sou · H3B3100 · 2015-11-30 00:00:00 — Begreppet ”näringsidkare” definieras i lagen som; en fysisk eller juridisk person som handlar för ändamål som har samband med den egna näringsverksamheten (1 a §). Begreppet näringsverksamhet definieras inte i lagen. Av förarbetena10 till lagändringen framgår att definitionen av näringsidkare är avsedd att ha samma innebörd som motsvarande uttryck i andra konsumenträttsliga lagar. Vidare att uttrycket näringsverksamhet kan översättas med verksamhet av ekonomisk natur och av sådan karaktär att den är att anse som yrkesmässig. Den som annars är näringsidkare men som i ett enskilt fall tillhandahåller en vara under sådana förhållanden att denne måste anses handla i sin egenskap av privatperson är inte att anse som näringsidkare i lagens mening. Hen handlar då inte för ändamål som har samband med den egna näringsverksamheten. Den omständigheten att ett avtal av visst slag normalt inte ingår i näringsidkarens rörelse hindrar dock inte i och för sig att lagen är tillämplig. Av 5 kap. 1 § patientsäkerhetslagen framgår att andra än hälso- och sjukvårdspersonal inte yrkesmässigt får undersöka någon annans hälsotillstånd eller behandla någon annan för sjukdom eller därmed jämförligt tillstånd genom att vidta eller föreskriva någon av följande åtgärder i förebyggande, botande eller lindrande syfte, eller behandla vissa smittsamma sjukdomar. I 1 kap. 3 § definieras begreppet vårdgivare bland annat som ”… eller enskild närings- idkare som bedriver hälso- och sjukvård”. Begreppen ”yrkesmässig” respektive ”näringsidkare” definieras varken i lagen eller i lagens förarbeten11. 10Regeringens proposition 2001/02:134 Ändringar i konsumentköplagen, s. 25. 11Regeringens proposition 2009/10:210 Patientsäkerhet och tillsyn. I inkomstskattelagen(1999:1229) används termerna ”närings- verksamhet”, ”näringsidkare” och ”yrkesmässig”. Näringsverksamhet definieras som förvärvsverksamhet som bedrivs yrkesmässigt och självständigt. Vid bedömningen av om en uppdragstagares verksamhet bedrivs självständigt ska det särskilt beaktas vad som avtalats med uppdragsgivaren, i vilken omfattning uppdragstagaren är beroende av uppdragsgivaren och i vilken omfattning uppdragstagaren är inordnad i dennes verksamhet (13 kap. 1 §). Det får antas att en näringsidkare är en fysisk eller juridisk person som bedriver näringsverksamhet. Begreppet ”yrkesmässig” definieras indirekt på flera håll i lagens förarbeten12 med att verksamhet anses som yrkesmässig om den utgör näringsverksamhet enligt 13 kap. inkomstskattelagen. Mot denna bakgrund görs bedömningen att begreppet ”närings- idkare” ska användas i lagen. Den föreslagna lagen gäller endast sådana kroppsbehandlingar som kan innebära betydande hälsorisker. Begreppet utvecklas vidare i kapitel 4. I begreppet innefattas sådana behandlingar som innebär risk för smittöverföring, svåra skador, svåra sjukdomar eller bestående men. Begreppen ”överföring av smitta” respektive ”bestående men” är relativt otvetydiga medan begreppen ”svår sjukdom” respektive ”svår skada” innebär en större utmaning att definiera. Olika begrepp13 används i olika sammanhang. Varianterna tycks vara oändliga och definitionerna i respektive sammanhang ger inte någon ensad vägledning varför det är svårt att avgöra vilken term som bäst beskriver ett tillstånd. En vårdskada är enligt patient- säkerhetslagen när en patient drabbas av lidande, kroppslig eller psykisk skada eller sjukdom samt dödsfall som hade kunnat undvikas om adekvata åtgärder hade vidtagits vid patientens kontakt med hälso- och sjukvården. 12Regeringens proposition 1999/2000:2 Inkomstskattelagen. 