sou · H3B343 · 2015-04-01 00:00:00 — Av förordningen framgår också vilka områden varje myndighet har ansvar för vad gäller tillsynsvägledningen. ska ge tillsynsvägledning i länet. I länsstyrelsernas tillsynsvägledning ingår att ge kommunerna stöd för att utveckla till- synen. Från vägledningsområde undantas den tillsyn som utövas av och generalläkaren. De centrala myndigheternas tillsynsvägledning Enligt 3 kap. miljötillsynsförordningen ska följande myndigheter ge vägledning: , Havs- och vattenmyndigheten, Kemikalieinspektionen, , , , , Läkemedels- verket, Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, Riks- antikvarieämbetet, , , Statens energi- 4926 kap. 1 § 3 stycket . 501 kap. 3 § miljötillsynsförordning (2011:13). Av kapitlet framgår också inom vilket eller vilka områden som varje myndighet har ansvar för tillsynsvägledning. Tillsynsvägledning vad gäller genteknik delas av de myndigheter som utövar tillsyn.51 , Havs- och vattenmyndigheten, Kemikalie- inspektionen, , och läns- styrelserna ska ha planer för tillsynsvägledning. Planerna ska om- fatta en period . Planerna ska ses över vid behov och minst en gång . ska på begäran av lämna uppgifter till verket om vilka tillsynsvägledande insatser som har genomfört eller planerar att genomföra.52 I det följande presenteras tillsynsvägledningsansvaret för de myn- digheter som ingår i våra direktiv, dvs. , Havs- och vattenmyndigheten, Kemikalieinspektionen och Strålsäkerhets- myndigheten. Enligt 3 kap. 2 § miljötillsynsförordningen ska ge tillsynsvägledning till kommunala nämnder och länsstyrelser, om inte annat följer av förordningen.53 ska också ge allmän tillsynsvägledning till operativa tillsynsmyndigheter i frågor som avser tillämpningen av 26 kap. (Tillsyn) och 30 kap. (Miljö- sanktionsavgift) i . ska enligt 1 kap. 28 § miljötillsynsförordningen dessutom, i sin egenskap av tillsynsvägledande myndighet, till regeringen lämna en redovisning av hur tillsynen kan utvecklas och förbättras. Redovisningen ska omfatta de brister i tillsynen som verket identifierat och en beskrivning av hur de kan åtgärdas. ansvar framgår också av verkets instruktion. Enligt instruktionen ska verket inom sitt ansvarsområde särskilt 51Tillsynsvägledning vad gäller genteknik ges av , Havs- och vatten- myndigheten, Kemikalieinspektionen, , , och . 52Miljötillsynsförordningen 3 kap. 17 och 18 §§. 53Övriga myndigheters ansvar följer av 3 kap. 3–15 §§ miljötillsynsförordningen (2011:13). ansvara för central tillsynsvägledning och samverka med länsstyrel- serna för att åstadkomma ett effektivt tillsynsarbete.54 har utvärderat roller, ansvar och förväntningar mellan och länsstyrelserna. Slutsatsen är att det finns behov av att klargöra och kommunicera myndigheternas upp- drag och även i vilka roller myndigheterna möts i olika samman- hang. Otydligheter i ansvarsområden påverkar miljöarbetet. Inom tillsynsvägledningen finns en tydlig skillnad i hur myndigheterna ser på ansvarsfördelningen sinsemellan. Att tydliggöra mål, syften och prioriteringar skulle enligt leda till en utveck- lad samverkan.55 Enligt instruktion ska myndigheten inom sitt ansvarsområde särskilt ansvara för bland annat central tillsynsväg- ledning och samverka med länsstyrelserna för att åstadkomma ett effektivt tillsynsarbete.56 redogör i sin årsredovis- ning för ett antal med vägledningar som levererats . Verket har dessutom gett löpande vägledning bland annat via mejl och telefon och man deltar även i andra myndigheters vägled- ningsarbete. Dessutom samverkar man med länsstyrelserna på stra- tegisk nivå och i olika handläggarnätverk och handläggarträffar för att bidra till ett effektivt väglednings- och tillsynsarbete. har i sin plan för tillsynsvägledning 2013–2015 satt upp ett mål att av myndighetens resurser för tillsynsvägledning ska användas för dessa uppgifter. Verket har också mål för hur nöjda mottagarna av vägledning ska vara. Ytterligare ett mål är att när det kommer ny lagstiftning som berör tillsyn ska verket tillsynsvägleda om åtminstone de viktigaste förändringarna eller nyheterna inom tre månader.57 Tillsyns- och föreskriftsrådet menar att syftet med tillsyns- vägledningen är att främja, förstärka och utveckla arbetet med den operativa tillsynen och att det är viktigt att myndigheterna verkar för en opartisk och enhetlig rättstillämpning. Rådet relaterar dessa begrepp till rådets definition av likvärdig och effektiv operativ tillsyn: 543 § förordningen (2012:989) med instruktion för . 