sou · H3B32 · 2015-01-29 00:00:00 — I dessa fall ska intressekonflikten hanteras, t.ex. så att företaget organiserar sin verksamhet så att olika enheter företräder olika intressen. I andra stycket har lagts till att information till kunder om intressekonflikter ska lämnas på ett varaktigt medium och vara tillräckligt tydlig för att kunden ska kunna bedöma huru- vida den ska anlita företaget. Med dessa tillägg genomför paragrafen artikel 23. Tilläggen avseende information om intressekonflikter finns i 11 kap. 6 § FFFS 2007:16, se avsnitt 9.5.2. Enligt paragrafens nuvarande lydelse ska värdepappersinstituten informera sina kunder om intressekonflikter, om åtgärderna enligt första stycket 1 inte är tillräckliga. I första stycket 1 talas det dock enbart om att institutet ska identifiera, förebygga eller hantera intressekonflikterna. Att institutet ska vidta åtgärder följer av texten före punkten 1 och enligt punkten 2 ska institutet förhindra att kundernas intressen påverkas negativt. För att det inte ska råda någon tveksamhet om att informationsskyldigheten inträder när de åtgär- der som vidtagits inte är tillräckliga har hänvisningen i andra stycket justerats till att avse hela första stycket. 8 § Ett värdepappersinstitut ska utforma sina belöningssystem så att per- sonalen inte belönas eller bedöms på ett sätt som kommer i konflikt med företagets skyldighet att iaktta kundernas intressen. Paragrafen är ny och genomför artikel 24.10 i MiFID II, se avsnitt 9.5.3. Bestämmelsen innebär att ett värdepappersinstitut inte får ha belöningssystem som kan leda till att personalen rekommenderar ett visst finansiellt instrument till en icke-professionell kund när företaget borde ha föreslagit ett annat instrument som bättre mot- svarade kundens behov. Samma princip gäller också i andra situationer än vid just rekommendationer. Även ett belöningssystem som t.ex. leder till att personalen vid tillhandahållandet av portföljförvaltning väljer ett visst finansiellt instrument i stället för ett som bättre motsvarar kundens behov är felaktigt. 10 § Ett värdepappersinstitut ska förse sina kunder med lättbegriplig information om institutet och dess tjänster. Informationen ska ge kunderna rimliga möjligheter att förstå arten av och vilka risker som är förknippade med de investeringstjänster och de finansiella instrument som institutet erbjuder. Informationen får lämnas i standardiserad form. All information som ett värdepappersinstitut lämnar till sina kunder ska vara rättvisande och tydlig och får inte vara vilseledande. Marknads- föringsmaterial ska lätt kunna identifieras som sådant. Särskilda bestämmelser om en näringsidkares marknadsföring av produkter och tjänster och vilken information som ska lämnas till kunder finns i marknadsföringslagen (2008:486) samt i lagen om distansavtal och avtal utanför affärslokaler (2005:59). Paragrafen, som motsvarar tidigare 8 kap. 22 §, genomför de gene- rella kraven på den information som värdepappersinstituten ska förse sina kunder med (artikel 24.3 och 24.5). Informationskraven i MiFID II har preciserats jämfört med direktiv och mer specifika bestämmelser om vad informationen ska innefatta återfinns i efterföljande paragrafer. Kravet i tredje stycket på att informationen ska vara rättvisande, tydlig och inte får vara vilseledande kan, när det gäller marknadsföring m.m., motsvara det som gäller enligt marknadsföringslagen och distans- och hemförsäljningslagen. Tillämpningsområdena för de olika regelverken är dock inte exakt desamma, och bestämmelserna i lagen om värdepappersmarknaden kommer att kompletteras med genomförandeåtgärder från kom- missionen, t.ex. om vad information i en viss situation ska innehålla för att vara tillräckligt tydlig, och om hur informationen ska utfor- mas för att den i ett visst hänseende inte ska betraktas som vilse- ledande. 