13Jfr PSL, patientlagen, socialförsäkringsbalken (2010:110), skadeståndslagen (1972:207), arbetsmiljölagen (1977:1160). Utredningen har valt att använda definitioner som skiljer sig från ovan beskrivna eftersom komplikationer vid kroppsbehand- lingar inte är att betrakta som vårdskada. En behandling kan medföra risk för smittspridning. Hepatit C och HIV är några exempel men även MRSA14 som är stammar av gula stafylokocker som är resistenta mot flera olika typer av antibiotika. Infektioner med MRSA-stammar kan bli svåra att behandla. Historiskt sett har MRSA varit ett utpräglat vårdrelaterat problem, tidigare benämnd ”sjukhussjuka”. har skett en förändring och MRSA-relaterade infektioner associeras i allt högre grad även med smitta ute i samhället.15 Samtliga behandlingar som innefattar stickande eller skärande kan innebära risk för smitta. Dessa behandlingar är också anmälningspliktiga enligt MB. Här innefattas en rad behand- lingar och ingrepp, läs mer i kapitel 4. Svår skada föreligger, enligt utredningens bedömning, när tillståndet kräver vård och behandling av läkare, i öppen vård eller på sjukhus. Det kan röra sig om nervskador, infektioner eller förlamningar. Läckande bröstimplantat, vävnadsnekros efter en fillerbehandling16, utbredd nervförlamning på grund av botulinumtoxin är tillstånd som är att bedöma som svår skada. Även djupa brännskador som uppstår i samband med IPL-behandling eller laser är att anse som svår skada. Häri inbegrips inte behandlingar där så kallad ”lättlaser” eller ”lågenergilaser” används eftersom det föreligger en obetydlig risk att bränna huden. 14Meticillinresistenta gula stafylokocker. 15http:///amnesomraden/smittskydd-och- sjukdomar/smittsamma-sjukdomar/meticillinresistenta-gula-stafylokocker-mrsa/ 16Operation kan bli nödvändig för att frilägga kärl. Med svår sjukdom avses i denna lag ett väl avgränsat sjukdomstillstånd baserat på verifierbara undersökningsfynd eller definitioner, som ger upphov till en funktionsnedsättning eller till långvarigt behov av vård eller behandling. Sjukdomen ska ha sitt ursprung i den genomgångna kroppsbehandlingen. Begreppet ”väl avgränsat sjukdomstillstånd” är vedertaget i medicinska sammanhang. Begreppet definieras i den internationella sjukdomsklassifikationen ICD som är ett klassifika- tionssystem som innehåller diagnoskoder för att gruppera sjuk- domar och dödsorsaker. Systemet används för att kunna göra över- siktliga statistiska sammanställningar och analyser Den nuvarande svenska versionen är ICD-10-SE. Verifierbara undersökningsfynd fås fram genom t.ex. röntgen eller blodprover. Ett antal olika diagnoskriterier ska vara uppfyllda innan en verifierbar sjukdoms- definition ska kunna användas. Med svår sjukdom avses t.ex. hepatit C, lungemboli, cancer, HIV samt cirkulationsstörning. Begreppet bestående men förstås i regel som psykisk eller fysisk invaliditet, där invaliditet innebär en funktionsnedsättning som helt eller delvis begränsar möjligheten att arbeta eller utföra vardags- sysslor. I lagen om kroppsbehandlingar har begreppet en mer omfattande innerbörd. Det föreligger inget krav på någon egentlig funktionsnedsättning utan det kan också handla om enklare bestående tillstånd som exempelvis ärrbildning. Hälso- och sjukvård i sin snävaste betydelse innefattar åtgärder för att medicinskt förebygga, utreda och behandla sjukdomar och skador.17 Till begreppet hänförs även andra åtgärder som har ett direkt samband med hälso- och sjukvård, till exempel transport av avlidna. Att förändra utseendet av skäl som primärt orsakats av en 17 1 § HSL. sjukdom eller skada omfattas inte av lagens tillämpningsområde, exempelvis rekonstruktiv kirurgi. Kroppsbehandlingar som görs i annat syfte än det som innefattas i definitionen av hälso- och sjukvård är därför inte hälso- och sjukvård. En diskussion om begreppet hälso- och sjukvård finns i kapitel 4. Lagen om kroppsbehandlingar är tillämplig om det primära syftet med kroppsbehandlingen är att förändra utseendet. Paragrafens sista stycke innehåller bemyndigande för regeringen att föreskriva att lagen kan tillämpas för stickande eller skärande verksamhet som görs i annat syfte än att förändra utseendet. Skälet är att det finns stickande och skärande behandlingar som inte görs i syfte att förändra utseendet men som är förenat med betydande hälsorisker. Akupunktur är en behandling