sou · H3B344 · 2015-04-15 00:00:00 — Den anger vilka resultat som ska åstadkommas men i regel inte hur man ska uppnå detta. Kommu- nerna har stor frihet att, inom ramarna, utforma sina insatser efter skiftande behov och önskemål. Strukturella skillnader mellan kommunerna kan motivera vissa skillnader i upp- byggnad och verksamhet. ska, enligt 1 kap. 1 § andra stycket, under hän- synstagande till människans ansvar för sin och andras sociala situa- tion, inriktas på att frigöra och utveckla enskildas och gruppers egna resurser. Av 4 kap. 1 § tredje stycket framgår också att bistån- det ska utformas så att det stärker den enskildes möjligheter att leva ett självständigt liv. ska alltså inte inriktas på att ta över den enskildes ansvar, utan på att frigöra och utveckla de egna resurserna.48 verksamhet ska, enligt 1 kap. 1 § tredje stycket, bygga på respekt för människornas självbestämmanderätt och inte- gritet. Tvingande inslag i SoL finns inte. Självbestämmanderätten förstärks också av att det i 3 kap. 5 § stadgas att insatser för den enskilde ska utformas och genomföras tillsammans med honom eller henne och vid behov i samverkan med andra sam- hällsorgan och med organisationer och andra föreningar. Av 2 kap. 1 § SoL följer att varje kommun svarar för inom sitt område, och har det yttersta ansvaret för att enskilda får det stöd och den hjälp som de behöver. Detta innebär ingen inskränkning i det ansvar som vilar på andra huvudmän. Avsikten med kommunens yttersta ansvar är inte att kommunen ska träda i en annan huvudmans ställe. Det kan dock, uttalas i förarbetena, uppstå situationer då kommunen i väntan på att en annan huvud- man ingriper får sörja för att den enskilde får nödvändig hjälp. De åtgärder som vidtas inom blir därvid temporära och hjälpen får ges med de resurser som finns 47Regeringens proposition (1979/80:1) om s. 138. 48Regeringens proposition (1979/80:1) om s. 522. Det yttersta ansvaret får således inte leda till att man inom upprättar behandlings- resurser för att tillgodose sådana behov som faller inom en annan huvudmans verksamhetsområde.49 Enligt 2 kap. 6 § första stycket SoL får kommunen träffa över- enskommelse med , och Arbetsför- medlingen om att, inom ramen för uppgifter, samverka i syfte att uppnå en effektivare användning av tillgängliga resurser. Kommunen ska bidra till finansieringen av sådan verksamhet som bedrivs i samverkan. Enligt bestämmelser i lagen (2003:1210) om finansiell samordning av rehabiliteringsinsatser får kommunen delta i finansiell samordning inom rehabiliteringsområdet.50 Enligt 4 kap. 1 § första stycket SoL har den som inte själv kan till- godose sina behov eller kan få dem tillgodosedda på annat sätt, rätt till bistånd av försörjning (försörjningsstöd) och för sin livsföring i övrigt. Rätten till bistånd bygger på en indi- viduell behovsbedömning relaterad till den enskildes behov. Av 4 kap. 1 § andra stycket framgår att den enskilde genom biståndet ska tillförsäkras en skälig levnadsnivå. Det innebär inte bara en nivåbestämning utan ger också uttryck för vilken form av insats, vård eller behandling, andra stödformer eller ekonomiskt bistånd, som kan komma i fråga. Att tydligt särskilja nivå från inne- håll har av lagstiftaren anses omöjligt utan den skäliga levnadsnivån blir ett uttryck för kvaliteten i insatsen och vilken ambitionsnivå som kan vara rimlig i ett enskilt fall mot bakgrund av rättighets- bestämmelsens syfte.51 Insatser inom ska, enligt 3 kap. 3 § SoL, vara av god kvalitet. Kvalitet är ett mångfacetterat begrepp som inte entydigt och objektivt låter sig fastställas. Vissa faktorer är dock av särskild betydelse för att god kvalitet ska kunna sägas föreligga. Insatserna ska ges i enlighet med lagstiftningen så att den enskildes 49Regeringens proposition (1979/80:1) om s. 524. 50Regeringens proposition (1997/98:1) Budgetpropositionen utgiftsområde 10 och /98:SFU:1. 