sou · H3B371 · 2015-08-04 00:00:00 — JO har uttalat att ska informera om alla förhållanden som har betydelse för vårdnadshavarens önskan att låta barnet bli kvar i ett visst familjehem.31 När barnet blivit äldre kan man förutsätta att barnet själv berättar om det som föräldern behöver veta. När det gäller frågor av viktigare slag måste dock social- tjänsten förvissa sig om att föräldrarna fått korrekt information. ansvar för att främja samhörigheten med hem- miljön förutsätter att håller en fortlöpande kontakt med barnets föräldrar under placeringen.32 JO har i flera ärenden påtalat att aldrig får underlåta att informera vård- nadshavaren om uppkomna frågor under placeringen, även om förhållandet mellan och vårdnadshavaren skulle vara ansträngt. I ett fall uttalade JO att socialnämnden måste se till att dess handläggare verkar för att någon form av egen förbindelse med vårdnadshavaren upprätthålls. Att som i ett granskat fall underlåta att ta direktkontakt med vårdnadshavaren är, enligt JO, ett felaktigt sätt att arbeta och strider mot lagstiftningen. Den information som nämnden kan få genom en egen kontakt med 29JO 1988/89 s. 279. 30JO 1994/95 s. 301. 31Socialstyrelsen (2012d) s. 137 med ref. till JO dnr 2013-1998 och JO dnr 1605-1999. 32JO 1994/95 s. 301. Föräldrarnas rättsliga ställning och behov av stöd vårdnadshavaren kan också vara av betydelse vid bedömningen om LVU-vården kan bestå.33 Vilken information som ska lämnas Vårdnadshavaren har som huvudprincip rätt att på begäran ta del av journalanteckningar och andra handlingar som gäller barnets förhållanden i familjehemmet eller institutionen. Det går inte att exakt ange vilken information vårdnadshavaren ska få fortlöpande. När det gäller information om barnets vardags- liv kan man få viss vägledning av att jämföra vilka uppgifter som ska lämnas till en s.k. umgängesförälder. I 6 kap. 15 § tredje stycket FB anges att vårdnadshavaren ska lämna en umgängesförälder sådana upplysningar som kan främja umgänget. Hit hör bl.a. frågor om barnets hälsotillstånd. Om umgängesförälder inte får sådana upp- gifter kan barnet drabbas negativt i samband med umgänget. För att kunna umgås med barnet på ett naturligt sätt och ge barnet råd och stöd kan umgängesföräldern även behöva få information om barnets kamrater och fritidsintressen.34 I ett JO-beslut uttalades att information alltid bör ges om medicinska undersökningar av mer ingripande natur. I det aktuella fallet hade informationen undanhållits för att inte oroa vårdnads- havaren i onödan.35 Även vid mindre händelser som rör barnets hälsa är det viktigt att vårdnadshavaren informeras. Det framgår av ett annat JO-ärende där inte hade informerat vårdnadshavaren till två LVU-omhändertagna barn om att barnen skadats lätt vid två olika tillfällen.36 I ytterligare ett ärende menade JO att vårdnadshavarna borde ha informerats om att deras barn undersökts av psykologer vid BUP för att bedöma behovet av ytterligare stödinsatser.37 När det gäller information om barnets skolgång och utveckling finns inga beslut i JO:s praxis som tydligt belyser dessa frågor. 33JO 1998/99 s. 279 och JO 2005/06 s. 271. 34SOU 1995:79 s. 97 ff. 35JO 1993/94 s. 466. 36Socialstyrelsen (2012d) s. 137 med ref. till JO dnr 3579-2002. 37JO 2002/03 s. 234. Föräldrarnas rättsliga ställning och behov av stöd 12.4.3Delaktighet i planering och uppföljning Enligt 1 § första stycket LVU ska insatser inom för barn och unga göras i samförstånd med den unge och dennes vårdnadshavare. Socialtjänstlagens betoning av frivillighet och själv- bestämmande för enskilda ska vara vägledande även i förhållande till LVU.38 Även om socialnämnden vid en LVU-placering har tagit över bestämmanderätten i den utsträckning det behövs för att genomföra vården får inte vårdnadshavaren fråntas allt inflytande. Föräldrarna liksom den unge själv bör så långt möjligt medverka vid vårdens utformning.39 JO har lyft fram samrådsansvaret i frågor som rör den unges personliga förhållanden, när förhållandena