sou · H3B347 · 2015-05-18 00:00:00 — Den kollektiva förvalt- ningsorganisation som beviljar tillståndet ska ha ansvaret för vidare- fördelning av sådana belopp och tillhandahållande av sådan information till rättighetshavarna, om annat inte avtalats organisa- tionerna emellan. Genomförande av artikel 28 Bestämmelserna i artikel 28 i direktivet om korrekt och snabb betalning till rättighetshavarna saknar motsvarighet i svensk rätt. I lagen bör därför införas krav på att kollektiva förvaltningsorganisa- tioner som utfärdar gränsöverskridande licenser för näträttigheter till musikaliska verk uppfyller de krav som anges i artikeln. När det gäller bestämmelserna i artikel 28.3 torde det vara den medlemsstat där den givande organisationen (den som beviljar tillstånd) är etablerad som har ansvar för efterlevnaden av de skyldigheter som gäller för denna organisation. På motsvarande sätt torde medlemsstaten där den mottagande organisationen (den som fått tillstånd) är etablerad ha ansvar för efterlevnaden av den organisa- tionens skyldigheter enligt artikeln. De bestämmelser som genomför artikel 28.3 med svensk rätt ska tillämpas på organisationer som är etablerade i (oavsett om de är givande eller mottagande). Som har beskrivits i anslutning till förslaget till genomförande av artikel 27 (se avsnitt 13.5.2), gäller en bestämmelse i avdelning III i direktivet före en bestämmelse i avdelning II om bestäm- melsen i avdelning III är mer specifik. Bestämmelserna om fördel- ning i artikel 28 i förhållande till artikel 13 är också ett exempel på en sådan bestämmelse. innehåller artikel 13 bestämmelser som inte har sin motsvarighet i artikel 28, t.ex. om förfarande i situationer där belopp inte kan fördelas. I denna del kompletterar bestämmelserna i artikel 13 bestämmelserna i artikel 28. På liknande sätt gäller att bestämmelsen i artikel 28.3 om repre- sentationsavtal kompletterar de allmänna principerna om representa- tionsavtal i artiklarna 14 och 15. Förhållandet mellan bestämmelserna i artikel 28 och bestäm- melserna i artiklarna 13 till 15 följer redan av det allmänna förhållandet mellan de regler som genomför avdelning III i förhållande till avdel- ning II (se avsnitt 13.1.2) och behöver därför inte anges särskilt i lagen för de bestämmelser som genomför artikel 28. 13.7Avtal mellan kollektiva förvaltningsorganisationer om gränsöverskridande licensiering I svensk rätt saknas specifika bestämmelser om avtal mellan kollektiva förvaltningsorganisationer om gränsöverskridande licensering rörande näträttigheter till musikaliska verk för användning på nätet. Som framkommit av avsnitt 3.1, 3.3.6, 9.1.1 och 9.2.1 förekommer på många områden för kollektiv förvaltning att organisationerna samarbetar med varandra, bl.a. inom ramen för s.k. ömsesidiga representationsavtal. I vissa fall baseras sådana representationsavtal på modellavtal som tagits fram av organisationerna tillsammans eller inom ramen för en samarbetsorganisation. Historiskt förekom att ömsesidighetsavtalen innehöll bestämmelser om exklusivitet, men sådan exklusivitet innebär normalt otillåten konkurrensbegränsning såväl på marknaden för ömsesidig förvaltning av rättigheter som marknaden för licensiering till användare, och är därför inte tillåten (se t.ex. kommissionens beslut av om ett förfarande enligt artikel 81 i EG-fördraget och artikel 53 i , ärende COMP/C-2/38.698 – CISAC,p. 140 ff. med hänvisningar). Förslag: I lagen införs bestämmelser om att avtal mellan kollektiva förvaltningsorganisationer om tillstånd att utfärda gränsöver- skridande licenser för näträttigheter till musikaliska verk inte får innebära en exklusiv rätt att utfärda licenserna. I lagen införs också bestämmelser om att den organisation som fått tillståndet ska förvalta rättigheterna på icke-diskriminerande basis, att medlem- marna i den beviljande organisationen ska underrättas om avtalets huvudsakliga villkor samt bestämmelser om skyldighet för den organisation som fått tillstånd att underrätta