sou · H2B391 · 2015-01-01 00:00:00 — är en utgångspunkt i att ett barns autonomi är begränsad. Barn har därför rätt att åtnjuta ett särskilt skydd gente- mot faror som barn är speciellt utsatta för. Detta anses ge uttryck för ett behovsorienterat synsätt. ger alltså uttryck för både ett kompetens- och behovsinriktat synsätt på barn.4 Rättigheterna i kan delas in efter deras ända- mål. Det finns grundläggande rättigheter som rätt till liv, jämställd- het, namn och nationalitet, yttrandefrihet, rätt att komma till tals och religionsfrihet. Därutöver finns rättigheter som ger barn skydd gentemot faror som barn är särskilt utsatta för – rätt till skydd från övergrepp, vanvård, bortförande m.m. En sista kategori rör rättig- heter kopplade till främjandet av barns utveckling genom rätt till utbildning, information, fritid, lek och kultur.5 Konventionen inne- håller fyra grundläggande principer som ska vara styrande för tolk- ningen av artiklarna i konventionen, som de har en själv- ständig betydelse. De aktuella principerna är icke-diskriminering, barnets bästa, rätten till liv och utveckling samt rätten att komma till tals, vilka principer framgår av artiklarna 2, 3, 6 och 12. 5.2.1Artikel 2: Principen om icke-diskriminering Enligt artikel 2 i förbinder sig konventions- staterna att respektera och tillförsäkra varje barn inom deras juris- diktion de rättigheter som anges i konventionen utan åtskillnad av något slag, oavsett barnets eller dess föräldrars eller vårdnadshava- res ras, hudfärg, kön, språk, religion, politiska eller annan åskåd- ning, nationella, etniska eller sociala ursprung, egendom, handi- kapp, börd eller ställning i övrigt. Konventionsstaterna ska vidta alla lämpliga åtgärder för att säkerställa att barnet skyddas mot alla former av diskriminering eller bestraffning på grund av föräldrars, vårdnadshavares eller familjemedlemmars ställning, verksamhet, uttryckta åsikter eller tro. Det skydd mot diskriminering som kommer till uttryck i arti- kel 2 gäller i förhållande till de rättigheter som kommer till uttryck i konventionen. Skyldigheten till icke-diskriminering kräver att 4Leviner (2011), Rättsliga dilemman i barnskyddsarbete, s. 90–91. 5Leviner (2011), Rättsliga dilemman i barnskyddsarbete, s. 91. Mänskliga rättigheter och skydd mot diskriminering staterna identifierar enskilda barn och grupper av barn som kan behöva särskilt stöd för att deras rättigheter ska erkännas och kunna fullgöras. I förhållande till tjänster såsom sjukvård och socialtjänst beskriver hur diskriminering av små barn är ett speciellt bekymmer. Staterna uppmanas att övervaka till- gången till sådana tjänster med god kvalitet, som bidrar till små barns överlevnad och utveckling. Staterna uppmanas också att garantera att alla barn har samma möjlighet att ta del av tillgängliga tjänster. Mer allmänt bör konventionsstaterna öka medvetenheten om diskriminering av små barn i allmänhet och utsatta grupper av barn i synnerhet.6 Vidare beskriver hur för- budet mot diskriminering inte är en passiv skyldighet utan kräver att staten vidtar lämpliga proaktiva åtgärder för att säkerställa att barn ges möjlighet att jämlikt åtnjuta konventionens rättigheter. I vissa situationer kan det krävas aktiva insatser för att avhjälpa reell ojämlikhet.7 5.2.2Artikel 3: Barnets bästa Av artikel 3 framgår bland annat att barnets bästa ska komma i främsta rummet vid alla åtgärder som rör barn, vare sig de vidtas av offentliga eller privata sociala välfärdsinstitu- tioner, domstolar, administrativa myndigheter eller lagstiftande organ. Rättigheterna i konventionen ska respekteras på alla nivåer i samhället och konventionsstaterna ska, i syfte att tillförsäkra barnet skydd och välfärd, vidta lämpliga lagstiftnings- och administrativa åtgärder. beskriver barnets bästa som en rättighet, en princip och ett tillvägagångssätt. Artikel 3 ger varje barn rätten att få sina intressen (barnets bästa) bedömda och satta i främsta rummet vid alla åtgärder och beslut som rör barnet, såväl i den offentliga som i den privata sfären. Som beskrivits tidigare är artikel 3 en av fyra grundprinciper för tolkning och genom- förande av alla barnets rättigheter. Vidare är det ett dynamiskt 6Unicef (2008), om , s. 36. 