11 § Ett värdepappersinstitut ska innan en investeringstjänst eller sidotjänst tillhandahålls en kund förse kunden med lättbegriplig information om 1.finansiella instrument och föreslagna placeringsstrategier, infattande information om och varningar för de risker som är förknippade med investe- ringar i instrumenten eller enligt placeringsstrategierna samt om instru- menten i fråga är avsedda för icke-professionella kunder, 3.kostnader och avgifter förknippade med investerings- och sidotjänster, inklusive kostnaderna för rådgivning och kostnaderna för de finansiella instrument som rekommenderas samt hur kunden betalar för detta, samt 4.eventuella ersättningar från tredjepart. Informationen om kostnader och avgifter, inbegripet kostnader och av- gifter för investeringstjänsten och det finansiella instrumentet, som inte orsakas av förekomsten av underliggande marknadsrisk, ska räknas samman så att kunden kan förstå den totala kostnaden liksom den kumulativa effekten på investeringens avkastning och, när kunden så begär, en uppdelning per post. Sådan information ska i förekommande fall ges till kunden regelbundet, åtminstone , under investeringens varaktighet. Paragrafen motsvarar till viss del 8 kap. 22 §. Den genomför arti- kel 24.4 första stycket, 24.4.b, 24.4.c och 24.4 sista stycket i MiFID II. Som nämnts har informationskraven preciserats jämfört med direktiv och i förevarande paragraf samt i 12 § har de informationskrav som inte relaterar enbart till rådgivning samlats. Motsvarande regler, men mindre detaljerade, fanns tidigare i 8 kap. 22 §. Vad som avses med att kunden ska få informationen innan en tjänst tillhandahålls varierar beroende på situationen. Mycket av informationen kan tillhandahållas i samband med att kunden blir kund hos institutet och vara en del av det informa- tions- och avtalspaket som kunden då får. Enligt andra stycket ska dock information om kostnader och avgifter i förekommande fall tillhandahållas regelbundet, åtminstone . Vad som avses med förekommande fall torde komma att klargöras på nivå II. Av de förslag som utredningen har tagit del av framgår att regleringen blir omfattande. 12 § När en investeringstjänst erbjuds tillsammans med en annan tjänst eller produkt som en del av ett paket eller som ett villkor för samma överens- kommelse eller paket (korsförsäljning), ska värdepappersinstitutet informera kunden om huruvida det är möjligt att köpa de olika komponenterna separat, och ska tillhandahålla separata uppgifter om kostnaderna och avgifterna för varje komponent. Om riskerna med en sådan överenskommelse eller ett sådant paket som erbjuds en icke-professionell kund sannolikt skiljer sig från de risker som uppstår i det fall komponenterna väljs separat, ska värde- pappersinstitutet tillhandahålla en adekvat beskrivning av de olika kompo- nenterna i överenskommelsen eller paketet och av hur samverkan förändrar riskerna. Paragrafen genomför artikel 24.11 i MiFID II. Enligt skäl 81 i direktivet kan korsförsäljning ge icke-professionella kunder fördelar men kan också leda till att kundens intresse inte beaktas på ett till- fredsställande sätt. Exempelvis kan vissa former av korsförsäljning, nämligen metoder med kopplingsförbehåll (tying) där två eller flera finansiella tjänster säljs tillsammans i ett paket och minst en av dessa tjänster inte är tillgänglig separat, snedvrida konkurrensen och nega- tivt påverka kundernas rörlighet och deras förmåga att göra väl- grundade val. Ett exempel på kopplingsförbehåll kan vara kravet på att öppna ett transaktionskonto när en investeringstjänst tillhanda- hålls till en icke-professionell kund. Paketförsäljning (bundling), där två eller flera finansiella tjänster säljs tillsammans i ett paket, men där var och en av tjänsterna också kan köpas separat, kan också snedvrida konkurrensen och negativt påverka kundrörligheten och kundernas förmåga att göra välgrundade val, men de ger åtminstone kunden valfrihet och kan därför utgöra mindre risk för värde- pappersinstitutens efterlevnad av sina skyldigheter. 