563 § 1 och 2 styckena förordning (2012:989) med instruktion för . 57Naturvårdsverkets plan för tillsynsvägledning 2013–2015. Med en likvärdig och effektiv operativ tillsyn menas att får genomslag på det sätt som lagstiftaren avsett med hjälp av bra arbets- sätt och med så små resurser som möjligt. Detta innebär exempelvis att aktiviteten inom miljöbalksområdet är tillräcklig på alla nivåer, att det finns tillgänglig god tillsynsvägledning, att den operativa tillsyns- vägledningen nås av den, att prioriteringar görs, att operativ tillsyn utförs, att de operativa tillsynsmyndigheterna kan tillämpa tillsyns- reglerna och att reglerna tillämpas likartat och att rättspraxis får genom- slag.58 Enligt miljötillsynsförordningen ska Kemikalieinspektionen ge till- synsvägledning när det gäller 14 kap. , Kemiska produk- ter och biotekniska organismer, och de EU-förordningar där inspek- tionen också bedriver tillsyn. Tillsynsvägledningen ska ges i frågor om utsläppande på marknaden, införsel och utförsel av kemiska produkter, biotekniska organismer och varor samt allmänhetens hantering av sådana produkter, organismer eller varor.59 Kemikalie- inspektionen tillsynsvägleder till exempel i frågor om hur man bedömer märkningen på förpackningen till en kemisk produkt, om reglerna om barnskyddande förslutning eller kännbar varnings- märkning följs, om säkerhetsdatablad uppfyller reglerna eller om en produkt bör betraktas som ett bekämpningsmedel. Kemikalie- inspektionen har även tillsynsvägledning över de regler som gäller varor som innehåller eller har behandlats med en kemisk produkt.60 Kemikalieinspektionens ansvar för tillsynsvägledningen inom sitt verksamhetsområde regleras även i inspektionens instruktion.61 I årsredovisningen framhåller Kemikalieinspektionen att eftersom inspektionen bedriver egen operativ tillsyn inom de lagstiftningsområden där de även ska ge tillsynsvägledning, kan de utnyttja sin kunskap om vilka problem som kan finnas vid tillsynen. Detta gör att de kan ge bättre stöd till kommunerna. Inspektionen beskriver sin tillsynsvägledning på följande sätt: 58Utvärdering av tillsynsvägledning avseende , Tillsyn- och föreskriftsrådet 2007. Se även rapporten av tillsynsvägledningsarbetet, Tillsyns- och föreskriftsrådet 2006. 593 kap. 6 § miljötillsynsförordningen (2011:13). 60Plan för tillsynsvägledning för åren 2013–2015, Kemikalieinspektionen, Tillsyn 2/13. 614 § 6 punkten förordningen (2009:947) om instruktion för Kemikalieinspektionen. har vi etablerat en digital arena som erbjuder stödmaterial och är ett nätverk för inspektörer vid kommuner och länsstyrelser. Nätverket har 485 medlemmar och ska möjliggöra erfaren- hetsutbyte, direkt information och underlätta återkoppling på våra insatser för tillsynsvägledning. Kemikalieinspektionen kompletterar muntlig information med skriftliga råd och stöd via webbplatsen och i olika trycksaker. Vi har skickat ut fyra informationsbrev för att upp- lysa om våra löpande insatser.62 I Kemikalieinspektionens plan för tillsynsvägledning –2015 anger inspektionen att tillsynsvägledning framförallt innebär att ge stöd och råd inom vägledningsområdet men också att följa upp, utvärdera och samordna den operativa tillsyn som bedrivs av kom- muner och länsstyrelser. Kemikalieinspektionen tillsynsvägleder främst i frågor som rör utsättande av kemiska produkter på marknaden. De allra flesta regler som tillsynsvägledningen omfattar är EG-förordningar som är direktverkande i eller regler som härstammar från EG-direktiv