sou · H3B380d2 · 2015-09-30 00:00:00 — Doku- mentationsskyldigheten omfattar kommunens verksamhet enligt SoL och vissa anslutande lagar.193 Dokumentationsskyldigheten omfattar alltså all verksamhet som utgör handläggning av ärenden rörande enskilda samt genomförande av stöd-, vård- och behand- lingsinsatser.194 Den gäller även i tillämpliga delar i enskilt bedriven socialtjänst som står under IVO:s tillsyn enligt SoL (7 kap. 3 §). I LSS finns bestämmelser som motsvarar reglerna i 11 kap. 5 § och 7 kap. 3 § SoL. Därutöver finns det mer detaljerade regler om bl.a. journalföring och en personakts struktur och innehåll i Social- styrelsens föreskrifter och allmänna råd (SOSFS 2014:5) om doku- mentation i verksamhet som bedrivs med stöd av SoL, LVU, LVM och LSS. I PDL, som tillämpas vid vårdgivares behandling av person- uppgifter i verksamhet som avses bl.a. i HSL och TvL, finns i 3 kap. bl.a. allmänna bestämmelser om skyldighet att föra patientjournal och vad en journal ska innehålla. Där anges bl.a. att om uppgifterna finns tillgängliga, ska en patientjournal alltid innehålla väsentliga uppgifter om bakgrunden till vården, uppgift om ställd diagnos och 193Ändring i socialtjänstlagen (prop. 1996/97:124) s. 150. 1996/97:124 s. 151. Överväganden och förslag – hälso- och sjukvård (inklusive tandvård) och omsorg anledning till mera betydande åtgärder, väsentliga uppgifter om vidtagna och planerade åtgärder, uppgift om den information som lämnats till patienten och övriga närstående samt om de ställnings- taganden som har gjorts i fråga om val av behandlingsalternativ och om möjligheten till en ny medicinsk bedömning.195 Utöver detta finns mer detaljerade regler på området, bl.a. i före- skrifter (SOSFS 2008:14) om informationshantering och journal- föring i hälso- och sjukvården. Där framgår bl.a. rutinerna för dokumentation av patientuppgifter ska säkerställa att en patient- journal i förekommande fall innehåller uppgifter om t.ex. lämnade samtycken, uppgifter om patientens egna önskemål vad avser vård och behandling samt uppgifter om vårdplanering (3 kap. 7 §). Utredningen kan konstatera att det – säkerligen oftast på goda grunder – finns omfattande krav gällande dokumentation i vården och omsorgen, vilket bl.a. framgår i avsnitt 13.8.1 närmast ovan (även om där endast anges några utvalda exempel på mer detaljerade bestämmelser). Utredningen har bedömt att det i LSH inte särskilt behöver upplysas om att bestämmelserna rörande doku- mentation i de lagar som nämns ovan i tillämpliga delar gäller inom ramen för denna lag. Lagarna ska ses i ett sammanhang. LSH:s reg- ler om stöd och hjälp till vuxna vid ställningstaganden ingår som en naturlig del i vården och omsorgen, både de delar som avser hand- läggning och utförande.196 Det har framhållits i många sammanhang att arbetssituationen i vården blir mer och mer tyngd av ökad administration. Bl.a. av den anledningen måste intresset av regler om dokumentation noga vägas mot andra viktiga intressen som exempelvis har att göra med vårdens och omsorgens behov av ökad tid i mötet med den en- skilde, ökad tillgänglighet, högre effektivitet m.m. Vår generella be- 195I 3 kap. 7 § PDL anges att utöver vad som föreskrivs i 5 och 6 §§ får en patientjournal innehålla de uppgifter som enligt lag eller annan författning ska antecknas i en patientjour- nal. 196Jfr även Regler för skydd och rättssäkerhet för personer med demenssjukdom (SOU 2006:110) s. 310 och 437 och framförallt den efterföljande lagrådsremissen , God vård och omsorg om personer med demenssjukdom samt regler för skydd och rättssäkerhet, s. 56. Överväganden och förslag – hälso- och sjukvård (inklusive tandvård) och omsorg dömning är därför att dokumentationskrav som kan leda till en ökad administrativ börda endast bör komma i fråga om det verk- ligen är motiverat. Till detta ska läggas att där det finns behov av dokumentationsregler med en högre detaljeringsgrad så är det all- mänt sett lämpligare att de