den beviljande organisationen om bl.a. de huvudsakliga villkor som gäller för licensieringen. Bestämmelserna genomför artikel 29 i direktivet. Direktivet om kollektiv förvaltning Artikel 29 innehåller bestämmelser om representationsavtal mellan kollektiva förvaltningsorganisationer om gränsöverskridande licensiering. Med representationsavtal avses, enligt artikel 3 j, ett avtal mellan kollektiva förvaltningsorganisationer genom vilket en kollektiv förvaltningsorganisation ger en annan kollektiv förvaltningsorganisa- tion tillstånd att förvalta de rättigheter den representerar, inbegripet sådana avtal som sluts enligt artiklarna 29 och 30. I artikel 29.1 anges att medlemsstaterna ska se till att varje representationsavtal mellan kollektiva förvaltningsorganisationer genom vilka en kollektiv förvaltningsorganisation ger en annan kollektiv förvaltningsorganisation tillstånd att utfärda gränsöver- skridande licenser för näträttigheter till musikaliska verk i sin egen musikrepertoar inte är av exklusiv karaktär. Den organisation som fått tillstånd ska förvalta dessa näträttigheter på icke-diskriminerande basis. I artikel 29.2 anges att den kollektiva förvaltningsorganisation som beviljar tillståndet ska underrätta sina medlemmar om avtalets huvudsakliga villkor, bland annat dess löptid och kostnaderna för de tjänster som den kollektiva förvaltningsorganisation som fått tillståndet uppställer. I artikel 29.3 anges att den kollektiva förvaltningsorganisation som har fått tillstånd ska underrätta den kollektiva förvaltningsorganisation som beviljat tillståndet om de huvudsakliga villkor som gäller för licensieringen av den sistnämnda organisationens näträttigheter, inbegripet typen av utnyttjande, alla bestämmelser som hör samman med eller påverkar licensavgiften, licensens löptid, redovisnings- perioderna och de territorier som omfattas. Underlag för tolkningen av artikel 29 ges av skälen 40, 44 och 45 till direktivet. I skäl 40 anges att bland annat det bör finnas ett ram- verk som främjar frivillig aggregering av musikrepertoarer och rättig- heter, vilket minskar antalet licenser som en användare behöver för att driva en gränsöverskridande tjänst som omfattar flera repertoarer. I skäl 44 anges att aggregering av olika musikrepertoarer för gränsöverskridande licensiering underlättar licensieringsförfaranden och, genom att göra alla repertoarer tillgängliga på marknaden för gränsöverskridande licensiering, förbättrar den kulturella mång- falden och minskar antalet transaktioner som en leverantör av tjänster på nätet behöver göra för att kunna erbjuda sina tjänster. En sådan aggregering av repertoarer bör göra det enklare att ta fram nya nättjänster och bör också leda till sänkta transaktionskostnader vilket i slutändan gynnar konsumenterna. Därför bör de kollektiva förvaltningsorganisationerna som inte vill eller kan utfärda gränsöverskridande licenser direkt för sina egen musikrepertoar uppmuntras att frivilligt ge andra kollektiva förvaltningsorganisa- tioner tillstånd att förvalta repertoaren på ett icke-diskriminerande sätt. Exklusivitet i avtal om gränsöverskridande licenser begränsar dessutom utbudet för användare som vill ha gränsöverskridande licenser och begränsar även utbudet för kollektiva förvaltnings- organisationer som efterfrågar förvaltningstjänster för sin repertoar i gränsöverskridande situationer. Därför bör alla representations- avtal mellan kollektiva förvaltningsorganisationer som tillhanda- håller gränsöverskridande licenser ingås utan krav på exklusivitet. I skäl 45 anges att en särskilt viktig faktor för medlemmarna i kollektiva förvaltningsorganisationer är insynen i de villkor som gäller när kollektiva förvaltningsorganisationer förvaltar näträttig- heter. De kollektiva förvaltningsorganisationerna bör därför ge sina medlemmar tillräcklig information om de huvudsakliga villkoren i de avtal som ger en annan kollektiv förvaltningsorganisation till- stånd att representera dessa medlemmars