sou · H3B324 · 2015-03-23 00:00:00 — Med medlemsstat avses inte enbart staten på central nivå utan även regionala och lokala offentliga organ. Stödet behöver inte lämnas direkt av en stat utan kan även ges genom privata eller offentliga organ som utsetts av staten.11 Allt stöd som kommer från offentliga organ som stat, kommun, landsting, offentligt ägda bolag eller stiftelser, eller privata bolag som hanterar offentliga medel, omfattas således av begreppet. Förenklat uttryckt innefattar begreppet därmed också tillgångar och medel som dessa organ svarar för.12 För att en åtgärd ska utgöra otillåtet statsstöd krävs även att åtgärden dels snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen genom att ge mottagande företag ekonomiska fördelar, dels påver- kar handeln mellan medlemsstaterna. Samhandelskriteriet har tolkats vidsträckt; det räcker att påverkan på samhandeln är potentiell. Till följd av detta begränsar kriteriet inte tillämpning sär- skilt påtagligt.13 När det gäller frågan om en åtgärd innebär en eko- nomisk fördel har slagit fast att det, för att det ska kunna bedömas om en statlig åtgärd utgör stöd, måste avgöras om 9EU-domstolens dom i mål C-30/59 De Gezamenlijke Steenkolenmijnen in mot Europeiska kol- och stålgemenskapernas höga myndighet, 1961, s. 69. 10SOU 2008:38 s. 189. 11Se t.ex. dom C-379/98 mot , 2001 I-2099, punkt 58. 12Indén, EU:s statsstödsrätt – En introduktion, s. 40. 13I tillkännagivandet Riktlinjer om begreppet påverkan på handeln i artikel 81 och 82 i fördraget (nuvarande artikel 101 och 102 i EUF-fördraget) redovisar kommissionen de prin- ciper som har utarbetats av unionsdomstolarna beträffande tolkningen av begreppet påver- kan på handeln (EUT C 101, 27.4.2004, s. 81). Se även prop. 2010/11:59 s. 15. Påverkan från EU:s konkurrensrätt det mottagande företaget får ekonomiska fördelar som det inte skulle ha erhållit under normala marknadsvillkor.14 Även kommissionen har i olika sammanhang förklarat vid vilka förhållanden vissa åtgärder enligt dess uppfattning innebär ekonomiska fördelar. För att en åtgärd som företas av staten med statliga medel ska utgöra statligt stöd, krävs vidare att åtgärden gynnar vissa företag eller viss produktion. I uttrycket gynnar ligger att stödet ska vara direkt eller indirekt selektivt. Såväl selektiva bestämmelser som selektiv tillämpning av en bestämmelse inbegrips alltså i detta kriterium. För att kunna bedöma om en åtgärd är selektiv ska det undersökas om den, inom ramen för en viss rättslig reglering, utgör en fördel för vissa företag i jämförelse med andra företag som i faktiskt och rättsligt hänseende befinner sig i en jämförbar situation.15 EU- domstolen har också slagit fast att en statlig åtgärd som utan åt- skillnad gynnar alla företag som är etablerade i landet inte kan ut- göra statligt stöd.16 Generellt stöd, som ges automatiskt till alla företag utan skönsmässig prövning, t.ex. vissa åtgärder inom skatte- området, utgör inte statligt stöd i EUF-fördragets mening. Enligt rättspraxis är dock nästan allt selektivt stöd konkurrenssnedvrid- ande, oavsett omfattning eller stödmottagarens marknadsandelar. Åtgärder som är begränsade branschvis eller geografiskt eller är förbehållna en viss kategori av företag är selektiva.17 En utgångs- punkt för att kunna bedöma om en åtgärd gynnar motparten är att fastställa hur en privat aktör i en marknadsekonomi skulle ha agerat utifrån kommersiell hänsyn under motsvarande förutsättningar som den offentliga aktören står inför, den s.k. marknadsekono- miska investerarens princip. Denna princip innebär att en åtgärd utgör en ekonomisk fördel om en privat investerare inte skulle ha utfört åtgärden i fråga på samma villkor.18 Om det offentliga som ger ut ersättning agerar som en privat aktör är det som regel inte fråga om ett gynnande. 14EU-domstolens dom i mål C-156/98, mot kommissionen, 2000-6857, punkt 30. 15EU-domstolens dom i mål C-88/03, mot kommissionen, 2006 I-7115. 