utfärdas på myndighetsnivå, vilket även överensstämmer med hur det ser ut på dessa områden . Som har framgått ovan197 föreslår utredningen vissa bestämmel- ser om dokumentation i LSH. Det gäller regler angående doku- mentation av beslut om att en person har behov av en företrädare, beslut om att en framtidsfullmäktig eller närstående är uppen- bart olämplig för uppdraget, samt aktuella uppgifter om vem som företräder personen och på vilka grunder. Utredningen har bedömt att dessa regler är av grundläggande betyd- else för lagens tillämpning och för den goda vården och omsorgen av personen samt även för t.ex. överklagande, tillsyn etc. Vi be- dömer även att personuppgifterna får behandlas enligt PDL och lagen (2001:454) om behandling av personuppgifter inom social- tjänsten.198 I övrigt anser vi inte att det finns behov av några ytter- ligare dokumentationsbestämmelser i . Om det finns behov av ytterligare föreskrifter på myndighetsnivå får dessa meddelas av med stöd av befintliga bemyndiganden på området (se t.ex. 2 § 4 förordningen [1985:796] med vissa bemyndiganden för att meddela föreskrifter m.m., 8 kap. 5 § social- tjänstförordningen [2001:937] och 14 § förordningen [1993:1090] om stöd och service till vissa funktionshindrade). Därutöver anser vi att bör få ett bemyndigande av regeringen att meddela föreskrifter om verkställighet avseende LSH.199 Detta för att vid behov kunna meddela verkställighetsföreskrifter gällande de specifika bestämmelser som anges i lagen. 197Se avsnitt 13.4.4, 13.5.1 och 13.5.4. 198Se 3 kap. 6 § och 2 kap. 4 § första stycket 1 PDL (jfr även 3 kap. 7 § och 2 kap. 4 § första stycket 3 PDL) och se även 2 § första stycket 1 och 5 och andra stycket samt 6 § lagen (2001:454) om behandling av personuppgifter inom . Jfr även Datainspek- tionens remissyttrande (med dnr 423-2005) över SOU 2004:112. 199Se 8 kap. 7 § 1 RF. Överväganden och förslag – hälso- och sjukvård (inklusive tandvård) och omsorg 13.9LSH i förhållande till viss annan lagstiftning I detta avsnitt behandlas LSH:s relation till den speciallagstiftning som finns avseende åtgärder på hälso- och sjukvårdens område.200 I avsnittet behandlas även i viss utsträckning lagens förhållande till några andra lagar och bestämmelser som har anknytning till hälso- och sjukvård och omsorg. 13.9.2LSH i förhållande till speciallagstiftning avseende åtgärder på hälso- och sjukvårdens område Förslag: Lagen är inte tillämplig i fråga om åtgärder på hälso- och sjukvårdens område som regleras särskilt i –lagen (1972:119) om fastställande av könstillhörighet i vissa fall, –abortlagen (1974:595), –steriliseringslagen (1975:580), –SmL, med undantag för vaccinationer som avses i 2 kap. 3 a– 3 f §§ den lagen, eller –lagen (2006:351) om genetisk integritet m.m. Inom hälso- och sjukvårdsrätten finns ett antal speciallagar, vilka reglerar särskilda typer av medicinska åtgärder eller speciella om- råden inom hälso- och sjukvården. Den övergripande lagstiftningen HSL, PL och TvL omfattar även dessa områden, men vid avvikande bestämmelser i speciallag har de senare företräde, eftersom special- 200 Se avsnitt 3.2.6. Överväganden och förslag – hälso- och sjukvård (inklusive tandvård) och omsorg lag går före allmän lag. Det handlar t.ex. om lagar avseende psyki- atrisk tvångsvård och aborter. I flera av speciallagarna framgår det att det är patienten själv som fattar beslut om de aktuella åtgärd- erna får vidtas eller inte. Självbestämmanderätten kan också värnas genom att informationsskyldigheten särskilt understryks eller genom speciella formkrav på samtycket från patienten.201 Utmärkande för många av speciallagarna är att de reglerar olika typer av åtgärder som inte har till huvudsyfte att förbättra patien- tens hälsa. Det rör sig med andra ord i de flesta fall om åtgärder som på något sätt avviker från hälso- och sjukvårdens primära verk- samhetsområde enligt 1 § HSL, dvs. förebyggande, utredning och behandling av sjukdomar och skador.202 