7Barnrättskommitténs allmänna kommentar nr 14 (2013) om Barnets rätt att få sitt bästa satt i främsta rummet, punkt 41. Mänskliga rättigheter och skydd mot diskriminering koncept, som kräver att man gör bedömningar anpassade till det specifika sammanhanget.8 Syftet med begreppet barnets bästa är enligt att säkerställa både fullt och faktiskt åtnjutande av alla de rättig- heter som erkänns i konventionen utifrån barnets helhetsutveck- ling. Enligt kommittén får en vuxen persons bedömning av barnets bästa inte ha företräde framför skyldigheten att respektera barnets alla rättigheter enligt konventionen. Enligt finns det ingen rangordning av rättigheterna i , alla rättigheter som föreskrivs är för barnets bästa och ingen rättig- het ska kunna inskränkas av en negativ tolkning av barnets bästa.9 För att stärka barnets rättigheter i krävs enligt prop. 2009/10:232 kontinuerliga analyser av konsekvenserna av beslut, så kallade barnkonsekvensanalyser, och utvärderingar av vilka faktiska konsekvenser beslut och åtgärder har fått för barn. Det gäller både beslut som rör det enskilda barnet och generella beslut och åtgärder som rör barn. Genom uppföljning och utvärderingar kan man också identifiera behovet av nya lagbestämmelser och andra insatser för att stärka barnets rättigheter. Uppföljning och utvärdering av beslut och åtgärder som rör barn ska alltid göras utifrån ett barnrätts- perspektiv, dvs. grundas på normerna och principerna etablerade av bland annat . Det är viktigt att barn själva får uttrycka sina åsikter i samband med uppföljningar och utvärde- ringar av beslut och åtgärder som rör dem, t.ex. när det gäller det stöd och den vård de får.10 Vilken närmare betydelse och konsekvens principen om barnets bästa har är inte klarlagt. När man diskuterar kriterier för hur barn- konventionen ska tolkas betonas att ska ses som en helhet. Barnets bästa ska tolkas i relation till övriga artiklar men särskilt de andra grundläggande principerna, bland annat rätten att komma till tals. Avsaknaden av närmare precision av barnets bästa innebär att principen kan få olika inne- börd beroende på kultur och lokala sedvänjor och därmed olika betydelse i olika länder. Innebörden av barnets bästa kan också för- 8Barnrättskommitténs allmänna kommentar nr 14 (2013) om Barnets rätt att få sitt bästa satt i främsta rummet, punkt 1. 9Barnrättskommitténs allmänna kommentar nr 14 (2013) om Barnets rätt att få sitt bästa satt i främsta rummet, punkt 4. 2009/10:232, s. 17. Mänskliga rättigheter och skydd mot diskriminering Det som uppfattas som barnets bästa kan komma att ifrågasättas . I den rättsliga doktri- nen beskrivs hur barnets bästa måste avgöras i varje enskilt fall utifrån en bedömning av de individuella förhållandena. Vid bedömningen måste hänsyn tas till allt som rör barnets fysiska och psykiska välbefinnande och utveckling. Så långt det är möjligt ska långsiktiga och kortsiktiga effekter för barnet beaktas.11 Tillämpningen av barnets bästa En fullständig tillämpning av barnets bästa förutsätter enligt ett rättighetsbaserat synsätt, och att alla aktörer engageras för att säkra barnets fysiska, psykologiska, moraliska och andliga integritet som en helhet, samt befästa barnets mänskliga värdighet.12 Enligt barnrättskommittén består begreppet barnets bästa av tre delar: En materiell rättighet: Rättigheten att få barnets bästa bedömt och satt i främsta rummet när olika intressen vägs emot var- andra i beslut som gäller barnet, samt garantin att denna rättig- het alltid tillämpas när ett beslut ska fattas som rör ett enskilt barn, en grupp identifierade eller oidentifierade barn, eller barn i allmänhet. Artikel 3 skapar en reell skyldighet för konventions- staterna, den är direkt tillämplig och kan åberopas i domstol. En grundläggande rättslig tolkningsprincip: Om en rättsregel är öppen för fler än en tolkning ska den tolkning som mest verk- ningsfullt tillgodoser barnets bästa ha företräde. Tolknings- ramarna är de rättigheter som värnas i konventionen och dess fakultativa protokoll. Ett tillvägagångssätt: När ett enskilt barn, en identifierad grupp barn eller barn i allmänhet påverkas av ett beslut, måste besluts- processen innehålla en utvärdering av eventuella positiva och negativa konsekvenser för barnet eller barnen i fråga. Bedöm- ning och fastställande av barnets bästa kräver ett rättssäkert för- 11Leviner (2011), Rättsliga dilemman i barnskyddsarbete, s. 100–101. Se också Prop. 2002/03:53, s. 77 f. 12Barnrättskommitténs allmänna kommentar nr 14 (2013) om Barnets rätt att få sitt bästa satt i främsta rummet, punkt 5. Mänskliga rättigheter och skydd mot diskriminering Dessutom måste beslutsmotiveringen visa att