medger det, bl.a. när det gäller medicinsk vård eller behandling.40 I samband med placeringen ska vårdplanen, enligt 11 kap. 3 § andra stycket SoL, kompletteras med en genomförandeplan. Genomförandeplanen konkretiserar innehållet i vårdplanen och tydliggör ansvarsfördelningen mellan den som ger vården, vård- nadshavaren, och eventuellt andra verksamheter.41 ska verka för att genomförandeplanen upprättas, följs upp och vid behov revideras tillsammans med barnet eller den unge och dennes vårdnadshavare.42 Enligt förarbetena är en viktig utgångspunkt för genomförandet av det som planeras att såväl barnet/den unge som vårdnadshavaren uppmuntras till att vara aktiva i planeringen.43 I arbetet bör även familjehem och HVB delta.44 Enligt föreskrifter och allmänna råd om dokumentation i verksamhet som bedrivs med stöd av SoL, LVU och LSS bör även utföraren, t.ex. ett HVB, upprätta en genom- förandeplan med utgångspunkt från uppdrag.45 Uppföljningen av genomförandeplanen blir en naturlig del av nämndens ansvar för att följa vården, enligt 6 kap. 7 b § SoL och 13 a § LVU. Uppföljningen enligt dessa bestämmelser ska bl.a. innefatta samtal med vårdnadshavaren och särskilt uppmärksamma 38SOSFS 1997:15 s. 13 1979/80:1 del A s. 596 f. 40JO 1993/94 s. 466 och JO dnr 2894-2011. 41Socialstyrelsen (2012d) s. 186. 4211 kap. 3 § andra stycket SoL och 7 kap. 2 § SOSFS 2012:11. 2006/07:129 s. 49. 44Allmänna råd till 7 kap. 2 § SOSFS 2012:11. 2006/07:129 s. 49. Föräldrarnas rättsliga ställning och behov av stöd relationerna till anhöriga och andra närstående. Vårdnadshavarens grad av aktivitet kan variera beroende på förmåga, intresse och vilja. Det kan röra sig om en mycket aktiv medverkan eller ett mer begränsat deltagande i form av ett ömsesidigt informationsutbyte.46 Att samla alla parter, dvs. barnet/den unge, föräldrarna och vårdgivaren (familjehemsföräldrar eller HVB-personal) till regel- bundna s.k. uppföljningsmöten kan vara ett lämpligt sätt att leva upp till kraven enligt lag och föreskrifter. I BBIC-systemet ingår samrådsformulär för de olika parternas förberedelser inför ett sådant möte och ett protokoll som undertecknas.47 JO har understrukit betydelsen av att uppmärk- sammar och hanterar slitningar mellan biologiska föräldrar och familjehemsföräldrar. Konkreta stödåtgärder kan ibland behövas för att överbrygga motsättningar och underlätta kontakten mellan föräldrar och barn.48 12.4.4Partställning och rätt att föra talan I mål och ärenden enligt LVU är vårdnadshavaren alltid part i beslut som rör barnet och de har också talerätt, om än inte i full utsträckning. Talerätt omfattar normalt rätt att starta en process, rätt att föra talan (föra fram åsikter och argument i processen) samt klagorätt.49 innebär att de förvaltningsrättsliga reglerna om kommunicering m.m. blir tillämpliga i samband med beslut som rör barnet eller den unge under vårdens genomförande, exempelvis beslut om umgängesbegränsning, omplacering, komplet- terande insatser eller fortsatt vård. Vårdnadshavaren kan även själv göra en framställan och få en sak prövad, exempelvis umgängets omfattning eller utformning, omplacering till ett annat familjehem eller HVB samt vårdens upphörande.50 46Socialstyrelsen (2012d) s. 136. 48JO 1999/2000 s. 268 och JO 1994/95 s. 301. 49Schiratzki J (2013) s. 194. 50Socialstyrelsen (2012d) s. 240 respektive s. 251 med ref. till JO dnr 2710-2001. Föräldrarnas rättsliga ställning och behov av stöd Vilka beslut som vårdnadshavaren kan överklaga framgår av 41 § första stycket LVU. beslut får överklagas till förvaltningsrätten, när nämnden har 1.beslutat om var vården av den unge ska inledas eller beslutat i fråga om att flytta den unge från det hem där han eller hon vistas, 2.beslutat i fråga om fortsatt vård enligt lagen, 3.med stöd av 14 § beslutat i fråga om umgänge eller beslutat att den unges vistelseort inte ska röjas, 4.fattat beslut enligt 22 § eller prövat om ett sådant beslut ska upphöra att gälla, 5.med stöd av 31 § beslutat i