Ett exempel är att sterili- sering brukar anses rymmas i hälso- och sjukvårdsbegreppet enligt HSL, i vart fall de förhållanden som hänger samman med verksam- heten utan att vara specifik för denna. Förutsättningarna för att ingreppet ska få utföras regleras dock särskilt i steriliseringslagen.203 Utredningen behöver därför ta ställning till hur LSH ska förhålla sig denna och annan lagstiftning som endast delvis tangerar hälso- och sjukvårdsbegreppet i HSL.204 Vidare gäller bestämmelserna i för psykiatrisk tvångsvård. I t.ex. LPT anges dock i vilka avseenden och under vilka förutsätt- ningar HSL:s grundläggande bestämmelser och om sam- tycke får frångås (se 1 § LPT). Utredningen har vissa utgångspunkter för sina ställningstagan- den till huruvida LSH ska vara tillämplig i fråga om åtgärder på hälso- och sjukvårdens område som regleras i speciallagstiftning. Utgångspunkterna är kopplade till vårt uppdrag och hur vi ser på detta samt övriga allmänna överväganden gällande LSH. Vårt uppdrag är inriktat på att personer som inte har förmåga att ta ställning i frågor om hälso- och sjukvård (inklusive tandvård) så långt som möjligt får den hälso- och sjukvård eller tandvård som behövs för att deras hälsa eller andra levnadsförhållanden ska kunna förbättras eller för att förhindra en försämring. Personens själv- bestämmande, vilja och integritet behöver här beaktas. Vårt fokus fästs således på hälso- och sjukvårdens primära verksamhetsområde 201Rynning s. 124. s. 124 och 179. 203Johnsson & s. 33. Överväganden och förslag – hälso- och sjukvård (inklusive tandvård) och omsorg enligt 1 § HSL, dvs. förebyggande, utredning och behandling av sjukdomar och skador, och särskilt då frågan om samtycke till så- dana åtgärder när personen själv inte har förmåga att ta ställning. I linje med detta ligger även att det i första hand är företrädarskap och beslutsfattande för en persons räkning i den faktiska vård- situationen som ska omfattas. Inget hindrar emellertid att man inom ramen för kommande lagstiftningsarbeten konstaterar att LSH ska göras tillämplig på åtgärder som omgärdas av särskilda krav i speciallagstiftning. Vidare ska, enligt direktiven205, den föreslagna regleringen inte medge tvångsåtgärder och undantag för bl.a. sådana och åtgärder som jämställs med dessa har därför gjorts i 6 § första stycket LSH (se vidare avsnitt 13.1.4). När vi tar ställning i frågor om tillämp- ningsområdena för våra lagförslag ingår därför t.ex. att säkerställa att förslagen inte medger tvång. En förlängning av att vårt arbete inte är inriktat på tvångsåtgärder och liknande åtgärder, utan i stället har frivillighet som grundstomme, är att vi inte heller ser som vår primära uppgift att utarbeta förslag gällande andra företrädar- skapsfrågor på de särskilt reglerade områden där åtgärder innebär eller får förenas med tvång. I dessa delar skulle fordras ett särskilt arbete och specifika överväganden. Därutöver måste särskilt beaktas att en företrädare eller perso- nal inte i alla avseenden kan få en oinskränkt rätt att bestämma i frågor för personens räkning, när denne inte själv kan ta ställning. Detta eftersom vissa frågor får anses vara av så utpräglat personlig art att ingen annan än personen själv ska vara behörig att ta ställ- ning. I t.ex. princip 19 i rekommendation om prin- ciper gällande skydd för hjälpbehövande vuxna anges att nationell lag ska avgöra vilka rättshandlingar som anses vara av så strikt personlig karaktär att de inte kan utföras genom en företrädare. 