sou · H3B352 · 2015-06-05 00:00:00 — Beträf- fande Quicks agerande är det i samtliga fall så att han tilltalat sitt offer varefter han fått med sig dem till en plats där han berövat dem livet genom strypning eller slagvåld. I samband med gärningarna har Quick färdats långa sträckor. 1993 erkände Quick att han mördat . Han har sedan efterhand successivt berättat om gärningen. Hans berättelse har i de centrala delarna, hur han bortfört och förgripit sig på och slutligen dödat denne, varit densamma under hela ut- redningen. Quicks uppgifter har dock varierat beträffande vissa detaljer. Han har bl a i något skede berättat om en medgärningsman, vilken uppgift inte kunnat styrkas. Några kroppsdelar efter har inte återfunnits. Quick har uppgivit att det skall finnas möjlighet att åter- finna kroppsdelar, men han har inte förmått visa var sådana skulle kunna återfinnas. Quick har uppgett att han inför gärningen lånat ett fordon av en person vid namn . Denne har hörts och bestritt att han skulle ha lånat ut något fordon till Quick. Vid prövningen av Quicks erkännande skall vidare beaktas att Quick haft tillgång till information angående försvinnande från tidningar, Tv och radio. I den berättelse som Quick slutligen lämnat har han uppgivit att han lämnade sin bostad utanför , där han bodde tillsammans med sin mor, i en lånad bil och begav sig till . Han anlände till bostadsområdet omkring . Quick har berättat att han tilltalat och fått med sig denne i den bil han färdades i. Mot bakgrund av de uppgifter som framkommit i polisutredningen har det konstaterats att det funnits möjlighet för Quick om 4–att ta kontakt med och få med sig denne från platsen utan att detta kunnat observeras av någon. […] var då han försvann klädd i jeans, blå jacka, dubbla tröjor och mössa. Han hade både korta och långa kalsonger på sig. Han hade ljust nyklippt hår och han hade en skolväska. Quick har då han berättat om Bosvedjan lämnat vissa upplysningar som kunnat kontrolleras i utredningen. Han har bl a berättat att han sett två kvinnor och att han hört den ena kvinnan kalla den andra , att han stått vid en gavel utan fönster varvid han hört ljud från fläktar som gått igång och att det funnits en bil i området som troligen an- vänts för slamsugning. Quick har vidare lämnat vissa medicinska upp- gifter angående . Han har berättat om ett födelsemärke och om avvikelser beträffande pung. Vid kontroll har det framkommit att lidit av pungbråck, en uppgift som inte framkommit i utred- ningarna tidigare. Uppgiften om födelsemärket har kontrollerats med föräldrar. utvecklade målsägandens talan. Av domen framgår att målsägandena ifrågasatte riktigheten av erkän- nande. Det anmärktes beträffande beskrivning av Bosvedjan att han hade körts till området av sin dåvarande psyko- terapeut 1992. hade således haft möjlighet att göra iakttagelser av området före förundersökningen inleddes . Enligt domen pekade också på för- hållanden i utsagor som åklagaren redan hade pekat på och ifrågasatte om det hade varit möjligt att ha en bil uppställd på den plats på som angivit utan att den hade iakttagits av någon förbipasserande. Han åbe- ropade och föredrog ett yttrande av , chefsöverläkaren vid Säters sjukhus, daterat . Det är samma yttrande som åberopades av i flera andra rättegångar och som redovisas närmare i redogörelsen för Yenon Levi-ärendet, se 8.3.2. föredrog och åberopade även ett psykologutlå- tande av psykologen vid date- rat . Av sammanfattningen i yttrandet fram- gick bland annat att personlighet var på border- linenivå med stort behov av gränssättning av omgivningen. Det framgår också att föredrog delar av förhöret där beskrev hur han felaktigt anklagat för delaktighet. Ett kortare målsägandeförhör hölls dels med , dels med som båda bekräftade tidigare uppgivna förhållanden för försvinnande. Förhör hölls med . I domen redovisades hans uppgifter enligt följande. 