51Regeringens proposition (2000/01:80) Ny socialtjänstlag m.m. s. 90. behov tillgodoses och syftet med insatsen eller verksamheten upp- nås. God kvalitet förutsätter bl.a. kompetens hos personalen, rätts- säkerhet, medinflytande, respekt för den personliga integriteten och att använder sig av ett genomtänkt arbetssätt, vilket understryker behovet av uppföljning och utvärdering av olika insatser.52 Av 4 kap. 1 § tredje stycket framgår att biståndet ska utformas så att det stärker den enskildes möjligheter att leva ett självständigt liv. Biståndet måste utformas på ett sådant sätt att den enskildes förutsättningar att klara sin försörjning och sin livs- föring förbättras. Denna rehabiliteringstanke måste enligt lagens förarbeten tilläggas stor betydelse när biståndet ska bestämmas.53 Regeringen har framhållit att kommunerna bör i högre utsträck- ning aktivt verka för att den enskilde ge ett bistånd med inrikt- ningen att den enskilde utvecklar och aktiverar de egna resurserna för att klara sin egen försörjning. Socialtjän- sten har därvid en skyldighet att samverka med andra berörda myn- digheter, framför allt med Arbetsförmedlingen, och andra arbetsrehabiliterande organ för att åstadkomma en sam- ordning av insatserna och därmed bättre effektivitet. Socialtjäns- tens sätt att arbeta med ”socialbidragsutgivning” är av stor bety- delse för ”socialbidragstagandet,” anfördes det. En stark rehabilite- ringsstrategi ger bättre resultat, både i mänskliga och i ekonomiska avseenden. Människor som söker sig till för att de inte kan klara sin försörjning har rätt att få sådan hjälp att de kan klara sig utan socialbidrag. Det kan t.ex. gälla hjälp att söka arbete. Ytterligare en faktor är behovet av barnomsorg. En förut- sättning för att kunna arbeta eller delta i arbetsmarknadspolitiska åtgärder eller dylikt är att barnomsorg kan erbjudas. Det är en angelägen uppgift för , anförde regeringen, att utveckla ett brett nätverk av aktiva åtgärder för att bistå ”socialbi- dragshushåll.” Det är särskilt viktigt att utveckla olika metoder som underlättar för den enskilde att göra något åt anledningen till sitt biståndsbehov. Med tanke på de sociala och hälsomässiga risker som arbetslöshet kan innebära är det viktigt att kommunerna bistår 52Regeringens proposition (1996/97:124) Ändring i socialtjänstlagen s. 52 ff. 53Regeringens proposition (1979/80:1) om s. 186. med aktiva insatser som hjälper den enskilde att klara sin egen försörjning.54 Enligt 4 kap. 3 § första stycket SoL lämnas försörjningsstöd för skäliga kostnader för 1.livsmedel, kläder och skor, lek och fritid, förbrukningsvaror, hälsa och hygien samt dagstidning, telefon och radio- och TV- avgift, 2.boende, hushållsel, arbetsresor, hemförsäkring samt medlem- skap i fackförening och arbetslöshetskassa. Av andra stycket framgår att skäliga kostnader enligt första stycket 1 ska, i enlighet med vad regeringen närmare föreskriver, beräknas enligt en för hela riket gällande norm (riksnorm) på grundval av officiella prisundersökningar av olika hushållstypers baskonsum- tion.55 Om det i ett enskilt fall finns särskilda skäl, ska socialnämn- den dock beräkna dessa kostnader till en högre nivå. Nämnden får också i ett enskilt fall beräkna kostnaderna till en lägre nivå, om det finns särskilda skäl för detta. Enligt 3 kap. 5 § SoL ska socialnämndens insatser för den enskilde utformas och genomföras tillsammans med honom eller henne och vid behov i samverkan med andra samhällsorgan och med organisationer och andra föreningar. Bestämmelsen riktar sig i första hand till socialarbetarna och dess innebörd är att social- tjänsten inte får vidta åtgärder över huvudet på klienten. Eftersom den enskilde ofta kan vara i behov av insatser från såväl som från annat samhällsorgan ska socialnämnden i sådant fall samverka med det organet så att olika insatser kan sam- ordnas.56 Regeringen har understrukit behovet av att samverkar med framför allt Arbetsförmedlingen för att gemensamt samordna insatser som kan vara nödvändiga för enskilda som av olika anledningar är i behov av socialbidrag.57 54Regeringens proposition (1997/97:124) Ändring i socialtjänstlagen s. 72 f. 55Se 2 kap. 1 § socialtjänstförordningen (2001:937). 