sou · H3B335 · 2015-03-31 00:00:00 — Om kommunen gör upphandlingar där lanthandlarna kan vara med och leverera till kommunala inrättningar kan dock servicebidrag lämnas till.3 Ersättningsnivån för hemsändning bestäms av kommunerna Hemsändningsbidrag är ett statligt bidrag till kommuner som bekostar hemsändning av dagligvaror till hushåll eller som har kostnader för särskilda inköpsturer. Statens bidrag får vara högst av kommunens kostnader men får inte överstiga per hushåll eller tillfälle. Kommunen beslutar om ersättningen till den som ordnar hemsändningen eller inköpsturerna. Ersättningen utgår med mycket olika belopp. Kommunerna har också varierande kriterier när det gäller vilka hushåll som kan komma ifråga för hemsändning som kommunen helt eller delvis bekostar. Flera kommuner i , och , två kommuner i samt en kommun i , 3 Riktlinjer för handläggning av stöd till kommersiell service, i , Dnr 302-327-2014. Befintliga stöd till kommersiell service och har som ersättningsnivå. I har flera kommuner ersättningsnivåer som ligger på eller mer. Nivåerna i länet och även inom kommuner varierar mycket. Det beror på skillnader i kostnaderna för hemsändningen. I en del fall handlar det om mycket långa avstånd. De kommuner som har ersättningsnivåer på utnyttjar statsbidraget fullt ut och får ett statligt bidrag med per hushåll och tillfälle. Många kommuner har ersättningsnivåer som ligger , men nivåer förekommer också. I har några kommuner en ersättning som varierar beroende på avstånd. I vissa kommuner betalar kunden, alltså mottagaren av hemsändningen, en avgift till butiken. Avgiften ligger vanligen och kompletterar ersättningen från kommunen. Ofta utförs hemsändningen av en dagligvarubutik som också tar emot beställningen, plockar ihop varukassarna och kör ut dem till hushållen. Men andra lösningar och utförare förekommer också. Förutom att ersättningsnivåerna varierar så finns olika kriterier för vilka hushåll som kan få hemsändning beviljad. Många kommuner kräver en biståndsbedömning enligt socialtjänstlagen för att hushåll ska komma ifråga för hemsändning. Andra kommuner har inte krav på biståndsbedömning, men däremot att mottagarna ska vara pensionärer eller funktionshindrade som inte kan ta sig till butiken. Det finns också kommuner som beviljar hemsändning till permanent boende utanför detaljplanelagt område eller fastboende med ett par kilometers resväg till butik. Utredningen anser inte att det finns skäl att höja det statliga bidraget till hemsändning eftersom få kommuner utnyttjar det statliga bidraget fullt ut. Befintliga stöd till kommersiell service 7.8Tillväxtverkets uppföljning av beviljade stöd har bistått utredningen genom att göra en uppföljning av stödgivningen till kommersiell service , 2011–2013. Uppföljningen innehåller uppgifter om hur mycket investeringsbidrag och servicebidrag som beviljats i respektive län. Företagens omsättningssiffror har samlats in, dels från ärendehanteringssystemet Nyps, dels har kompletteringar hämtats från SCB och Tillväxtanalys. Uppföljningen visar att totalt beviljade stöd (investeringsbidrag och servicebidrag till både dagligvarubutiker och drivmedelsstationer) 2011–uppgick till 108 miljoner kronor.4 Dessa medel fördelas på 826 ärendebeslut. Av beviljat stöd utgörs av investeringsbidrag. Mest stöd beviljades i , följt av , , och . Dessa fem län beviljade mer än hälften av det totala stödet till kommersiell service i form av investeringsbidrag och servicebidrag 2011– 2013 (tabell 7.3). Av totalt beviljat stöd fördelades () på dagligvaror och resterande på drivmedel (). i har beviljat mest stöd till drivmedel, eller av sitt stöd. I och har också en relativt stor andel av stödet gått till drivmedel, . Medelvärdet på ett stöd till dagligvaror var och till drivmedel . Av det totala stödet till dagligvaror beviljades i fem norrlandslän; , , , och . , och svarade för (tabell 7.4). 