näträttigheter till musik i fråga om gränsöverskridande licensiering. Genomförande av direktivets artikel 29 Bestämmelserna i artikel 29 i direktivet om att avtal mellan kollektiva förvaltningsorganisationer om tillstånd att utfärda gränsöverskridande licenser för näträttigheter till musikaliska verk inte får vara av exklusiv karaktär saknar motsvarighet i svensk rätt. Detsamma gäller kraven på att den organisation som fått tillståndet ska förvalta rättigheterna på icke-diskriminerande basis, att medlemmarna i den beviljande organisationen ska underrättas om avtalets huvudsakliga villkor samt skyldigheten för den organisa- tion som fått tillstånd att underrätta den beviljande organisationen om bl.a. de huvudsakliga villkor som gäller för licensieringen. I lagen bör därför införas de krav som anges i artikeln. melserna gäller organisationer som är etablerade här i landet. Det innebär bl.a. att bestämmelserna i artikel 29.2 om att medlemmarna i den beviljande organisationen ska underrättas om avtalets huvud- sakliga villkor, gäller för organisationer som är etablerade här i landet och som ger tillstånd till en annan organisation att utfärda sådana gränsöverskridande licenser som avses i avdelning III. De bestämmelser i lagen som genomför artikel 29.2 med svensk rätt kommer således inte att gälla för organisationer etablerade utomlands som beviljar tillstånd till en organisation som är etablerad här i landet. Som har beskrivits i anslutning till förslaget till genomförande av artiklarna 27 och 28 (se avsnitt 3.5.2 och 3.6.2), gäller en bestämmelse i avdelning III i direktivet före en bestämmelse i avdelning II om bestämmelsen i avdelning III är mer specifik. Bestämmelserna om fördelning i artikel 29 om avtal mellan kollektiva förvaltningsorganisationer om gränsöverskridande licensiering kompletteras således av bestämmelserna i artikel 14 och 15 om allmänna principer för representationsavtal. Förhållandet mellan bestämmelserna i artikel 29 och bestäm- melserna i artiklarna 14 och 15 följer redan av det allmänna för- hållandet mellan de regler som genomför avdelning III i förhållande till avdelning II (se avsnitt 13.1.2) och behöver därför inte anges särskilt i lagen för de bestämmelser som genomför artikel 29. 13.8Skyldighet att representera en annan kollektiv förvaltningsorganisation för gränsöverskridande licensiering I svensk rätt finns inte några bestämmelser om skyldighet för en kollektiv förvaltningsorganisation att representera en annan kollektiv förvaltningsorganisation för gränsöverskridande licensiering rörande näträttigheter till musikaliska verk för användning på nätet. Förslag: I lagen införs bestämmelser om skyldighet för en kollektiv förvaltningsorganisation att, under vissa närmare angivna förutsättningar, representera en annan kollektiv förvaltnings- organisation för gränsöverskridande licensiering rörande näträttig- heter till musikaliska verk för användning på nätet. Bestäm- melserna genomför artikel 30 i direktivet. Direktivet om kollektiv förvaltning Artikel 30 i direktivet innehåller bestämmelser om skyldighet för en kollektiv förvaltningsorganisation (som uppfyller kraven för att bevilja sådana gränsöverskridande licenser som avses i avdelning III) att, under viss förutsättningar, representera en annan kollektiv förvaltningsorganisation för gränsöverskridande licensiering. Som angetts i avsnitt 13.7.2 inkluderas de avtal som avses i artikel 30 i begreppet ”representationsavtal”. I artikel 30.1 anges att medlemsstaterna ska se till att när en kollektiv förvaltningsorganisation, som inte utfärdar eller erbjuder sig att utfärda gränsöverskridande licenser för näträttigheter till musikaliska verk i sin egen repertoar, begär att en annan kollektiv förvaltningsorganisation tecknar ett represenationsavtal för att representera dessa rättigheter, ska den tillfrågade organisationen godta en sådan begäran om den redan utfärdar eller erbjuder sig att utfärda gränsöverskridande licenser för samma kategori av