och har införlivats i svensk lagstift- ning. Få regler på Kemikalieinspektionens område är av svenskt ursprung.63 Beträffande tillsynsvägledning avseende genteknik delas ansvaret mellan de myndigheter som har det operativa ansvaret för tillsynen.64 Enligt tillsynsförordningen ska Havs- och vattenmyndigheten ge tillsynsvägledning i frågor om 1.miljökvalitetsnormer enligt 5 kap. inom sitt ansvars- område, 2.vattenskyddsområden enligt 7 kap. , 3.enskilda avlopp enligt 9 kap. , 4.vattenverksamhet enligt 11 kap. , med undantag för frågor om markavvattning, 5.dumpning enligt 15 kap. , 63Plan för tillsynsvägledning för åren 2013–2015, Kemikalieinspektionen, Tillsyn 2/13. 64Ansvar för tillsynvägledningen avseende genetik delas mellan , Havs- och vattenmyndigheten, Kemikalieinspektionen, , , och . 6.fiske och vattenbruk, med undantag för frågor som omfattas av Kemikalieinspektionens vägledningsområde enligt 6 §, och Enligt Havs- och vattenmyndighetens instruktion ska myndigheten särskilt ansvara för den centrala tillsynsvägledningen under miljö- balken och samverka med länsstyrelserna för att åstadkomma ett effektivt tillsynsarbete.66 Av årsredovisningen framgår att tillsynsvägledning ges av Havs- och vattenmyndigheten på många olika sätt. redovisar myndigheten att man haft handläg- garträffar och seminarier och att man i övrigt genomfört tillsyns- vägledning genom skrivna vägledningsdokument i rapportform, via myndigheternas webbsida, telefonsamtal och e-postkorrespondens. Havs- och vattenmyndigheten har i enlighet med miljötillsyns- förordningens krav en plan för tillsynsvägledning. Av planen fram- går att myndigheten anser att arbetet med att följa upp och utvär- dera den operativa tillsynen är en central och viktig uppgift efter- som det främjar en effektiv och likvärdig operativ tillsyn. Av planen framgår att myndigheten för varje tillsynsområde planerar för såväl skriftligt och muntligt stöd och råd, samordning och samverkan som uppföljning och utvärdering.67 Enligt miljötillsynsförordningen ska ge tillsynsvägledning i frågor om verksamheter vid t.ex. fabriker och utsläpp av avloppsvatten, som regleras i strålskyddslagen (1988:220) eller strålskyddsförordningen (1988:293). Myndigheten ska också ge vägledning i fråga om föroreningsskador och andra miljöskador orsakade av radioaktiva ämnen.68 653 kap. 5 § miljötillsynsförordningen (2011:13). 665 § 1 punkten förordning (2011:619) om instruktion för Havs- och vattenmyndigheten. 67Havs- och vattenmyndighetens plan för tillsynsvägledning inom område för åren 2012–2015, dnr. 683 kap. 14 § miljötillsynsförordningen (2011:13) med hänvisning till 9 kap. 6, 6 a och 6 b §§ samt 10 kap. . Som framgått ovan ska ge tillsynsvägledning i länet. I länsstyrelsernas tillsynsvägledning ingår också att ge kommunerna stöd för att utveckla tillsynen. Som framgått ovan har en skyldighet att ha en plan för tillsynsvägledning som ska omfatta en period . har gjort en utvärdering av länsstyrelsernas tillsynsvägledningsplaner för åren 2009–2012.69 Av rapporten framgår att länen arbetade aktivt med att fånga in kommunernas behov av vägledning, men efterfrågade större samverkan mellan länen när tillsynsvägledningsplanerna togs fram. Man menade också att utvärdering och uppföljning borde få en större plats i planerna. Statskontoret analyserade 2014 på regeringens uppdrag den statliga tillsynsvägledningen på miljöområdet.70 I rapporten pekar Stats- kontoret på att ansvarsgränserna mellan länsstyrelsernas och de centrala myndigheternas tillsynsvägledning i vissa fall är otydliga. Statskontoret bedömer att de oklarheter som finns i stor utsträckning beror på att länsstyrelsernas vägledningsansvar är otydligt reglerat. Vissa centrala myndigheter ger tillsynsvägledning till kommunerna via länsstyrelserna, medan andra ger tillsynsvägledning direkt till kommunerna. och Havs- och vattenmyndigheten försöker exempelvis i huvudsak gå via länsstyrelserna, medan Kemikalieinspektionen, och vänder sig direkt till kommunerna i sin vägledning. Förklaringen till dessa skillnader kan till största delen sökas i länsstyrelsernas varierande tillsynskompetens på olika områden. På områden där länsstyrelserna inte har eget operativt tillsynsansvar, exempelvis vissa kemikaliefrågor och hälsoskyddsfrågor har länsstyrelserna svårare att ge tillsynsvägledning och de centrala myndigheterna väljer därför att ge vägledning direkt till kommunerna.71 69Länsstyrelsernas fleråriga tillsynsvägledningsplaner, Rapport 5970, . 