4 Anslaget 1:1 Regionala tillväxtåtgärder omfattar . Regeringen beslutar om fördelning av medel till länen, medan prioriteringen av tilldelat anslag i huvudsak sker på regional nivå. Stöd till kommersiell service och bidrag till projektverksamhet är två av flera utgifter som anslaget får användas för. Länen bestämmer alltså själva hur mycket totalt som avsätts för stöd till kommersiell service. Befintliga stöd till kommersiell service Av stödet till dagligvaror utgjordes av investeringsbidrag (516 ärendebeslut) och servicebidrag (180 ärendebeslut). Medelvärdet på ett investeringsbidrag till dagligvaror var 110 tkr och ett servicebidrag 138 tkr. Mest servicebidrag till dagligvarubutiker (största totalsumman) beviljades i , följt av , , , och län. Av stödet till drivmedel utgjordes av investeringsbidrag (111 ärendebeslut) och servicebidrag (16 ärendebeslut). Medelvärdet på ett investeringsbidrag till drivmedel var och ett servicebidrag (tabell 7.5). Då en stödmottagare kan erhålla flera stöd redovisas också hur många unika arbetsställen (dagligvarubutiker/ drivmedelsställen) som fått stöd 2011–2013. En stödmottagare kan ha flera olika arbetsställen och i flera fall har en butik både erhållit investeringsbidrag och servicebidrag. Ett företag kan även få bidrag till både dagligvaror och drivmedel. Totalt har 487 unika företag erhållit någon form av stöd till kommersiell service . Bidrag till dagligvaror har beviljats 401 företag och 107 företag har fått bidrag till drivmedel. Av dagligvarustöden har 340 företag fått investeringsbidrag och 121 har fått servicebidrag. Av drivmedelsstöden har 100 företag fått investeringsbidrag och 12 har fått servicebidrag (tabell 7.6). Befintliga stöd till kommersiell service Av de dagligvarubutiker som beviljades investeringsbidrag 2011– 2013 hade en årsomsättning , av företagen hade en omsättning , hade en omsättning och hade i omsättning. För drivmedelsinvesteringar redovisas ingen fördelning på omsättningsklasser då det varit svårt att få fram tillförlitlig statistik. Flertalet bidrag till drivmedelsinvesteringar går till antingen företag som även säljer dagligvaror eller helt nya aktörer på lokal nivå som inte är knutna till de större drivmedelsbolagen. De senare har ofta ingen omsättning innan bidrag söks och för de förra saknas detaljerade omsättningssiffror för just drivmedel. Det finns regionala skillnader vad gäller investeringsbidrag. Av de 340 unika butikerna som fick investeringsbidrag 2011–2013 hade , och sammanlagt 103 butiker (38, 33 och 32 i respektive län) eller av det totala antalet butiker som fick bidrag. De fem norrlandslänen (, , , och ) hade tillsammans 108 butiker som fick bidrag, motsvarande av det totala antalet butiker som fick bidrag. Detta ska ställas i relation till den totala summan beviljat investeringsbidrag, som var . , och beviljade tillsammans motsvarande av totalt investeringsbidrag. Norrlandslänen beviljade tillsammans motsvarande av totalt beviljat investeringsbidrag till dagligvarubutiker. Det innebär att Norrlandslänen beviljar investeringsstöd med högre belopp (tabell 7.7). Företagen som beviljas servicebidrag har ofta en lägre omsättning än de som beviljas investeringsbidrag. Av de dagligvarubutiker som erhållit servicebidrag de aktuella åren hade en omsättning som understeg , hade en omsättning . Det finns också 14 företag (motsvarande av företagen) med omsättning som fått servicebidrag (tabell 7.8). Befintliga stöd till kommersiell service 7.8.1Stödföretagens omsättning och geografiska fördelning Som framgick i förra avsnittet har totalt 487 unika stödföretag beviljats stöd till kommersiell service –2013. Stöden har gått till försäljningsställen av olika storlek och med varierande utbud av dagligvaror. En del är försäljningsställen för drivmedel. Tillväxtanalys har bistått utredningen med en analys av hur stödföretagen fördelar sig geografiskt i olika tillgänglighetsklasser. Källa: Tillväxtanalys. För att förenkla framställningen nedan kallas alla stödföretag för butiker. Av tabell 7.9 framgår att 187 () av de