sou · H3B371 · 2015-08-04 00:00:00 — Det kan bero på att hon varit utsatt för hot, våld etc. En del mammor anser att de har en så svår livssituation att de inte har möjlighet att ta hand om ett barn. konstaterar att det ofta väcker starka känslor att möta en förälder som inte vill eller anser sig kunna 169Enligt J Thoburns översikt 1999 som gjordes på uppdrag av ,var vid 80procent av adoptionerna i s.k. öppna adoptioner. 170Socialstyrelsen (2014a) s. 157 ff. Tryggheten för långsiktigt placerade barn behålla sitt barn. Syftet med insatser är att ge bästa möjliga förutsättningar för det barn som föds under sådana omständigheter och det ställs särskilt stora krav på ett profes- sionellt och genomtänkt förhållningssätt i handläggningen. Social- styrelsen lyfter fram behovet av handledning eftersom få social- sekreterare har tidigare erfarenhet att falla tillbaka, med tanke på det fåtal ärenden som förekommer. Samtycke till adoptionen från den biologiska mamman får inte lämnas förrän hon har återhämtat sig tillräckligt efter nedkomsten (jfr 4 kap. 6 a FB). Den tiden bör, enligt , inte under- stiga efter förlossningen. Erfarenheten visar att det inte är ovanligt att mammor som önskar lämna bort sitt barn ändrar sig när barnet väl är fött. Ett ärende som rör adoption av ett spädbarn som fötts i innehåller två parallella processer – dels den som rör olika aspekter av det biologiska föräldraskapet, exempelvis faderskapsutredning, dels den som syftar att hitta en adoptivfamilj åt barnet. ska informera och samtala med föräldrarna utan att påverka dessa i någon riktning. Barnet placeras tillfälligt, t.ex. i ett jourhem, eller direkt i den tilltänkta adoptivfamiljen med vårdnadshavarens samtycke. Det finns inte någon särskild kö för nationell adoption. Ofta söks adoptivföräldrar bland dem som fått medgivande för inter- nationell adoption. Dessa är redan utredda och har genomgått för- äldrautbildning. Skulle personer som inte har medgivande för inter- nationell adoption komma i fråga, t.ex. personer i föräldrarnas nätverk, behöver det göras en mer omfattande utredning. De till- tänkta adoptivföräldrarna ansöker om adoption hos tingsrätten. Tingsrätten ska hämta in yttrande från såväl sökandens som barnets vårdnadshavares folkbokföringskommun. Det saknas uttrycklig reglering om vad ett yttrande ska innehålla vid nationell adoption. Beslutet om yttrande kan inte delegeras till handläggare eller utskott utan fattas av socialnämnden. Den vanligaste formen av adoption av barn till närstående är styv- barnsadoption, då en person adopterar makes eller makas eller registrerad partners barn. Det kan också handla om familjehems- Tryggheten för långsiktigt placerade barn föräldrar som vill adoptera ett barn som är placerat i hemmet. Ett viktigt motiv till adoption är i dessa fall att befästa en befintlig föräldra-barnrelation. En adoption ger också barnet ökad juridisk trygghet.171 roll aktualiseras vid adoption av närstående när tingsrätten begär ett yttrande. Det saknas särskild reglering vad detta yttrande ska innehålla. har utfärdat allmänna råd172 och utvecklar i ovan nämnda handbok vad utredningen behöver innehålla. Adoption av barn i familjehem har haft regeringens uppdrag att kartlägga i vilken utsträckning och i vilka situationer socialnämnderna väcker frågan om adoption för barn som är eller kan komma att bli placerade i familjehem. Uppdraget redovisades i mars 2014.173 kartläggning visade att väcker frågan om adoption i mycket liten utsträckning. Adoption genom- förs ofta på förälderns initiativ och sällan på grund av de omsorgs- brister och situationer som vanligtvis gäller vid familjehemsplacer- ingar. gav uttryck för att det är svårt att bedöma vad som är barnets bästa i samband med ställningstagande om adoption för barn inom familjehemsvården. Adoption är ett slutgiltigt beslut med stora konsekvenser för barnet som kan vara svårt att över- blicka och det uppfattas inte heller som förenligt med rådande åter- föreningsprincip. Kravet