13 § Ett värdepappersinstitut som tillhandahåller investeringsrådgivning ska innan tjänsten tillhandahålls informera sina kunder om huruvida 1.institutet tillhandahåller oberoende rådgivning, 2.rådgivningen är baserad på en bred analys av olika finansiella instru- ment utgivna eller tillhandahållna av andra än institutet självt eller företag som institutet har nära förbindelser med, och 3.institutet regelbundet kommer att bedöma lämpligheten avseende de finansiella instrument som har rekommenderats. Paragrafen genomför artikel 24.4.a i–iii i MiFID II. I paragrafen har samlats kraven på att informera om huruvida institutet tillhanda- håller oberoende rådgivning, huruvida rådgivningen baseras på en bred analys avseende instrument tillhandahållna även av andra än institutet självt samt huruvida institutet kommer att göra regel- bundna lämplighetsbedömningar av kundens innehav. För institut som tillhandahåller denna typ av rådgivning gäller sedan vissa speci- fika skyldigheter. 14 § Ett värdepappersinstitut som har informerat sina kunder om att institutet tillhandahåller oberoende rådgivning ska i den verksamheten bedöma ett tillräckligt stort och diversifierat urval av finansiella instrument som är tillgängliga på marknaden för att säkerställa att kundens investe- ringsmål på lämpligt sätt kan tillgodoses. får inte i den verksamheten lämna råd om produkter producerade av institutet eller av företag som institutet har nära förbindelser med. Enligt paragrafen ska ett institut som har informerat sina kunder om att institutet tillhandahåller oberoende rådgivning göra en bred analys av ett tillräckligt stort och diversifierat urval av finansiella instrument som är tillgängliga på marknaden. Med diversifierat av- ses dels att urvalet ska omfatta olika instrumenttyper, dels att instrumenten ska härröra från olika emittenter eller leverantörer. I urvalet får dock inte egna produkter ingå. Bestämmelsen genomför artikel 24.7.a i MiFID II men går längre än minimiregeln, se avsnitt 8.6.4. 15 § Utöver vad som anges i 16 och 17 §§ får ett värdepappersinstitut som tillhandahåller en investerings- eller sidotjänst till en kund betala eller ta emot en ersättning till eller från någon annan än kunden endast om 1.ersättningen är utformad för att höja kvaliteten på den berörda tjänsten till kunden, 2.ersättningen inte försämrar företagets förutsättningar att uppfylla sina skyldigheter att agera hederligt, rättvist och professionellt i enlighet med kundens bästa intresse, och 3.kunden innan tjänsten tillhandahålls på ett heltäckande, korrekt och begripligt sätt har informerats om ersättningens förekomst, art och belopp eller, om beloppet inte kan fastställas, om metoden för beräkning av beloppet. Första stycket gäller inte ersättningar som möjliggör eller krävs för att tillhandahålla tjänsten och som inte kan stå i strid mot institutets skyldighet att agera hederligt, rättvist och professionellt i enlighet med kundens intressen. Paragrafen genomför artikel 24.9 i MiFID II. Motsvarande bestäm- melse har funnits i 12 kap. 1 § FFFS 2007:1. Med begreppet ersättningar avses, liksom i 17 §, alla former av betalningar, ersättning- ar, avgifter och kommissioner, såväl monetära som icke-monetära. Även olika former av rabatter omfattas. Bestämmelsen gäller alla investerings- och sidotjänster, även investeringsrådgivning och port- följförvaltning. Kraven enligt förevarande paragraf måste alltid vara uppfyllda, och en ersättning som inte är tillåten enligt paragrafen kan aldrig vara tillåten enligt 16 eller 17 §. Bestämmelserna i 16 och 17 §§ innebär att ytterligare några tredjepartsersättningar är förbjud- na. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 8.7.2. Även i artikel 27.2 finns ett förbud för värdepappersinstitut att ta emot ersättningar från marknadsoperatörer och andra som driver en handelsplats för att styra order till en viss handelsplats. Sådana ersättningar är inte tillåtna enligt förevarande paragraf som alltså även genomför arti- kel 27.2. Ersättningar som möjliggör eller krävs för att tillhanda- hålla tjänsten är enligt andra stycket, undantagna från kraven i första stycket. Som exempel på sådana ersättningar anges i artikel 24.9 tredje stycket depåkostnader, avvecklingskostnader, börsavgifter samt rättsliga avgifter och arvoden. 