stödmottagande butikerna ligger i områden med låg tillgänglighet till tätorter eller mycket låg tillgänglighet till tätorter. Det är de mest glesbefolkade delarna av landet. Dessa 187 butiker är spridda över en stor del av landet. I 15 län finns butiker som tillhör någon av tillgänglighetsklasserna 4 eller 5 och som beviljats stöd till kommersiell service. Flest butiker i klasserna 4 eller 5 (40) finns i följt av Norrbottens-, Västernorrlands- och . I totalsumman 487 butiker finns 27 butiker som inte har registrerats på län. Det kan vara så att några butiker har registrerats på en adress för huvudkontoret i stället för på arbetsställe. Butikerna har också delats in i omsättningsklasser. Befintliga stöd till kommersiell service Av de 487 butikerna har 290 () mellan 1 miljon och i omsättning, 109 butiker () har i omsättning och 38 butiker () har mer än i omsättning. Av butikerna har 45 registrerats med i omsättning. Det är i flera fall drivmedelsstationer som ingår i ett större företag med flera försäljningsställen och där omsättningen för det enskilda försäljningsstället inte har registrerats. Här finns troligen även en del felaktiga registreringar. Källa: Tillväxtanalys. Det är inga större skillnader i omsättning mellan stödbutiker i olika tillgänglighetsklasser. Den tydligaste skillnaden är att en något större andel av butikerna i områden med mycket låg eller låg tillgänglighet till tätorter har en omsättning . Andelen butiker i dessa områden som har en omsättning är också lägre än för butiker i övriga områden (tabell 7.10). Det finns inga tydliga mönster som visar skillnader mellan länen avseende omsättning för butiker i områden med låg eller mycket låg tillgänglighet till tätorter. Norrlandslänen har betydligt fler butiker i dessa tillgänglighetsklasser medan en stor del av butikerna i de södra länen ligger i områden med mellan-tillgänglighet till tätorter. En stor del av dessa butiker är också riktigt små butiker med låg omsättning. av butikerna i områden med mel- lan-tillgänglighet till tätorter har omsättningssiffror och av butikerna i denna tillgänglighetsklass har omsättningssiffror . Befintliga stöd till kommersiell service 7.9Nya stöd till apotek och betaltjänster 7.9.1Apotek i glesbygd och apoteksombud Bidragssystemet för glesbygdsapotek utvärderas omreglerades apoteksmarknaden i och ensamrätt att bedriva detaljhandel med läkemedel löstes upp. I syfte att tillgodose behovet av apotekstäckning i hela landet, tecknades avtal med de nya aktörerna på marknaden i samband med avyttringen av apotek från . Köparna åtog sig genom dessa avtal att 110 utpekade apotek i glesbygd skulle drivas vidare . fick inte dessa apotek läggas ner. Regeringen utfärdade förordning (2013:80) om bidrag till öppenvårdsapoteksservice av allmänt ekonomiskt intresse. Av förordningen framgår bland annat vilka krav som ställs för att öppenvårdsapotek ska vara berättigade till glesbygdsbidraget. Ett av villkoren är att ska ligga mer än tjugo kilometer från ett annat apotek. Målet med statsbidraget är att upprätthålla en god läkemedelsförsörjning i hela landet. () har utarbetat föreskrifter om hur bidragets storlek ska beräknas.1 Föreskrifterna trädde i kraft . Den första utbetalningen av glesbygdsbidraget genomfördes och uppgick sammanlagt till som fördelades till 31 öppenvårdsapotek. TLV har i regleringsbrevet fått i uppdrag att följa upp och utvärdera statsbidraget enligt ovan nämnda förordning. I en delrapport2 konstaterar TLV att förutsättningarna för att driva apotek skiljer sig mellan olika delar av landet. Den samlade efterfrågan på läkemedel och farmaceutisk service är högre i tätort, vilket medför att de affärsmässiga förutsättningarna för att driva apotek där är bättre. I sitt fortsatta arbete med uppdraget kommer TLV att utvärdera dagens system med glesbygdsbidrag för apotek och ställa det i relation till andra alternativ. Ett möjligt alternativ till dagens glesbygdsbidrag är att staten i stället upphandlar driften av glesbygds- 1Tandvårds- och läkemedelsförmånsverkets föreskrifter (TLVFS 2013:4) om bidrag till öppenvårdsapoteksservice av allmänt ekonomiskt intresse. 