sou · H3B341 · 2015-09-15 00:00:00 — Sist men inte minst kan nämnas och rådets förordning (EU) nr 1257/2012 av om genom- förande av ett fördjupat samarbete för att skapa ett enhetligt patentskydd (EU:s patentförordning) samt avtalet om en enhetlig patentdomstol. Förordningen och domstolsavtalet har medfört vissa nödvändiga anpassningar, som har genomförts genom en lagänd- En ny patentlag och en ny patentförordning ring som beslutades men som ännu inte har trätt i kraft (SFS 2014:434). Frågan om harmonisering av patentlagen med bestämmelserna i domstolsavtalet om ensamrättens omfatt- ning och begränsningar i ensamrätten har också aktualiserats. Denna fråga omfattas av utredningens direktiv och behandlas i 4 kap. 3.2Den nya patentlagens utformning –Den nya patentlagen ska vara kapitelindelad med separat paragrafnumrering för varje kapitel. –Paragraferna ska så långt möjligt vara korta och ha under- rubriker som upplyser om innehållet. –Ett nytt, inledande kapitel ska klargöra den nya patentlagens tillämpningsområde och innehåll, samt ge information om viss annan relevant lagstiftning. –I lagens inledande kapitel ska det lyftas fram att rätten att söka patent på uppfinningen i första hand tillkommer upp- finnaren. –Bestämmelserna om patenterbarhetsvillkoren ska utformas så att det blir större överensstämmelse med motsvarande be- stämmelser i EPC. –Bestämmelser om rättegången förs tills vidare över till den nya patentlagen med endast mindre, språkliga ändringar. –Bestämmelser som har direkta motsvarigheter i varumärkes- lagen (2010:1877) ska ha en liknande utformning i den nya patentlagen. Som konstateras i utredningens direktiv har någon samlad översyn av patentlagen och patentkungörelsen inte gjorts de har varit i kraft. Däremot har många paragrafer tillkommit, bl.a. till följd av tillträde till internationella konventioner. En ny patentlag och en ny patentförordning Den nuvarande patentlagen är, som framgått ovan, i grunden ett resultat av ett nordiskt samarbete. Utvecklingen efter införandet av patentlagen har dock rört sig från den nordiska gemenskapen mot en ökad internationalisering. Fastän de övriga nordiska ländernas patentlagar har utvecklats i samma riktning kan det inte sägas att grunderna för utvecklingen är den nordiska gemenskapen. Den europeiska dimensionen har också kommit att bli alltmer betydelsefull på patentområdet. De senaste ändringarna i patentlag- stiftningen har sin grund i det fördjupade samarbetet för att skapa ett enhetligt patentskydd i EU. Det innebär att principerna för hur patentskydd i kan uppnås kommer att skilja sig åt i för- hållande till t.ex. som inte är medlem i EU och således inte deltar i det fördjupade samarbetet. När det gäller rättstillämpningen i har det slagits fast att svenska domstolar inom ramen för vad som är fören- ligt med svensk lagstiftning ska beakta den praxis som kommit till uttryck inom det europeiska patentverket (EPO) (RÅ 1990 ref. 84). har också uttalat att en konsekvens av anslutning till EPC är att tidigare uttalanden i förarbeten till den svenska patentlagstiftningen kan tillmätas relevans i den mån de strider mot tolkningsprotokollet till artikel 69 i EPC, som syftar till att uppnå en likartad bedömning av patentets skydds- omfång i de till konventionen anslutna länderna (NJA 2000 s. 497). En rättstillämpning som ligger i linje med EPO:s praxis försvåras av att både strukturen i patentlagen och enstaka bestämmelser skiljer sig från EPC. Det är därför önskvärt att sådana skillnader minskar där det inte finns sakliga skäl för att behålla en annan reglering i . EPC innehåller huvudsakligen bestämmelser om patenterbarhet och vägen fram till ett beviljat europeiskt patent. Det finns också bestämmelser om invändning mot och begränsning av beviljade patent. I dessa delar kan konventionen alltså utgöra en allmän ut- gångspunkt för moderniseringen av patentlagen. När det gäller regleringen efter beviljandet av patent finns inte samma europeiska