16 § Ett värdepappersinstitut som enligt 13 § har informerat om att institutet tillhandahåller oberoende investeringsrådgivning och institut som tillhanda- håller portföljförvaltning får inte i samband med att dessa tjänster tillhanda- hålls professionella kunder ta emot och behålla en ersättning från någon annan än kunden. Första stycket gäller inte mindre icke-monetära ersättningar som kunden har informerats om och som kan höja kvaliteten på den berörda tjänsten till kunden och som är av en sådan storlek och karaktär att de inte kan anses hindra institutet från att uppfylla sin skyldighet att tillvarata kundens intressen. Första stycket genomför MiFID (artikel 24.7.b och 24.8) om provisionsförbud för portföljförvaltare och obero- ende rådgivare men enbart när dessa tjänster tillhandahålls pro- fessionella kunder. När tjänsterna investeringsrådgivning eller port- följförvaltning tillhandahålls icke-professionella kunder gäller i stället 17 §. Till skillnad från provisionsförbudet enligt 17 § kan ett institut enligt förevarande paragraf i och för sig ta emot en ersätt- ning från tredjepart, men inte behålla den. I de fall institutet tar emot en ersättning måste ersättningen lämnas vidare till kunden så snart det är möjligt och det är inte tillåtet att avräkna betalningar från tredjepart från de avgifter som kunden ska betala till institutet, se skäl 74. Utredningens utgångspunkt har varit att nivå II-reglerna kommer att vara i förordningsform varför , till skillnad från ersättningar enligt 17 §, inte kommer att ha föreskifts- rätt på detta område. Undantaget i andra stycket, som motsvarar artikel 24.7.b sista meningen, för vissa icke-monetära ersättningar ska tolkas restriktivt och omfattar endast sådana ersättningar som hör till denna kategori enligt kommissionens delegerade akter eller enligt riktlinjer från . Bestämmelserna har behandlats i kapitel 8. 17 § Ett värdepappersinstitut som tillhandahåller investeringsrådgivning eller portföljförvaltning till icke-professionella kunder får inte i samband med att dessa tjänster tillhandahålls ta emot en ersättning från någon annan än kunden, om ersättningen kan påverka kundens intressen negativt. Paragrafen innehåller en nationell regel som med stöd av artikel 24.12 i MiFID II ställer högre krav än vad som följer av minimiregeln på värdepappersinstitut som tillhandahåller investeringsrådgivning eller portföljförvaltning till icke-professionella kunder. Bestämmelsen innebär att sådana institut inte får ta emot ersättningar från tredje man, t.ex. distributionsersättningar från utgivare av finansiella instrument eller fondbolag, om ersättningen kan påverka kundens intressen negativt. kan enligt 47 § 1 meddela föreskrifter som närmare preciserar vilka ersättningar som är till- låtna och vilka som inte är det. Genom denna föreskriftsrätt kan inspektionen t.ex. föreskriva att en ersättning får tas emot om den och på visst sätt i sin helhet vidarebefordras till kunden. Det utvidgade förbudet mot ersättningar från tredjepart kan på så sätt komma att utformas som minimiregeln i 16 §, men med den viktiga skillnaden att den svenska regeln gäller all investe- ringsrådgivning och portföljförvaltning till icke-professionella kun- der. Inspektionen kan dock inte utforma föreskrifterna så att ersättningar som är förbjudna enligt minimiregeln, och de nivå II- regler som hänger samman med den, undantas. Förevarande para- graf omfattar institut som tillhandahåller oberoende rådgivning eller portföljförvaltning till icke-professionella kunder och det svenska förbudet måste därför vara minst lika långtgående som förbudet enligt minimiregeln. Med begreppet ersättningar avses alla former av betalningar, ersätt- ningar avgifter och kommissioner såväl monetära som