fråga om umgänge eller 6.beslutat i fråga om fortsatt flyttningsförbud. Vårdnadshavarens möjlighet att begära omplacering När det gäller en vårdnadshavares möjlighet att få till stånd en omplacering kan nämnas uttalanden i en aktuell dom i Kam- marätten i Göteborg.51 Vårdnadshavarna till en LVU-omhänder- tagen flicka hade överklagat socialnämndens och förvaltnings- rättens beslut och yrkade att barnet skulle placeras hos en släkting eller hos gudföräldrarna. Kammarrätten konstaterade att vad som ska prövas i ett mål om placering inte är helt klarlagt av praxis. Det finns exempel på avgöranden där det anges att vad som ska prövas endast är om den beslutade placeringen är lämplig eller inte och det finns avgöranden som talar i motsatt riktning. Enligt Kammar- rätten har en förvaltningsdomstol i princip rätt att upphäva social- nämndens placeringsbeslut och i stället bestämma att den unge ska vara placerad i ett annat familjehem. Det kan, enligt Kammarrätten, finnas ett berättigat intresse för barnet och vårdnadshavarna att få en mer fullödig prövning av verkställighetsfrågan, särskilt om det rör placering hos en anhörig. menar att materiella regler om utredningen av familjehem enligt 6 kap. 6 § andra stycket SoL innebär en stor inskränkning i domstolens 51 Kammarrätten i , mål nr 6197-14, 6198-14. Föräldrarnas rättsliga ställning och behov av stöd möjligheter att ersätta beslut om placering. Kammarrätten bedömde i det aktuella fallet att förvaltningsrätten haft fog för att avvisa yrkandet om placering av flickan hos en närstående eftersom en familjehemsutredning inte kan genomföras i domstol. 12.4.5Rätt till offentligt biträde Ett offentligt biträde kan förordnas i förvaltningsärenden som rör enskildas frihet eller personliga integritet och är en kostnadsfri hjälp. Rätten till offentligt biträde regleras i respektive lagstiftning. Frågor om förordnande av offentligt biträde för barnet och vård- nadshavaren, dennes uppgifter m.m. behandlas utförligt i kapitel 10. Här ska enbart nämnas att vårdnadshavarens rätt till offentligt biträde i LVU-mål regleras i 39 § första stycket LVU. Enligt denna bestämmelse ska offentligt biträde förordnas i mål eller ärenden angående beredande av vård enligt 2 eller 3 §§, omedelbart omhändertagande enligt 6 §, upphörande av vård enligt 21 §, flyttningsförbud enligt 24 §, upphörande av flyttningsförbud enligt 26 §, samt vid överklagande enligt 41 § första stycket 1 (dvs. beslut om var vården ska inledas och beslut att flytta den unge från det hem där han eller hon vistas). Professionella inom och offentliga biträden, som utredningen mött i olika sammanhang, har framfört att det är en brist ur rättssäkerhetssynpunkt att vårdnadshavare inte kan få offentligt biträde i mål om umgängesbegränsning. Även föräldrar som varit i kontakt med utredningen har lyft fram detta som en stor brist. Utredningen har också uppmärksammats på att både barn och föräldrar borde ha rätt till offentligt biträde vid mål om vårdnads- överflyttning till familjehemsföräldrar. ansökan om överflyttning av vårdnaden till familjehemsföräldrarna prövas i tingsrätten som ett tvistemål. Det innebär att vårdnadshavarna inte Föräldrarnas rättsliga ställning och behov av stöd har rätt till offentligt biträde. Vid tvistemål ska den enskildes kostnader för juridiskt ombud i första hand täckas av rätts- skyddet.52 Vårdnadshavaren kan också få juridiskt bistånd från sam- hället genom rättshjälpssystemet. Att få rättshjälp innebär att staten betalar en del av kostnaderna medan den enskilde betalar en rättshjälpsavgift.53 Det finns ingen systematiserad kunskap om hur vårdnadshavaren blir informerad eller görs delaktig i barnets vård. Vid den sam- ordnade tillsyn av barn- och ungdomsvården som länsstyrelserna genomförde 2006–2007 uppgav flertalet länsstyrelser att såväl barnen som vårdnadshavarna behövde göras mer delaktiga i arbetet med planeringen av vården.54 Enligt representanter för Inspek- tionen för vård och omsorg () är klagomål från