205 Se dir. 2012:72 s. 2 och 14. Överväganden och förslag – hälso- och sjukvård (inklusive tandvård) och omsorg I abortlagen finns bestämmelser om abort och avbrytande av havande- skap. I 1 § anges följande. Begär en kvinna att hennes havandeskap ska avbrytas, får abort utföras om åtgärden vidtas före utgången av artonde havandeskapsveckan och den inte p.g.a. sjukdom hos kvinnan kan antas medföra allvarlig fara för hennes liv eller hälsa. Efter utgången av artonde havandeskapsveckan får abort utföras endast om lämnar kvinnan tillstånd till åtgärden. Sådant tillstånd får lämnas endast om synnerliga skäl föreligger för aborten. I 1 § ges alltså uttryck för den grundläggande principen i abortlagen om att abort inte får utföras utan kvinnans samtycke, dvs. hon ska ha begärt åtgärden. Någon annan kan inte ta över hennes beslutanderätt.206 Med beaktande av att ett ställningstag- ande till abort är av utpräglat personlig art anser utredningen inte att en företrädare eller någon annan ska kunna besluta för en vuxen persons räkning i dessa situationer. I 6 § första stycket anges att om det kan antas att havandeskapet p.g.a. sjukdom eller kroppsfel hos kvinnan medför allvarlig fara för hennes liv eller hälsa, får lämna tillstånd till avbryt- ande av havandeskap efter utgången av artonde havandeskaps- veckan och oavsett hur långt havandeskapet framskridit. Av andra stycket samma paragraf framgår att om avbrytande av havandeskap p.g.a. sjukdom eller kroppsfel hos kvinnan inte kan anstå utan fara för kvinnan får åtgärden utföras utan hinder av bestämmelserna i 6 § första stycket (och 5 § andra stycket). Utöver detta finns även bestämmelsen i 4 kap. 4 § PL om hälso- och sjukvård i akuta nöd- situationer, då LSH uttryckligen inte blir tillämplig (se 5 §), och bestämmelsen om nöd i 24 kap. 4 § BrB, då lagen inte heller torde bli tillämplig enligt utredningens bedömning (se avsnitt 13.1.3). 206 s. 124 med hänvisningar, SOU 2004:112 s. 1309 och Familjeplanering och abort – erfarenheter av ny lagstiftning (SOU 1983:31) s. 25. Se även Kungl. Maj:ts proposition med förslag till abortlag, m.m. (prop. 1974:70) s. 79 där det framgår följande. Enligt 3 § lagen (1938:318) om avbrytande av havandeskap (föregångaren till nuvarande abortlag, vår anm.) kunde abort utföras utan att kvinnan själv hade begärt det, om kvinnan p.g.a. ”rubbad själs- verksamhet” saknade förmåga att lämna giltigt samtycke till åtgärden. Kommittén konsta- terar att bestämmelsen inte tillämpas längre och föreslår att den avskaffas. Departements- chefen anför att denne delar kommitténs uppfattning att det från humanitär synpunkt nu- mera inte kan inte kan godtas att abort får utföras utan kvinnans samtycke, och det därför ska anges som förutsättning att kvinnan har begärt åtgärden. Överväganden och förslag – hälso- och sjukvård (inklusive tandvård) och omsorg förarbetena till abortlagen anges att frågan om i vilken utsträckning en abort som är nödvändig med hänsyn till kvinnans liv eller hälsa får företas utan uttryckligt eller presumerat samtycke av kvinnan får lösas efter samma principer som gäller för operativa ingrepp i allmänhet.207 Det kan konstateras att har personalen här att agera utan stöd av samtycke från personen, t.ex. av det skälet att en nödsituation föreligger. Vi finner därför inte skäl att i de undantagssituationer som omfattas av 6 § frångå bedömningen som vi har gjort gällande åtgärder enligt lagen i övrigt, vilket för övrigt skulle kunna riskera att komplicera förfarandet i dessa situationer. Sammanfattningsvis ska LSH inte vara tillämplig i fråga om åt- gärder som regleras särskilt i abortlagen. Lagen om fastställande av könstillhörighet i vissa fall och steriliseringslagen I lagen om fastställande av könstillhörighet i vissa fall finns bestäm- melser om att få fastställt att man har en annan könstillhörighet än den som framgår av folkbokföringen. Antingen kan det röra sig om medfödda avvikelser i könsutvecklingen som kan fastställas under de förutsättningar som anges i 2 §. Eller så kan det handla om personer som har fyllt , som upplever att han eller hon tillhör det andra könet och uppträder i enlighet med denna könsidentitet samt måste antas komma att leva i denna könsidentitet även (1 §). Enligt 4 § får – i sam- band med ansökan om fastställelse enligt 1 eller 2 § – ges tillstånd till att kirurgiska ingrepp görs i könsorganen i syfte att göra dem mer lika det andra könets, om förutsättningarna för fastställelse är uppfyllda. För tillämpningen av både 1 och 2 §§, och därmed även 4 §, är det dock en förutsättning, när det rör sig om vuxna, att ansökan till görs av personen själv, dvs. aldrig av en eventuell ställföreträdare.208 Utredningens avser inte att göra någon förändring av gällande rätt utan anser att LSH inte göras tillämplig i fråga om sådana kirurgiska åtgärder som regleras särskilt i 4 §. Något annat vore orimligt med hänsyn till åtgärdens högst person- liga karaktär. 