sou · H3B347 · 2015-05-18 00:00:00 — Även om möjligheten rent teoretiskt finns att ombilda sig till en kollektiv förvaltningsorganisation kommer detta inte att vara ekonomiskt möjligt eller för den delen kostnadseffektivt för alla upphovsmannaorganisationer. I sammanhanget bör framhållas att dessa i de flesta fall är små organisationer med begränsade resurser, särskilt jämfört med sina motparter. Organisationernas styrka har framförallt legat i möjligheten att representera sina medlemmar och övriga upphovspersoner i gruppen, bland annat genom att teckna avtalslicensutlösande avtal. Det bör tilläggas att avtalslicenssystemet i sin nuvarande form är självsanerande genom sin funktion att utanförstående upphovs- personer kan lägga in veto mot användning av sina rättigheter. Något endast ett fåtal rättighetshavare gör. Det har även som tidigare framförts konstaterats i regeringens proposition prop. 2012/13:141 ”Förbättrade möjligheter till licensiering av upphovs- rätt” att de avtalslicensutlösande organisationerna redan behandlar utanförstående upphovspersoner på samma sätt som de egna medlemmarna. Det bör framhållas att i de fall den aktuella organisationens verksamhet på området blir omfattande så träffas den av direktivets normala kriterier för vad som är att anse som en ”kollektiv rättighetsorganisation”. Samma gränsdragningar bör gälla oavsett organisationen förvaltar rättigheter av avtalslicenskaraktär eller inte. Utredaren anger i motivtexten att som skäl emot att införa ett krav av aktuellt slag kan anföras att en sådan åtgärd, ”eftersom den inte är nödvändig för att genomföra direktivet, kan vänta till dess konsekvenserna av genomförandet kan överblickas fullt ut.” Detta är, enligt min mening, den enda rätta slutsatsen. Att skapa en turbulent situation för de organisationer som samarbetar för att skapa fungerande licensordningar och därtill försöker att med lägsta möjliga kostnadsavdrag inkassera medel till sina medlemmar är inte försvarligt. Det kan allvarligt hota våra försök att lansera avtalslicensen som en framtida möjlighet även sett i ett europeiskt perspektiv. Tilltro krävs då till att tidigare utredningars värdering av avtalslicenserna väger tyngre än en ganska hastigt påkommen oro som resulterar i förslag om ytterligare reglering långt utöver vad direktivet kräver. Kollektiv rättighetsförvaltning på upphovsrättsområdet Efterfrågan på nättjänster med upphovsrättsligt skyddat material, t.ex. musik och film, blir allt större. Det ställer krav på att hanteringen av alla de rättigheter som berörs är effektiv och på att det finns gräns- överskridande licenslösningar när materialet tillgängliggörs i flera länder. På många områden förvaltas upphovsrättigheter av s.k. kollektiva förvaltnings-organisationer, som utfärdar nödvändiga licenser till de aktörer som vill erbjuda tjänster med upphovsrättsligt skyddat material. I syfte att stimulera gränsöverskridande licensiering av musik samt för att effektivisera och harmonisera förvaltnings-organisationernas verksamhet och deras funktion har det inom EU antagits ett direktiv om kollektiv rättighetsförvaltning m.m. på upphovsrättsområdet. En särskild utredare får i uppdrag att föreslå hur det nya EU-direktivet ska genomföras i svensk rätt. Utredaren ska undersöka hur svensk rätt förhåller sig till direktivet samt föreslå de författningsändringar som är nödvändiga för att genomföra det. Om det ryms inom tiden för uppdraget, får utredaren föreslå andra författningsändringar som bedöms lämpliga i samband med genomförandet. Uppdraget ska redovisas . EU-direktivet om kollektiv rättighetsförvaltning på upphovsrättsområdet och rådets direktiv /26/EU av om kollektiv förvaltning av upphovsrätt och närstående rättigheter och gränsöverskridande licensiering av rättigheter till musikaliska verk för användning på nätet på den inre marknaden har antagits. Direktivet syftar dels till att harmonisera regler om styrelse- former och insyn i fråga om sådana