icke-mone- tära. Även olika former av rabatter omfattas. Den generella bestäm- melsen om tredjepartsersättningar i 15 § gäller samtliga investe- ringstjänster, även investeringsrådgivning och portföljförvaltning. Kraven på att kunden ska informeras om ersättningen, att ersätt- ningen ska vara utformad för att höja kvaliteten på den berörda tjänsten och att ersättningen inte får försämra företagets förutsätt- ningar att uppfylla sina skyldigheter gäller således också för ersätt- ningar i samband med investeringsrådgivning eller portföljförvalt- ning till icke-professionella kunder. En ersättning som inte är tillåten enligt 15 § kan aldrig vara tillåten enligt förevarande paragraf. Bestämmelserna har behandlats i kapitel 8. 20 § Ett värdepappersinstitut ska, när det tillhandahåller investerings- rådgivning eller portföljförvaltning, hämta in nödvändiga uppgifter från kunden om dennes kunskaper och erfarenheter av den specifika tjänsten eller produkten samt om dennes ekonomiska situation och mål med inve- steringen, så att institutet kan rekommendera kunden de investerings- tjänster och finansiella instrument som är lämpliga för denne. Informationen enligt första stycket ska beträffande kundens ekonomiska situation innefatta kundens möjlighet att klara av förluster och beträffande mål med investeringen innefatta kundens risktolerans. Vid valet av finan- siella instrument ska dessa omständigheter beaktas särskilt. Om ett värdepappersinstitut tillhandahåller investeringsrådgivning avseende en kombination av tjänster eller produkter ska lämpligheten av kombinationen bedömas. Paragrafen genomför artikel 25.2 i MiFID II. Paragrafen genom- förde i dess tidigare lydelse artikel 19.4 direktiv, vars innehåll till största delen är detsamma som i artikel 25.2 i MiFID II. De förändringar som har skett i MiFID II återspeglas i andra och tredje styckena, se avsnitt 9.3. Ändringarna i första stycket är föranledda av de ändrade benämningarna på investeringstjänsterna i fråga, se avsnitt 5.3. 21 § Ett värdepappersinstitut ska, när det tillhandahåller någon annan investeringstjänst än dem som anges i 20 §, begära att kunden lämnar uppgifter om sina kunskaper och erfarenheter av den specifika tjänsten eller produkten, så att institutet kan bedöma om investeringstjänsten eller produkten passar kunden. Om tjänsten avser en kombination av tjänster eller produkter ska bedömningen avse såväl kombinationen som var och en av komponenterna. Ett värdepappersinstitut ska, om det mot bakgrund av de uppgifter som det har fått enligt första stycket anser att tjänsten eller produkten inte passar kunden, informera kunden om detta. Ett värdepappersinstitut ska, om en kund inte lämnar uppgifter enligt första stycket eller lämnar ofullständiga uppgifter, informera kunden om att institutet inte kan avgöra om tjänsten eller produkten passar kunden. Ändringen i första stycket genomför artikel 25.3 i MiFID II och har behandlats i avsnitt 9.3. Paragrafen i övrigt motsvarar i sak 8 kap. 24 § i dess tidigare lydelse. 22 § Ett värdepappersinstitut får tillhandahålla investeringstjänsterna mottagande och vidarebefordran av order i fråga om ett eller flera finansiella instrument och utförande av order på kunders uppdrag utan att uppfylla kraven i 21 §, om 1. tjänsten avser a)aktier som tagits upp till handel på en reglerad marknad eller en MTF- plattform eller på en motsvarande marknad utanför EES, med undantag för aktier i företag för kollektiva investeringar som inte omfattas av d) samt aktier som omfattar derivat, b)penningmarknadsinstrument, med undantag för sådana instrument som omfattar derivat eller innehåller en struktur som gör det svårt för kunden att förstå den därmed förenade risken, c)obligationer eller andra former av skuldförbindelser som upptagits till handel på en reglerad marknad, på en likvärdig marknad utanför EES eller på en MTF-plattform, med undantag för sådana instrument som om- fattar derivat eller innehåller en struktur som gör det svårt för