som utförs på flera olika indikationer och av flera olika yrkesutövare. Akupunk- turbehandling kan innebära en betydande hälsorisk såsom blod- smitta varför det kan finnas anledning till att lagen om kropps- behandlingar omfattar akupunktur trots att syftet inte avser att förändra utseendet, under den förutsättningen att regeringen har föreskrivit det genom förordning Vid de fall då akupunktur utförs som en behandling inom hälso- och sjukvården innebär det att hälso- och sjukvårdsregelverket blir tillämpligt. Införande av lagen om kroppsbehandling innebär att 38 § i förordning om miljöfarlig verksamhet och hälsoskydd kan upphävas i den del som rör kroppsbehandlingar som omfattas av lagförslaget. Det innebär att andra kroppsbehandlingar som görs i annat syfte, exempelvis akupunktur som görs utanför hälso- och sjukvården i smärtlindrande syfte, fortfarande ska tillämpa 38 § i förordningen. Det gäller såvida inte regeringen utnyttjar bemyndigandet i 1 kap. 1 § i lagen om kroppsbehandlingar.18 Det kan uppkomma situationer där hälso- och sjukvårdslag- stiftningen är mer gynnsam och då måste det tydligt klargöras hur bedömningen ska ske. Utgångspunkten är att det är upp till den medicinskt ansvariga läkaren eller tandläkaren att bedöma behovet hos sin klient. Bedömning ska göras innan en behandling påbörjats. Det har framförts farhågor att systemet kan missbrukas genom att den legitimerade yrkesutövaren självständigt kan besluta om att ett ingrepp som enbart görs i syfte att förändra utseendet i stället 18 Jfr 8 kap. 5 § Regeringsformen. kodas som hälso- och sjukvård. Det är svårt att uppskatta i vilken omfattning t.ex. en tandläkare utför kosmetisk tandvård som görs med syfte att förbättra utseendet, som inte är ersättningsberättigat respektive estetisk tandvård som är ersättningsberättigat. Detta är en samvetsfråga och ett moraliskt dilemma. Det är inte möjligt att i förväg kontrollera och beivra bedrägerier förrän brotten är fullbordade. Möjligheten att missbruka systemet finns alltså och bedöms inte tillta med den nya lagen. Här åligger det myndigheterna att kontrollera verksamheten men även att aktivt samverka med andra myndigheter för att få fram information. Relevant information torde finnas hos Försäk- ringskassan men även som har information om vilken omfattning en näringsidkare ägnar sig åt hälso- och sjukvård respektive annan verksamhet. 10.1.3Kroppsbehandlingar som omfattas av lagen I det följande ges exempel på kroppsbehandlingar som omfattas av lagen. Uppräkningen utgör endast exempel och gör inga anspråk på att vara uttömmande av det skälet att det ständigt utvecklas nya varianter inom området för kroppsbehandlingar. Kirurgiska ingrepp görs med hjälp av kniv eller skalpell i syfte att ändra formen av olika kroppsdelar, exempelvis bröstförstoring med implantat, ändrad form på näsan, ögonlocksförminskning och hårtransplantation. Kirurgiska ingrepp kan även utföras med hjälp av laser och elektrokoagulation. Några av de mer vanligt förekommande komplikationerna till kirurgiska ingrepp är blödningar, infektioner, ärrbildningar, känsel- störningar, nervskador, assymmetri, smittspridning, smärta, vävnads- död samt behov av reoperation. Vid implantat tillkommer risker för kapselbildning, implantatrörelse samt bildning av inflammatorisk vävnad. Scarification innebär att man skär ut ett mönster eller motiv i huden med skalpell eller kniv. Efter att huden har läkt kvarstår en ärrvävnad som i sig utgör själva kroppssmyckningen. Body modification är ett samlingsnamn för olika typer av utseendeförändrande ingrepp, t.ex. plastikkirurgiska ingrepp, kropps- piercing, underhudsimplantat, tungklyvning m.m. Barbering innebär borttagning av skäggväxt med rakkniv. Risker som är förenade med dessa typer av behandlingar är smitta, blödning, oönskad ärrbildning, känselbortfall, smärta och allergier. En injektion sker med hjälp av en injektionsspruta (pump, verktyg etc.) och kanyl (nål, spets, m.m) för att applicera medicin, drog eller