56Regeringens proposition (1979/80:1) om s. 529. 57Regeringens proposition (1996/97:124) Ändring i socialtjänstlagen s. 73. 4.2.4Praktik eller kompetenshöjande verksamhet Målsättningen med det sociala arbetet för personer med ekono- miskt bistånd är i de flesta fall att på olika sätt öka möjligheterna för dessa att få ett arbete. arbete samverkar därför med arbetsmarknadspolitiken. För att hindra långvarigt bistånds- beroende är det viktigt att den som har försörjningsstöd får tillgång till insatser som stärker möjligheterna att komma in på arbetsmark- naden eller att ta del av lämplig utbildning. Det är viktigt att har tillgång till nödvändiga redskap för att kunna hjälpa den enskilde i detta arbete. Arbetslöshet är det mest vanliga försörjningshindret bland personer i alla åldersgrupper. Den som är arbetslös och har försörjningsstöd är alltså, oavsett ålder, i behov av insatser i ett tidigt skede för att förhindra risken att bli långvarigt beroende av ekonomiskt bistånd.58 Mot bakgrund av det ovan sagda stadgas i 4 kap. 4 § första stycket SoL att socialnämnden får begära att den som får försörj- ningsstöd ska delta i av nämnden anvisad praktik eller annan kompetenshöjande verksamhet om den enskilde inte har kunnat erbjudas någon lämplig arbetsmarknadspolitisk åtgärd. gällande bestämmelse (SFS 2007:409) avsåg främst yngre personer. I förarbetena till nu gällande lag anfördes emeller- tid att även personer som är eller äldre kan ha samma behov som yngre av att delta i praktik eller annan kompetenshöjande verksamhet vid sidan av de ordinarie arbetsmarknadspolitiska systemen. Det kan bland annat gälla arbetssökarverksamheter som avser att förbättra kunskaperna om arbetslivet, förmågan att skriva arbetsansökan eller på andra sätt ta kontakt med potentiella arbets- givare. Det kan också vara fråga om att delta i kommunalt anord- nad praktik eller annan verksamhet med det uttalade syftet att öka kompetensen. borde därför, anfördes i motiven, få möjlighet att kunna anvisa en person som får försörjningsstöd att delta i praktik eller annan kompetenshöjande verksamhet oavsett personens ålder. Det väsentliga är vilket behov som finns av kompetenshöjande insats i det enskilda fallet. Härigenom har regeringen också velat tydliggöra att ska arbeta med aktiva insatser som syftar till att stärka ställningen 58 Regeringens proposition (2012/13:94) Jobbstimulans inom det ekonomiska biståndet s. 31. på arbetsmarknaden för alla biståndstagare som är i behov av det.59 Som framgår av bestämmelsen får anvisning enbart ske om den enskilde inte har kunnat erbjudas någon lämplig arbetsmarknads- politisk åtgärd.60 Av 4 kap. 4 § andra stycket framgår att den praktik eller kompe- tenshöjande verksamhet som avses i första stycket ska syfta till att utveckla den enskildes möjligheter att försörja sig själv. Verksamheten ska stärka den enskildes möjligheter att komma in på arbetsmarknaden eller, där så är lämpligt, på en fortsatt utbildning. Den ska utformas med skälig hänsyn till den enskildes individuella önskemål och förutsättningar. ska, enligt tredje stycket, samråda med Arbetsförmedlingen innan beslut fattas enligt första stycket. I förarbetena framhålls att socialnämnden ska göra en individuell bedömning av om den enskilde har behov av att delta i kom- petenshöjande verksamhet och i så fall vilka insatser som svarar mot behovet. Bestämmelsen ska inte tillämpas i de fall den enskildes problem är av annan mer personlig natur, såsom allvarliga miss- bruksproblem eller beteendemässiga störningar. I sådana fall måste först hantera dessa grundläggande problem innan ställning kan tas till hur man på bästa sätt kan stärka den enskildes förmåga att