kunden att förstå den därmed förenade risken, d)andelar i en värdepappersfond som avses i 1 kap. 1 § första stycket 25 lagen (2004:46) om värdepappersfonder eller i ett fondföretag som avses i 1 kap. 7 § första stycket första meningen samma lag med undantag för strukturerade fondföretag som avses i artikel 36.1 andra stycket i förord- ning (EU) nr 583/2010, e)strukturerade insättningar med undantag för sådana vars struktur gör det svårt för kunden att förstå den därmed förenade risken eller kostnaden för att säga upp insättningen , eller f)andra okomplicerade finansiella instrument, 2.tjänsten tillhandahålls på kundens initiativ, samt 3.kunden klart och tydligt har informerats om att institutet inte kom- mer att bedöma om instrumentet eller tjänsten passar kunden. Information enligt första stycket 3 får lämnas i standardiserad form. Även om förutsättningarna i första stycket är uppfyllda måste institutet uppfylla kraven i 21 §, om en kredit beviljas i samband med investerings- tjänsten. Paragrafen genomför artikel 25.4 i MiFID II. Paragrafen genom- förde i dess tidigare lydelse, 8 kap. 25 §, artikel 19.6 direktiv, vars innehåll till största delen är detsamma som i artikel 25.4 i MiFID II. De tillägg och förtydliganden som har gjorts har behandlats i avsnitt 9.7. Av tredje stycket följer att undantaget för execution-only i förevarande paragraf inte är tillämpligt om kunden beviljas en kredit i samband med att tjänsten utförs. Detta framgår av artikel 25.4. 23 § Ett värdepappersinstitut ska dokumentera vad institutet och en kund har kommit överens om när det gäller parternas rättigheter och skyldig- heter samt övriga villkor för de tjänster som institutet ska utföra för kunden. 24 § Ett värdepappersinstitut ska på ett varaktigt medium lämna en tillfredsställande rapportering till en kund om de tjänster som institutet har utfört för kunden. Rapporteringen ska i förekommande fall innehålla uppgifter om kostnaderna för de transaktioner och tjänster som har utförts för kundens räkning. Den nya lydelsen av 9 kap. 23 och 24 §§ motsvarar i sak tidigare 8 kap. 26 och 27 §§. Paragraferna genomför artikel 25.5 och 25.6 första stycket i MiFID II, som motsvarar artikel 19.7 och 19.8 direktiv. 25 § Ett värdepappersinstitut som tillhandahåller investeringsrådgivning ska beträffande icke-professionella kunder, innan en transaktion till följd av rådgivningen genomförs, lämna dokumentation till kunden som specificerar vilket råd kunden har fått och hur rådet motsvarar kundens preferenser, mål och andra egenskaper (lämplighetsförklaring). Dokumentationen enligt första stycket ska lämnas på ett varaktigt medium. Om ett avtal att köpa eller sälja ett finansiellt instrument ingås med hjälp av en teknik för distanskommunikation som hindrar att en sådan dokumen- tation som avses i första stycket tillhandahålls i förväg, får värdepappers- institutet lämna en skriftlig lämplighetsförklaring på ett varaktigt medium efter det att kunden har bundits av ett avtal, om a)kunden har gett sitt samtycke till att erhålla lämplighetsförklaringen utan onödigt dröjsmål efter det att transaktionen genomförts, och b)värdepappersinstitutet har erbjudit kunden möjligheten att senarelägga transaktionen så att lämplighetsförklaringen först kan erhållas. Om ett värdepappersinstitut erbjuder portföljförvaltning eller har infor- merat kunden om att institutet kommer att utföra en regelbunden lämplig- hetsbedömning, ska den regelbundna rapporteringen av dessa tjänster inne- hålla en uppdaterad förklaring till hur investeringen motsvarar kundens preferenser, mål och andra egenskaper. Paragrafen, som är ny, genomför artikel 25.6 andra–fjärde styckena i MiFID II, se avsnitt 9.4. 26 § Ett värdepappersinstitut som har utfört en transaktion för en kunds räkning ska informera kunden om var transaktionen genomfördes. Paragrafen genomför artikel 27.3 i MiFID II såvitt avser värdepappers- institutens skyldighet att informera sina kunder om var de har utfört kundens order.