på samtycke från vårdnadshavaren lyftes i kartläggningen fram som ett hinder, liksom svårigheten att bedöma vårdnadshavarens framtida föräldraförmåga och föra samtal kring detta. Det saknas också kunskap och rutiner och finns ett motstånd från familjehemmens sida. Överflyttning av vårdnaden uppfattas av som ett lämpligare alternativ för att uppnå stabilitet och långsiktighet för barnet. ansåg att resultaten av kartläggningen får betraktas som väntade, eftersom det inte fram- går av lagstiftning eller vägledning att bör uppmärk- 171Socialstyrelsen (2014a) s. 179 ff. 173Socialstyrelsen (2014). Tryggheten för långsiktigt placerade barn samma möjligheten till adoption för barn som är eller kan komma att placeras i familjehem.174 Enligt gav kartläggningen, tillsammans med den kunskap som finns om oplanerade avbrott och instabilitet i familje- hemsvården, stöd för att åtgärder behöver vidtas. Adoption kan framför allt vara ett alternativ för en liten grupp barn: barn som saknar föräldrar i livet och barn som placeras som späda och inte kan leva med sina biologiska föräldrar. behöver i större utsträckning undersöka möjligheten till adoption för denna grupp. Individuella bedömningar krävs dock i varje enskilt fall uti- från barnets bästa och det är av stor vikt att utreda de blivande adoptivföräldrarnas vilja och lämplighet, eftersom beslutet är slut- giltigt. konstaterade att adoption inte kan ses isolerad från annat arbete som har att göra för att öka stabili- tet och trygghet för långsiktigt placerade barn. Det behövs bl.a. mer kunskap om effekten av vårdnadsöverflyttningar. En översyn av lagstiftningen bör bl.a. omfatta kriterier för vårdnadsöverflytt- ning samt föräldrars rätt att obegränsat begära vårdens upphörande trots att ingen förändring skett i deras livssituation. Det behöver även förtydligas att familjehemmets inställning till långsiktighet i placeringen bör beaktas i samband med rekrytering och familje- hemsutredning. Även familjehemmets behov av stöd behöver regle- ras tydligare. avser att, i samband med kommande revideringar av olika vägledande produkter, uppmärksamma social- tjänsten på möjligheten till adoption samt andra frågor som är rele- vanta för att barnets behov av långsiktighet och stabilitet ska till- godoses.175 13.16.3 Adoption som barnavårdsinsats Med adoption som barnavårdsinsats avses att samhällsvårdade barn görs tillgängliga för adoption enligt vissa förutsättningar, utan att vårdnadshavarna behöver samtycka. 175Socialstyrelsen (2014) s. 10 f. Tryggheten för långsiktigt placerade barn I fördes ett resonemang om adoption som en av flera lösningar för att skapa stabilitet och trygghet för vissa barn. Utredningen ansåg att möjligheten till adoption borde utredas för barn som placerats som spädbarn, dvs. yngre än , och som fått hela sin känslomässiga tillhörighet i familjehemmet. Eftersom frågan om tvångsadoption strider mot en lång demokratisk och juridisk tradition i vårt land ansågs frågan behöva utredas särskilt. Såväl forskningsresultat som etiska och demokratiska övervägan- den borde belysas ingående. Förslaget att utreda adoption som alternativ till placering berördes inte i den efterföljande propo- sitionen.176 , som lämnade sitt betänkande , hade i uppdrag att göra en allmän översyn av reglerna om adoption i 4 kap. FB. I uppdraget ingick bl.a. frågan om samtycke till adopt- ion. ansåg att den vetorätt som en vård- nadshavande förälder normalt har i ett ärende om adoption bör behållas eftersom det inte finns något stöd för att denna rätt skulle vara orsaken till det låga antalet adoptioner. Erfarenheter från länder med möjligheter att gå emot en vårdnadshavande förälders vilja är, enligt utredningen, inte heller odelat positiva. I syfte att underlätta nationella adoptioner när detta är till barnets bästa är det lämpligt att det utvecklas arbetssätt för att främja samförståndslös- ningar. Enligt utredningen borde stöd ges från till dem som arbetar med dessa frågor