208Se även s. 179. Överväganden och förslag – hälso- och sjukvård (inklusive tandvård) och omsorg Enligt 1 § första stycket steriliseringslagen gäller lagen sådant ingrepp i könsorganen som utan att innebära kastrering medför varaktigt upphävande av fortplantningsförmågan (sterilisering). Lagen gäller dock inte ingrepp som utförs som ett led i behand- lingen av kroppslig sjukdom (1 § andra stycket), utan då blir hälso- och sjukvårdslagstiftningens allmänna bestämmelser tillämpliga.209 En person som har fyllt får på egen begäran steriliseras, om han eller hon är bosatt i (2 §). En person, som har fyllt arton men inte och som är bosatt i , ska efter egen ansökan hos få tillstånd till sterilisering under de förutsättningar som anges i 3 §. Kraven om ”egen begäran” respektive ”egen ansökan” innebär alltså ett absolut krav på uttryck- ligt samtycke från personen själv.210 Utredningens avser inte att göra någon förändring av gällande rätt vilket motiveras av åtgärdens strikt personliga och synnerligen ingripande karaktär. LSH ska därför inte göras tillämplig i fråga om sterilisering som regleras särskilt i steriliseringslagen. och lagen om rättspsykiatrisk vård LPT innehåller, i förhållande till PL och HSL, kompletterande föreskrifter om psykiatrisk vård som är förenad med frihets- berövande och annat tvång (1 §). LPT anger alltså i vilka avseenden och under vilka förutsättningar tillämpningen av HSL:s grund- läggande bestämmelser och om samtycke får frångås. Den av utredningen föreslagna lagen är således som utgångspunkt inte tillämplig i fråga om denna kompletterande lagstiftning. En förutsättning bland flera för att tvångsvård ska komma till stånd är enligt 3 § andra stycket att patienten motsätter sig sådan vård som sägs i första stycket i paragrafen, eller att det till följd av patientens psykiska tillstånd finns grundad anledning att anta att s. 125 och 177 med hänvisningar. Se även Regeringens proposition med förslag till steriliseringslag, m.m. (prop. 1975:18) s. 70 där det bl.a. framgår följande. Enligt 2 § gällande steriliseringslag kan den som p.g.a. ”rubbad själsverksamhet” saknar förmåga att lämna giltigt samtycke till sterilisering, steriliseras utan samtycke. Departementchefen anför att det från humanitär synpunkt numera inte kan inte kan godtas att sterilisering får utföras utan per- sonens samtycke och att sterilisering därför endast får utföras på sökandens begäran. Överväganden och förslag – hälso- och sjukvård (inklusive tandvård) och omsorg vården inte kan ges med hans eller hennes samtycke. Det är patien- tens egen inställning som här ska tillmätas betydelse, inte en even- tuell företrädares inställning. LPT gäller behandling av psykiska störningar med tvång, men inte behandlingen av sådana kroppsliga sjukdomar som faller utan- för lagens tillämpningsområde. I vissa situationer kan det vara svårt att dra gränsen mellan vilka åtgärder som ska respektive inte ska omfattas av LPT. När de särskilda reglerna i LPT inte är tillämpliga gäller samma regler som för hälso- och sjukvården i övrigt.211 Det innebär att också LSH kommer att bli tillämplig avseende kroppslig hälso- och sjukvård enligt HSL när patienten ges vård med stöd av LPT. Utredningen anser inte att LSH ska göras tillämplig på sådana åtgärder som omfattas av LPT. LPT reglerar psykiatrisk vård som förenas med tvångsåtgärder, inte frivillig vård, och i LPT finns det redan ett regelverk anpassat utifrån de specifika förutsättningarna