uttrycklig hänsyn har tagits till barnets bästa. Det betyder att konventions- staterna ska förklara hur man har tagit hänsyn till barnets bästa i beslutet, det vill säga vad som har ansetts vara för barnets bästa, vilka kriterier det grundas på, samt hur barnets intressen har vägts mot andra hänsynstaganden vare sig dessa handlar om övergripande policyfrågor eller enskilda fall.13 5.2.3Artikel 4: Genomförandet av konventionens rättigheter Enligt artikel 4 i ska konventionsstaterna bland annat vidta alla lämpliga lagstiftnings-, administrativa och andra åtgärder för att genomföra de rättigheter som erkänns i konven- tionen. Enligt är det av grundläggande betydelse att säkerställa att all nationell lagstiftning är helt förenlig med konventionen och att konventionens principer och bestäm- melser kan tillämpas direkt och genomföras på lämpligt sätt.14 Lagstiftning ses som statens främsta instrument för att garan- tera att barnets rättigheter tillgodoses i verksamheter, beslut och åtgärder som rör det enskilda barnet och barn som kollektiv. All lagstiftning som rör barn ska därför utformas i överensstämmelse med normerna i konventionen och andra internationella traktat som reglerar barnets rättigheter. Det finns inget som hindrar att den svenska lagstiftningen går längre än de internationella åtagan- dena när det gäller barnets rättigheter.15 anser att det är en skyldighet för konventionsstaterna att göra en full- ständig översyn av all nationell lagstiftning och relaterade admi- nistrativa riktlinjer för att säkerställa en fullständig efterlevnad av konventionen.16 Särskilt betonas vikten av att staterna säkerställer att den nationella lagstiftningen återspeglar det som har fastställts vara konventionens grundprinciper, nämligen artikel 2, 3, 6 och 12.17 13Barnrättskommitténs allmänna kommentar nr 14 (2013) om Barnets rätt att få sitt bästa satt i främsta rummet, punkt 6. 14Barnrättskommitténs allmänna kommentar nr 5 (2003), Allmänna åtgärder för genom- förandet av konventionen om barnets rättigheter (artikel 4, 42 och 44.6), punkt 1. 2009/10:232, s. 11–12. 16Barnrättskommitténs allmänna kommentar nr 5 (2003), Allmänna åtgärder för genom- förandet av konventionen om barnets rättigheter (artikel 4, 42 och 44.6), punkt 18. 17Barnrättskommitténs allmänna kommentar nr 5 (2003), Allmänna åtgärder för genom- förandet av konventionen om barnets rättigheter (artikel 4, 42 och 44.6), punkt 22. Mänskliga rättigheter och skydd mot diskriminering 5.2.4Artikel 12: Barnets rätt att bli hörd Enligt artikel 12 i ska konventionsstaterna till- försäkra det barn som är i stånd att bilda egna åsikter rätten att fritt uttrycka dessa i alla frågor som rör barnet. Barnets åsikter ska till- mätas betydelse i förhållande till ålder och mognad. Detta är som beskrivs i avsnitt 5.2 en av de grundläggande principerna i barn- konventionen och ska finnas med i tolkningen av de övriga artik- larna.18 Enligt innebär artikel 12 en tydlig juri- disk skyldighet för konventionsstaterna att erkänna rättigheten och säkerställa att den genomförs genom att lyssna på barnets åsikter och tillmäta dem betydelse. Skyldigheten kräver att konventions- staterna, beroende på rättssystem, antingen garanterar denna rätt direkt, eller antar eller ändrar lagar så att barnet kan åtnjuta denna rätt fullt ut.19 För att ge barnet förutsättningar att uttrycka sina åsikter krävs att ansvariga aktörer har kunskap om hur denna rättighet ska för- verkligas i den egna verksamheten. Det innebär att det måste finnas kunskap om och utarbetade arbetssätt för hur barnets åsikter på bästa sätt kan inhämtas utifrån barnets ålder och mognad. Det är viktigt att miljön känns trygg för barnet och att metoder och arbetssätt är väl anpassade för barnets förutsättningar. Det innebär att barnets rätt att uttrycka sina åsikter och få möjlighet att höras inte är begränsad till tal utan kan inhämtas genom olika uttrycks- medel. I alla beslut som rör barn bör det framgå hur barnets åsikter har inhämtats och beaktats.20 Barnets åsikter ska, som beskrivs ovan, tillmätas betydelse i för- hållande till ålder och mognad. betonar att det inte finns någon angiven åldersgräns för barnets rätt att uttrycka sina åsikter, och avråder konventionsstaterna från att sätta ålders- gränser, vare sig i lagen eller i praktiken, som begränsar barnets rätt att bli hörd i alla frågor som rör barnet. Forskning visar att barn kan bilda åsikter , även om barnet inte kan uttryck dessa åsikter verbalt. Följaktligen kräver ett fullständigt 18Barnrättskommitténs allmänna kommentar nr 12 (2009), Barnet rätt att bli hörd, punkt 2. Se också Prop. 2009/10:232, s. 12–13. 