inom kommunerna. Adoptions- utredningen uteslöt inte att det kan finnas anledning att vidta ytter- ligare åtgärder för att underlätta adoptioner. Det allmänna kan exempelvis ges ett tydligare författningsreglerat ansvar när det gäller frågor om nationell adoption. Som exempel nämns att socialnämnden i vissa fall skulle kunna få en skyldighet att uppmärksamma frågor om adoption och en möjlighet att väcka talan i ärenden om adoption. Utredningen konstaterade dock att dessa frågor inte omfattades av utredningens uppdrag.177 ansåg att frågan om utökade tvångs- möjligheter för att möjliggöra adoption inte bara kan bedömas mot 176SOU 2000:77 s. 142 ff. 177SOU 2009:61 s. 142 ff. Tryggheten för långsiktigt placerade barn bakgrund av forskning och praktiska erfarenheter inom ramen för en expertutredning. är i grunden av politisk karaktär, där värderingar, människosyn och avvägningar mellan olika livsavgörande intressen måste stå i förgrunden. Utredningen ansåg dock att det kan finnas skäl att väcker frågan om frivillig adoption när en sådan framstår som den bästa lös- ningen för det enskilda barnet.178 På uppdrag av genomförde en litteraturöversikt om nationella adoptioner i länder där adoption används som alternativ till familjehemsplacering och där det är möjligt att genomföra en adoption utan vårdnadshavarens sam- tycke.179 konstaterar att när frågan om adoption som barnavårdsinsats väcks i är tanken densamma som i , och , nämligen att säkra varaktigheter i barns placering utanför hemmet. Därmed menar hon att likheterna upphör. I vårt land anses det som tämligen självklart att barnen då ska adopteras av fosterföräldrar, som de redan bor hos, inte att de ska ställas i adoptionskö för flyttning till en annan (varaktig) familj. Föreställningen i är också den att fosterföräldrar ska vilja adoptera, att barn vill bli adopterade och att barnen har tappat kontakten med ursprungsfamiljen. har med viss förvåning tagit del av studier som visat på förhållandevis hög sam- manbrottsfrekvens i adoptioner från barnavårdssystemet, särskilt för äldre barn och barn med problem. Möjligheten till adoption tycks således inte lösa bekymmer med sammanbrott, som är ett stort problem i samhällsvården. Enligt ger forskningen föga belägg för att legal ändring av status från familjehem till adoptivhem i sig ändrar familje- förankringen. Snarare torde det vara så att familjeförankringen leder till adoption. Av studierna från och fram- gick också att alla barn inte är lika adopterbara. 179Andersson G (2009), bilaga till SOU 2009:68. Tryggheten för långsiktigt placerade barn förvånades också över att finna många lik- artade krav på stöd efter en adoption i de länder där adoption används som barnavårdsinsats som riktas mot i vårt land när det gäller stöd till familjehemsföräldrar. Hon konstaterar att barn från barnavårdssystemet har särskilda behov och deras problem är likartade vare sig de är i fosterhem eller adoptivhem. Frågan om adoption kan ses ur olika perspektiv och barns, pro- fessionellas, fosterföräldrars och biologiska föräldrars perspektiv behöver inte sammanfalla. Det finns mer kunskap om vuxnas före- ställningar än barns perspektiv i denna fråga. avslutade med att konstatera att det är värdefullt att ta del av andra länders sätt att hantera den sociala barnavårdens problem, men det är en grannlaga uppgift att värdera erfarenheter från helt andra samman- hang och vanskligt att ta efter.180 konstaterade, utifrån denna översikt, att erfarenheter från andra länder till en del ger stöd för att barn som adopteras tidigt har större möjligheter att utvecklas positivt jämfört med barn i familjehemsvård. visade genomgången av internationella erfarenheter på en rad svårigheter, bl.a. att det finns en förhållandevis hög sammanbrottsfrekvens även vid adop- tioner.181 13.16.4 Utfall av adoption jämfört med familjehemsvård omfattande forskning om familjehemsvård och adoptioner har blivit uppmärksammad även internationellt. Han har bl.a. vid olika tillfällen under uppväxten undersökt drygt 600 barn som före aktualiserades för adoption 1956–1957 i . Av dessa barn blev en grupp adopterade och en grupp familjehemsplacerade medan en grupp flyttade tillbaka till föräldra- hemmet. Resultaten av den uppföljning som gjordes då barnen var tydde på att placeringen i familjehem hade inne- burit en starkt ökad risk för social missanpassning. var dubbelt så många familjehemspojkar registrerade för krimina- litet eller alkoholmissbruk jämfört med de adopterade pojkarna. 