upphovsrättsorganisationer som förvaltar upphovsrättigheter kollektivt, dels till att upp- muntra och förenkla kollektiv gränsöverskridande licensiering av musikaliska verk för användning på nätet på den inre marknaden. Direktivet utgör en del av kommissionens strategi om immaterial- rätt och är ett led i fullbordandet av den inre marknaden på immaterialrättsområdet. En särskild utredare bör ges i uppdrag att föreslå hur direktivet ska genomföras i svensk rätt. Generella riktlinjer för uppdraget En allmän utgångspunkt för utredaren är att överväga vad som behövs för att genomföra direktivet. Utredaren ska analysera direktivet och bedöma i vilken utsträckning svensk rätt behöver ändras eller kompletteras med helt ny lagstiftning. Utredaren ska föreslå de författningsändringar som är nödvändiga för att genomföra direktivet samt belysa effekter och konsekvenser för dem som berörs. har en lång tradition av kollektiv rättighetsförvaltning på upphovsrättsområdet. Ett område där det har bedrivits kollektiv rättighetsförvaltning är musikområdet, men även på andra områden bedrivs kollektiv förvaltning. Den kollektiva rättig- hetsförvaltningen i är i princip oreglerad, men i viss mån påverkas den av bestämmelser om avtalslicens eller tvångslicens i lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk (upphovsrättslagen). Dessa bestämmelser innehåller element som helt eller delvis överlappas av direktivets bestämmelser. Utredaren ska föreslå ett genomförande av direktivet som inte påverkar avtalslicens- systemets grundläggande funktion eller möjligheten att nationellt använda sig av avtalslicenser (jfr skäl 12 i direktivets ingress). Ett EU-direktiv är ett resultat av förhandlingar och kompromisser i kommissionen, rådet och och mellan dessa institutioner. Detta kan medföra oklarheter och otydligheter i text och systematik. Utredaren ska genom en tolkning av direktivet se till att innebörden av dess reglering förklaras och tydliggörs så att eventuella oklarheter inte belastar de kollektiva förvaltningsorganisa- tionerna eller andra som berörs. måste naturligtvis intresset av en EU-gemensam uppfattning av direktivets innebörd beaktas. I den utsträckning som direktivet ger utrymme för det ska utredaren sträva efter att anpassa förslagen till svensk rätt i övrigt, särskilt till befintlig associationsrättslig reglering. Utredaren ska också sträva efter lösningar som är i linje med gällande svenska principer och som passar in i befintlig systematik. Utredaren ska fästa särskilt avseende vid att regleringen inte i onödan leder till ökade kostnader eller administrativa bördor för de aktörer som berörs av förslagen eller för det allmänna. Liksom vid all lagstiftning ska enkelhet, överskådlighet och konsekvens efter- strävas. Särskilda riktlinjer för uppdraget Utöver de generella riktlinjerna för uppdraget gäller följande närmare riktlinjer för genomförandet av direktivets skilda avsnitt. Avsnitt I innehåller allmänna bestämmelser om direktivets syfte och räckvidd. Avsnittet innehåller även vissa grundläggande definitioner. En sådan grundläggande definition är definitionen av en kollektiv förvaltningsorganisation (artikel 3 a). Definitionen avgränsar tillämpningsområdet för många av direktivets bestämmelser genom att den innehåller ett krav på att en organisation måste bedriva kollektiv förvaltning i rättighetshavarnas kollektiva intresse som ”sitt enda eller huvudsakliga syfte”. Definitionen bör läsas tillsammans med skäl 56 i direktivets ingress som bl.a. anger att direktivet inte ska inverka på facklig föreningsfrihet. Utredaren ska föreslå ett genomförande av direktivet som säkerställer att direktivet inte inverkar på den fackliga föreningsfriheten. I avsnitt II finns generella normer för upphovsrätts- organisationernas förvaltning av upphovsrätt och närstående rättigheter. Det handlar bl.a. om förhållandet mellan de kollektiva förvaltningsorganisationerna och rättighetshavarna, t.ex. när det gäller medlemskap samt styrning av