatsen var betongartat. Han mindes fläckar av kräkningen på marken men fick inte ihop det med att hon kräktes i bilen. Han fick ut henne ur bilen genom att gå runt bilen, öppna dörren och därifrån putta ut henne genom den andra öppningen. visade fotografier på området i nutid. Dessa har bifogats förhöret. Han bad att markera platsen och återberättade för vad denne tidigare hade sagt om området och även hur de hade kört under vallningen. sade dock ingenting, varvid före- slog att de skulle stänga av inspelningen för att skulle få orientera sig. När inspelningen återupptogs berättade att kroppens plats fanns på en bild som bestod av tre ihopsatta foton och som visade en stor del av parkeringsplatsen. Övriga bilder visade bland annat vägar in till platsen och en del av parkeringsplatsen intill Toyotaverkstaden. Han kände inte igen kraftledningsstolpen på bilden men däre- mot kullen där kraftledningsstolpen stod och skogspartiet bakom. Denna plats stämde med det hörn han hade berättat om. På en skiss ritade han in kroppen vid kullen. Hennes kläder låg i påsar och det tydligaste plagget för honom var den ljusa kavajliknande jackan. Det stickande våldet i sidan var utfört med kniv. hölls ett fortsatt förhör sedan ringt och bett om ett sådant. Vid förhöret närvarade inte , men däremot . Av förhöret fram- går att , efter det förhör som hållits , hade blivit informerad om att ansåg att hans berättelse inte var fullständig och att det fordrades ytterligare uppgifter. nämnde att hade be- rättat att en norsk rättsmedicinare tittade på fallet och hänvisade till en lapp som skrivit om ”skadebild o.s.v.”. lämnade en lång redogörelse som han inledde med förklara att han kallade parkeringsplatsen för plats 2 och en annan plats inte långt därifrån för plats 1. Det som hände på plats 1 skede i allt väsentligt inne i bilen. fanns då i baksätet med vissa kläder avrivna. Hon fick först ett knytnävsslag i bröst- benet eller strax under, vilket ledde till att hon hostade blod. Han slog henne därefter i ansiktet mot kindknotorna, tog av henne kläderna och åkte sedan iväg med bilen för att fullfölja dödandet. Vid plats 2 tog han strypgreppen i baksätet och hon kräktes. Utan- för bilen skede det ytterligare strypvåld och hon hade då kräkrester på kroppen och det fanns även kräkrester på marken. efter det inledande våldet i mot huvudet kom de till plats 1 eftersom det tog så att köra ”den här rundvägen till den här platsen”. På plats 1 var hon i dåligt skick och flyttades därför till baksätet. Avklädningen skedde i bilen. Han visste inte om hon var vid liv när de lämnade plats 1, men han uppfattade henne som levande när han ströp henne vid plats 2 eftersom hon kräktes. Han hade inte hållit strypgreppet länge när kräkningen kom. Han fortsatte sedan strypningen och upplevde då en knöl på hennes hals som om hon hade struma. Hennes ansikte blev inte rött och svullet när han ströp henne. Det inledande våldet mot huvudet gick till så att han tog tag i hennes vänstra ansiktshalva och slog hennes huvud mot dörr- stolpen. Han föreställde sig att det var det högra tinning-partiet som slog emot. Han berättade även om rivningsskador på axlar och kring nyckelbenen som hon fick när han rev av henne kläderna. Det fanns blod kring hennes läppar och i hennes mun. Hon hade blod- klibb i håret. Han hade ett minne av en kraftig skallning men sade att han inte visste hur man gjorde när man skallade. Han kom dock sedan att berätta att han skallade henne när de skulle in i bilen i . Han träffade henne bakom höger öra högt upp mot huvudet och hon blev medvetslös. Det han tidigare hade berättat om dörr- stolpen var fel. På fråga om det var något i hennes huvud som gick sönder vid skallningen svarade han att han hade känt en slags mjukhet när han skallade. På plats 2 parkerade han i en fredad del av området. Det fredade var något vitt och upphöjt, men han visste inte vad det var. Den belysningsarmatur som han tidigare