föräldrar till placerade barn mycket vanligt förekommande. Föräldrar och även andra anhöriga är framför allt missnöjda med bristen på del- aktighet, hur umgänget med barnet är utformat, relationen till familjehemsföräldrarna och i vissa fall med att har placerat barnet för långt från hemmet.55 JO:s beslut ger också en viss uppfattning om problem som är frekventa. I ett flertal fall har uppmärksammats att vårdnadshavare inte blivit informerade om barnets förhållanden. Det har i de refererade fallen handlat om information i frågor om medicinsk vård, olyckshändelser som barn råkat ut för och utredning av behov av ytterligare stödinsatser. Den uteblivna informationen har fått till följd att vårdandshavarna inte har haft möjligheter att framföra synpunkter och i övrigt vara delaktiga. JO har också i flera fall kritiserat socialnämnder för att inte ha låtit vårdnadshavare ta del av och yttra sig över underlaget inför beslut om omplacering.56 52Rättsskyddet ingår i flertalet hem-, villa- och fritidshusförsäkringar, i helförsäkringar av båt samt hel- eller halvförsäkringar av bil. 53Enligt uppgift från juridiska avdelningen vid stad har föräldrarna ofta rättshjälpsbiträde men inte alltid, eftersom det är en ekonomisk fråga. 54Länsstyrelserna (2008) s. 45. 55Muntliga uppgifter från representanter för vid möte . 56JO 2008/09 s. 300, JO 2010/11 s. 392, JO beslut med dnr 2894-2011 och JO 2010/11 s. 392. Föräldrarnas rättsliga ställning och behov av stöd Vikten av tydlighet och återkommande information har framförts av organisationer som möter föräldrar vars barn är placerade. Inte minst föräldrar med utvecklingsstörning eller kognitiva svårigheter behöver hjälp med att förstå och kommunicera vad som har hänt i samband med ett omhändertagande. De kan också behöva ha någon med sig vid möten med för att kunna få stöd att tillgodogöra sig informationen.57 Utredningen har kontaktats av ett flertal föräldrar och andra närstående till placerade barn, som uttryckt missnöje med social- tjänstens handläggning av deras ärende. Budskapet från dessa föräldrar är att de känner sig djupt orättvist behandlade av och att bedömningar sker utifrån ett underlag som är felaktigt eller ofull- ständigt. Beslutet om tvångsvård har kommit plötsligt och utan förvarning. En vanlig uppfattning bland föräldrarna är att kontakterna med och stödet från har upphört i samband med att barnet omhändertagits. Umgänget begränsas utan tillräckliga skäl och det förekommer att familjehem motarbetar umgänge med föräldrar och anhöriga. Det har framförts till utredningen att det är otillfredsställande att vårdnadshavare och barn inte har rätt till offentligt biträde i ärenden om vårdnadsöverflyttning. Se vidare kap. 13. 12.5Umgänge mellan barn och föräldrar 12.5.1En förändrad syn på kontakt mellan föräldrar och placerade barn I , såväl som i andra länder i och , förändrades attityden till kontakt mellan placerade barn och deras föräldrar . Den internationella forskningen, huvud- sakligen i och , visade att bibehållna föräldra- kontakter hade en gynnsam inverkan på placerade barns utveckling.58 Denna forskning kom att påverka ländernas lagstiftning.59 Även 57Synpunkterna framfördes vid möte med SUF-Kunskapscenter respektive FUB. 58Vinnerljung B (1996). 59Enligt Children Act 1989 ska föräldrar behålla sitt föräldraansvar som deras barn är placerade och ska bli informerade om alla beslut som gäller barnen. Föräldrarnas rättsliga ställning och behov av stöd svensk forskning gav stöd till de internationella forsknings- resultaten och inte minst forskningen inom projektet i kris fick stort genomslag.60 har i en longitudinell studie också funnit att fosterbarnens föräldrakontakt påverkade barnen positivt.61 En amerikansk longitudinell studie62 av barn som har vuxit upp i familjehem har haft särskilt stor betydelse för ett förändrat synsätt. Studien visade att de barn som har tillgång till och kan relatera till såväl ursprungsfamiljen som familjehemmet upplevde högre grad av stabilitet och