16EU-domstolens dom i mål C-143/99, Pipline och Wietersdorfer & Peggauer Zementwerke, 2001 I-8365, punkt 35. 17EU-domstolens dom i mål C-241/94, mot kommissionen, 1996 I-4551, punkt 22. 18Se t.ex. tribunalens dom i mål T-16/96, Cityflyer mot kommissionen, 1998 II-757, punkt 51. Påverkan från EU:s konkurrensrätt Även om huvudregeln innebär att statsstöd inte är förenligt med fördraget anses vissa stöd vara det. Av artikel 107.2 i EUF- fördraget framgår att vissa stöd är förenliga med den inre mark- naden och undantag ska då medges. Dessa är stöd av social karaktär som ges till enskilda konsumenter, stöd för att avhjälpa skador som orsakats av naturkatastrofer eller andra exceptionella händelser och stöd som ges till näringslivet i vissa av de områden i som påverkats genom delning. Enligt artikel 107.3 kan ytter- ligare stöd anses förenliga med den inre marknaden och undantag får då medges. Som förenligt med den inre marknaden kan anses a)stöd för att främja den ekonomiska utvecklingen i regioner där lev- nadsstandarden är onormalt låg eller där det råder allvarlig brist på sysselsättning och i de regioner som avses i artikel 349, med hänsyn till deras strukturella, ekonomiska och sociala situation, b)stöd för att främja genomförandet av viktiga projekt av gemensamt europeiskt intresse eller för att avhjälpa en allvarlig störning i en medlemsstats ekonomi, c)stöd för att underlätta utveckling av vissa näringsverksamheter eller vissa regioner, när det inte påverkar handeln i negativ riktning i en omfattning som strider mot det gemensamma intresset, d)stöd för att främja kultur och bevara kulturarvet, om sådant stöd inte påverkar handelsvillkoren och konkurrensen inom unionen i en omfattning som strider mot det gemensamma intresset, e)stöd av annat slag i enlighet med vad rådet på förslag från kom- missionen kan komma att bestämma genom beslut. 11.3.2Kommissionens roll och förordningar som tillåter stöd Statsstödsreglerna bygger på ett system med förhandsgranskning. Medlemsstater som vill lämna stöd i fördragets mening måste anmäla planerna på sådant stöd i förväg till kommissionen så att den kan ta ställning till om stödet är förenligt med den inre marknaden. Kommissionens utrymme för skönsmässig bedömning enligt arti- kel 107.3 är omfattande. som granskning pågår, råder ett förbud mot att genomföra den planerade åtgärden. Om ett stöd som ska anmälas ges ut utan att anmälan skett i förväg utgör stödet ett olagligt stöd. Kommissionen ska fortlöpande granska alla stöd- program som förekommer i medlemsstaterna. Finner kommissio- nen att ett stöd som lämnas av en stat eller med statliga medel inte är förenligt med den inre marknaden, eller att ett sådant stöd miss- Påverkan från EU:s konkurrensrätt brukas, ska den besluta om att staten i fråga ska upphäva eller ändra stödåtgärderna (artikel 108 i EUF-fördraget). Stödet anses då som oförenligt med den inre marknaden eller otillåtet enligt det s.k. genomförandeförbudet i artikel 108.3 som i korthet innebär att en stödåtgärd normalt sett inte får vidtas innan kommissionen granskat och godkänt den. får, med stöd av artikel 109 i EUF-fördraget, anta de förordningar som behövs för tillämpningen av artiklar- na 107 och 108. Det har skett genom de s.k. procedur- och bemyn- digandeförordningarna.19 I procedurförordningen och kommissio- nens följdförordning20 som implementerar denna regleras bl.a. hur medlemsstaternas anmälan om planerade stöd och kommissionens granskning av dessa ska ske. Där anges också hur klagomål avseende påstådda olagliga stöd ska hanteras och att ifall kom- missionen har upplysningar om sådant påstått olagligt stöd ska den undersöka dessa upplysningar oavsett källan för dessa. I fall av olagligt stöd ska kommissionen besluta att den berörda medlems- staten ska vidta alla nödvändiga åtgärder för att återkräva stödet från mottagaren, innefattande viss ränta. Återkravet ska verkställas utan dröjsmål och enligt den berörda medlemsstatens lagstiftning. Procedurförordningen reviderades 2013. Då