1980 bodde han tillsammans med sin mor i utanför . […] Han fantiserade om att begå våldhandlingar mot unga pojkar. Han hade mycket få kontakter med andra människor. Då och då träffade han andra män som hade samma intresse för unga pojkar som han själv hade. En sådan manlig bekant var LT, av vilken han lå- nade den bil, en röd , han använde vid färden till mot . Han har tidigare under utredningen berättat att bilen var blå. Att han på detta sätt lämnat oriktiga upp- gifter har berott på att han skrämts av att berätta, som han velat berätta om . LT ville först inte låna ut sin bil då dennes hustru skulle undra. För att förmå LT att låna ut bilen hotade han denne med att han annars skulle berätta för frun om LT:s intresse för Efter detta hot gick LT med på att låna ut bilen. […] Sedan han fått bilen körde han till en butik, , där han inhandlade verktyg. Han minns att han köpte en spade och en såg. Hans avsikt var först att åka till . […] När han kom till såg han inga ung- domar ute varför han fortsatte norrut mot . När han hade kört hemifrån stannade han och vilade varefter han fortsatte att köra mot . Han minns att han tänkte att barnen snart skulle börja skolan, vilket gjorde att tidsmässigt passade bra. Han anlände till . Han körde inte in i staden utan fortsatte E4:an norrut och passerade Obs- varuhuset. […] han vände och kom till slut fram till Bosvedjan. Han parkerade bilen på parkeringen nedanför köpcentrat och gick upp mot detta. Då han stod mellan affärsbyggnaden och en intilliggande bygg- nad såg han två kvinnor, en äldre och en yngre, närma sig och han hörde den äldre ropa ”hej ” till den yngre. … Han åkte upp till skolan och ställde bilen till vänster om skolbyggnaden där han gick ur bilen och gick och ställde sig intill gaveln på en byggnad. Han minns att denna gavel saknade fönster. När han stod där hörde han ett brum- mande ljud, vilket verkade komma från något aggregat. Han observe- rade vidare ett tankbilsliknande fordon, vilket han uppfattade som ett slamsugningsfordon. Till höger om kunde han se ett par arbetare intill en transformator. Han observerade vidare en bandyplan i närheten av skolan. Det fanns människor i rörelse vid skolan och ovan- för köpcentrat kunde han se några förskolebarn. Då han inte såg någon han var intresserad av gick han tillbaka till bilen och körde ut på och vidare runt . Han stannade bilen i en svag kurva på där han klev ur bilen och gick upp mot husen. Innan han lämnade bilen öppnade han dörren på passagerarsidan och lät denna stå öppen, varefter han gick upp mot och ställde sig vid en bostadsbyggnad. Från en port snett mittemot honom såg han en mörk pojke komma ut från en port, vilken motsvarade hans fantasibild. Pojken hade långt hår och var iklädd en grå stickad tröja. Han be- stämde sig för att kidnappa pojken. Denne gjorde emellertid en snäv sväng runt husgaveln och försvann ur hans åsyn. Han försökte gen- skjuta pojken men han lyckades inte få syn på honom igen. Han åter- vände då till den plats han stått tidigare. Ur porten bredvid den port den mörka pojken kommit ut ifrån, kom det ut en ljus pojke, vilken var . Han gick fram till denne och berättade att han kört på en katt och bad honom att följa med och hjälpa till. blev intresserad och följde med honom till bilen. Han berättade att katten låg under höger framhjul. När böjde sig ner för att titta tog han tag om huvud och slog det mot instrumentbrädan varpå svim- made av. Han drog då in i bilen där han lade ner honom på förarsätet. var yngre än den mörka pojken han först sett och motsvarade inte hans fantasibild, vilket gjorde honom aggressiv. Han såg inga människor på platsen när han kontaktade eller när han drog in denne i bilen. […] För att undgå att bli upptäckt bestämde han sig för att köra från platsen. Han minns att han tittade på klockan innan han körde och att denna då visade 08.02. […] Han åkte mot , vilken plats han kände till besök i och parkerade bilen intill en stig där han tog ut ur bilen. Han såg inga bilar eller människor i närheten. hade först varit avsvimmad efter det att han slagit dennes huvud mot