försörja sig själv. Praktik eller annan kom- petenshöjande verksamhet får alltså inte ersätta vård- eller behand- lingsinsatser. Detta hindrar dock inte, sägs i förarbetena, att sådan verksamhet i vissa fall kan användas som ett led i socialnämndens arbete för att bryta ett begynnande missbruk eller som komplement till andra insatser mot missbruket. Insatserna är heller inte, generellt sett, avsedda för personer som endast tillfälligtvis är beroende av försörjningsstöd och som bedöms ha goda förutsättningar att inom en rimlig tid få ett arbete eller annan arbetsmarknadspolitisk åtgärd inom ramen för ordinarie system.61 Bestämmelsen kan även gälla den som följer en utbildning som finansieras med t.ex. studiemedel. Dessa studerande bör normalt sett inte förekomma bland dem som söker försörjningsstöd, men om så sker i samband med studieuppehåll, bör socialnämnden kunna begära att han eller hon deltar i någon form av 59Regeringens proposition (2012/13:94) Jobbstimulans inom det ekonomiska biståndet s. 32. 60Regeringens proposition (2012/13:94) Jobbstimulans inom det ekonomiska biståndet s. 32. 61Regeringens proposition (2012/13:94) Jobbstimulans inom det ekonomiska biståndet s. 32. praktik, även om detta inte krävs för att kunna återgå till studier. Syftet blir dock mer begränsat. Åtgärderna får därför utformas med hänsyn till att denna grupp i första hand söker försörjningsstöd därför att andra alternativ, t.ex. feriearbete, saknas.62 Om den enskilde utan godtagbart skäl avböjer att delta i praktik eller annan kompetenshöjande verksamhet som anvisats enligt 4 §, får, enligt 4 kap. 5 § SoL, fortsatt försörjningsstöd vägras eller ned- sättas. Detsamma gäller om den enskilde utan godtagbart skäl ute- blir från praktiken eller den kompetenshöjande verksamheten. måste först överväga om de skäl den enskilde anför som förklaring till att avböja anvisad verksamt eller att utebli från densamma är godtagbart. I så fall ska ingen reduktion ske. Godtagbara skäl för att inte vilja delta kan enligt förarbetena t.ex. vara om den enskilde har bärande invändningar mot den föreslagna verksamheten, såsom att den kräver större fysisk styrka än han eller hon besitter eller att den på annat sätt är olämplig med hänsyn till den enskildes personliga förutsättningar. Att sådana invändningar behöver godtas bör dock, sägs det, höra till undantagen, eftersom praktiken eller den kompetenshöjande verksamheten ska ingå som ett led i en längre syftande plan till vilken den enskilde förutsätts medverka. Godtagbara skäl för att utebli från verksamheten kan t.ex. vara sjukdom hos den enskilde själv eller hos hemmavarande barn, besök hos arbetsförmedling eller studievägledare, o.d.63 Accepterar inte skälen bör i första hand viss ned- sättning av försörjningsstödet övervägas. Att helt vägra försörj- ningsstöd bör bara undantagsvis komma i fråga, såsom om den enskilde upprepade gånger uteblir och inte bättrar sig trots samtal med nämnden och andra åtgärder från nämndens sida. Kommunens yttersta ansvar innebär dessutom vissa begränsningar, så till vida att socialnämnden även i dessa fall måste se till att den enskilde åtminstone har medel för det omedelbara livsuppehället.64 62Regeringens proposition (2012/13:94) Jobbstimulans inom det ekonomiska biståndet s. 33. 63Regeringens proposition (1996/97:124) Ändring i socialtjänstlagen s. 173. 64Regeringens proposition (1996/97:124) Ändring i socialtjänstlagen s. 173. 