180Andersson G (2009) s. 216 ff. 181SOU 2009:61 s. 510. Tryggheten för långsiktigt placerade barn adopterade hade i sin tur klarat sig något sämre än de barn som återvänt hem till sina biologiska föräldrar. förklarade olik- heterna mellan adoptivbarn och fosterbarn med den otrygghet som präglade familjehemssituationen.182 Omfattande registerstudier har senare genomförts som belyser utvecklingen för bl.a. nationellt adopterade barn och familjehems- placerade barn i , både var för sig och i jämförelse med varandra. De övergripande resultaten är relativt samstämmiga. De adopterade barnen hade bättre skolresultat än familjehemsplacerade barn, men sämre än normalpopulationen. De adopterade barnen hade färre psykiska problem och beteendeproblem än andra jäm- förelsegrupper men fler problem än normalpopulationen. Även här konstaterades att adoption förefaller påverka utvecklingen positivt. Flera studier och sammanställningar belyser att det finns en rad metodproblem som gör det svårt att göra relevanta jämförelser. Det handlar bl.a. om att det i vissa studier saknas bak- grundsinformation om barnen, deras föräldrar och situationen före familjehemsplaceringen eller adoptionen.183 På uppdrag av i genomfördes en internationell forskningsöversikt,184 som låg till grund för de för- ändrade adoptionsreglerna i . I översikten jämförs nationellt adopterade barn med barn i fosterhem och barn som åter- vänt hem efter placering. Översikten visar entydigt, oberoende av land och undersökningsperiod, att de adopterade barnens fysiska, kognitiva, sociala, känslomässiga och beteendemässiga utveckling gynnas av miljön i adoptivfamiljen. Tidig adoption ger generellt det bästa utfallet för barnet. Ju tidigare barnet adopteras desto bättre möjligheter finns för barnet att kompensera för det som har försummats. Även relativt sent adopterade barn kan på en rad områden ha en utvecklingsmässig vinst av att bli adopterade jämfört med barn som förblir i en ogynnsam miljö. Enligt författarna till rapporten kan en förklaring vara att adoptivföräldrar har högre 182Socialstyrelsen (1995) s. 18 f. och (1996) s. 60 f. med ref. till bl.a. (1971) och (1990). 183Socialstyrelsen (2014) med ref. bl.a. till (2010) m.fl. s. 227 ff. samt ett antal internationellt publicerade artiklar. 184Christoffersen M N m.fl. (2007). Tryggheten för långsiktigt placerade barn utbildning och bättre socioekonomiska resurser än fosterföräldrar och biologiska föräldrar.185 Enligt den danska forskningsöversikten är resultaten vid öppna adoptioner generellt positiva. Ju högre grad av öppenhet desto mer tillfreds är barnen. Äldre barn har vid öppna adoptioner mindre beteendeproblem. Risken för sammanbrott är också mindre. Små barn kan däremot ha svårare att knyta an till sina adoptivföräldrar om de har direkt och personlig kontakt med sina bio- logiska föräldrar. Majoriteten av de biologiska föräldrarna upplever öppenheten positivt. Det finns också forskning som funnit stöd för att adoptivföräldrar i öppna adoptioner är mer empatiska gentemot barnen och visar större förståelse för de biologiska föräldrarna, vilket i sin tur kan förklara varför sammanbrotten blir färre.186 Enligt brittisk forskning har skillnaden i utfall, utifrån samman- brottfrekvens, minskat mellan adoptivhem och långtidsfosterhem efter 1990. Det kan bero på bättre stöd till fosterfamiljer men också på att fler äldre barn och barn med särskilda behov adopteras, vilket innebär att det är så stor