70Vägledning till en bättre tillsyn, Statskontoret 2014:17. 71Vägledning till en bättre tillsyn, Statskontoret 2014:17. Enligt våra direktiv ska vi kartlägga ansvarsfördelningen mellan för miljö, areella näringar och samhällsbyggande (Formas) samt stiftelserna internationella miljöinstitut (SEI), IVL , nella vid (), (Mistra) och Stift- elsen (). Vi har presenterat kartläggningen i vårt delbetänkande. Av direktiven framgår explicit att vi inte ska behandla forsk- ningsrådens organisation. I övrigt nämns inte miljöforskning i våra direktiv. Under utredningsarbetet har vi fått klart för oss att det finns utbredda önskemål om att miljöforskningen ska bli mer tillgänglig och att den i högre grad ska kunna implementeras i praktiskt miljö- arbete. I detta avsnitt behandlar vi frågor som rör miljöforskningen ur denna synvinkel. I propositionen Forskning och innovation framhåller regeringen att det är avgörande för tillväxt och välfärd och en hållbar samhälls- utveckling, såväl i som globalt, att forskningsbaserad kun- skap kommer samhället till nytta, eftersom sådan kunskap utgör nyckeln till en stärkt innovationsförmåga.1 Regeringen understryker att det är avgörande för tillväxt och välfärd att forskningsbaserad kunskap kommer samhället till nytta, bl.a. genom att den ger upphov till innovationer som möter behov 2012/13:30. och efterfrågan i samhället. Nyttiggörande av forskningsbaserad kunskap är av värde för såväl privata som offentliga verksamheter. Innovationer stärker det svenska näringslivets konkurrenskraft och kan göra det möjligt att finna lösningar på de globala samhälls- utmaningarna. Regeringen menar vidare att nyttiggörande av forsk- ningsbaserad kunskap bidrar till utveckling av och effektivitet i offentligt finansierade verksamheter. Genom ett ökat samarbete mellan universitet och högskolor, myndigheter, näringsliv, forsk- ningsfinansiärer och det övriga samhället kan effektiviteten i detta nyttiggörande förbättras. 9.1.1Universitetens och högskolornas uppgifter I högskolelagen föreskrivs att det i universitetens och högskolornas uppgift ska ingå att samverka med det omgivande samhället och informera om sin verksamhet samt verka för att forskningsresultat tillkomna vid högskolan ska komma till nytta.2 I propositionen Ett lyft för forskning och innovation gjorde rege- ringen bedömningen att det behövdes stödresurser för att lärosätena skulle kunna nyttiggöra sina forskningsresultat. Regeringen menade att alla lärosäten bör ges goda förutsättningar att verka för att forskningsresultat som kommit till vid högskolan kommer till nytta, antingen genom en egen funktion eller genom avtalade samarbeten med andra. I propositionen presenterades en satsning på innova- tionskontor för att forskningsresultat skulle komma till nytta.3 Innovationskontor är särskilda servicefunktioner för forskare som uppnått eller närmar sig ett forskningsgenombrott och vilkas forsk- ning bedöms kunna kommersialiseras. Innovationskontor finns vid alla universitet i . kartlade en utredare omfattningen och inriktningen av forsk- ning och utveckling som bedrivs vid statliga myndigheter. Utred- ningens huvuduppgift var att kartlägga kvalitetssäkringen av forsk- 21 kap. 2 § 2 stycket högskolelagen (1992:1434). 