annat ämne inuti kroppen. Det kan ske i olika kroppsdelar, t.ex. muskulärt (i muskel), intravenöst (i en ven) eller subkutant (under huden). Att injicera i en ven ger så gott som ögonblicklig effekt medan muskulär injektion ger något långsammare upptag och fördelning i kroppen. Långsammast upptag fås av subkutana injektioner eftersom genomblödningen subcutant är sämre än till exempel i en muskel.19 Botulinumtoxin alternativt botulinustoxin, BLT20 är ett toxin som produceras av bakterien clostridium botulinum och orsakar botulism. Ämnet räknas som ett av de mest potenta toxiner som överhuvudtaget existerar, där dödlig dos uppgår till endast 1 ng/kg intravenöst och 3 ng/kg vid inandning. Detta innebär att det krävs intravenöst eller vid inandning rent toxin för att döda en genomsnittlig människa på . BLT, som är ett muskelavslappnande registrerat läkemedel, injiceras bl.a. i estetiskt syfte för att behandla rynkor i ansiktet som orsakas av ansiktets mimiska muskler. Kända risker är allergiska reaktioner, 19Vårdguiden som-tas-med-sprutor/ . 20Botulinumtoxin typ A hemagglutinin-komplex. påverkan på andra muskler vilket t.ex. kan orsaka att ögonbrynen inte kan höjas eller hängande ögonlock, smärtor, rodnader, blödning och infektion. Filler innebär injektion av en substans under huden som görs i syfte att fylla ut och på det sättet minska rynkor i ansiktet, åtgärda ojämnheter i huden men även för att öka storleken av kroppsdelar som bröst, stuss, axlar och vader. Fillers kan delas upp i tre grupper –permanenta vävnadsfillers som är ett ingrepp att likställa med implantatoperation –icke-permanenta vävnadsfillers samt –autolog filler (eget blod eller fett). Komplikationer som kan uppstå är ärr och gropbildning i huden. Om för stor volym ges i ett område där nerver och kärl förgrenar sig kan det orsaka domningar, stickningar, smakstörningar och värk på grund av skador på nerverna. Om fillers ges i för stora volymer, i fel område eller med fel teknik kan det leda till cirkulationssvikt och i värsta fall orsaka vävnadsdöd. Om vävnadsdöd uppkommer kan det leda till en sekundär infektion som gör hudskadan djupare om inte rätt behandling ges . Microsclerosering sker genom injektion i blodkärl för att bland annat behandla ådernät. Risker med ingreppet är sår, vävnadsdöd, smärta och färgförändring i huden. Kosmetisk pigmentering/microblading är en semipermanent tatuering i epidermis som görs manuellt med hjälp av en mikroskalpell. Blodsmitta, allergiska reaktion och ärrbildning är kända risker. Lipolys görs genom hudinjektion i syfte att upplösa fett. Risker är infektion, blödning, vävnadsdöd, smärta och sårbildning. Carboxy terapi sker genom att koldioxid sprutas in under huden för att stimulera fettnedbrytning, cirkulation, syresättning och kollagenproduktion i området. Risker är infektion, blödning, vävnadsdöd, smärta och sårbildning. Mikroneedling görs med hjälp av ett verktyg som rullar och skapar mikrokanaler i vilka injicering sker av aktiva ämnen. Risker med behandlingen är skada på nerver, allergisk reaktion samt blod- smitta. Mesoterapi innebär att en substans eller aktivt ämne injiceras i epidermis/dermis. Risker är nervskada, allergisk reaktion och blodsmitta. Mesoterapi/Karboxyterapi innebär att man injicerar koldioxid i epidermis/dermis. Risker utgörs av nervskada, allergisk reaktion och blodsmitta. Trådlyft innebär injicering av nedbrytbara trådar subkutant med syfte att lyfta huden. Risk föreligger för blåmärke, svullnad, nervskada och blodsmitta. Tatuering innebär att färg deponeras i läderhuden med nålar som doppats i färg. Det föreligger risk för allergi, sårinfektion samt blodsmitta i form av hepatit B och C men även HIV. En annan risk är att icke registrerad tatueringsfärg används vilket kan leda till cancer. Vid vissa sjukdomstillstånd eller medicineringar kan betydande blödningsrisk föreligga. Annan håltagning än injektioner Epilering används vid permanent hårborttagning. En nål förs ner i en hårsäck varefter växelström