och kontroll över förvaltningen (artiklarna 4–10). Det finns också bestämmelser om organisationernas hantering och fördelning av inkasserade medel och om relationen till andra förvaltningsorganisationer (artiklarna 11–15). Vidare innehåller direktivet vissa bestämmelser som reglerar förhållandet mellan de kollektiva förvaltningsorganisationerna och användarna, däribland bestämmelser om rapporteringsskyldighet för användarna (artiklarna 16 och 17). Därutöver finns bestämmelser som innehåller krav på insyn och rapportering, t.ex. information till rättighetshavare om inkasserade och utbetalda belopp, förvaltningsavgifter och andra avdrag (artikel 18). Viss information om förvaltningen behöver även ges till andra upphovsrätts-organisationer om förvaltningen av rättigheter i vissa fall (artikel 19). En årlig insynsrapport ska innehålla mer detaljerad redovisning av inkasserade medel och användningen av medlen (artikel 22 och annexet). I svensk rätt finns inte några specifika regler om styrning av eller insyn i de kollektiva förvaltningsorganisationernas verk-samhet. Allmänna bestämmelser om styrning och insyn finns i den associationsrättsliga lagstiftningen, t.ex. lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar. Vissa av direktivets bestämmelser i dessa delar saknar helt motsvarighet i svensk rätt medan andra är mer detaljerade och avviker från gällande svensk lagstiftning. Vidare är direktivets bestämmelser associationsneutrala (se skäl 14 i direktivets ingress), medan svenska regler är anpassade efter associationsformen. Utredaren ska föreslå ett genom-förande som beaktar befintliga svenska associationsrättsliga regler, t.ex. i fråga om befogenheter och skyldigheter för styrelse och stämma, och föreslå en reglering som inte leder till onödig överlappning eller andra komplikationer. Utgångspunkten är att de nya bestämmelserna ska placeras i en ny lag. När det gäller direktivets bestämmelser om relationen mellan organisationerna och användarna gäller normalt avtalsfrihet enligt svensk rätt. Detta möjliggör att parterna på marknaden själva kan komma överens om ersättningsnivåer och andra villkor som passar för ett specifikt användningsområde. Utredaren ska mot den bakgrunden föreslå ett genomförande av direktivet som inte leder till att avtalsfriheten begränsas mer än nödvändigt. Avsnitt III uppställer kriterier för bedrivande av gränsöver- skridande licensiering av musikaliska verk på nätet på den inre marknaden. De organisationer som ska bedriva sådan licensiering måste ha resurser för att effektivt och öppet kunna hantera de uppgifter som behövs för utnyttjandet av licenserna, t.ex. i fråga om identifiering av berörd musikrepertoar och övervakning av använd- ningen (artiklarna 23-28). Avdelningen innehåller även bestämmelser om att en organisation kan besluta att inte utfärda gränsöverskridande licenser för näträttigheter till musikaliska verk. En sådan organisation kan dock under vissa förutsättningar begära att en annan organisation förvaltar dess repertoar (artikel 30). Det är också möjligt för rättighetshavare att under vissa förutsättningar själva utfärda licenser för sina egna näträttigheter (artikel 31). Utredarens förslag i denna del ska säkerställa att bestämmelserna genomförs på ett ändamålsenligt sätt. I avsnitt IV finns bestämmelser om säkerställande av efter- levnaden av direktivets övriga bestämmelser. Där framgår bl.a. att organisationerna ska tillhandahålla sina medlemmar, rättighets- havarna, andra förvaltningsorganisationer och användarna förfaranden för klagomål och tvistlösning (artiklarna 33 och 35). Det finns också bestämmelser om att vissa typer av tvister rörande gränsöverskridande licensiering mellan, å ena sidan, förvaltnings- organisationer och, å andra sidan, användare, rättighetshavare och andra organisationer kan hänskjutas till ett oberoende och opartiskt organ för tvistlösning (artikel 34). Likartade med direktivets bestämmelser om tvistlösning m.m. är bestämmelserna