dimension att förhålla sig till. I den mån dessa regler behöver ändras blir den naturliga utgångspunkten i stället de övriga lagarna på immaterialrättsområdet. Störst betydelse har då den moderniserade varumärkeslagen, som trädde 2010 (2010:1877). Även om varumärkesrätten skiljer sig från patent- En ny patentlag och en ny patentförordning rätten på många sätt finns det också en del bestämmelser som har ett motsvarande innehåll i varumärkeslagen och patentlagen. Det gäller t.ex. bestämmelserna om licens och om pantsättning. Det är då en fördel om bestämmelserna när det är möjligt också får en liknande utformning och rubricering i de båda lagarna. Bestämmelserna om informationsföreläggande och intrångs- undersökning är näst intill likalydande i varumärkes- lagen och patentlagen. Det är en relativt ny reglering, där några särskilda lagtekniska eller andra problem inte kunnat identifieras. Det kan också noteras att bestämmelserna om informationsföre- läggande och intrångsundersökning berörs av förslaget till lag om patent- och marknadsdomstolar (se nedan om detta). De bestäm- melserna ska därför föras över till den nya patentlagen med endast nödvändiga ändringar, som huvudsakligen består i att bestämmel- serna delas upp på fler men kortare paragrafer. Lagens inledning och den övergripande strukturen Den nuvarande patentlagen inleds med en bestämmelse som inne- håller bl.a. uppfinnarens rätt till uppfinningen och att söka patent, patenterbarhetsvillkor och den ensamrätt till utnyttjandet av upp- finningen som patentet ger. Bestämmelsen kan sägas ge en över- blick över patenträtten. Inom utredningen har det ansetts viktigt att den nya patentlagen lyfter fram uppfinnarens rätt till uppfinningen. Denna rätt inne- fattar både rätten att söka patent och rätten att få sitt namn nämnt i patentansökan och det meddelade patentet. Det är bara rätten att ansöka om patent som kan överlåtas. I den nya patentlagen ska detta tydliggöras. Frågan om uppfinnarens eventuella rätt till ekonomisk ersätt- ning, som finns inskriven i lagen (1949:345) om arbetstagares upp- finningar men är oreglerad i andra överlåtelsesituationer, har berörts inom utredningen. Det har dock inte ansetts möjligt att inom ramen för den här utredningen vare sig behandla den frågan mer ingående eller föreslå någon reglering. Tillämpningen av den nuvarande patentlagen nämns bara på så sätt att det i 1 § anges att patent meddelas ”enligt 1–10 kap. denna lag”. Därefter görs en hänvisning till 11 kap. för bestämmelser om En ny patentlag och en ny patentförordning Det saknas en bestämmelse som tydligt klargör att bestämmelserna i lagen tillämpas på olika typer av patent som har verkan i . Den bristen blir än mer tydlig när det enhet- liga patentsystemet börjar gälla, och det också kommer att finnas europeiska patent med enhetlig verkan. Den nya lagen ska därför ha en bestämmelse som klargör lagens tillämpningsområde och ger en översikt över de olika vägar som finns till ett patent med verkan i . En särskild fråga har varit om lagens inledande kapitel ska inne- hålla definitioner av termer och uttryck som används i lagen. De flesta termer och uttryck i lagen förklaras dock relativt väl i sitt sammanhang, och det är också relativt få termer som förekommer genomgående i lagen. Ett undantag har varit begreppet patentkrav, som är centralt för patenträtten och som återkommer i lagen. I det första kapitlet har det därför förts in två hänvisningar till bestäm- melser som ger en förklaring till begreppets innebörd. Den nuvarande patentlagen är indelad i kapitel med kapitel- rubriker. Paragrafnumreringen är dock löpande genom hela författ- ningen. Det har lett till att lagändringar i form av nya paragrafer fått föras in som a- och b- paragrafer. I något fall har ett helt kapitel fogats in på detta sätt. Den nya patentlagen ska också vara kapitel- indelad, men med ny paragrafnumrering för varje kapitel. För att underlätta läsningen ska paragraferna förses med under- rubriker