4.3.1Sekretess i ärende om arbetsförmedling m.m. Sekretess för enskilds personliga förhållanden i ärende om offentlig arbetsförmedling m.m. regleras i 28 kap. 11 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), förkortad OSL. Enskilds personliga förhållanden avser vitt skilda förhållanden, allt från en persons namn65 och adress till yttringarna av ett psykiskt sjukdomstillstånd. Också uppgift om en persons ekonomi kan falla under begreppet personliga förhållanden.66 Enligt 28 kap. 11 § OSL gäller sekretess, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till denne lider men och uppgiften förekommer i ärende om 4.antagning till arbetsmarkandsutbildning, eller 5.hjälp och stöd vid arbetslöshet eller andra åtgärder i anställ- ningsfrämjande syfte eller för att främja en enskilds anpassning till arbetslivet. Bestämmelsen innehåller ett omvänt skaderekvisit vilket innebär en presumtion för sekretess. Den är främst tillämplig hos Arbetsför- medlingen.67 Även andra myndigheter kan dock ha anledning att tillämpa densamma, t.ex. när man via Arbetsförmedlingen söker ny personal eller vid tillämpning av reglerna i lagen (1974:13) om vissa anställningsfrämjande åtgärder eller i 22 kap. lagen (1962:381) om allmän försäkring rörande rehabilitering och rehabiliteringsersätt- ning.68 65Regeringens proposition (2003/04:93) Några frågor om sekretess m.m. s. 45. Regerings- rätten har i RÅ 1993 not. 295 funnit att sekretess fick anses gälla hos Arbetsmarknads- styrelsen för namnen på två kursdeltagare. 66Regeringens proposition (1979/80:2) med förslag till sekretesslag m.m. Del A s. 84. 67Regeringsrätten fann i RÅ 1994 not. 295 att sekretess gällde för bl.a. uppgifter i en utskrift av det ADB-baserade personregister som fördes vid en arbetsförmedling över enskilda arbetssökande. 68Lenberg, , Tansjö, Offentlighets och sekretesslagen. För att tillgodose allmän insyn i fall av myndighetsutövning avseende de ärenden som bestämmelsen omfattar föreskrivs i andra stycket att beslut i ärende inte omfattas av sekretess.69 I 28 kap. 12 § OSL regleras sekretessen för enskilds affärs – och driftsförhållanden. Också här gäller ett omvänt skaderekvisit, dvs. sekretess är huvudregel. 4.3.2Sekretess i ärende om etableringsplan och etableringsersättning I 21 kap. 5 § OSL finns en primär sekretessbestämmelse som gäller sekretess för särskilt känsliga uppgifter som rör utlänning. Utöver vad som följer av den bestämmelsen gäller, enligt 28 kap. 12 a § OSL, sekretess för uppgift om en enskilds personliga förhållanden när uppgiften förekommer i ärende om etableringsplan och i ärende om ersättning enligt lagen (2010:197) om etableringsinsatser för vissa nyanlända invandrare, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till denne lider men. Bestämmelsen innebär att Arbetsförmedlingen och Försäk- ringskassan kan hemlighålla känsliga uppgifter i ärenden om etable- ringsplan och ersättning till nyanlända invandrare, t.ex. uppgift om enskilds hälsotillstånd.70 Ärenden om etableringsersättning, etableringstillägg och bostads- ersättning handläggs av Arbetsförmedlingen och Försäkrings- kassan. Förevarande bestämmelse gäller tillsammans med annan sekretessreglering i ärenden som dessa myndigheter handlägger. Ärenden om etableringsinsatser och etableringsersättning kan innehålla en rad känsliga uppgifter i t.ex. skälen för Migrations- verkets beslut om uppehållstillstånd, men även i Arbetsförmed- lingens etableringsplan och i handlingar såsom hälsotillstånd och familjeförhållanden. Bestämmelsen gäller därför med ett omvänt skaderekvisit. 69Frågor om beräkning och utbetalning av bidrag och lån avseende hjälp och stöd vid arbetslöshet handläggs i en del fall av och av domstolar. Av tredje stycket följer att 28 kap. 1–2 och 6 §§ därvid gäller i stället. 70Regeringens proposition (2019/10:60)Nyanlända invandrares arbetsmarknadsetablering – egenansvar med professionellt stöd. 4.3.3Sekretess i ärende om arbetslöshetsersättning m.m. Enligt 28 kap. 13 § OSL gäller sekretess i ärende om arbetslöshets- ersättning enligt lagen (1997:238) om arbetslöshetsförsäkring och i ärende om medlemsavgift för arbetslös medlem enligt lagen (1997:239) om arbetslöshetskassor för uppgift om en enskilds personliga förhållanden, om det kan antas att den enskilde eller någon närstående till denne lider men om uppgiften röjs. Bestämmelsen är tillämplig i första hand hos arbetslöshetskassorna och