i 52 a § upphovsrättslagen om s.k. förhandlings- skyldighet. I fall då avtal inte kan uppnås om vidaresändning genom kabel av radio- och tv-sändningar är en part enligt bestämmelserna skyldig att förhandla med en motpart. Bestämmelserna avser dock inte att tvinga en part att sluta något avtal av ett visst innehåll. Vidare finns i lagen (1980:612) om medling i vissa upphovsrättstvister bestäm- melser som syftar till att stimulera ingåendet av avtal med avtals- licensverkan. Medlingsförfarandet är ett frivilligt för-farande som avser att hjälpa parterna att komma fram till en överenskommelse. En form av alternativ tvistlösning är skilje-förfarande. bekostas av parterna som själva är med och utser skiljemän. Förfarandet är reglerat i lagen (1999:116) om skiljeförfarande. Utredaren ska analysera direktivets bestämmelser om och krav på tvistlösningsförfaranden och föreslå de författnings-ändringar som bedöms nödvändiga för att uppfylla direktivets krav. Enligt direktivet ska medlemsstaterna utse behöriga myndig- heter med befogenheter att ta emot klagomål och påståenden om överträdelser samt tillhandahålla effektiva, proportionerliga och avskräckande sanktioner och åtgärder om reglerna inte följs. Medlemsstaterna ska vidare övervaka tillämpningen av de nationella bestämmelser som genomför avdelning II och III (artikel 36). Direktivet innehåller dock inte något krav på att medlemsstaterna inrättar någon ny myndighet. Det överlämnar också till medlems- staterna att besluta huruvida kontrollen över efterlevnaden av direktivets bestämmelser ska ske på eget initiativ av en förvalt- ningsmyndighet eller om den ska ske genom möjlighet till domstolsprövning i efterhand (jfr skäl 50 i direktivets ingress). Utredaren ska analysera bestämmelserna om kontroll och föreslå vilken eller vilka myndigheter som ska utses för de ändamål som direktivet anger. Med hänsyn till att direktivet inte förhindrar en kontroll som sker i efterhand ska utgångspunkten vara att kontrollen av efterlevnaden av direktivets bestämmelser så långt det är möjligt ska ske genom möjligheten till prövning i domstol. Utredaren ska föreslå de sanktionsbestämmelser och åtgärder i övrigt som bedöms nödvändiga för att uppfylla direktivets krav i denna del. I direktivet finns också bestämmelser om samarbete och informationsutbyte mellan nationella myndigheter (artiklarna 37 och 38). Det handlar bl.a. om att ta emot och besvara syn-punkter och klagomål från myndigheter i andra länder vid påstådda överträdelser av bestämmelserna om gränsöverskridande licensiering på musikområdet (artikel 37 andra stycket). Direktivets utgångspunkt är här att vissa förfrågningar ska kunna tas emot och besvaras av den myndighet som av medlemsstaten har utsetts att kontrollera efterlevnaden av de aktuella bestämmelserna. När det gäller informationsutbyte och samarbete på andra områden som omfattas av direktivet har medlems- staterna större utrymme i fråga om att utse behörig myndighet. Utredaren ska föreslå vilken eller vilka myndigheter som bör ha dessa uppgifter och utforma bestämmelserna om samarbete och SOU 2015:47 Bilaga 1 informationsutbyte på ett sådant sätt att uppgifterna blir så begränsade som möjligt. Om det ryms inom tiden för uppdraget, får utredaren föreslå författningsändringar som inte direkt föranleds av direktivet men som ändå bedöms lämpliga i samband med genomförandet. Arbetets bedrivande och redovisning av uppdragen Utredaren ska följa det pågående arbetet inom Regerings-kansliet med betänkanden (SOU 2009:37 och SOU 2010:90). Utredaren ska följa genomförandet i de övriga nordiska länderna och i de andra länder som utredaren bedömer vara av intresse. Utredaren ska också hålla sig informerad om förhandlingar och arbete som pågår i EU och i för den intellektuella äganderätten () i den mån det är relevant för uppdraget. I den omfattning utredaren behöver det ska synpunkter inhämtas från berörda branscher, myndigheter och organisationer. Utredaren ska redovisa