instrument- brädan, men kom efter hand till medvetande. Han gick tillsammans med in på stigen och vek av inåt skogen där han drog ner flera par byxor hade på sig och våldförde sig sexuellt på denne. Han minns att han höll om nacken och att dennes ansikte skrapades mot isbeklädda stenar på marken. fick skador i ansiktet och han har ett minne av att denne tappade en tand. […] Han gick sedan till- sammans med tillbaka till bilen där han tog in pojken i baksätet. Innan han körde vägen nerför berget flyttade han fram pojken. hade kläderna hafsigt uppdragna. […] När han körde tillbaka tänkte han att det var fel pojke och att han skulle åka tillbaka till Bosvedjan med honom. […] När han närmade sig Bosvedjan svängde han inte av utan fortsatte norrut. Han hade då bestämt sig för att fortsätta till med och begrava denne där han begravt en pojke han dödat där 1976. Då han passerat insåg han att han inte skulle orka köra ända till varför han svängde av in på en mindre väg. Han passerade ett grönt hus och kom sedan till Åvikeområdet, där han stannade bilen vid en äng som var skyddad från insyn. Han […] gick ur bilen och hämtade en kartong ur bakluckan, i vilken han hade en presenning, en såg och en spade. Han tog också med en kniv han för- varade i bilen. […] Han bredde ut presenningen och lade spaden på denna för att låsa fast den. Han sade sedan åt att kliva ur bilen och ställa sig på presenningen. […] När stod på presenningen gick han fram och knäade honom så att han föll framåt. Han gick sedan själv ner på knä bredvid och ströp denne. Sedan han dödat klädde han av honom. Han minns att hade flera tröjor, jeans, långa och korta kalsonger och blå strumpor. När han hade klätt av upptäckte han att dennes kropp inte var symmetrisk. Han uppfattade att ena testikel satt högt uppe på vänster sida medan den andra var stor som på en vuxen man. Åsynen av detta förstärkte hans intryck att det var fel pojke. Han letade efter fler felaktigheter och fann då ett smalt födelsemärke bak på , vilket han skar bort. Därefter vände han kroppen om och skar av pungen. Han skar sedan upp pojken i halsen varvid han noterade att det kom väldigt lite blod. Han tog sågen och sågade bakifrån på halsen och skiljde slutligen huvudet från koppen med hjälp av kniven. När han därefter öppnade buken överraskades han av att det där fanns väldigt mycket blod. Han grävde en grop i vilken han tömde kroppen på blod och lade en del inre organ som han tog ur. Han skar vidare av händerna med kniven. Benen lossade han vid höften, varvid han framför allt använde kniven. Han minns att detta var besvärligt. Han lade händerna på plast i framsätet, huvudet och benen i en plastsäck och bålen och övriga delar i en annan säck. Från den grusväg han körde såg han en höjd och han körde mot denna in på en mindre skogsbilväg, där han stannade bilen. med sig den påse i vilken han lagt huvudet och gick till den höjd han sett och slängde detta nerför berget. Anledning till detta var att han hade en inre bild av ett roterande huvud. Sedan han gjort detta be- stämde han sig för att köra mot . Utefter vägen mot stannade han och lade ut en hand. Han minns att han tankade någon- stans utefter vägen, men han minns inte var. Han kom tillbaka till . I Ryggen, norr om , körde han in på en avtagsväg. Han stannade vid en bäck intill järnvägen och tog med sig bålen och gömde den i skogen. Kvar i bilen fanns då benen och en hand. Handen tog han sedan med sig och lade ner i vattnet i en bäck som fanns på platsen och lade stenar över. […] När han kom hem till tog han med sig benen och gömde dessa på vinden, där han förvarade dem . Han har därefter flyttat kropps- delarna mellan olika platser. Han har bla hanterat benen på Främby udde , då han krossade dessa för att förminska storleken. Han vet inte om det finns några delar av kvar någonstans. kläder och skolväska kastade han när han kom till . En penna blev kvar på passagerarsätet. Han var noga med att göra rent i bilen efter händelsen. Han körde ut