hade nämnt fanns cirka tio bort. Huvudet låg mot det vita, om det nu var vitt, och i riktning mot vägen. Både armarna och benen skevade på något vis. lade sig för att visa hur hade legat på marken, vilket beskrev som att låg vriden på sidan med huvudet sträckt bakåt med vänster sida av huvudet ned mot marken. Handflatorna pekade uppåt och det var vinklat i armbågsleden. Även knät skevade uppåt. berättade även att belysningsarmaturen fanns till vänster om kroppen. Av en promemoria daterad framgår att hade ringt upp och frågat om uppgifterna nu var tillräckliga eller om det krävdes ytter- ligare förhör. svarade att han inte kände till de faktiska omständigheterna och att uppgifter be- dömdes av förundersökningsledaren och norsk utredningspersonal. uppgav då att han ville klargöra att mördades på plats 1 och att han hade varit på plats 1 under tre eller innan han transporterade kroppen till fyndplatsen. åsamkade han kroppen skador. När han vid fyndplatsen tog ut kroppen ur bilen uppkom det dessutom skador på ryggen och på framsidan av kroppen. Av en promemoria daterad framgår att skickade förhörsutskrifterna från den 22 septem- ber 1999 och samt promemorian från till . närvarade även kriminalkommissarie som förhörsledare tillsammans med . hänvisade till ett samtal som han hade haft med dagen före förhöret och berättade att han ville korrigera sig lite. Han sade att hade legat på rygg vid parkeringsplatsen och att han visste det eftersom han hade noterat att hon hade blåröda blåmärken på nedre delen av benen. Han mindes dock inte att han hade slagit mot benen. På en kroppsskiss som hade tagit med sig ritade in skallningsskadan som en rektangulär skada högt uppe på bakre delen av huvudets högra sida. Han ritade även in ansiktsblessyrer vid kindkotorna från slag och tryck. Han uteslöt inte att hon hade fått en skada i gompartiet. När de kom till plats 1 hade han velat utöka skadan från skall- ningen. Hans spontana minne var att han hade använt en vedklabb mot huvudet, men trodde inte att det var rätt. Den bandspelare som fanns i förhörsrummet stämde dock med storleken på före- målet. Det blev en fördjupning i skallbenet och han förstod nu att det var den skadan som hade lett till hennes död. På en skiss ritade han föremålet som en rektangel med måttangivelserna 25–30 centi- meter på långsidorna och 6–på kortsidorna. Föremålet var kantigt och tungt. Inne i bilen på plats 1 fick hon armbågsstötar mot ansiktet och även strypvåldet och uppkastningen skedde där. På plats 2 tog han än en gång stryptag och det var då han upp- levde att hon hade struma. Den största kräkningen kom efter skallningen. På plats 1 stack han henne i magtrakten när hon fortfarande levde. När hon var död ristade han med kniven mot hennes bröst. Han förde även in sin knutna näve i hennes slida när hon var död. När han kom till plats 2 hade varit död i . Han släpade henne mot den vita formationen och lade henne i ryggläge. Bilden av att hon låg på rygg var tydlig eftersom han såg blåmärkena på benen. påpekade att han hade ritat blåmärken både på framsidan och på baksidan av benen och påminde om att han tidigare hade berättat att hon legat på mage med armarna förvridna och senare kallat det framstupa läge. ändrade dock inte sin uppgift. Han agerade inte sexuellt mot hennes underliv med sitt köns- organ. På frågor om det ändå kunde ha varit så svarade han till slut att han inte kunde utesluta det. Han mindes dock bara den knutna näven. På plats 1 klädde han först av henne i bilen. Sedan skedde angreppet mot hennes könsorgan. Han slog henne också mot mun- nen så att det blev någon skada i gompartiet eller i någon tand. Det blödde från tandköttet. Efter en paus sade att ville att han skulle berätta att hade haft med sig en löspenis som han med våld fört in i mun och slida. berättade att han av det fick utlösning i sina kläder. Där- efter utdelade han slaget mot hennes huvud. Efter slaget blev hennes kropp