2Redovisning av plan för att följa upp och utvärdera statsstöd till apotek i glesbygd – delrapport , TLV 2014. Befintliga stöd till kommersiell service Ett annat kan vara att ge en basersättning till apoteken via handelsmarginalen. TLV avser att utreda en modell där apoteken får en fast ersättning, en så kallad basersättning, för att tillhandahålla läkemedel och andra varor inom läkemedelsförmånerna, i kombination med en rörlig ersättning som är kopplad till försäljning. Basersättningen kan vara helt oberoende av hur mycket omsätter, vilket gynnar relativt sett mindre enheter. Ett ytterligare alternativ som TLV avser att utreda är att staten använder sitt ägande i och kompletterar ägaranvisningen med instruktioner att driva apotek på vissa orter. Detta kan, enligt TLV, kombineras med att avkastningskravet sänks. Systemet för apoteksombud ses också över har haft regeringens uppdrag att göra en översyn av nuvarande ordning för apoteksombud i syfte att åstadkomma en konkurrensneutral ordning som bidrar till att säkerställa läkemedelsförsörjningen i hela landet. Bakgrunden till uppdraget är en ägaranvisning som ger i uppdrag att till och med behålla befintliga 700 apoteksombud i den utsträckning som behövs för att upprätthålla en god läkemedelsförsörjning på den ort ombudet är verksamt. föreslår att apoteksombudsverksamhet i framför allt gles- och landsbygd ska få finnas kvar även efter den 30 juni 2015.3 Förslaget innebär att det ska bli konkurrens på lika villkor och att samtliga öppenvårdsapoteksaktörer på marknaden får möjlighet att etablera ombud under samma förutsättningar. Samtliga näringsidkare som är villiga att åta sig ombudsuppgifter föreslås bli fria att förhandla och ingå avtal med den apoteksaktör som de själva väljer. Varje apoteksombud ska vara kopplat till ett öppenvårdsapotek. Utredningen anser att apoteksombuden fyller en viktig funktion, särskilt i gles- och landsbygd. De bidrar i högsta grad till att säkerställa läkemedelsförsörjningen i hela landet. Av 714 apoteksombud 2013 fanns enbart 39 i tätorter med mer än 3 000 invånare. På tätortsnära landsbygd fanns 503 ombud och i 3 Apoteksombud från . Befintliga stöd till kommersiell service Det är alltså uppenbart att apoteksombudens funktion är att bidra till eller säkerställa läkemedelsförsörjningen utanför de större tätorterna. De har också en viktig roll för att erbjuda en allsidig kommersiell service i samordnade servicelösningar i glesbygd. En central fråga är vad som kan förväntas hända efter . är helt inriktad på hur man ska åstadkomma en konkurrensneutral ordning. Det står också i rapporten att avsikten huvudsakligen varit att lämna förslag till en konkurrensneutral ordning för apoteksombud. Frågan om denna ordning bidrar till att säkerställa läkemedelsförsörjningen i hela landet förblir obesvarad. Däremot görs en omfattande analys av under vilka villkor ombud får inrättas, det gäller bl.a. avståndsgränser till nästa öppenvårdsapotek och apoteksombud. skriver att verket ”har kartlagt omfattning och lokalisering av befintliga apoteksombud, men har inte utrett verksamhetens eventuella lönsamhet.” konstaterar också i rapporten: ”Enligt förslag åläggs ingen aktör en skyldighet att upprätthålla eller inrätta apoteksombud efter . I och med detta finns en risk att ombudsverksamheten upphör om ingen apoteksaktör väljer att inrätta apoteksombud och väljer att avsluta sin ombudsverksamhet efter detta datum. Enligt är det därför viktigt att regeringen noggrant och kontinuerligt följer hur läkemedelsförsörjningen i gles- och landsbygd utvecklas, både fram till och tiden därefter. föreslår också att en utvärdering av denna utveckling genomförs förslagsvis efter .” Utredningen har i ett remissvar framfört att rapporten inte kan ligga till grund för ett ställningstagande. Utredningen anser att borde ha