som upplyser om innehållet. När flera bestämmelser be- handlar olika aspekter av samma sak finns det ibland skäl att an- vända två nivåer av underrubriker för att knyta ihop paragraferna som information ges om innehållet i enskilda paragrafer. Ordningen mellan bestämmelserna i lagförslaget överensstäm- mer i stora delar med den nuvarande patentlagen. Efter det nya, in- ledande kapitlet, tas även i förslaget först upp de centrala bestäm- melserna om patenterbarheten och om ensamrättens innebörd och omfattning. Därefter kommer regler om patentärenden i en krono- logisk ordning från ansökningsärenden, ärenden som gäller det med- delade patentet och patentets upphörande. Internationella patent- ansökningar och europeiska patent regleras precis som i den nuvarande patentlagen i separata kapitel. En nyhet i förslaget är att bestämmelser om årsavgiftsbetalningen har samlats i ett eget kapi- tel för alla typer av patent och ansökningar där årsavgift ska betalas till . I ett eget kapitel finns också En ny patentlag och en ny patentförordning bestämmelser som rör handläggningen i den enhetliga patentdom- stolen. Det handlar om bestämmelser som fördes in i patentlagen genom lagändringen och som ännu inte har trätt i kraft (SFS 2014:434). De tre sista kapitlen i den nuvarande patentlagen gäller euro- peiska patent, pantsättning av patent och tilläggsskydd. Dessa kapi- tel har lagts till efter det att patentlagen först trädde i kraft, och har hamnat efter kapitlet som benämns ”Särskilda bestämmelser”. I den nya patentlagen ska bestämmelserna om europeiska patent och om pantsättning läggas tidigare i lagen. Bestämmelserna om patenterbara uppfinningar I nuvarande 1 § patentlagen görs en åtskillnad mellan uppfinning (första stycket) och vad som inte ska anses vara det (andra stycket). Vilka uppfinningar som är patenterbara anges inte på annat sätt än genom referensen till industriell tillämpbarhet. Att uppfinningen måste vara ny och ha uppfinningshöjd framgår först av 2 §. Där- emellan, i 1 a– d §§, anges endast vilka uppfinningar som inte är patenterbara. Begreppet uppfinningshöjd används inte i patentlagen utan får förstås genom uttrycket ”tillika väsentligen skiljer sig där- ifrån”. Som också har anfört i den skri- velse som nämns i utredningens direktiv är den nuvarande patent- lagen inte tydlig när det gäller vilka uppfinningar som kan patente- ras. Det gäller både själva uppfinningsbegreppet och patenterbar- hetsvillkoren. Utredningen anser att det inte heller i den nya patentlagen går att föra in någon definition av begreppet uppfinning. Däremot föreslås ett klargörande av att utgångspunken är att patent kan meddelas på uppfinningar inom alla teknikområden. När det gäller patenterbarhetsvillkoren gäller även , trots att detta inte tydligt anges i den gällande patentlagen, att en uppfin- ning för att kunna patenteras ska vara ny, ha uppfinningshöjd och vara industriellt tillämpbar. I den europeiska patentkonventionen (EPC) finns det en sam- manfattande artikel (artikel 52) som anger dessa patenterbarhets- villkor. Därefter finns det artiklar som anger när uppfinningen är En ny patentlag och en ny patentförordning ny (artikel 54) samt har uppfinningshöjd (artikel 56) och industri- ell tillämpbarhet (artikel 57). Utredningen anser att motsvarande bestämmelser ska finnas i den nya patentlagen och att de ska struk- tureras på ett liknande sätt. Det innebär att begreppet ”uppfin- ningshöjd”, som är etablerat i praxis, också tas in i den nya patent- lagen. Bestämmelserna om ensamrättens innehåll Ensamrätten och dess begränsningar omfattar både föremålet för själva ensamrätten, dvs. den patentskyddade uppfinningen, och de handlingar som är förbehållna respektive inte förbehållna patent- havaren. Ensamrätten är också begränsad i tiden. Dessa bestämmel- ser är inte samlade i lagen. Det finns också vissa sakliga skill- nader mellan ensamrättens innehåll enligt patentlagen och motsva- rande bestämmelser i domstolsavtalet. I