trygghet, har färre känslo- mässiga problem och beteendeproblem samt bättre anpassning. Slutsatserna från denna studie när det gäller effekter på barns välbefinnande och välfärd har senare ifrågasatts. Regelbunden kontakt med föräldrarna visade sig visserligen vara positiv för barnens välbefinnande och utslagsgivande för barnens återförening med föräldrarna. Men i en annan del av studien visade det sig att de barn som haft gles eller obefintlig kontakt med föräldrarna var mer rotade i sina fosterhem och klarade separa- tioner bättre. Det verkade också som om denna grupp av barn hade mindre problem med identitetskonflikter. Studien kan alltså inte sägas ge någon entydig slutsats som pekar på att det generellt sett är positivt att barn har kontakt med föräldrarna.63 Flera forskningsgenomgångar från senare år visar att det inte finns någon säker kunskap om hur föräldrakontakt påverkar barns och ungas utveckling och psykiska välbefinnande.64 Däremot finns mer välgrundat forskningsstöd för att säga att föräldrakontakt under placeringen leder till minskad risk för sammanbrott, dvs. oplanerade avslut av vården.65 Umgänge mellan barn och föräldrar under en placering är en vedertagen princip i såväl internationell som svensk rätt. och har sammanfattat den syn som får anses prägla dagens praxis. Enligt denna försvåras en 60Börjeson B & (1990), (1990), (1988), (1984) och Vinterhed K (1985). 61Andersson G (1998) s. 3 ff. 62Fanshel D & Shinn E (1978). 63Höjer I (2007) s. 36. 64Lundström T & Sallnäs M (2009) s. 53 f. och s. 20 ff. 65Höjer I (2007) s. 36 f och Sallnäs M (2009) s. 54 med ref. till Hestbaek A-D (2003). Föräldrarnas rättsliga ställning och behov av stöd adekvat identitetsuppfattning utan föräldrakontakt och barnen riskerar att känna sig övergivna och utan kontinuitet i tillvaron. En inkluderande hållning till de biologiska föräldrarna gör det också lättare att samarbeta kring placeringen vilket gynnar barnet. Ett annat skäl att upprätthålla föräldrakontakt under placeringen är tiden efter. En kontinuerlig kontakt underlättar återflyttning och som ett antal studier visar kan barnen som unga vuxna stå mycket ensamma i livet.66 12.5.2Svensk lag utgår från barnets behov av umgänge Umgängesrätten i svensk rätt utgår tydligare än i den internatio- nella rätten från barnets perspektiv och behov. Enligt 6 kap. 15 § FB ska ett barn ha rätt till umgänge med en förälder som det inte bor tillsammans med. Enligt 14 § första stycket LVU har social- nämnden ett ansvar för att den unges behov av umgänge med föräldrar och vårdnadshavare så långt möjligt tillgodoses. Enligt förarbetena får en placering inte innebära att barnet avskärs från kontakt med känslomässigt betydelsefulla närstående.67 12.5.3Planering av umgänget och umgängesbegränsning Vid en frivillig placering kan inte ensidigt bestämma umgänget. Finns inte ett samförstånd i stort kring umgängets omfattning och utformning saknas i princip förutsättningar för en frivillig placering. Behovet av att begränsa umgänget kan vara ett skäl till att tillämpa LVU trots att samtycke finns till frivillig vård. I praktiken träffas ofta överenskommelser om umgänget vid frivillig vård, som kan innebära vissa inskränkningar i vårdnadshavarens umgänge med barnet. Enligt JO är detta möjligt även om en sådan plan inte innebär någon rättslig begränsning av vårdnadshavarens rätt att träffa sitt barn.68 Även vid vård enligt LVU har socialnämnden ett ansvar för att barnets behov av umgänge med föräldrar så långt möjligt till- 66Lundström T & Sallnäs M (2009) s. 53. 1989/90:28 s. 73 och s. 115. 