ekonomiska konsekvenser och andra effekter av framlagda förslag för företag, organisationer, en-skilda och det allmänna. Utredaren ska bedöma förslagens påverkan på förvaltningsorganisationernas administrativa kostnader, oavsett associationsform. Om förslagen kan förväntas leda till kostnads- ökningar för det allmänna, ska utredaren föreslå hur dessa ska finansieras. Uppdraget ska redovisas . Tilläggsdirektiv till Utredningen om kollektiv rättighetsförvaltning på upphovsrättsområdet Förlängd tid för uppdraget Regeringen beslutade kommittédirektiv om kollektiv rättighetsförvaltning på upphovsrättsområdet (dir. 2014:30). I uppdraget ligger att ta fram ett förslag till genomförande av Europa- parlamentets och rådets direktiv /26/EU av om kollektiv förvaltning av upphovsrätt och närstående rättigheter och gränsöverskridande licensering av rättigheter till musikaliska verk för användning på nätet på den inre marknaden. Enligt direktiven ska uppdraget redovisas . Uppdraget ska i stället redovisas . L 84/72 Europeiska unionens officiella tidning OCH RÅDETS DIREKTIV 2014/26/EU av om kollektiv förvaltning av upphovsrätt och närstående rättigheter och gränsöverskridande licensiering av rättigheter till musikaliska verk för användning på nätet på den inre marknaden (Text av betydelse för EES) OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionsä sätt, särskilt artiklarna 50.1, 53.1 och 62, med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de natioä nella parlamenten, med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitä téns yttrande (1), i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (2), och av följande skäl: (1)Unionens direktiv som har antagits inom området för upphovsrätt och närstående rättigheter ger redan rättigä hetshavarna en hög skyddsnivå och därmed ett ramverk inom vilket innehåll som skyddas av dessa rättigheter kan utnyttjas. Dessa direktiv bidrar till att utveckla och bibeä hålla kreativiteten. På en inre marknad utan snedvridning av konkurrensen uppmuntrar skyddet för innovation och intellektuellt skapande även till investeringar i innovativa tjänster och produkter. (2)Spridning av innehåll som skyddas av upphovsrätt och närstående rättigheter, däribland böcker, audiovisuella produkter och inspelad musik samt anknutna tjänster, förutsätter licensiering av rättigheter som tillhör olika innehavare av upphovsrätt och närstående rättigheter, såsom författare, utövande konstnärer, producenter och En rättighetshavare kan normalt välja mellan individuell eller kollektiv förvaltning av sina rättigheter, såvida medlemsstaterna inte föreskriver något annat, i (1) EUT C 44, , s. 104. (2) ståndpunkt av (ännu ej offentliggjord i EUT) och rådets beslut av . enlighet med unionsrätten och unionens och medlemsä staternas internationella åtaganden. Förvaltning av uppä hovsrätt och närstående rättigheter inbegriper utfärdande av licenser till användare, revision av användare, granskä ning av hur rättigheterna används, säkerställande av uppä hovsrätt och närstående rättigheter, inkassering av intäkä ter från nyttjande av rättigheter och fördelning av utesä tående belopp till rättighetshavare. Kollektiva förvaltä ningsorganisationer gör det möjligt för rättighetshavare att få ersättning för nyttjanden för vilka de själva inte skulle vara i stånd att kontrollera eller säkerställa, inbegriä pet nyttjanden som sker på utländska marknader. (3)Enligt artikel 167 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget) ska unionen beakta den kulturella mångfalden i sina åtgärder och bidra till kulä turens utveckling i medlemsstaterna, med respekt för deä ras nationella och regionala mångfald som unionen ska framhäva det gemensamma kulturarvet. De kollektiva förvaltningsorganisationerna spelar och bör fortsatt spela en viktig roll som främjare av mångfalden av kulturyttringar, såväl genom att göra det möjligt för de minsta och mindre populära repertoarerna att få tillä träde till marknaden som genom