näträttigheter till musikaliska verk i en eller flera andra kollektiva förvaltningsorganisationers repertoar. I artikel 30.2 anges den tillfrågade kollektiva förvaltningsorganisa- tionen ska besvara den begärande kollektiva förvaltningsorganisa- tionen skriftligen och utan onödigt dröjsmål. I artikel 30.3 anges att, utan att det påverkar tillämpningen av artiklarna 30.5 och 30.6, den tillfrågade kollektiva förvaltnings- organisationen ska förvalta den repertoar som organisationen representerar för den begärande organisationen på samma villkor som den tillämpar på förvaltningen av sin egen repertoar. Av artikel 30.4 framgår att den tillfrågade kollektiva förvaltnings- organisationen i alla sina erbjudanden till leverantörer av nättjänster ska inbegripa den repertoar som den representerar för den begärande organisationen. I artikel 20.5 anges att förvaltningsavgiften för den tjänst som den tillfrågade kollektiva förvaltningsorganisationen tillhandahåller den begärande organisationen inte ska överskrida de skäliga kostnader som uppstår för den tillfrågade kollektiva förvaltnings- organisationen. I artikel 30.6 anges att den begärande kollektiva förvaltnings- organisationen ska ge den tillfrågade kollektiva förvaltnings- organisationen tillgång till den information om sin egen musik- repertoar som krävs för att tillhandahålla gränsöverskridande licenser för näträttigheter till musikaliska verk. Om informationen är otillräcklig eller tillhandahålls på ett sätt som gör att den till- frågade organisationen inte kan uppfylla kraven enligt denna avdel- ning, ska den tillfrågade organisationen ha rätt att debitera för de skäliga kostnader som uppstår för att uppfylla dessa krav eller att utesluta de verk för vilka informationen är otillräcklig eller oanvändbar. Underlag för tolkningen av artikel 30 ges i skäl 40 och 46 till direktivet. Där anges bland annat att det också bör finnas ett ramverk som främjar frivillig aggregering av musikrepertoarer och rättigheter, vilket minskar antalet licenser som en användare behöver för att driva en gränsöverskridande tjänst som omfattar flera repertoarer. Bestämmelserna bör göra det möjligt för en kollektiv förvaltnings- organisation att begära att en annan organisation representerar dess repertoar i gränsöverskridande situationer om den inte på egen hand kan eller vill uppfylla kraven. Det bör finnas en skyldighet för den tillfrågade organisationen, förutsatt att den redan aggregerar repertoarer och erbjuder eller utfärdar gränsöverskridande licenser, att godta den begärande organisationens tillstånd. I skäl 46 till direktivet anges att det är viktigt att kräva att kollektiva förvaltningsorganisationer som erbjuder eller utfärdar gränsöverskridande licenser samtycker till att representera den repertoar som förvaltas av en annan kollektiv förvaltningsorganisa- tion som inte vill göra detta direkt. För att säkerställa att detta krav inte är oproportionellt och inte går längre än vad som är nöd- vändigt bör den tillfrågade kollektiva förvaltningsorganisationen vara skyldig att godta represenationen endast om begäran är begränsad till sådana näträttigheter som den tillfrågade organisa- tionen själv representerar. Kravet bör dessutom endast gälla kollektiva förvaltningsorganisationer som aggregerar repertoarer och bör inte utökas till kollektiva förvaltningsorganisationer som endast tillhandahåller gränsöverskridande licenser för sin egen repertoar. Inte heller bör kravet gälla kollektiva förvaltnings- organisationer som enbart aggregerar rättigheter till samma verk för att kunna göra gemensam licensiering av rätten till mång- faldigande och rätten till överföring till allmänheten beträffande dessa verk. För att skydda intressena för rättighetshavarna hos den kollektiva förvaltningsorganisationen som beviljar tillståndet och se till att små och mindre välkända repertoarer i medlemsstaterna kan få tillträde till den inre marknaden på lika villkor är det viktigt att repertoaren hos den kollektiva