denna i skogen och tog med sig vatten. Det fanns blod på instrumentbrädan vilket han minns var svårt att få bort. Han hade i övrigt varit noga med att inte smutsa ner i bilen. Under förhöret med förevisade åklagaren en video- inspelning av de vallningar som ägt rum i Bosvedjan och Åvike. Före uppspelningen redogjorde åklagaren och för omständigheterna vid inspelningen. Vad som sades framgår inte av domen. Tingsrätten konstaterade dock att berätt- else vid förhandlingen om det våld han hade använt delvis avvek från vad han uppgivit och visat på inspelningen. I vallningsfilmen hade utdelat slag mot huvud och suttit grensle över när han ströp honom. uppgav vid förhandlingen att han hade gjort som han vi- sade vid vallningen men att det i övrigt hade varit som han berät- tade vid tingsrätten. Till belysande av om hade varit i Bosvedjan den aktuella dagen hölls på åklagarens begäran vittnesförhör med bland annat LL, BH, GB, LÅ som enligt vad som återgivits i domen i huvudsak berättade på samma sätt som i polisförhören, se ovan 12.2.4. På åklagarens begäran hördes också SL och hans mor . SL uppgav i förhöret att han inte mindes när han gick till bussen den aktuella morgonen men att han brukade vara sent ute. Han mindes inte vad han hade haft på sig för kläder. ML berättade att SL hade en grå tröja som hon hade stickat med svart och vitt mönster upp- till, nedtill och runt ärmarna. Han brukade använda tröjan vid den aktuella tiden. I samband med förhöret förevisade och åberopade åklagaren och skisser av tröja samt ett foto- grafi av tröjan som ML hade stickat. Tingsrätten höll också syn av den tröjan. Vittnesförhör hölls på åklagarens begäran med som redogjorde för vad utredningen visat när det gällde vilka personer som varit i rörelse i Bosvedjan den aktuella morgonen. Han berättade bland annat att ingen sett och att ingen uppgett att de sett en person som skulle kunna vara . Vittnesförhör hölls på åklagarens begäran med som beskrev att han hade ansvarat för terapi eller 1994. Från förhöret antecknades i domen huvud- sakligen följande. Quick kom efter en tids behandling att berätta för honom om att denne trodde sig ha dödat . Quick hade fragmentariska minnesbilder och för att Quick skulle ges möjlighet att avgöra huru- vida hans minnesbilder var riktiga gjorde han tillsammans med Quick en resa till . Han hade inte studerat fallet med försvinnande före resan och hans minnen av denna händelse från tidningsartiklar mm som förekom vid försvinnandet, var tämligen vaga. De kom till och stannade till vid Obs-varuhuset för ett toalettbesök varefter de fortsatte norrut. […] Det var Quick som föreslog hur han skulle köra. Det är dock möjligt att det var på hans initiativ som de svängde upp mot bostadsområdet . Då de kom till Bosvedjan tror han att han körde ett varv runt varefter han ställde bilen på parkeringen nedanför centrum. De steg ur bilen och började gå upp mot centrum, men efter ca femtio meter fick Quick en ångestattack och han fick hjälpa denne tillbaka till bilen. Quick kunde inte prata och måste stödjas när han förflyttade sig. Quick visade en påtaglig reaktion och han bedömer att Quicks reak- tion var äkta. Han ville inte pressa Quick med frågor och denne sade heller ingenting. Vistelsen i Bosvedjan varade endast varefter de återvände till . Under den fortsatta terapin på berättade alltfler detaljer om hur han hade agerat när han förde bort och dödade och det stod efterhand klart att det måste göras en polisanmälan. […] Han har under polisutredningen medverkat vid flera vallningar av Quick tillsammans med polismän. Quick har reage- rat kraftigt under dessa vallningar som ibland fått avbrytas då Quick drabbats av ångestattacker och inte klarat av att medverka längre. För- utom besöket i har han tillsammans med Quick besökt dennes syster och deras barndomshem. I terapin hade Quick berättat att det någonstans i Ryggenområdet skulle finnas någonting i en bäck. Då de befann sig i pekade Quick ut den aktuella platsen och ville