eller likström tillförs. Riskerna utgörs av mikroärr, hyperpigmentering samt blodsmitta. Piercing utförs genom håltagning av hudbarriären i syfte att applicera ett smycke. Risk för blodsmitta och allergi, vanligen nickelallergi. Piercing i munhålan kan medföra skador på tänder och vävnader. Bestående hudskador i form av ärrbildningar kan uppstå. Vid vissa sjukdomstillstånd eller medicineringar kan betydande blödningsrisk föreligga. Hårtransplantation, icke kirurgisk, utförs genom att hårsäcks- enheter plockas ut från givarområdet och flyttas till önskat område. Hårtransplantation kan orsaka infektion, blödning, ärrbildning, sår och vävnadsdöd. Ultraljud kan användas i syfte att skaka sönder celler för att åstadkomma fettreducering. Felhantering kan orsaka brännskador i kroppens inre organ men även sårbildning, vävnadsdöd, infektion, och ärrbildning. Hudslipning, peeling och dermabrasio görs i syfte att orsaka nybildning av hudceller och på så sätt föryngra huden. Genom behandlingen kan pigmentfläckar, rynkor och acne-ärr reduceras. Mekanisk peeling innebär att man använder ett slipningsverktyg. Vid kemisk peeeling används höga koncentrationer triklorättiksyra eller fenol. Dermabrasio är en hudslipning som slipar ner hudens yttersta lager, men ibland också ner till dermis. Hudslipning kan ge upphov till smärta, infektioner, ökad eller minskad pigmentering samt ärrbildning. Branding innebär brännmärkning där förväntat resultat utgörs av ärrvävnad med önskat mönster eller motiv. Branding är en brännskada av tredje graden, vilket innebär en ökad risk för infektion. Andra risker är oönskad ärrbildning, sårbildning samt infektion. Fettreducering med kyla (coolsculpting, cryolipolys) innebär att fettlagret under huden, som är mer köldkänsligt än omgivande vävnad, kyls och dör. De döda fettcellerna transporteras bort av kroppen på naturlig väg. Risk för förfrysningsskada som kan leda till vävnadsdöd. Elektrokoagulering innebär nedsmältning av vävnader med hög- frekvent växelström som genom att alstra värme får kroppsprotein att koagulera. Kan användas för borttagning av hudförändringar. Risker med behandlingen är hyperpigmentering samt ärrbildning. Behandlingar med strålning m.m. Behandlingar med laser och s.k. Intense pulsed light, intensivt pulserat ljus, IPL, görs i syfte att ta bort hår, kärlförändringar, pigmentfläckar och tatueringar. Utförs i mycket stor utsträckning på hudvårds- och skönhetssalonger. Inför behandling är det angeläget att bedöma om personen som ska behandlas har någon hudsjukdom som behöver åtgärdas före behandling eller som gör att behandling inte bör utföras. Den vanligaste skadan är brännskador på huden. Ju mörkare hud en person har, desto större är risken. Det beror på att hudens pigment tar upp ljuset och omvandlar det till värme. Brännskadorna kan ge ärr eller göra att huden får ökad eller minskad pigmentering. Pigmentrubbningen kan finnas kvar från några månader upp till . Strålning från både laser och IPL kan orsaka skador på näthinnan som i värsta fall kan ge synnedsättning eller blindhet. Dessa skador kan vara övergående eller bestående. Strålning kan även ge skador på linsen och iris eller inflammationer i ögat. Därför är det viktigt att både den som utför behandlingen och den som behandlas använder ögonskydd. kan också användas för att bränna, koagulera och skära vid kirurgiska ingrepp, t.ex. synkorrigerande kirurgi. Riskerna med laser utgörs av brännskador, infektioner, ärrvävnad, infektion och pigmentförändring. IPL är en metod där högintensivt ljus tillförs under en . Här ingår även varianter som exempelvis FPL, Fluorescent Pulsed Light. IPL är, i förhållande till laser, i sig mindre riskfyllt men kan orsaka lika stor skada eftersom IPL täcker ett större hudområde i samband med behandlingen. Risker med IPL är brännskada, ärr och permanent hyperpigmentering. Solariesolning görs i syfte att förändra utseendet och kan innebära en betydande hälsorisk. har tagit fram särskilda regler för solarier och avråder generellt från att sola i solarier. Det gäller i synnerhet barn och ungdomar samt personer med ljus och känslig hud. Det finns ett tydligt samband med solariesolande och hudcancer. Andra risker är strålskada i form av hudrodnad med smärtande solsveda. 