den nya patentlagen ska ensamrätten regleras i ett kapitel. I detta kapitel ska det finnas bestämmelser om hur föremålet för ensamrätten begränsas, vilka handlingar som omfattas och inte omfattas av ensamrätten och ensamrättens utsträckning i tiden. Överväganden om vilka hand- lingar som ska omfattas respektive inte omfattas av ensamrätten finns i 4 kap. Bestämmelser om patentansökan och dess innehåll finns i nuva- rande 8 § patentlagen. Det är en lång paragraf som innehåller be- stämmelser av olika slag. I den nya patentlagen ska bestämmelserna om patentansökan först och främst delas upp i fler och kortare paragrafer. Bestämmelserna som gäller patentansökans olika delar – beskrivning, patentkrav och sammandrag – ska dessutom utformas på ett sätt som liknar motsvarande artiklar i EPC. En ny patentlag och en ny patentförordning I departementspromemorian Patent- och marknadsdomstol (Ds 2014:2) har det lämnats förslag om att domstolsprövningen av immaterialrättsliga, marknadsföringsrättsliga och konkurrensrätts- liga mål och ärenden ska ske samlat i en särskild domstol i första instans (Patent- och ) och en särskild domstol i andra instans (Patent- och marknadsöverdomstolen). Som en konsekvens av förslaget ska Patentbesvärsrätten och Marknads- domstolen upphöra. I den i promemorian föreslagna nya lagen om patent- och marknadsdomstolar finns regler om bl.a. tillämplig processlag, domstolarnas sammansättning och förfarandet i dom- stolarna. Det innebär att motsvarande regler i bl.a. patentlagen enligt förslaget upphävs. Efter remissbehandlingen av promemorian har den kompletterats med nya överväganden och lagförslag. Den kompletterande promemorian har också remitterats, medan för- slagen i övrigt bereds vidare inom . Lagförsla- gen föreslås träda i kraft . Den nya patentlagen kommer inte att träda i kraft före det datum som föreslås för ikraftträdande av lagförslagen i fråga om patent- och marknadsdomstolarna. Det är också lämpligast att de eventu- ella ändringar i sak som kan vara motiverade, bl.a. när det gäller sammansättningsreglerna i patentmålen, får hanteras inom ramen för förslaget till lag om patent- och marknadsdomstolar. Mot den bakgrunden anser utredningen att de berörda reglerna i patentlagen tills vidare i huvudsak ska föras över till förslaget till ny patentlag med endast nödvändiga språkliga ändringar. 3.3Den nya patentförordningens utformning Utredningens förslag: Den nya patentförordningen ska vara kapitelindelad med ny paragrafnumrering för varje kapitel, och paragraferna ska förses med underrubriker. Förordningen ska inledas med bestämmelser om Patent- och registreringsverkets register och diarier, följt av bestämmelser om ansökan och dess handläggning. En ny patentlag och en ny patentförordning Patentkungörelsen (1967:838) har varit i kraft nästan som patentlagen, men en stor del av paragraferna i kungörelsen har ändrats . I jämförelse med patentlagen är språket generellt modernare och paragraferna relativt lättlästa. Att patent- kungörelsen ändrats efter hand och det inte har skett någon total översyn har däremot lett till att den inte längre har någon genom- tänkt och logisk struktur. Översynen av patentkungörelsen består därför huvudsakligen i att ordna och strukturera bestämmelserna i den nya patentförordningen. När det gäller hur detta ska göras är det ur användarsynvinkel en fördel om det finns en likhet med varumärkesförordningen (2011:594). Den nya patentförordningen ska därför, på motsvarande sätt som varumärkesförordningen in- leds med bestämmelserna om varumärkesregistret och diariet över varumärkesärenden, inledas med bestämmelserna om patentregist- ret och patentansökningsdiariet. Den största mängden bestämmelser i patentkungörelsen rör patentansökan och dess handläggning. För att öka överskådligheten ska dessa bestämmelser delas upp på två kapitel. Bestämmelser om själva ansökan och kraven på denna ska placeras i ett av dessa kapitel och bestämmelser om Patent- och