vända på stenar i bäcken. Quick visade tydliga tecken på ångest. Han uppfattade att besöket på platsen inte skulle leda någonstans var- för de begav sig därifrån. Quick berättade sedan i bilen att han funnit benbitar i bäcken, vilka han hade ätit upp. Då han inte sett Quick stoppa någonting i munnen under besöket vid bäcken bedömde han inte Quicks uppgift som sannolik. Han har vidare närvarit som stöd vid ett antal polisförhör med Quick. Han har i sitt arbete inte haft någon ambition att utreda de brott Quick erkänt och han har under sina samtal varit noga med att inte försöka påverka denne. Då han under ett förhör med Quick framkastade föreslag på verktyg var detta i syfte att hjälpa polismännen att tyda Quick, som generellt haft svårt att tala i polisförhör. Han har dock inte brukat föreslå ord på det sätt som skedde […]. Åklagaren lade fram skriftlig bevisning i form av utdrag ur och ”Tidens kalender 1980”, sakkunnigutlåtande av SKL rörande kalendern och dagboken och utlåtanden från rörande dimbildning i . På målsägandenas begäran hördes ett flertal personer som be- rättade att de rört sig i Bosvedjan den aktu- ella morgonen utan att de sett vare sig eller någon person som kunde vara . På målsägandenas begäran hölls även vittnesförhör per telefon med LT som bland annat berättade att han aldrig hade lånat ut någon bil till . På försvarets begäran hölls vittnesförhör med som berättade att han i samband med att försvinnandet nämndes på kvällsnyheterna hade erinrat sig att han vid ett trafikljus tidigare sett en pojke i en vinröd . Pojken hade sett skrämd ut när han tittade på polisbilen som satt i. Han kände igen pojken som . Volvon hade körts av en tunnhårig man i 40–. Åklagaren åberopade och visade skissen av födelsemärke som hade ritat. Han föredrog yttranden från , dels om hydrocele, dels sam- manställningen över kända medicinska data rörande . Målsägandeförhör hölls med och angående kännetecken på sonens kropp. De berättade i huvudsak på samma sätt som i polisförhören. bekräftade också att hon hade ritat skissen som åberopades men att hennes minnesbild var att hon inte hade ritat den med konturer runt märket. I samband med att hördes höll tings- rätten syn av hans födelsemärke som satt på ryggslutet. Vittnesförhör hölls på åklagarens begäran med . I domen har tingsrätten antecknat att han berättade följande. Det har förekommit ett flertal polisutredningar angående mord som Quick erkänt. Vid en vallning av Quick i en annan mord- utredning berättade denne plötsligt spontant att haft ett ärr. Quick beskrev detta så, att det varit mörkare än övrig hud. När han hörde angående huruvida haft något födelse- märke ville hon först inte berätta om detta. Vid ett senare förhör be- rättade hon dock att haft ett märke på ryggen och hon ritade upp detta på ett papper. Han har inget minne av att han ritat konturer men han kan inte utesluta att det är så. Efterhand har Quick kommit att lämna även andra upplysningar beträffande kropp, varvid han nämnt att könsorgan skilt sig från de andra pojkarnas. Det fanns ingen information om hydrocele. Sakkunnigförhör hölls med som redogjorde för att det i läkarjournal hade gått att utläsa att högra testikel vid en undersökning 1975 varit dubbelt så stor som den vänstra. Detta tydde på ett litet hydrocele. Vid under- sökning 1977 hade det konstaterats att hydrocelet varit krak- mandelstort. Han beskrev vilka omständigheter som kunde påverka ett hydrocele att bli större. Ett hydrocele kunde växa sig stort som ett hönsägg. Vid så kraftigt våld som vid en strypning förelåg också risk för att tarmar pressades ner vilket kunde medföra att hydrocelet växte ännu snabbare. Han berättade att de flesta hydrocelen självläker men att det kan komma tillbaka om personen utsätts för våld. I samband med förhöret visades bilder på vätskefyllt pungbråck. Till belysande av hur förundersökningen hade bedrivits och vilka tekniska fynd som hade gjorts åberopade åklagaren som skriftlig bevisning bland annat