10.1.4Kroppsbehandlingar som faller utanför lagens tillämpningsområde Den föreslagna lagen gäller endast sådana behandlingar och ingrepp som kan innebära betydande hälsorisker. Kroppsbehandlingar som kan vara förenade med mindre hälsorisker, såsom till exempel lindrig allergi, omfattas inte av lagen. Utredningen bedömer att följande kroppsbehandlingar inte uppfyller lagens kriterier och därför ska undantas från lagens tillämpningsområde. Vi vill i sammanhanget klargöra att det enbart utgör exempel och att uppräkningen därför inte är heltäckande av det skälet att det ständigt utvecklas nya varianter inom området för kroppsbehandlingar. –hudvårdande behandlingar med kosmetiska produkter –frans- och brynfärgning 21Medicinsk fotvård utgör dock hälso- och sjukvård. 22Ett annat ord är fisk-SPA. Behandlingen går ut på att man doppar fötterna i ett akvarium med fisk som med hjälp av läpparna tar bort torr och skadad hud med läpparna. –hårblekning och hårfärgning 10.1.5Kirurgiska ingrepp och injektioner Utredningens förslag: 1 kap. 3 § Kroppsbehandlingar som inne- fattar kirurgiska ingrepp får endast utföras av legitimerad läkare eller legitimerad tandläkare inom sina respektive kompetens- områden. Kroppsbehandlingar som innefattar injektioner får endast utföras av legitimerad läkare, legitimerad tandläkare, legitimerad sjuksköterska eller legitimerad tandhygienist inom sina respektive kompetensområden. För hälso- och sjukvårdsverksamhet finns ett omfattande regelverk som syftar till att skydda patienten. Bland annat, uppställs krav på att verksamheten ska vara registrerad genom att det föreskrivs en anmälningsplikt.23 Därutöver ska det finnas en särskilt utpekad vårdgivare som bedriver verksamheten.24 Inom hälso- och sjuk- vården ingår i vårdgivaransvaret att bemanna med rätt kompetens. har inte inom något område fastställt vilken slags specialitet en läkare ska ha för att utföra ett visst ingrepp. Det finns ett fåtal uppgifter som är förbehållet läkare med viss specialist- kompetens, såsom rätt att bedöma vårdintyg enligt lagen om psykiatrisk tvångsvård, som är förbehållet läkare med specialist- kompetens i psykiatri. Det faller även inom lege artis för varje läkare och annan hälso- och sjukvårdspersonal, att behandling utförs på korrekt sätt, i överensstämmelse med vetenskap och beprövad erfarenhet.25 Det innebär i praktiken att det endast är läkare med särskild kirurgisk kompetens26 som utför kirurgiska ingrepp. Det är naturligt eftersom 232 kap. 1 § PSL. 241 kap. 3 § och 3 kap. PSL. 251 kap. 4 § och 6 kap. 1 § patientsäkerhetslagen. 26Här bortses från AT-läkare som genomför sin specialistexamen under överinseende av en erfaren kollega. de har sådan medicinsk kompetens som krävs för att undersöka patienten före ingreppet, utföra ingreppet men även kan hantera de komplikationer som kan uppstå under och efter ingreppet. Om något inträffar i verksamheten som drabbar en enskild vårdtagare finns ett skydd genom den ersättning som ges ut till patienten under vissa förutsättningar bland annat –skador som är orsakade av undersökning, vård, behandling eller liknande åtgärder, –fel hos medicinteknisk produkt eller sjukvårdsutrustning, –felaktig diagnostisering, –överföring av smittämne som lett till infektion, –olycksfall i samband med undersökning, vård, behandling eller liknande åtgärd.27 Därutöver kan vårdgivaren såväl som den enskilde utövaren ställas till svars för sitt handlande. Genom hälso- och sjukvårdssystemets utformning har samhället en förhållandevis god kontroll. När en enskild person ska genomföra en kroppsbehandling som inte utgör hälso- och sjukvård är skyddet betydligt sämre. Sam- hällets kontroll av verksamheter som utför kroppsbehandlingar är bristfällig.