2008/09:50. ningsverksamheten vid statliga myndigheter och föreslå de förbätt- ringar som kan behövas. Utredarens slutsats var att kvalitetssäkringen höll en hög eller åtminstone tillfredsställande nivå vid så gott som alla myndigheter. Utredaren menade dock att spridningen av forskningsresultaten är en fråga som i högre grad bör uppmärk- sammas. Utredaren menade att det är en fråga av stor vikt för att befästa och öka allmänhetens förtroende för forskning. Utredaren menade också att myndigheterna hade ett stort ansvar för detta.4 Betänkandet behandlades i propositionen om forskning och inno- vation men spridningen av myndigheternas forskningsresultat behandlades inte uttryckligen.5 I vårt delbetänkande ger vi en beskrivning av myndigheternas och organisationernas forskningsverksamhet och deras ansvar för att informera om och sprida resultatet av den egna verksamheten och av forskningsresultat. Nedan redovisas några av dessa uppgifter, men för en komplett bild hänvisar vi till delbetänkandet.6 De sex förvaltningsmyndigheterna som pekas ut i våra direktiv har samtliga någon uppgift i sin instruktion som är relaterad till forskning. Det kan vara att främja, ta initiativ till, finansiera eller bedriva forskning. För Formas del är forskningsfinansiering myn- dighetens huvuduppgift men för de övriga fem myndigheterna är det en av många andra uppgifter. ska finansiera miljöforskning av hög kvalitet för och Havs- och vattenmyndighetens arbete. ska dessutom inom sitt ansvarsområde särskilt göra kunskaper om miljön och miljöarbetet tillgängliga för myndig- heter, allmänheten och andra berörda. Inom verket finns Veten- skapliga rådet för biologisk mångfald och ekosystemtjänster som ska bidra med kunskap i delar av det internationella arbetet. På an- slaget 1:5 Miljöforskning som disponeras av finns för 2015.7 Havs- och vattenmyndigheten ska inom sitt ansvarsområde främja forskning och utvecklingsverksamhet och delta i bered- 4Betänkande av Utredningen om Kvalitetssäkring av forskning och utveckling vid statliga myndigheter (SOU 2012:20). 2012/13:30. 6SOU 2014:66, Myndigheter och organisationer under – en kartläggning, delbetänkande av . 7Budgetpropositionen (prop. 2014/15:1, utgiftsområde 20, bet. 2014/15:MJU1, rskr.2014/15:87). Miljöforskningens tillgänglighet SOU 2015:43 ningen av miljöforskningsanslag till stöd för Havs- och vattenmyndighetens och arbete. Havs- och vattenmyndigheten ska göra kunskaper om havs- och vatten- miljön, fisket och myndighetens arbete tillgängliga för myndig- heter, allmänhet och andra berörda. Havs- och vattenmyndigheten disponerar anslaget 1:12 Åtgärder för havs- och vattenmiljö. användes till forskning och utveckling.8 Kemikalieinspektionen ska bidra med kunskap för att främja forsknings- och utvecklingssamarbete som har särskild betydelse för att kunna nå miljökvalitetsmålet Giftfri miljö. använde Kemikalieinspektionen av sitt förvaltningsanslag till forskningsverksamhet.9 ska bidra till att nationell kompetens för dagens och framtidens behov utvecklas inom myndighetens verksamhetsområde. Därför ska bland annat ta initiativ till forskning. Inom finns även som ska bistå myndig- heten med omvärldsanalyser och utvärdering av myndighetens forskning och utveckling. myndigheten disponerar för forskning.10 ska bedriva tillämpad forskning och utveckling inom meteorologi och klimatologi och får bedriva tillämpad forskning och utveckling inom hydrologi och oceanografi. ska inhämta och förmedla kunskaper om landets meteorologiska, klimato- logiska, hydrologiska och oceanografiska förhållanden. ska producera, sammanställa och förmedla information och kunskap om klimatförändringar och klimatanpassning. använde 29 mil- joner kronor till forskning och utveckling under 2014.11 Formas uppgift är att främja och stödja grundforskning och behovsmotiverad forskning inom områdena miljö, areella näringar och samhällsbyggande. Den forskning som Formas stödjer ska vara av högsta vetenskapliga kvalitet och av relevans för Formas ansvars- områden. Formas ska nyttiggöra forskningsresultaten och främja en hållbar utveckling i samhället, främja och ta initiativ till veten- 8Budgetpropositionen , utgiftsområde 16. 9Tidredovisning från Kemikalieinspektionen . 