att tillhandahålla sociaä la, kulturella och utbildningsrelaterade tjänster till förmån för sina rättighetshavare och allmänheten. (4)När kollektiva förvaltningsorganisationer etablerat sig inom unionen bör de kunna åtnjuta friheterna enligt fördragen när de representerar rättighetshavare som är bosatta eller etablerade i andra medlemsstater eller när de utfärdar licenser till användare som är bosatta eller etablerade i andra medlemsstater. (5)Det finns betydande skillnader mellan de nationella regler som styr hur de kollektiva förvaltningsorganisationerna bedriver sin verksamhet, särskilt i fråga om deras öppenä het och möjligheten för medlemmar och rättighetshavare att utkräva ansvar. Detta har i ett antal fall lett till svåä righeter, särskilt för utländska rättighetshavare när de söker utöva sina rättigheter, och till bristfällig ekonomisk förvaltning av inkasserade medel. Problem med hur de kollektiva förvaltningsorganisationerna bedriver sin verkä samhet leder till ett ineffektivt utnyttjande av upphovsrätt och närstående rättigheter på den inre marknaden, till nackdel för organisationernas medlemmar, rättighetsä havare och användare. Europeiska unionens officiella tidning L 84/73 (6)Behovet av att förbättra hur de kollektiva förvaltningsä organisationerna bedriver sin verksamhet konstaterades redan i kommissionens rekommendation 2005/737/EG (1). I rekommendationen anges ett antal principer, såsom rättighetshavarnas frihet att välja kollekä tiv förvaltningsorganisation, likabehandling av skilda kaä tegorier av rättighetshavare och skälig fördelning av roä yaltyer. I rekommendationen uppmanas också de kollekä tiva förvaltningsorganisationerna att inför förhandlingar med användare ge dessa tillräcklig information om tarifä fer och repertoar. Den innehåller även rekommendatioä ner om möjlighet att utkräva ansvar, om rättighetshavarä nas representation i de kollektiva förvaltningsorganisatioä nernas beslutsfattande organ och om tvistlösning. Efterä levnaden av rekommendationen har emellertid varit ojämn. (7)För att skydda de intressen som tillkommer medlemmar i kollektiva förvaltningsorganisationer, rättighetshavare och tredje parter fordras att medlemsstaternas lagstiftningar relaterade till förvaltning av upphovsrätt och gränsöverä skridande licensiering av näträttigheter till musikaliska verk samordnas i syfte att få likvärdiga skyddsåtgärder i hela unionen. Direktivet bör därför basera sig på artiä kel 50.1 i EUF-fördraget. (8)Syftet med detta direktiv är att uppnå samordning av de nationella bestämmelserna om hur kollektiva förvaltä ningsorganisationer får inleda sin verksamhet för att förä valta upphovsrätt och närstående rättigheter, om styrelä seformerna för dessa organisationer och om ramen för kontroll av deras verksamhet, och det bör därför också baseras på artikel 53.1 i EUF-fördraget. Eftersom det gälä ler en sektor som tillhandahåller tjänster i hela unionen bör direktivet även basera sig på artikel 62 i EUF-förä draget. (9)Syftet med detta direktiv är att fastställa krav som är tillä lämpliga på kollektiva förvaltningsorganisationer för att säkerställa stränga normer när det gäller styrelseformer, ekonomisk förvaltning, öppenhet och rapportering. Detta bör dock inte hindra medlemsstaterna från att, i fråga om kollektiva förvaltningsorganisationer som är etablerade på deras territorier, upprätthålla eller införa strängare norä mer än dem som fastställs i avdelning II i detta direktiv, under förutsättning att dessa strängare normer är förä enliga med unionsrätten. (10)Inget i detta direktiv bör hindra en medlemsstat från att tillämpa samma eller liknande bestämmelser på kollektiva förvaltningsorganisationer som är etablerade utanför unionen men som verkar i medlemsstaten i fråga. (1) Kommissionens rekommendation 2005/737/EG av om kollektiv gränsöverskridande förvaltning av upphovsrätt och närstående rättigheter i samband med lagliga musiktjänster på nätet (EUT L 276, 21.10.2005, s. 54).