stel och sjönk inte ihop. Efter våldet mot mun- nen kom den andra kräkningen. Det föremål han slog henne med i huvudet var något mellanting mellan en bilradio och en mindre kupévärmare. Slaget orsakade en krosskada där skallbenet gav vika. På plats 2 var hennes kropp stel. Han sade återigen att hon låg på rygg med armarna i en konstig ställning. På fråga vad det vita på platsen var svarade han att hans inre bild var att det var ett element, vilket det naturligtvis inte var, men kanske en sten eller ett hjulhus från en vit bil. Utöver det lastbilssläp eller den lastbil han berättat om fanns det även en vit bil på parkeringen. Möjligen hamnade kroppen mellan släpet och den vita bilen. Han ritade en skiss där kroppen låg på parkeringsplatsen alldeles intill den vita bilen. Huvudet låg mot parkeringens ena långsida och mot , som gick längs med parkeringen. Av en promemoria daterad framgår att hade ringt upp och uppgett att ville att han skulle förmedla följande. Före huvudslaget på plats 1 ströp han med händerna och stoppade tyg i munnen. Han visste inte om dödsorsaken var strypning eller kvävning. Därefter använde han baksidan av en yxa med kort skaft mot huvudet. Han trodde att likstelheten uppkom efter strypningen. Av en promemoria daterad framgår att hade ringt upp för att få information om eventuell utrustning inför ett förhör med en docka som förevisningsobjekt. sade att han ville ha med en presenning i grovt tyg som hade stått och legat på. Av en promemoria daterad framgår att , polismännen samt , førsteamanuensis, Rättsmedicinsk institutt, , besökte vid Säters sjukhus . Avsikten med besöket var att de till- sammans med skulle välja ut några terrängavsnitt där skulle demonstrera hur han hade utfört mordet på . uppgav i samband därmed att han även ville ha med ett tygstycke av tunt och slätt material med löpsnaror i båda ändar. genomfördes ett demonstrationsförhör där , vid en äng intill ett skogsparti i närheten av Säters sjukhus, skulle visa hur han hade utfört mordet på . Vid demonstrationsförhöret närvarade även , , överläkare vid , Rättsmedicinska avdelningen, , och . Demonstrationen inleddes med att stod vid en parkerad bil intill passagerardörren som var öppen. I passagerarsätet satt en docka. berättade att han, när han träffade i och hon skulle sätta sig i bilen, hade skallat henne. Han visade det genom att buga med huvud och nacke mot dockan. Någon närmare demonstration av hur skallningen gick till gjordes inte. Han berättade att han, under färden från när kvicknade till, slog en eller två gånger med armbågen mot hennes vänstra kind. påminde honom om att han i förhör även hade berättat att kräkts i samband med att de satte sig i bilen. sade då att det kom . Inför demonstrationen av vad som hade skett på plats 1 tog man fram ett medtaget tygstycke med färdigknutna löpsnaror i båda ändarna. agerade figurant och satte sig på passa- gerarplatsen. visade och berättade att han hade trätt tygstyckets ena löpsnara runt handled och den andra löpsnaran runt sin egen. Han hade sedan, med efter sig, gått till bakluckan och tagit fram yxa och presenning. Eftersom hade löpsnaran runt sin handled kunde hon inte springa iväg. De förflyttade sig en bit. bredde ut presenningen och tog av löpsnaran från sin egen handled. På hans uppmaning hade ställt sig på presenningen, tagit av sig kläderna och lagt dem i papperspåsar som han hade placerat strax intill. Därefter hade han beordrat henne ned på knä och fäst den andra löpsnaran runt den handled på som fortfarande var fri. Tygstycket löpte bakom hennes rygg. Hon placerades sedan på rygg varefter han förde yxan över hen- nes kropp utan att skada henne. Därefter tog han relativt hårt runt hennes hals. Han upplevde att halsen var svullen och det kom en spykaskad. Han ändrade greppet runt halsen och fullföljde stryp- ningen med en kraft som var kollosal. Han förstod att hon var död. Hon var väldigt stel, som om det varit en