registreringsverkets hand- läggning, inklusive meddelande av beslut, ska placeras i det andra. Patentkungörelsen innehåller en del bestämmelser om Patent- och registreringsverkets verksamhet i egenskap av internationell mottagande myndighet och granskningsmyndighet enligt PCT. Dessa bestämmelser följer av konventionsåtaganden. Behovet av regleringen övervägdes i samband med tillträde till PCT (Se prop. 1977/78:1 s. 158 ff.). Utredningen har inte funnit någon anledning att omvärdera de ställningstaganden som då gjordes. Bestämmelserna om internationella patentansökningar ska därför föras över till den nya patentförordningen med mindre, huvudsak- ligen språkliga och redaktionella ändringar. En ny patentlag och en ny patentförordning 3.4Föreskrifter i lag, förordning eller myndighetsföreskrifter? Utredningens förslag: Föreskrifter om verkställigheten av den nya lagen som med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen får med- delas av regeringen bör som utgångspunkt ges i förordning. Vissa detaljföreskrifter om patentansökan som finns i för- ordning ska i stället ges i myndighetsföreskrifter. Den nya patentlagen ska inte innehålla några upplysningar om till vilka bestämmelser det finns verkställighetsföreskrifter i förordning. Uppdraget att föreslå en ny patentlag och en ny patentförordning innefattar att uppmärksamma om patentkungörelsen inne- håller bestämmelser som i stället bör finnas i lag, liksom om patent- lagen innehåller bestämmelser som hellre bör finnas i förordning eller i myndighetsföreskrifter. Fördelningen av normgivningsmakten, dvs. principerna för vilket organ som ska besluta om olika föreskrifter, framgår av 8 kap. rege- ringsformen. Föreskrifter meddelas av genom lag och av regeringen genom förordning. Efter bemyndigande kan föreskrifter också meddelas av andra myndigheter än regeringen och av kom- muner. Avgörande för om föreskrifter ska meddelas i lag eller förord- ning är vad föreskrifterna gäller. Sådana föreskrifter som avser en- skildas personliga ställning och det personliga och ekonomiska förhållandet mellan enskilda, dvs. civilrätten, måste meddelas i lag. Eftersom patentlagen är en civilrättslig lagstiftning krävs alltså att föreskrifterna meddelas av . Föreskrifterna faller dess- utom inom det s.k. obligatoriska lagområdet. Det innebär att riks- dagen inte kan delegera sin föreskriftsrätt till regeringen. Regeringen kan då med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen meddela enbart sådana föreskrifter som behövs för verkställigheten av lagen (verkställig- hetsföreskrifter), dvs. utfyllande föreskrifter som inte tillför något väsentligen nytt. En ny patentlag och en ny patentförordning Det finns dock en del offentligrättsliga i inslag i patentlagen, bl.a. när det gäller förutsättningarna för att få ett patent beviljat, av- gifter och straffrättsliga bestämmelser. Offentligrättsliga föreskrifter som är betungande för enskilda faller också inom kompe- tens. På det området finns det, med vissa undantag, möjlighet för att bemyndiga regeringen att meddela föreskrifter. Lag- bestämmelserna kan också i viss utsträckning kompletteras med verkställighetsföreskrifter. När det gäller offentligrättsliga före- skrifter som inte är betungande för enskilda finns det också ett utrymme för regeringen att meddela föreskrifter med stöd av den s.k. restkompetensen. och föreskrifter som regeringen meddelar med stöd av restkompetensen meddelas av regeringen utan något stöd av bemyndigande i lag. Föreskrifter om patentansökan och dess handläggning Handläggningen av svenska patentärenden och invändningsärenden regleras i 2 kap. patentlagen, dvs. i 7–27 §§. Regleringen av Patent- och registreringsverkets handläggning innefattar relativt detaljerade bestämmelser om patentansökans innehåll och bestäm- melser om hur verket ska agera om ansökan inte uppfyller dessa krav. Den ingående regleringen i patentlagen gör att lagen i dessa delar blir omfattande och till följd av detta