behandlat frågan om ombudsverksamhetens ekonomiska lönsamhet och olika sätt att upprätthålla ombudsverksamheten. Det finns en risk att en mindre eller större del av nuvarande ombudsverksamhet avvecklas efter . förslag riskerar att leda till detta men verket behandlar inte hur en sådan situation ska hanteras. Rapporten borde ha innehållit ett resonemang om vad som talar för en positiv respektive negativ utveckling av ombudsverk- Befintliga stöd till kommersiell service Det saknas även en diskussion som utgår ifrån ombudens situation. Utredningen förordar att ägaranvisningen till angående apoteksombuden förlängs vid bolagsstämman 2015. bör fortsatt ha i uppdrag att behålla befintliga 700 apoteksombud i den utsträckning som behövs för att upprätthålla en god läkemedelsförsörjning på den ort ombudet är verksamt. Regeringen beslutade om en förordning (2014:139) om statligt stöd till tillhandahållare av grundläggande betaltjänster. Syftet med stödet är att alla i samhället ska ha tillgång till grundläggande betaltjänster till rimliga priser. Vid bedömningen av om det finns ett behov ska hänsyn särskilt tas till avståndet till närmaste tillhandahållare av grundläggande betaltjänster och till det uppskattade antalet användare av tjänsterna. i det län där tjänsterna ska tillhandahållas prövar stöd enligt förordningen. Länsstyrelserna ska på uppdrag av regeringen bevaka att tillgången till grundläggande betaltjänster motsvarar samhällets behov. har uppdraget gått från att bevaka läget till att genomföra omfattande kartläggningar, pilotprojekt och att arbeta med aktiva insatser. Arbetet samordnas av . PTS har enligt uppgift till utredningen beviljat 12 länsstyrelser medel för betaltjänstombud. Genom länsstyrelsernas försorg har statligt finansierade betaltjänstombud etablerats på 26 orter. På två orter har servicen av olika skäl avvecklats och på 5 orter har ombudet ännu inte startat sin verksamhet. Nedan anges orterna där länsstyrelserna finansierar betaltjänstombud. Ytterligare ombud diskuteras i bl.a. , , och . Norrbotten: , , , , , och Befintliga stöd till kommersiell service Stockholm: , , Utö (avvecklad) och Västernorrland: (avvecklad) och Skåne: (beviljad, inte startad) Västra : (beviljad, inte startad) Östergötland: St. (beviljad, beräknas starta kvartal 2 2015) Gotland: Stenkyrka och Katthammarsvik (beviljade, beräknas starta kvartal 2 2015) Utöver ombuden har värdetransporter upphandlats för dagskassehanteringen i . i har genomfört upphandlingen och svarar för hela finansieringen. 8En grundläggande nivå av kommersiell service och geografisk avgränsning Iakttagelser och bedömningar: Utredningens bedömning är att försäljning av dagligvaror och drivmedel, post- och apoteksservice samt betaltjänster utgör grundläggande kommersiell service. Mobiltelefoni och bredband är en grundläggande infrastruktur som privatpersoner och företag är beroende av för information, kommunikation och betaltjänster. De utgör en förutsättning för att annan service ska fungera. En grundläggande nivå av kommersiell service kan anses vara uppnådd när grundläggande service är så tillgänglig att vardagen fungerar på ett tillfredställande sätt för människor och företagande. Utredningen förordar att två nya typer av stöd ska kunna lämnas till försäljningsställen för dagligvaror i särskilt sårbara och utsatta glesbygdsområden. Sådana områden är områden med låg eller mycket låg tillgänglighet till tätorter samt till dessa områden direkt angränsande glesbygdsområden. Stöden bör också kunna utgå på avlägset belägna öar som saknar fast landförbindelse. Utöver den geografiska avgränsning som nämns ovan förordar utredningen ett minsta avstånd till närmaste annan butik för att stöd ska kunna ges. Utredningen bedömer att är en lämplig avståndsgräns för att undvika konkurrenssnedvridning och för att identifiera vilka försäljningsställen som ligger där tillgängligheten till dagligvaror och annan kommersiell service är som sämst. En grundläggande nivå av