förvaltningsorganisationen som beviljar tillståndet förvaltas på samma villkor som repertoaren hos den kollektiva förvaltningsorganisation för vilken tillståndet beviljas, och att den ingår i erbjudanden som den senare organisa- tionen tillhandahåller leverantörer av nättjänster. Den förvaltnings- avgift som debiteras av den kollektiva förvaltningsorganisation för vilken tillståndet beviljats bör göra det möjligt för organisationen att få igen de nödvändiga och skäliga investeringar som den gjort. Avtal genom vilka en kollektiv förvaltningsorganisation ger en eller flera andra organisationer tillstånd att utfärda gränsöverskridande licenser för sin egen musikrepertoar för användning på nätet bör inte hindra den förstnämnda kollektiva förvaltningsorganisationen från att fortsätta utfärda licenser begränsade till den medlemsstats territorium där organisationen är etablerad, för sin egen repertoar och all annan repertoar som den har tillstånd att representera inom territoriet i fråga. Genom att bestämmelserna i artikel 30 gör det möjligt för kollektiva förvaltningsorganisationer som inte själva utfärdar gräns- överskridande licenser att få tillträde till marknaden för sådana licenser, fyller bestämmelserna en viktig funktion i fråga om att säkerställa den kulturella mångfalden (jfr skäl 3 i direktivet och artikel 167 i EUF-fördraget). Genomförande av artikel 30 Bestämmelserna i artikel 30 i direktivet om skyldighet för en kollektiv förvaltningsorganisation att, under vissa närmare angivna förutsätt- ningar, representera en annan kollektiv förvaltningsorganisation för gränsöverskridande licensiering rörande näträttigheter till musikaliska verk för användning på nätet, saknar motsvarighet i gällande svensk rätt. I lagen bör därför införas de krav som anges i artikeln. Bestämmelserna i artikel 30.6 innehåller skyldigheter för såväl den beviljande som den beviljade organisationen. Bestämmelsernas sammanhang och syfte torde innebära att det endast är den beviljade (mottagande) organisationens medlemsstat som har ansvar för efterlevnaden av bestämmelserna. De bestämmelser som genomför artikel 30.6 med svensk rätt ska således tillämpas såväl på mottagande organisationer som på givande organisationer, förut- satt att den mottagande organisationen är etablerade här i landet. 13.9Tillträde till gränsöverskridande licensiering I svensk rätt finns inte några bestämmelser om rättighetshavares möjlighet att få tillträde till gränsöverskridande licensiering i situationer där den kollektiva förvaltningsorganisation till vilken de har gett ett förvaltningsuppdrag inte utfärdar eller erbjuder sig att utfärda gränsöverskridande licenser. Förslag: I lagen införs bestämmelser som ger rättighetshavare möjlighet att, under vissa närmare angivna förutsättningar, få tillträde till gränsöverskridande licensiering i situationer där den kollektiva förvaltningsorganisation till vilken de har gett ett förvaltningsuppdrag inte utfärdar eller erbjuder sig att utfärda gränsöverskridande licenser. Bestämmelserna genomför artikel 31 i direktivet. Direktivet om kollektiv förvaltning I artikel 31 anges att medlemsstaterna ska se till att om en kollektiv förvaltningsorganisation inte utfärdar eller erbjuder sig att utfärda gränsöverskridande licenser för näträttigheter till musikaliska verk eller inte låter en annan kollektiv förvaltningsorganisation representera dessa rättigheter för det ändamålet , kan rättighetshavare som har beviljat den organisationen tillstånd att representera deras näträttigheter till musikaliska verk dra in den organisationens näträttigheter till musikaliska verk med avseende på gränsöverskridande licensiering på samtliga territorier, utan att behöva dra in näträttigheterna till musikaliska verk med avseende på icke gränsöverskridande licensiering, och bevilja gräns- överskridande licenser för näträttigheter till musikaliska verk själva eller genom någon annan part som de befullmäktigar eller genom en kollektiv förvaltningsorganisation