skillnad mellan grupperna vad gäller problembelastning. En slutsats av studien var att, även om adoption kan ge barnet större känsla av tillhörighet, kan långtids- fosterhem vara lämpligare för vissa barn.187 Andra brittiska forskare har också kommit till slutsatsen att långtidsplacering i fosterhem kan vara att föredra framför adoption när barnet är , har känslomässiga och beteendemässiga problem, tillhör en etnisk minoritetsgrupp, har misshandlats samt har en anknytning till fosterföräldrarna.188 Ännu en forskare på detta område menar att, trots att adoption på alla punkter ger bättre utfall, är långtidsplacering i fosterhem berättigad om barnet av olika skäl inte vill bli adopterat.189 När det gäller denna och annan utländsk forskning ska erinras om att det är svårt att göra internationella jämförelser när det gäller barn i långvarig samhälls- vård, eftersom kontext, lagar, begrepp, sätt att föra statistik etc. är så olika.190 187Andersson G (2009). 189Nordin H (2003) s. 67. 190Thoburn J (1999). Tryggheten för långsiktigt placerade barn 13.17Regler som syftar till kontinuitet i andra nordiska länder Här återges i stora drag den lagstiftning i , och som har till syfte att värna kontinuitet och stabilitet för placerade barn. I är tvångsomhändertagande huvudprincipen vid långvarig placering av barn på grund av hemförhållanden, dvs. För barn som varit placerade ska det göras en plan för barnets framtida omsorgssituation, som underställs fylkesnämnden (§ 4–15 barnevernloven). Parterna kan inte kräva att en hemtagningsbegäran ska behand- las av fylkesnämnden om ärendet har behandlats av fylkesnämnden eller domstolen . ska upphäva ett beslut om omsorgsovertakelse om föräldrarna kan ge barnet tillräcklig omsorg. Vården ska dock inte upphöra om barnet har fått en sådan anknytning till de människor och den miljö där det vistas att det kan leda till allvarliga problem om det flyttas (§ 4–21 barnevernloven). Innan beslut om upphörande av vård fat- tas ska barnets familjehemsföräldrar ges möjlighet att uttala sig. Även om placeringen är frivillig från början krävs ett särskilt beslut i vården ska upphöra. Vid frivillig placering finns möjlighet till flyttningsförbud upp (§ 4–8 barnevernloven) om det inte finns rimlig grund för hemtag- ningen eller flyttningen kan vara till skada för barnet. En frivillig placering kan också omvandlas till en omsorgsovertakelse , även om villkoren för tvångsomhändertagande inte är uppfyllda. Förutsättningen är att barnet fått en sådan anknytning till de män- niskor och den miljö de befinner sig i att flyttningen kan innebära allvarliga problem för barnet (§ 4–8 barnevernloven). har det i norska barnevernloven funnits en möjlighet att genomföra adoptioner av barn som är omhändertagna för sam- hällsvård. Det är dock först som bestäm- melsen tillämpats i någon större utsträckning och på ett mer metod- Tryggheten för långsiktigt placerade barn iskt sätt.191 Vårdnadsöverflyttning är inte som i ett eget institut vid långvariga placeringar utan görs som regel enbart för att möjliggöra adoption. Enligt barnevernloven (§ 4–20) kan fylkes- nämnden besluta att föräldraansvaret i sin helhet tas från föräldrarna och ge sitt samtycke till adoption i föräldrarnas ställe under vissa förutsättningar: 1.Det ska vara sannolikt att föräldrarna varaktigt inte kommer att kunna ge barnet nödvändig omsorg eller att barnet fått en sådan anknytning till de människor och den miljö i vilken det befinner sig att det, efter en samlad bedömning, kan leda till allvarliga problem för barnet om det flyttas. 2.Adoptionen ska vara till barnets bästa. 