spännfjäder i hennes nacke. Han blev förvirrad och osäker på om hon var död och lyfte därför upp hennes huvud, kände var blödningen i hårbotten fanns och slog där med yxans baksida. Innan strypningen hade han tagit fram en löspenis i metall, sagt till att gapa och känt hur löspenisen slog mot hennes tänder. Han såg en blödning och föreställde sig att någon tand eller gommen hade skadats. Den blekhet i hennes ansikte som han tidi- gare hade berättat om kom efter det första stryptaget och innan kräkningen. Cirka 15–efter att hon dött våldförde han sig på henne sexuellt men fick inte utlösning. Alldeles innan strypningen tog han vad han förmodade var hennes trosor och förde in i hennes mun. På fråga hur det var med blödningar kring näsa och mun svarade han att det fanns sådana och att de kom efter hanteringen med massagestaven. Hon var även klibbig från skallningen. Därefter tog man paus. När filmningen återupptogs låg presenningen betydligt närmare bilen vilket enligt stämde bättre. Det hade varit komplicerat att flytta kroppen. Han visade på dockan att han hade stått bakom , lyft henne under armarna, backat in mot bilens baksäte och själv satt sig där. Han lyckades dock inte på det sättet få in dockan i bilen, men sade att han hade fått in lite längre. Han lyfte sedan in dockan så att den hamnade liggandes på vänster sida i baksätet. När han hade försökt att få fason på kroppen hade det känts som att han bröt av hennes arm. Han lade henne sedan på golvet i baksätet liggandes på vänster sida. Presenningen, som hade urin, avföring, blod och uppkastningar på sig, vek han ihop så att kroppsvätskorna inte skulle rinna ut. Han lade presenningen och kassarna med kläder i bagageluckan och satte sig sedan vid en björk i tre eller innan han körde till parkeringen. Demonstrationsförhöret fortsatte sedan på en ny plats, plats 2, och speakerrösten uppgav att fordonen hade placerats utifrån anvisningar. Förutom den bil som skulle föreställa stod en bil parkerad med fronten in mot parkeringens kant. berättade att kropp nu var ännu stelare och bar dockan ut ur bilen. Han lade den sedan efter viss tvekan på parkeringsytan längs den parkerade bilens vänstra sida nära fronten. Kroppen låg med höger sida mot marken och huvudet i riktning mot parkeringens kant. Han hade velat att skulle ligga med huvudet mot något vitt men kunde inte säga om det vita hade varit bilens hjulhus eller om det funnits någon formation eller sten som var vit. Han såg att hade ett utbrett blåmärke bak på vänster höft och lår och vänster armbågsled trots att han inte hade skadat henne där. Han vred därför över henne på vänster sida för att gömma blå- märkena, som var blåröda och inte konturskarpa. Han berättade om en belysningsstolpe och visade var den hade funnits genom att peka långt bort till vänster om dockan. Trots att han hade berättat att han inte fått utlösning under samlaget tillfrågades han återigen om det, varvid han upprört sva- rade att han inte vågade tänka den tanken och att han inte kunde ta till sig att det skett en utlösning. frågade om de skulle tolka hans reaktion som att det var någonting som han inte orkade förmedla. svarade ”absolut inte”. Av en promemoria daterad framgår att förevisades fotomaterial i ärendena avseende och . Närvarande var även och . I den promemoria som upprättades beskrevs förfarandet på följande sätt. Fotografierna har valts ut av utredningspersonal och delar av dem är övertäckta innan de presenteras. Detta görs i avsikt att ytterligare öka minnesförmåga inför ett mer detaljerat förhör näst- kommande dag. fick se två foton från fyndplatsen vid parkeringen. Fotografierna har bifogats promemorian. På foto 1 syns en del av parkeringsplatsen och, i ett hörn av den, en mörkfärgad bil som står parkerad med bakre delen mot parke- ringsplatsens kant. Det finns hjulspår i gruset. Bakom bilen och parkeringsplatsen syns en väg och bakom vägen en mindre höjd med skog och några