undersökningsprotokoll avseende markundersökning i Åvike-området. Sakkunnigförhör hölls med som bland annat be- rättade att undersökningen av jordprover från Åvike-området som han hade gjort visade på förhöjda fosfathalter på vissa av de angivna platserna. Detta tydde på att det funnits organiskt material på dessa platser. I samband med förhöret föredrog och åberopade åklagaren utlåtande. Vittnesförhör hölls med . I domen har redo- visats att han berättade huvudsakligen följande. Quick har som brottsutredningar bedrivits varit föremål för terapi. Quick tidigare terapeut, , har medverkat i utred- ningen som ett stöd åt Quick, vilken under utredningen återkom- mande drabbats av ångestattacker. Det har dock inte förekommit nå- gon samverkan mellan polisen och terapeuten vad gäller brottsutred- ningen. Det har i det avseendet varit ”vattentäta skott” mellan dessa verksamheter. Han upplever att Quick har ett behov av att berätta om de gärningar han utfört. Det har under utredningen hänt att Quick ringt till honom och berättat saker som han kommit på. Han har då inte ställt några frågor vid telefonsamtalet utan väntat med dessa till senare förhörstillfälle. Quick har under utredningens gång ändrat olika uppgifter han lämnat. Beträffande de centrala delarna av hans berätt- else har han dock skarpa minnesbilder och i dessa delar har han hållit fast vid sina uppgifter. Det har ofta under förhören hänt att Quick inte fått fram de ord han försökt säga. Quick brukar i sådana fall visa med kroppen vad han försöker säga. […] medverkade han i en vallning av Quick i . Vid denna var även med. Vallningen startade vid utsiktstornet på berget, varifrån de gick in på en stig. Quick visade efter tydliga tecken på ångest. Han fick stödja sig på sin läkare och hade kramper. Från fortsatte de till och Åvike- området. Quick hade beträffande vägen sagt att de skulle passera ett ljusgrönt hus och de kom till ett sådant. Av fastighetsägaren har det upplysts att huset målades i denna kulör . Quick hade vidare berättat om ett två–stenmassiv vid den plats där han hade ställt sin bil. Då Quick visade var han ställt bilen kunde det konstateras att det fanns ett stenmassiv på platsen. Quick pekade ut en plats intill detta där han sade sig ha gömt kropp. Vid kontakt med markägaren uppgav denna att det hade lagts ut ett kada- ver från en kvigkalv i anslutning till denna plats. De fann också ben- rester, som visade sig komma från djur. söktes det på den plats Quick pekat ut med hunden , som är tränad att söka efter människorester. Denna markerade på den plats som Quick då angivit att han gömt kropp. Den markerade inte för djurkadav- ret. Quick har under senare förhör ändrat sina uppgifter om vad han gjort med kroppen och sagt att han styckat denna, grävt ner inälvorna på den plats han tidigare angivit att han gömt kroppen, och tagit med sig kroppsdelarna. företogs en vallning i Ryggen- området, där Quick angivit att han grävt ner en hand i en bäckfåra. Quick uppgav när de närmade sig den platsen att denne hade ett minne av en stängd vägbom. Vid kontroll med markägaren visade det sig att det 1980 hade funnits en vägbom på platsen. Quick uppgav vidare att vägen, enligt den minnesbild han hade, hade varit sämre. Det har vid kontroll visat sig att vägen breddats . Det gjordes en tek- nisk undersökning där Quick uppgivit att han gömt kvarlevor. kvarlevor har dock inte hittats. Vid en vallning , som företogs vid den bäck i Ryggenområdet Quick omtalat bröt denne ihop. Quick har berättat att han lagt kroppsdelar på olika platser i nämnda skogsområde, men att han sedan flyttat kvarlevorna. En vall- ning med hunden har företagits i området. Sampos ägare, JS, har inte blivit informerad om vilka platser Quick pekat ut. Hunden gjorde dock vid sökningen kraftiga markeringar på de av Quick upp- givna platserna. Quick vallades vidare på Främby udde den 27 septem- ber 2000. De gick längs en stig och Quick visade allt större tecken på ångest. Quick föll sedan plötsligt ihop avsvimmad.