ganska svårläst. Regle- ringen tynger också lagen på ett sätt som gör att de centrala, mate- riella reglerna för patent inte kommer att stå i fokus på det sätt som hade varit önskvärt. Inom utredningen har det funnits ett starkt intresse av att reglera så mycket som möjligt av denna handlägg- ning på förordningsnivå. Bestämmelserna om ansökan och dess handläggning har i många fall en direkt rättslig betydelse. Exempelvis regleras vilken dag som ska anses vara ingivningsdagen för en ofullständig ansökan som kompletteras efter föreläggande från Patent- och registrerings- verket. Ingivningsdagen är i sin tur avgörande för vad som ska beaktas vid bedömningen av om uppfinningen är ny, vilket är ett villkor för att den ska kunna patenteras. Handläggningsreglerna är på detta sätt sammanflätade med regler som har en materiell, civil- rättslig verkan. Dessa handläggningsregler måste därför även fort- sättningsvis finnas på lagnivå. En ny patentlag och en ny patentförordning Några av bestämmelserna i patentlagen gäller dock underrättelser som i olika situationer ska lämna utan att det medför några förpliktelser för patenthavaren eller att mottagandet av underrättelsen har någon särskild rättslig rättsver- kan. De fallen behöver inte regleras i lag och kan med fördel regle- ras på förordningsnivå. Detsamma gäller anteckningar som verket ska göra om att det i vissa fall är den engelska lydelsen av patent- krav som gäller trots att en översättning till svenska har getts in. I 4 § patentkungörelsen finns några detaljbestämmelser om patentansökan, bl.a. om vilket typsnitt och vilka färger som får användas. Bestämmelsen har betydelse för att publiceringen ska ske på ett ordnat och enhetligt sätt. Avsteg från bestämmelsen utgör dock inte grund för avslag på ansökan. Det har dessutom framkom- mit att det vore en fördel om skulle kunna hantera även ansökningar i färg, samt att det vid elektronisk ingivning är relativt enkelt att vid behov ändra färg, typsnitt eller format. Bestämmelsen bör därför inte föras över till den nya patent- förordningen. I stället kan vid behov meddela föreskrifter om detta med stöd av det bemyndigande som finns i den nuvarande patentkungörelsen och som kommer att föras över till den nya patentförordningen. Bemyndiganden för regeringen att meddela föreskrifter i vissa fall finns på flera håll i patentlagen. De är dock inte alltid formu- lerade på ett sätt som gör det tydligt att det handlar om meddelande av föreskrifter och inte någon annan typ av beslut. Formuleringen av bemyndiganden ska ses över när de förs över till den nya patent- lagen. I den nya patentförordningen ska det sedan tydliggöras vilka bestämmelser som har meddelats med stöd av ett bemyndigande i patentlagen. Att det följer direkt av regeringsformen att regeringen får med- dela verkställighetsföreskrifter samt föreskrifter som enligt grund- lag inte ska meddelas av innebär att det inte behövs något bemyndigande från i dessa fall. Frågan är då om det i patentlagen bör upplysas om förekomsten av sådana föreskrifter. En ny patentlag och en ny patentförordning finns det en generell upplysning i 77 § första stycket patent- lagen om att regeringen meddelar föreskrifter om verkställigheten av lagen. Det kan dock ifrågasättas vilken hjälp en sådan upplysning ger läsaren av lagen. Alternativet skulle vara att i anslutning till varje paragraf där utfyllande föreskrifter finns i förordning ge en motsvarande upplysning om regeringens kompetens. Det skulle dock tynga dessa paragrafer utan att vara till annat än begränsad nytta för läsaren. Informationsbehovet kan i stället tillgodoses genom att informerar allmänheten om förekomsten av föreskrifter som regeringen eller verket har meddelat. Detta kan , i likhet med , göra på sin hem- sida och i de publikationer som verket ger ut. Den nya patentlagen ska därför inte innehålla några s.k. upplysningsbestämmelser. Ensamrätten och dess begränsningar regleras i 3–5 §§ i den nuva- rande patentlagen.