kommersiell service och geografisk avgränsning 8.1.1Vilken service är grundläggande? Syftet med det stöd som utredningen ska utforma är att medborgare och företag i särskilt sårbara och utsatta glesbygdsområden ska ha tillgång till en grundläggande nivå av kommersiell och viss offentlig service. I direktiven nämns dagligvaror, drivmedel, post, grundläggande betaltjänster och apoteksombud. Viss annan offentlig service kan ingå när det gäller samlokalisering och information. Utredningen behöver precisera vad en grundläggande nivå av kommersiell service är. Utredningen har tagit del av undersökningar om hur människor och företag prioriterar olika slags service. Sammanfattningsvis anser både hushåll och företagare att elektroniska kommunikationer som bredbandstillgång och mobiltelefoni samt postdistribution och tillgång till livsmedel och drivmedel är viktiga serviceområden. Organisationen Företagarna har genomfört en webbaserad undersökning om hur viktig tillgången till viss lokal service är för företagarens verksamhet på orten. Frågorna tog upp bankkontor, bensinmackar, bredbandstillgång, kollektivtrafik, livsmedelsbutik, polis- och rättsväsende, postdistribution, sjukvård och skola/omsorg. Resultaten visar att företagarna ser god bredbandstillgång, postdistribution och bensinmackar som de tre viktigaste serviceområdena. svarar att bredband är mycket viktigt eller viktigt för deras verksamhet på orten och anser att postdistribution är mycket viktigt eller viktigt. Motsvarande andel för bensinmackar är 80 procent.1 Drygt 2 400 medlemmar deltog i undersökningen. PostNord lät TNS göra intervjuer med invånare i tätort respektive landsbygd om vilken samhällsservice som är viktigast för att vardagen ska fungera. Mobiltelefoni ses som den viktigaste samhällsservicen oavsett var man bor. Därefter är bredband, brevbäring och livsmedelsbutik den viktigaste samhällsservicen både på landsbygd och i tätort. Efter dessa serviceslag rankas vårdcentral, kollektivtrafik, grundskola, apotek-/och postombud samt bensinstation 1 Sämre service hotar småföretagen, Företagarna, . En grundläggande nivå av kommersiell service och geografisk avgränsning som mycket eller ganska viktiga. Lite längre ned i rankingen kommer fast telefoni, systembolag och spelombud. Enligt ytterligare en undersökning som PTS låtit göra hos tio landsbygdsföretag i glesbygd har brevbäringen stor betydelse. Flera företagare upplever post som mycket viktigt trots den digitalisering som sker i samhället. Förklaringen är att flera har problem med mobil- och internettäckning, vilket gör att det inte helt går att förlita sig på elektroniska lösningar. Flera företagare påtalar att pakethanteringen ökar kraftigt i och med ökad e-handel och att skicka företagspaket är det som anses mest problematiskt.2 kommun har i en rapport till lyft fram vikten av god postservice framförallt till landsbygdsföretag. Kommunen skriver att tätorten nog klarar färre utdelningsdagar till privatpersoner, men att många på landsbygden försörjer sig genom enskilda firmor och för majoriteten av dessa är fysisk post /vecka av största vikt.3 Som vi tidigare påtalat är andelen företagare högre i glesbygdskommuner jämfört med riket som helhet. På uppdrag av gjordes en studie om företagares prioriteringar när det gäller service och om hur företagen värderar tillgång till olika typer av tjänster. Totalt svarade 411 företag. Gemensamt för dem är att de bedriver sin verksamhet i vad som i studien definierats som landsbygd, inklusive skärgårdsmiljö, som de är verksamma i olika delar av landet och i olika branscher. Studien visar att tillgång till drivmedel tillsammans med varutransporter är de tjänster som störst andel av företagen angett som viktigt/mycket viktigt. Dessa följs av tillgång till hälso- och sjukvårdstjänster och posttjänster. Vidare ser mer än hälften av företagen tillgång till butiker, apotek/ apoteksombud, barnomsorg/skola och företagsanknutna tjänster som viktiga eller mycket viktiga.4