3.De blivande adoptivföräldrarna ska ha varit fosterföräldrar till barnet och visat sig lämpliga att fostra barnet som sitt eget. 4.Villkoren i adoptionslagen ska vara uppfyllda.192 I ett senare tillägg till bestämmelsen om adoption har även öppnats upp för s.k. öppen adoption (§ 4:20 a barnevernloven). Det innebär att fylkesnämnden, om någon av parterna begär det, ska bedöma om en begränsad kontakt ska finnas mellan barnet och de bio- logiska föräldrarna efter adoptionen. I så fall ska fylkesnämnden fastställa omfattningen. Öppen adoption ska vara till barnets bästa och adoptivföräldrarna måste ge sitt samtycke.193 genomfördes 29 adoptioner av familjehemsplacerade barn, med eller utan vårdnadshavaren samtycke (–2009 i genomsnitt 33 adoptioner ). Det går inte att utläsa ur statistiken hur många av dessa som var reella tvångsadoptioner och hur många som görs med samtycke eller görs efter att den unge fyllt 18 år.194 Intentionerna är att antalet adoptioner ska öka.195 Reglerna om öppen adoption var ett led i dessa strävanden. I en statlig utredning behandlades bl.a. frågan om adoption. 191Socialstyrelsen (1995) s. 34. 192Barne, likestillings- og inkluderingsdepartementet i , NOU 2012:5 s. 124. Tryggheten för långsiktigt placerade barn att adoption ska övervägas efter placering för barn och för barn . Vidare föreslogs att det ska vara obligatoriskt för fylkes- nämnden att värdera barnets anknytning till fosterföräldrarna i alla ärenden som rör hemflyttning efter att barnet varit placerat i tio år.196 Den norska regeringen beslutade inte enligt förslaget men för- ordade i den efterföljande propositionen att adoption som barna- vårdsinsats bör tillämpas oftare. Av propositionen framgick vidare att utredningens förslag närmare ska värderas och att intentionerna bakom utredningens förslag kan tillvaratas på olika sätt.197 I har stora förändringar genomförts för att stärka kontinuitet och stabilitet i samhällsvården genom den s.k. Enligt huvudprincipen i serviceloven ska ett tvångs- omhändertagande, oavsett grund, omprövas eller i vissa fall med längre intervall. Ett barn som inte har fyllt vid placeringen kan dock vara omhändertaget utan omprövning (§ 62 serviceloven).198 Oavsett om placeringen skett med eller utan samtycke kan børn og unge-udvalget placering besluta att ett barn som fått en stark anknytning till hemmet eller institutionen där han eller hon är placerad ska vara fortsatt placerat med begränsade möjligheter för vårdnadshavaren att begära omprövning (§ 68 a serviceloven). Det kallas vidareført anbringelse och förutsätter en ”barnsakkunnig helhetsbedömning” av barnets anknytning till hemmet, dess omgivning, vårdnadshavare, förälder och syskon samt barnets inställning. Barn som har fyllt måste samtycka till en sådan stadigvarande placering. För att få till stånd en omprövning på begäran av föräldrarna krävs, enligt båda bestäm- melserna, väsentliga förändringar i det hem eller den institution där barnet vistas eller förändringar som rör barnet eller den unge (§ 68 197Barne-, likestillings- og inkluderingsdepartementet i , prop. 106 L s. 81 ff. 198Servicestyrelsen, (2011) s. 189. Tryggheten för långsiktigt placerade barn stk 7 serviceloven). Förändringar i föräldrarnas förhållanden kan inte åberopas.199 Kommunalbestyrelsen ska alltid fastställa en hemgångsperiod när barnet ska flytta hem till de biologiska föräldrarna oavsett om placeringen skett med eller utan samtycke. Det följer av § 68 stycke 2 serviceloven. Hemgångsperioden kan vara upp till sex månader.200 I har adoption varit möjligt som alternativ till familjehemsplacering med eller utan samtycke från vårdnads- havaren. Möjligheten har dock sällan använts. ändrades adoptionslagen för att underlätta adoptioner utan samtycke av barn I följande situationer kan adoption oberoende av samtycke aktualiseras: 1.Barn som är tvångsomhändertagna och där föräld- rarna varaktigt saknar föräldraförmåga och inte heller kommer att kunna spela en positiv roll för barnet i samband med umgänge. 2.Barn som varit placerade utanför det egna hemmet och där föräldrarna bedöms varaktigt vara ur stånd att tillvarata omsorgen om barnet. 3.När väsentliga hänsyn till vad som är barnets bästa talar för en adoption. Vid särskilda skäl kan den tredje punkten tillämpas, exempelvis när tidsangivelserna i de övriga två kategorierna inte är uppfyllda.