tillkom bl.a. bestäm- melser om vilka som är klagomålsberättigade och om böter och viten samt en möjlighet för medlemsstaternas domstolar att vid tillämpningen av artiklarna 107.1 och 108 i EUF-fördraget begära upplysningar från kommissionen som den förfogar över eller yttran- den i frågor som gäller tillämpningen av reglerna om statligt stöd och dessutom en rätt för kommissionen att på eget initiativ avge yttranden till domstolarna.21 19Rådets förordning (EG) nr 659/99 av om tillämpningsföreskrifter för artikel 93 i EG-fördraget (EGT L 83, 27.3.1999, s. 1–9, Celex 31999R0659) samt rådets för- ordning (EG) nr 994/98 av om tillämpningen av artiklarna 92 och 93 i För- draget om upprättandet av Europeiska gemenskapen på vissa slag av övergripande statligt stöd (EGT L 142, , s. 1–4, Celex 31998R0994). 20Kommissionens förordning (EG) nr 794/2004 av om genomförande av rådets förordning (EG) nr 659/1999 om tillämpningsföreskrifter för artikel 93 i EG-fördraget (EUT L 140, 30.4.2004, s. 1–134, Celex 32004R0794). 21Rådets förordning (EU) nr 734/2013 av om ändring av förordning (EG) nr 659/1999 om tillämpningsföreskrifter för artikel 93 i EG- fördraget (EUT L 204, 31.7.2013, s. 15–22, Celex 32013R0734). Som en följd av detta är kommissionens implementerings- förordning också föremål för översyn. Påverkan från EU:s konkurrensrätt Bemyndigandeförordningen ger kommissionen rätt att genom förordningar förklara att vissa slags stöd är förenliga med den inre marknaden (allmänna gruppundantagsförordningen) och att vissa stöd av mindre betydelse inte anses uppfylla samtliga kriterier i artikel 107.1 i EUF-fördraget för att utgöra sådant stöd som måste anmälas (s.k. de minimis-stöd).22 Av de minimisförordningen följer att stöd som inte överstiger per stödmottagare om tre beskatt- ningsår under vissa övriga förutsättningar inte omfattas av anmäl- ningsskyldigheten. För vägtransportsektorn är gränsen . Kommissionens allmänna gruppundantagsförordning, även kallad GBER23, är tillämplig på bl.a. vissa typer av regionalstöd, investe- ringsstöd och sysselsättningsstöd till små och medelstora företag samt stöd till miljöskydd, transport för personer bosatta i avlägsna områden, bredbandsinfrastruktur, kultur, idrott och lokal infrastruk- tur samt till forskning, utveckling och innovation. GBER gäller för åren 2014–2020 och omfattar totalt 43 undantag. Undantagen har i flera fall relativt höga tröskelvärden, vilket gör att utrymmet för tillåtet stöd är stort om förutsättningarna för det är uppfyllda. För t.ex. driftstöd till idrottsanläggningar är tröskelvärdet för anmäl- ningsskyldigheten och för ett infrastruktur- projekt eller för ett helt projekt. För att tillämpa undantagen krävs att stödgivaren på internet publicerar stödordningen och lämnar uppgifter om den till kom- missionen. Vidare finns det ytterligare undantag på vissa särreglerade om- råden, t.ex. transport- och jordbruksområdena.24 Sådana stöd undantas från anmälningsskyldigheten enligt artikel 108.3 i EUF-fördraget och kan därför verkställas av medlemsstaterna utan att de behöver av- vakta kommissionens beslut. Kommissionen har exklusiv behörighet att avgöra om en stöd- åtgärd är förenlig med den inre marknaden men dess beslut kan 22Se bl.a. kommissionens förordning (EU) nr 651/2014 av genom vilken vissa kategorier av stöd förklaras förenliga med den inre marknaden enligt artiklarna 107 och 108i fördraget (allmänna gruppundantagsförordningen), (EUT L 187, 26.6.2014, s. 1–78, Celex 32014R0651) och kommissionens förordning (EU) nr 1407/2013 av om tillämpningen av artiklarna 107 och 108 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt på stöd av mindre betydelse (EUT L 352, 24.12.2013, s. 1–8, Celex 32013R1407). 23General (GBER). 