på det området, angående t.ex. beslutsfattande för patienters räk- ning, offentligt biträde m.m. Samma bedömning gör utredningen när det gäller LRV, som innehåller föreskrifter om psykiatrisk vård som är förenad med frihetsberövande och annat tvång i andra fall än som avses i LPT. I 1 kap. 1 § SmL anges att målet med samhällets smittskydd är att det ska tillgodose befolkningens behov av skydd mot spridning av smittsamma sjukdomar. Lagen omfattar alla sjukdomar som kan överföras till eller mellan människor och som inte endast innebär ett ringa hot mot människors hälsa (smittsamma sjukdomar). I lagen ges föreskrifter om smittskyddsåtgärder som riktar sig till människor. Den som vet eller har anledning att misstänka att han eller hon bär på en smittsam sjukdom är skyldig att vidta de åt- gärder som krävs för att skydda andra mot smittrisk (2 kap. 2 §). I syfte att hindra smittspridning för den som bär på eller misstänks bära på en allmänfarlig sjukdom ska den behandlande läkaren be- sluta om individuellt utformade förhållningsregler. 211 A.a. s. 361 f. med hänvisningar. Överväganden och förslag – hälso- och sjukvård (inklusive tandvård) och omsorg reglerna får endast avse sådant som anges i 4 kap. 2 §, bl.a. in- skränkningar som gäller arbete, skolgång eller deltagande i viss annan verksamhet, skyldighet att informera sexualpartner, vård- givare och sådana som utför icke-medicinska ingrepp om smitt- bärarskap, skyldighet att iaktta särskilda hygienrutiner, etc. Vid allmänfarliga sjukdomar kan det bli aktuellt att vidta tvångsåtgär- der, såsom tvångsundersökning, tillfällig isolering samt isolering. Åtgärder som den enskilde motsätter sig får vidtas endast om inga andra möjligheter står till buds (1 kap. 4 § tredje stycket). Den som är verksam inom smittskyddet ska värna både om skyddet för osmittade och om dem som bär på en smittsam sjuk- dom. De smittade ska få det stöd och den vård som behövs från smittskyddssynpunkt, t.ex. de olika insatser som kan behövas för att smittspridning ska förebyggas eller så långt som möjligt för- hindras (1 kap. 6 §). Den sistnämnda skyldigheten kommer till ut- tryck på olika ställen i lagen, bl.a. i 4 kap. 1 § andra stycket och i 4 kap. 6 §. Syftet med smittskyddet är således primärt att skydda befolkningen mot smittsamma sjukdomar. Själva vården av den sjuke faller dock under HSL.212 En person som lider av en sjukdom som omfattas av lagen kan således få representation av sin före- trädare enligt LSH vid själva vården och behandlingen. Utredningens utgångspunkt är att en företrädare enligt LSH inte ska ges en utökad roll, utöver vad som följer av stycket ovan (exempelvis inte när det gäller sådana läkarundersökningar som enligt SmL får genomföras, i sista hand som en tvångsunder- sökning, för att man ska kunna konstatera om eventuell smittsam- het föreligger [se 3 kap. 1 och 2 §§]).213 För detta talar inte minst uppgifternas strängt personliga karaktär och det faktum att flera av åtgärderna är av tvångs- och begränsningskaraktär, samt att även de frivilliga åtgärder som vidtas med stöd av lagen i många situationer görs med den enskildes vetskap om att tvång eller begränsningar i annat fall kan komma att användas. Det framstår t.ex. inte som rimligt att ålägga en företrädare för en vuxen person samma roll 212Ny smittskyddslag m.m. (prop. 2003/04:30) s. 212. framgår följande (s. 217). Skyldigheten enligt 3 kap. 1 § avser endast undersök- ningar som är motiverade av smittskyddshänsyn, dvs. för att konstatera om smittsamhet före- ligger. Undersökningen får sålunda inte enbart vara motiverad av att man vill kunna behandla sjukdomen hos den enskilde. En sådan skyldighet torde stå i strid med principerna om fri- villig behandling. När det gäller rent medicinska motiv torde det inte heller finnas någon an- ledning att behandla smittsamma sjukdomar på annat sätt än andra allvarliga sjukdomar. Överväganden och förslag – hälso- och sjukvård (inklusive tandvård) och omsorg