som uppfyller bestämmelserna i avdelning III i direktivet. Underlag för tolkning av artikel 31 ges av skäl 47 till direktivet. Där anges att syftet med och effektiviteten hos bestämmelserna rörande gränsöverskridande licensiering som utförs av de kollektiva förvaltningsorganisationerna undermineras kraftigt om rättighets- havarna inte kan utöva sådana rättigheter i fråga om att utfärda gränsöverskridande licenser i fall där den kollektiva förvaltnings- organisationen till vilken de har anförtrott sina rättigheter inte skulle utfärda eller erbjuda gränsöverskridande licenser och dessutom inte skulle vilja ge en annan kollektiv förvaltningsorganisation tillstånd att göra detta. Det skulle därför vara viktigt att rättighetshavarna under sådana omständigheter kan utöva rättigheten att själva eller genom en eller flera andra parter utfärda de gränsöverskridande licenser som leverantörerna av nättjänster vill ha, genom att återta rättigheterna från sin ursprungliga kollektiva förvaltnings- organisation i den utsträckning som krävs för gränsöverskridande licensiering för användning på nätet och låta samma rättigheter vara kvar hos den ursprungliga organisationen med avseende på icke gränsöverskridande licensiering. Innebörden av bestämmelserna i artikel 31 är inte helt klar i fråga om det kan uppställas något krav på att den rättighetshavare som drar tillbaka sitt förvaltningsuppdrag från den kollektiva förvaltningsorganisationen därefter (också) behöver bevilja gräns- överskridande licenser för näträttigheter till sina musikaliska verk (oavsett om det sker individuellt eller via en annan organisation). Att uppställa ett krav på efterföljande licensiering som villkor för att uppdraget ska kunna tas tillbaka från den ursprungliga förvalt- ningsorganisationen torde dock vara alltför långtgående. Bestäm- melsen bör istället förstås i ljuset av sitt syfte, vilket närmast är att möjliggöra gränsöverskridande licensiering snarare än att uppställa krav på sådan licensiering. Genomförande av direktivets artikel 31 Bestämmelserna i artikel 31 i direktivet om rättighetshavares möjlighet att, under de förutsättningar som anges i artikeln, få tillträde till gräns- överskridande licensiering i situationer där den kollektiva förvaltnings- organisation till vilken de har gett ett förvaltningsuppdrag inte utfärdar eller erbjuder sig att utfärda gränsöverskridande licenser, saknar motsvarighet i gällande svensk rätt. I lagen bör därför införas den möjligheten, i enlighet med de krav som anges i artikeln. Som just beskrivits bör möjligheten att ta tillbaka ett förvaltningsuppdrag inte kombineras (eller villkoras) med ett krav på att rättighetshavaren därefter indivieullt eller via en annan kollektiv förvaltningsorganisa- tion beviljar gränsöverskridande licenser. 13.10Undantag för musikrättigheter som krävs för radio- och tv-program I svensk rätt finns inte några bestämmelser om undantag för kollektiva förvaltningsorganisationer från direktivets krav i artiklarna 23 till 31 till förmån för musikrättigheter som krävs för radio- och tv-program när de utfärdar gränsöverskridande licenser för näträttigheter till musikaliska verk. Som har beskrivits i avsnitt 13.1.1 finns en acceptans i förhållande till konkurrensrättsliga regler att kollektiva förvaltningsorganisationer kan ha rationella och legitima skäl att endast bedriva verksamhet på det territorium där de är etablerade, åtminstone utifrån möjligheten att övervaka den användning som sker av upphovsrätt och när- stående rättigheter i fysiska miljöer. Det har lett till en ordning där organisationerna samarbetat med varandra för att kunna ge en användare en licens som avser flera organisationers repertoar för användning per territorium (eng. mono territory – multi-repertoire license). Som framgår av samma avsnitt har det dock från kommissionens sida funnits en önskan om att de kollektiva förvalt- ningsorganisationerna ska tillhandahålla användare gränsöverskridande licenser, dvs.