24SOU 2011:69 s. 87 f. Påverkan från EU:s konkurrensrätt överklagas till tribunalen och . De EU-rättsliga stats- stödsreglerna kan emellertid indirekt komma under svensk dom- stols prövning, bl.a. i samband med laglighetsprövning enligt kom- munallagen.25 Eftersom artikel 108.3 har direkt effekt kan också enskilda, t.ex. konkurrenter, själva i svensk domstol göra gällande att kommun eller landsting brutit mot statsstödsreglerna. Det finns flera svenska fall där ett kommunalt beslut upphävts enbart på grund av att det fattats i strid med genomförande- förbudet i artikel 108.3 i EUF-fördraget. Ett exempel på detta är Arena-fallet där kommun hade godkänt ett sam- arbetsavtal med ett icke kommunägt bolag (arenabolaget) som skulle uppföra och driva en idrottsarena i . Kommunen hade bl.a. gjort ett kapitaltillskott om till arenabolaget utan att kommunen gavs något ägande i bolaget. Dessutom för- band sig kommunen att betala en årlig hyra till arenabolaget om under . Enligt samarbetsavtalet skulle kapital- tillskottet återbetalas , under förutsättning att det var möjligt med hänsyn till bolagets finansiella läge och till de villkor som gällde med andra finansiärer och intressenter. Enligt förvaltningsrätten fick kapitaltillskottet närmast betrak- tas som ett räntefritt lån, vilket i praktiken också var amorterings- fritt. Förvaltningsrätten ansåg att det var uteslutet att en privat investerare hade fattat ett sådant beslut under marknadsmässiga förhållanden, varför kapitaltillskottet enligt förvaltningsrätten inne- bar en ekonomisk fördel för mottagaren. Enligt förvaltningsrätten låg det inte heller någon marknadsmässig kalkyl bakom hyressätt- ningen. Åtagandena sågs som stöd med statliga medel, vilka gynnade visst företag och därmed var selektiva samt hotade att snedvrida konkurrensen och påverka handeln mellan medlemsstaterna. Det kunde därför inte uteslutas att åtgärderna utgjorde statligt stöd enligt artikel 107.1 i EUF-fördraget. Förvaltningsrätten konstate- rade också att kommunen hade åsidosatt anmälningsskyldigheten och genomförandeförbudet i artikel 108.3 i EUF-fördraget. Beslutet var därför enligt förvaltningsrättens uppfattning olagligt och därför upphävdes beslutet.26 Stödet om , som ändrats 25Indén, EU:s statsstödsrätt – En introduktion, s. 123 och exempelvis RÅ 2010 ref. 119. 26Förvaltningsrätten i dom i mål nr 6994-10. Domen över- klagades men Kammarrätten i meddelade inte prövningstillstånd. Påverkan från EU:s konkurrensrätt till en ägaroption, notifierades sedermera av till kommissio- nen som i beslut fann att stödet i och för sig ut- gjorde ett statligt stöd men att stödet ändå var förenligt med den inre marknaden enligt artikel 107.3 i EUF-fördraget.27 Ytterligare ett fall av kommunalt beslut som upphävts på grund av brott mot anmälningsskyldigheten och genomförandeförbudet i artikel 108.3 var ett stöd till bredbandsutbyggnad i kommunala bostadsföretag. Kammarrätten konstaterade att det inte gick att utesluta att bredbandsutbyggnaden kunde klassificeras som statligt stöd. Det skulle därför ha anmälts.28 Före reglerade lagen (1994:1845) om tillämpningen av Europeiska unionens statsstödsregler förfarandet om kommis- sionen eller funnit att kommunen eller lämnat stöd som står i strid med artikel 107 i EUF-fördraget. Rege- ringen hade då möjlighet att upphäva ett kommunalt stödbeslut. För rättelse av ett upphävt beslut hänvisades till 10 kap. 15 § KL som anger att beslut ska rättas i den utsträckning det är möjligt. reglerar lagen (2013:388) om tillämpning av Europeiska unionens statsstödsregler återkrav av olagliga stats- stöd. Den tidigare regleringen i 10 kap. 15 § KL bedömdes inte tillräcklig eftersom den endast ställde krav på att rättelse skulle ske ”i den utsträckning som det är möjligt”.29 Den som har lämnat olagligt stöd, dvs. i strid med genomförandeförbudet i artikel 108.3 i EUF-fördraget, ska i stället återkräva stödet och den som har tagit emot olagligt stöd ska betala tillbaka stödet, om inte återkrav eller återbetalning får underlåtas enligt unionsrätten (2 och 3 §§). Talan om återbetalning av olagligt stöd och betalning av ränta på sådant stöd får väckas endast av stödgivaren (6 §). Genom den nya ord- ningen om återkrav och återbetalning bedömdes att inte krävde att besluten också måste upphävas.30 I lagen finns även före- 272013/452/EU: Kommissionens beslut av om statligt stöd SA.33618 (12/C) som planerar att genomföra till förmån för [delgivet med nr C(2013) 2362], (EUT L 243, , s. 19–26). 