byggnader. Till höger om bilen, vid bilens vänstra sida, har en del av fotot maskerats. Foto 2 är en närbild av den mörka bilen sedd från bilens vänstra sida. Bilens bakre del står mot terräng med sly och lägre växtlighet där parkeringen tar slut. På bilden syns även en del av ett längre rep och en träbit på parkeringsytan bredvid bilen. Terrängen med sly och lägre växtlighet var delvis maskerad. kommenterade foto 1 med att han letade efter det vita. Han trodde först att kroppen hade fraktats iväg när fotot togs, men förstod sedan att en yta var maskerad. Han såg nu ”vrån” med bilen och tyckte att det han såg stämde bra i förhållande till bilen och höjden. Foto 2 kommenterade han med att han mindes att han i skydd av bilen och lastbilssläpet kunde agera. Han hade varit så fast vid ett lastbilssläp, vilket han nu konstaterade inte stämde utifrån de bilder han såg. Han pekade på repet och sade att han inte mindes att det lämnades så, men att han visste att det hade med brottet att göra. Den träbit som syntes hade han dock inte använt. hölls ett förhör med anledning av fotoföre- visningen dagen innan. berättade bland annat följande. Bilden av bilen, som han hade betecknat som ett lastbilssläp, var ett starkt igenkännande. Han hade dock blivit överraskad av att det inte var några släp- märken i marken från kroppen. Han kunde inte få ihop hanteringen av repet. När han fick frågan vad som dolde sig under maskeringen ville han att de skulle ta fram fotot igen, vilket de gjorde. Han sade sedan: ”Ja, självklart är det då, så framgår ju också av maskeringen, att kroppen ligger där”. Han berättade även att det bredvid kroppen fanns annat som var tillhörigt , ett bylte av kläder med mera. Han sade att han inte tidigare hade lämnat några uppgifter om var kläder hade tagit vägen. påminde honom då om vad han hade berättat i samband med vallningen när de åkte till och antydde att det kunde bli sammanblandningar med . valde därefter att gå över till att fråga om det fanns någon anledning till varför kroppen hade hamnat just där. hänvisade till det undanskymda läget och att det fanns en liten fördjupning där kroppen lades med huvudet mot bilen. Det låg även ett klädbylte där, men han reserverade sig sam- tidigt för en sammanblandning med . Kroppen hamnade i en förvriden ställning och han tog kläd- byltet och lade det vid kroppen. Han var säker på att hon hade haft en klocka som blev kvar på kroppen. Han fick därefter frågor om repet och tog fram ett tredje fotografi, som bifogats förhörsprotokollet. Fotot är en närbild av vid fyndplatsen liggandes avklädd på mage med höger kind mot marken och armarna längs med kroppen. På fotot syns även resten av det rep som fanns på foto 2. Intill krop- pen finns några mellanstora stenar, något som liknar en bit kartong och, i höjd med ryggslutet, något delvis ljust som kan ha varit en del av en avsågad björkstam eller möjligen en sten. tittade på fotot och sade att han kände igen den vita stenen och armbandsuret. Han mindes dock att den vänstra armen var mer böjd. Han såg inte blåmärkena. På fråga om han hade riktat något ytterligare våld på något sätt mot hennes hals svarade att han inte mindes i detalj hur han hade berättat om våldet mot halsen. be- skrev då vad hade berättat vid demonstrations- förhöret. Därefter frågade igen om det skett någon annan våldsam gärning mot den kroppsdelen, varvid svarade nej. När han mötte kom de överens om att ha sexuellt umgänge. Hans bil var en ”fleradörrarsbil” i storlek som en , årsmodell eller 1980. Det kunde även ha varit en . beskrev och ritade en skiss över plats 1. Han fick ännu en fråga om repet på fotot och associerade då till en tvättlina som han hade berättat om i . Han konstaterade även att en presenning kunde vara trädd med linor. höll norsk polis ett förhör med journalisten på tidningen och Hör. Han berättade att , under en intervju , sagt att han hade plockat upp en norsk flicka i som kräktes på