Arbetsförmedlingen. Såvitt gäller arbetslöshetskassorna framgår av 2 kap. 4 § OSL, att vad som föreskrivs i tryckfrihetsförordningen om rätt att ta del av allmänna handlingar hos myndigheter i tillämpliga delar ska gälla också handlingar hos de organ som anges i bilagan till lagen, om handlingarna hör till den verksamhet som nämns där. Dessa organ ska vid tillämpningen av OSL jämställas med myndigheter. Enligt bilagan till OSL är arbetslöshetskassor enligt lagen (1997:239) om arbetslöshetskassor, förkortad LAK, sådana organ. Sekretessen gäller i ärende om arbetslöshetsersättning enligt och i ärende om medlemsavgift enligt LAK. 13 § avses vara heltäckande och utesluta tillämpning av 11 § när det gäller ärenden om arbetslöshetsersättning.71 13 § gäller vid arbetslöshetskassornas prövning av ärenden om arbetslöshetsersättning. Verksamhet som avser ärenden om arbetslöshetsersättning omfattar även de ärenden som arbetslöshetskassorna hanterar för att genom beräkning av dagpenning från arbetslöshetsförsäkringen förenkla ärendehante- ringen hos och , och det även i de fall där någon ersättning inte betalas ut av arbets- löshetskassorna.72 Sekretessen gäller med ett rakt skaderekvisit, dvs. med en pre- sumtion för offentlighet. Finns emellertid anledning att anta att den som uppgiften rör, eller närstående till denne, lider men om uppgiften röjs gäller sekretess. 71Jfr dock 7 kap. 3 § OSL rörande konkurrens mellan sekretessbestämmelser. 72Regeringens proposition (2000/01:129) Ökat informationsutbyte mellan arbetslöshetsförsäk- ringen, socialförsäkringen och studiestödet s. 85. Sekretess gäller, enligt 26 kap. 1 § första stycket OSL, inom social- tjänsten för uppgift om en enskilds personliga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till denne lider men. Enskilds personliga förhål- landen kan omfatta allt från namn och adress till psykiskt sjuk- domstillstånd omfattas, liksom en persons ekonomi.73 Med socialtjänst avses i OSL, enligt andra stycket, bl.a. verksam- het enligt lagstiftningen om socialtjänst. Verksamheten kan bestå i såväl handläggning av ärenden som rent faktisk verksamhet. Sekretessen avgränsas med ett omvänt skaderekvisit, dvs. det finns en presumtion för sekretess. Av 8 kap. 1 § OSL följer att en uppgift för vilken sekretess gäller enligt lagen inte får röjas för enskilda eller för andra myndigheter, om inte annat anges i OSL eller i lag eller förordning som det hän- visas till i OSL. Som framgått ovan jämställs bl.a. arbetslöshets- kassor med myndighet. Sekretess till skydd för enskild hindrar emellertid inte, enligt 10 kap. 1 § OSL, att en uppgift lämnas till en annan enskild eller till en myndighet, om den enskilde samtycker till det. Sekretess hindrar inte heller att en uppgift lämnas till en enskild eller till en annan myndighet, om det är nödvändigt för att den utlämnande myndigheten ska kunna fullgöra sin verksamhet. Av 10 kap. 28 § första stycket OSL framgår dessutom att sekretess inte hindrar att en uppgift lämnas till en annan myndighet om uppgiftsskyldighet följer av lag eller förordning. En sådan bestämmelse bryter sekretessen. Undantaget från sekretess gäller också för sådana enskilda organ som enligt 2 kap. 2–5 §§ OSL jämställs med myndighet. För att inte oförutsedda hinder ska uppkomma i myndighet- ernas verksamhet regleras i en generalklausul, 10 kap. 27 § första stycket OSL, att utöver vad som följer av vissa i bestämmelsen uppräknade paragrafer, får en sekretessbelagd uppgift lämnas till en 73 Regeringens proposition (1979/80:2) med förslag till sekretesslag m.m. Del A s. 84 och regeringens proposition (2003/04:93) Några frågor om sekretess m.m. s. 45. myndighet, om det är uppenbart att intresset av att uppgiften läm- nas har företräde framför det intresse som sekretessen ska skydda. Av andra stycket följer dock att nämnda bestämmelse inte gäller bl.a. i fråga om sekretess enligt 26 kap. 1–6 §§ OSL, dvs. sek- retessen på område.