28Kammarrätten i dom i mål nr 4514-07. 2012/13:84 s. 27. 30SOU 2011:69 s. 93. Påverkan från EU:s konkurrensrätt skrifter om stödgivarens anmälningsplikt till regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer av sådana stödåtgärder som kom- missionen enligt artikel 108.3 i EUF-fördraget ska underrättas om (12 §). I lagen finns dessutom föreskrifter om handräckning så att kommissionen kan granska räkenskaper och andra affärshandlingar samt ta kopior av dessa handlingar, och få tillträde till samtliga lokaler och markområden som utnyttjas av det berörda företaget (13 §). 11.4Tjänster av allmänt ekonomiskt intresse, SGEI I utredningens direktiv pekar regeringen ut regleringen av tjänster av allmänt ekonomiskt intresse som ett område inom unionsrätten som särskilt bör analyseras. Regeringen menar att många av de väl- färdstjänster som tillhandahålls av svenska kommuner och lands- ting, såsom bl.a. hälso- och sjukvård, äldreomsorg, barn- och ung- domsutbildning, renhållning och avfallshantering sannolikt kan defini- eras som tjänster (ekonomiska eller icke-ekonomiska) av allmänt intresse. I tillhandahålls en allt större omfattning av dessa allmännyttiga tjänster av privata utförare. Att dessa tjänster således tillhandahålls på en marknad innebär att unionsrättens tillämp- ningsområde vidgas så att bl.a. konkurrens- och statsstödsreglerna blir tillämpliga. I har, till skillnad från vad som är fallet i flera andra medlemsländer, den möjlighet att göra vissa undantag från exempelvis statsstöds- och upphandlingsreglerna som unions- rätten anvisar använts mycket sällan vid konkurrensutsättning av välfärdstjänster. har debatten om att utnyttja de möjligheter som finns inom unionsrätten för att ta till vara väsent- liga samhällsintressen ökat inom EU.31 För att kunna ta ställning till i vad mån bör använda sig av detta utrymme inom unionsrätten finns, menar regeringen, ett behov av att vidare ana- lysera hur den unionsrättsliga regleringen av tjänster av allmänt ekonomiskt intresse förhåller sig till svensk rätt, framför allt i för- hållande till de kommunala välfärdstjänsterna. Det behöver även analyseras vilka skyldigheter som den unionsrättsliga regleringen 31 Se bl.a. kommissionens meddelande En kvalitetsram för tjänster av allmänt intresse i , KOM(2011) 900 slutlig. Påverkan från EU:s konkurrensrätt medför, i synnerhet avseende redovisning, rapportering och tillsyn. Vidare bör det utredas hur och på vilket sätt den unionsrättsliga regleringen av tjänster av allmänt ekonomiskt intresse ytterligare skulle kunna användas i . Med utgångspunkt från utredningens direktiv redogörs i detta avsnitt inledningsvis för den EU-rättsliga regleringen av tjänster av allmänt ekonomiskt intresse. Genom artiklarna 14 och 106.2 i EUF-fördraget ges ett visst ut- rymme att lämna stöd som annars inte skulle vara möjligt när unionen, medlemsstaterna och företag fullgör sina uppgifter i form av tjänster av allmänt ekonomiskt intresse (Services of General , SGEI) och det utan att komma i konflikt med EU:s konkurrens- och statsstödsregler. I artikel 14 ges en allmän regel om SGEI: Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 4 i fördraget om Euro- peiska unionen och artiklarna 93, 106 och 107 i det här fördraget och med beaktande av den betydelse som tjänster av allmänt ekonomiskt intresse har för unionens gemensamma värderingar och den roll som dessa tjänster spelar när det gäller att främja social och territoriell sammanhållning, ska unionen och medlemsstaterna, var och en inom ramen för sina respektive befogenheter och inom fördragens tillämp- ningsområde, sörja för att sådana tjänster utförs på grundval av prin- ciper och villkor, särskilt ekonomiska och finansiella, som