10Regeringsbrev för , , M2014/2957/S, M2014/2972/S. 11Budgetpropositionen , utgiftsområde 16. skaplig publicering, och ansvara för kommunikation om forskning och forskningsresultat samt till popularisering av den forskning som finansieras av rådet. disponerar Formas inom utgifts- område 20 anslag 2:2 för miljö, areella näringar och samhällsbyggande: Forskning på . Inom utgifts- området 23 disponerar Formas anslag 1:25 för miljö areella näringar och samhällsbyggande: forskning och sam- finansierad forskning på . 9.1.3Öppen tillgång till vetenskaplig information Europeiska kommissionen har tagit initiativ till att bygga upp flera forskningsinfrastrukturer för att underlätta och möjliggöra tillgäng- liggörandet av forskningsdata. är medlem i flera av infra- strukturerna, och svenska forskare får på så sätt tillgång till dessa och kan påverka arbetet med att bygga upp och driva dem. har redovisat ett regeringsuppdrag att utarbeta riktlinjer om öppen tillgång till vetenskaplig information. Grund- principen i de föreslagna nationella riktlinjerna är att vetenskapliga publikationer och konstnärliga verk samt forskningsdata som ligger till grund för vetenskapliga publikationer som är resultatet av offent- ligt finansierad forskning, ska vara öppet tillgängliga.13 I vårt delbetänkande redovisade vi en uppskattning att den totala offentligt finansierade miljöforskningen uppgick till 2014. Miljöforskningen bedrivs vid eller finan- sieras av myndigheter och stiftelser under , under andra departement samt vid universitet och högskolor och för varje grupp motsvarar volymen . Förutom den nationella forskningen bedrivs miljöforskning inom FN, EU:s ramprogram för forskning och innovation, Horisont 2020, och därutöver i flertalet av världens länder. 12Utgiftsområde 20 avser allmän miljö- och naturvård och utgiftsområde 23 areella näringar, landsbygd och livsmedel. 13Förslag till nationella riktlinjer för öppen tillgång till vetenskaplig information, Veten- skapsrådet 2015. Enligt en rapport från för miljö, areella näringar och samhällsbyggande (Formas) är en stor del av miljöforskningen relevant för samhället. Det finns emellertid, enligt gjorda utvär- deringar, ett behov av att utveckla metodiken för att överföra forskningsresultaten till de potentiella användarna för att säkra att forskningsresultaten verkligen kommer till användning och nytta. Formas menar att det är angeläget att öka insatserna så att svenska forskningsresultat ska kunna leda till kommersialisering. Formas pekar också på att miljöforskningen har många roller i miljöarbetet utöver att generera ny kunskap: Viktiga uppgifter i samhället är att mäta, övervaka och värdera miljö- tillståndet samt att ge stöd för beslutsfattare i policyarbete och infor- mation till samhället. Miljöforskningen förväntas också leda till kom- mersialisering av nya produkter och att effektivisera och utveckla offentlig verksamhet.14 Av avsnitt 3 i detta betänkande framgår också behovet av forskning om styrmedel i samt effekter och organisering av miljöpolitiken. Miljöforskningsberedningen inrättades 2012 som en arena för dia- log mellan miljöministern och vetenskapssamhället. Genom att arrangera möten, seminarier och ta initiativ till utredningar ska beredningen bidra med vetenskaplig kunskap för det miljöpolitiska arbetet samt till en klargörande debatt inom olika områden.15 I Miljöforskningsberedningens , beskriver beredningen forskningens centrala betydelse: Produktionen av vetenskapliga resultat blir allt mer omfattande. Och resultaten, vilka metaforiskt kan betraktas som pusselbitar, blir sam- tidigt allt mindre och pusslets totala storlek blir allt större. Problemet är inte bara brist på pusselbitar utan att för få lägger pusslet; vi får allt svårare att hantera det vi i någon mening redan vet. Detta är särskilt tydligt inom miljöområdet där pusslet ofta består av bitar från skilda discipliner, som naturvetenskap, humaniora och teknik. Det räcker alltså inte med en stark forskning, vi måste också ha institutioner och orga-