honom. hade frågat om det handlade om och hade svarat ja. hade tidigare inte själv nämnt det namnet under intervjun. I en tilläggsrapport upprättad av den norske polismannen redovisades vilka bedömningar som tidigare hade gjorts med anledning av de säkrade däckspåren och det upphittade repet. I rapporten klargjorde han att utredarna, uti- från vad han mindes, hade kommit fram till att däckspåren inte hade kommit från något av de kända fordonen på platsen och att det hade gjorts försök med att få klarhet i vilken typ av däck som hade avsatt spåren. Beträffande repet hade det bedömts legat rela- tivt länge på platsen eftersom det delvis hade vuxit gräs över det. Av en rapport upprättad av den norske polismannen daterad framgår att de säkrade däck- spåren hade jämförts med det fordon som hade uppgett att han kört, en eller en av motsva- rande storlek. Varken däckbredd eller spårbredd på dessa bilar stämde dock överens med spåren. De spermier och det utsmetade blod som tidigare hade säkrats jämfördes mot referensblodprov och referenshår från , lämnade . I ett utlåtande från over- ingeniør , Rettsmedisinsk Institutt, , daterat , konstaterades att spermiernas DNA-profil inte överensstämde med . Beträffande det utsmetade blodet konstaterades att detta visade på en blandning av DNA, dels av samma typ som spermierna, dels av ett okänt kvinnligt DNA som antogs komma från hanteringen vid den tidigare laboratorie- undersökningen. På uppdrag av lämnade och ett yttrande daterat rörande samstämmigheten mellan uppgifter och fynden från den rättsmedicinska utredningen. I yttrandet uppgavs att de som underlag för bedömningen hade haft tillgång till obduktions- protokoll, brottsplatsundersökning, fotografier, analys av blodprov, referat från två samrådsmöten angående den 4 respek- tive , referat från ett möte vid Rettsmedisinsk instittut och ett videoband märkt ”/”. Referaten från mötena den 4, 15 och åter- finns inte i förundersökningsmaterialet, men har getts in i samband med resningsprocessen. Vid vår genomgång av referaten framgår att , och närvarade Under mötet konstaterades bland annat att hade blodgrupp 0 och att det utsmetade blodet på hennes kropp och spermierna var av blodtyp A. Det framgår även att det planerades ytterligare rättsgenetiska under- sökningar av spermierna. Sådana genomfördes och resulterade i ut- låtandet daterat , se ovan. Utöver mötet hade del- tagit vid ett möte med utredarna . Såväl som hade dessutom deltagit vid demonstrationsförhöret och vid ett möte i . Av material som ingetts i samband med resningsprocessen har det framkommit att lämnade kommentarer till ett utkast av yttrandet. Synpunkterna och de ändringar dessa föranledde var dock marginella. I yttrandet sammanfattades först de fynd som hade gjorts vid fyndplatsen och obduktionen. Därefter sammanfattades de upp- gifter som hade lämnat, med förtydligandet att sam- manfattningen baserades på demonstrationsförhöret. Redogörelsen för vad han sagt under demonstrationsförhöret överensstämmer i stora delar med vår redogörelse under avsnitt 11.2.2. I sammanfatt- ningen saknades dock uppgifter om att löspenisen kunde ha skadat tand, att det i bilen hade känts som att han bröt av hennes arm och att fick kräkningar på kroppen. Beträffande svar på frågan om han fick utlösning i angavs enbart att han inte klart hade besvarat frågan och att han hade sagt att det var svårt att tala om detta ämne. Om blåmärkena redovisades att sagt sig ha sett blåröda eller rödaktiga hudmissfärgningar, ”lika på ben och axel” och att han även observerat blåröda fläckar på underbenen ”fram som bak” från knänivå och nedåt. Därefter gjordes en jämförelse mellan fynden och förhörsupp- gifterna samt en sammanfattande bedömning, vilka redovisas nedan. För att underlätta läsningen har de löpande hänvisningarna till skadornas numrering i obduktionsprotokollet tagits bort. Överväganden rörande sambanden mellan fynd och förhörs- uppgifter