68Socialstyrelsen (2012d) med ref. till JO 2005/06 s. 265. Föräldrarnas rättsliga ställning och behov av stöd I syfte att undvika tvister om omfattningen av umgänget bör en plan över umgänget upprättas och undertecknas av berörda parter.69 Föräldrarna får dock inte tvingas att gå med på umgänges- planen. Så länge det inte finns ett formellt beslut om umgänges- begränsning kan socialnämnden inte begränsa vårdnadshavarens möjlighet att träffa sitt barn.70 Enligt 14 § andra stycket LVU får socialnämnden begränsa um- gänget mellan barnet och vårdnadshavaren om det är nödvändigt med hänsyn till ändamålet med vården. Möjligheten till umgänges- begränsning gäller inte enbart i förhållande till vårdnadshavaren utan också i förhållande till förälder som har umgängesrätt reglerad genom dom eller beslut av domstol eller genom avtal. Nämnden kan begränsa umgängets omfattning, bestämma var umgänget ska ske och om det ska ske i närvaro av en utomstående person. Det kan också vara fråga om beslut att helt förbjuda umgänge för eller tills vidare.71 Nämnden kan även besluta om begränsning eller förbud för brev- och telefonkontakter mellan föräldrar och barn. Sådana begränsningar bör ske mycket restriktivt och endast pågå en kortare tid.72 Begränsningar i fråga om barnets umgänge med andra personer är en fråga för socialnämnden att ta ställning till utifrån den all- männa befogenheten i 11 § LVU.73 Bestämmelserna om begränsningar i umgängesrätten bör till- lämpas restriktivt, enligt förarbetena, och får inte användas slentrianmässigt. får inte besluta om inskränkningar i umgänget mellan barn och föräldrar förutom om det är nöd- vändigt för att genomföra vården. Umgängesbegränsning kan bli aktuellt när föräldrarna griper in i vården på ett obehörigt sätt. Deras personliga förhållanden, exempelvis vid långtgående miss- bruk eller svår psykisk sjukdom, kan vara sådana att de inte bör träffa sitt barn.74 Andra skäl kan enligt Social- styrelsens allmänna råd vara att det finns en risk för att föräldrarna avviker med barnet, att barnet visar rädsla för en förälder, att det 69SOSFS 1997:15 s. 71. 70Socialstyrelsen (2012) s. 143. 71RÅ 1990 ref. 97. 72SOSFS 1997:15 s. 73. 73SOSFS 1997:15 s. 72. 1979/80:1 del A s. 601 f. Föräldrarnas rättsliga ställning och behov av stöd finns en risk för övergrepp mot barnet eller att en förälder kräver så mycket umgänge att vården blir verkningslös eller hindrar barnets anknytning till familjehemmet.75 Ett beslut om umgängesbegränsning ska, enligt JO, vara tydligt och av beslutet ska framgå om det gäller tills vidare eller är tids- begränsat.76 Enligt 14 § tredje stycket LVU ska socialnämnden minst en gång överväga om beslut om umgängesbegränsning respektive hemlighållande av den unges vistelseort fortfarande behövs. Enligt 14 § andra stycket LVU får socialnämnden också besluta att den unges vistelseort inte ska röjas för föräldrar eller vårdnads- havare. Enligt förarbetena bör bestämmelsen tillämpas restriktivt. Det bör således endast i rena undantagsfall förekomma att nämn- den håller den unges vistelseort hemlig för föräldrarna.77 Ett beslut om hemlighållande av vistelseort får aldrig fattas slentrianmässigt eller av bekvämlighetsskäl.78 Ett par situationer kan, enligt allmänna råd om tillämpningen av LVU, urskiljas när det kan bli aktuellt med ett sådant beslut. Det kan finnas grundad anledning att tro att föräldrarna egenmäktigt kommer att bortföra den unge och att dennes hälsa eller utveckling därigenom skulle äventyras eller vården omöjliggöras. Det kan vidare vara situationer där den unge riskerar att utsättas för misshandel, psykiskt skadlig behandling eller annan allvarlig fara. Det kan även gälla situationer där det kan befaras att föräldrarna kan tänkas föra den unge utomlands eller på annat sätt undanhålla socialnämnden barnet. Där- emot kan inte varje misstanke om att föräldrarna inte respekterar ett beslut om umgängesbegränsning leda till att vistelseorten hemlighålls.79 75SOSFS 1997:15 s. 71. 76JO beslut med dnr 2017-2002 s. 8. 1979/80:1 del A s. 602. 1989/90:28 s. 74. 79SOSFS 1997:15 s. 76. Föräldrarnas rättsliga ställning och behov av stöd JO har uttalat att begränsningar i brev- och telefonkontakter kan strida mot skydd för familjeliv, om restriktionerna är mer ingripande än vad som är nödvändigt.80 Det finns mycket begränsad vägledning att tillgå för när det gäller umgängesplanering utifrån barnets behov.