gör det möjligt för dem att fullgöra sina uppgifter. och rådet ska genom förordningar i enlighet med det ordinarie lagstift- ningsförfarandet fastställa dessa principer och villkor, utan att det påverkar medlemsstaternas befogenheter att i överensstämmelse med fördragen tillhandahålla, beställa och finansiera sådana tjänster. I artikel 106.2 regleras frågan mer ur företagens perspektiv: Företag som anförtrotts att tillhandahålla tjänster av allmänt ekono- miskt intresse eller som har karaktären av fiskala monopol ska vara underkastade reglerna i fördragen, särskilt konkurrensreglerna, i den mån tillämpningen av dessa regler inte rättsligt eller i praktiken hindrar att de särskilda uppgifter som tilldelats dem fullgörs. Utvecklingen av handeln får inte påverkas i en omfattning som strider mot unionens intresse. Påverkan från EU:s konkurrensrätt Till fördraget finns ett protokoll (nr 26) om tjänster av allmänt in- tresse. I dess artikel 1 anges följande. Unionens gemensamma värden i fråga om tjänster av allmänt eko- nomiskt intresse i den mening som avses i artikel 14 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt inbegriper särskilt –nationella, regionala och lokala myndigheters avgörande roll och stora handlingsutrymme när det gäller att tillhandahålla, beställa och organisera tjänster av allmänt ekonomiskt intresse så nära användarnas behov som möjligt, –mångfalden av tjänster av allmänt ekonomiskt intresse och de skillnader i användarnas behov och preferenser som olika geo- grafiska, sociala eller kulturella förhållanden kan leda till, –en hög nivå av kvalitet, säkerhet och överkomlighet, likabehand- ling samt främjande av allmän tillgång och användarnas rättigheter. I protokollet finns också en artikel 2 som erkänner att bestämmel- serna i fördragen inte på något sätt ska påverka medlemsstaternas behörighet att tillhandahålla, beställa och organisera tjänster av all- mänt intresse som inte är av ekonomisk natur. Sådana tjänster om- fattas inte av (se ovan avsnitt 11.2.3). Emellertid kan vissa av EUF-fördragets principer bli tillämpliga på sådana tjänster som principen om icke-diskriminering.32 Artikel 36 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna (rättighetsstadgan) anger följande. Tillgång till tjänster av allmänt ekonomiskt intresse Unionen ska för att främja social och territoriell sammanhållning i unionen erkänna och respektera den tillgång till tjänster av allmänt ekonomiskt intresse som föreskrivs i nationell lagstiftning och praxis i enlighet med fördragen. Sammanfattningsvis kan sägas om den primära EU-rättsliga reg- leringen av tjänster av allmänt ekonomiskt intresse att artikel 14 ut- gör en allmän regel medan artikel 106.2 reglerar hur reglerna ska omsättas i praktiken med den proportionalitetsavvägning som finns inbyggd. Protokollet kan sägas redovisa unionens syn på tjänster av allmänt ekonomiskt intresse. Här erkänns bl.a. subsidiaritetsprin- 32 Se artikel 18 i EUF-fördraget och Madell, Tjänster av allmänt intresse – ett svenskt perspektiv, Sieps 2011:8, s. 27 och 46. Påverkan från EU:s konkurrensrätt cipen33 och de regionala och lokala myndigheterna lyfts fram. Stadgan ger rättigheter till EU-medborgarna samt uttrycker en balans mellan unionen och dess medlemsstater i frågan. Den lyfter också fram den sociala dimensionen av EU-samarbetet. 11.4.3Begreppen tjänster av allmänt intresse och tjänster av allmänt ekonomiskt intresse Reglerna om tjänster av allmänt ekonomiskt intresse ger uttryck för en balans mellan konkurrensreglerna och medlemsstaternas be- hov av att kunna utforma sina välfärds- och andra offentliga tjänster på olika sätt. I EUF-fördraget och i texter som ansluter till det, erkänns att det i medlemsstaterna och unionen som helhet finns tjänster som är av en viss karaktär och som är av ett allmänt in- tresse. Tjänster av icke-ekonomisk karaktär ansågs ursprungligen falla utanför fördragen och reglerades inte. Samarbetet byggde ju främst på ekonomiska intressen.