19Barnrättskommitténs allmänna kommentar nr 12 (2009), Barnet rätt att bli hörd, punkt 15. 2009/10:232, s. 13. Mänskliga rättigheter och skydd mot diskriminering genomförande av artikel 12 att man erkänner och respekterar icke verbal kommunikation som lek, kroppsspråk, ansiktsuttryck och teckningar och målningar som mycket små barn kan använda för att visa att de har förstått samt för att uttrycka sina val och prefe- renser. Vidare är det inte nödvändigt att barnet har utförlig kun- skap om alla aspekter i frågan som påverkar barnet, men däremot ska barnet ha tillräcklig förståelse för att kunna bilda sig åsikter i frågan.21 Barnets ålder och mognad hänvisar till barnets förmågor, som måste bedömas för att man ska kunna beakta barnets åsikter, och för att förmedla till barnet hur dessa åsikter har påverkat resultatet av processen. Artikel 12 innebär att det inte räcker att enbart lyssna på barnet. När barnet är i stånd att bilda sig en egen uppfattning måste barnets åsikter noga beaktas. Genom att kräva att betydelse ska tillmätas dessa i förhållande till barnets ålder och mognad tydlig- gör artikel 12, att ålder inte kan avgöra vikten av ett barns åsikter. Hur mycket barn förstår är inte på något entydigt sätt knutet till barnets biologiska ålder. Forskning visar att information, erfaren- het, miljö, sociala och kulturella förväntningar samt omfattningen av stöd bidrar till utvecklingen av ett barns förmåga att bilda åsikter. Därför måste barnets åsikter bedömas i varje enskilt fall.22 Mognad avser förmågan att förstå och bedöma konsekvenserna av en särskild fråga och måste därför övervägas när barnets individuella förmågor fastställs. Mognad är svår att definiera, men i artikel 12 avses med mognad ett barns kapacitet att uttrycka sina åsikter om frågor på ett rimligt och självständigt sätt. Man måste också ta hän- syn till hur frågan påverkar barnet. Ju mer resultatet påverkar ett barns liv, desto mer relevant är en korrekt bedömning av just det barnets mognad.23 beskriver hur speglar en syn på barnet som en person med egna rättigheter att få informa- tion och att få komma till tals. En kritik som riktar mot svensk lagstiftning, och dess förarbeten, är att de fortfa- rande präglas av en misstro mot barnets förmåga att ha egna åsikter. Barn får inte fullt ut komma till tals i tvister om vårdnad, boende 21Barnrättskommitténs allmänna kommentar nr 12 (2009), Barnet rätt att bli hörd, punkt 21. 22Barnrättskommitténs allmänna kommentar nr 12 (2009), Barnet rätt att bli hörd, punkt 29. 23Barnrättskommitténs allmänna kommentar nr 12 (2009), Barnet rätt att bli hörd, punkt 30. Mänskliga rättigheter och skydd mot diskriminering och umgänge, i utredningar inom och inte heller i asylprocessen.24 Enligt innebär formuleringar som används i den svenska lagstiftningen en försvagning av barns rätt att komma till tals. Artikel 12 anger att varje barn som är i stånd att ha egna åsikter fritt ska få uttrycka dessa i alla frågor som rör barnet. I den svenska lagstiftningen uttrycks det i stället ofta genom att barnets inställning ska klarläggas om det inte är olämp- ligt. Detta olämplighetsrekvisit har ingen motsvarighet i Barn- konventionen. Enligt ska utgångspunkten inte vara att skydda barnet från deltagande utan i stället att skydda barnet i sitt deltagande. Det ställer krav på metodutveckling för att barn, även yngre barn, ska kunna komma till tals.25 5.2.5Ungdomars hälsa och utveckling Frågan om ungdomars hälsa och utveckling är kopplat till barn- konventionens artikel 6 (rätten till liv, överlevnad och utveckling) och artikel 24 (rätten till hälsa). tolkar emellertid hälsa och utveckling ur ett bredare perspektiv än bara begränsat till dessa två artiklar.26 Utgångspunkten är att förutom artikel 6 och 24 är även andra bestämmelser och principer i konven- tionen avgörande för att garantera att unga till fullo ska kunna åt- njuta sin rätt till hälsa och utveckling.27 I kap. 4 beskrivs hur ungdomar som utsätts för diskriminering är mer utsatta för övergrepp, andra typer av våld och utnyttjande och deras hälsa och utveckling är utsatta för större risker. De har därför rätt till särskild uppmärksamhet och särskilt skydd i alla delar av samhället. Detta är en följd av artikel 2 och principen om icke-diskriminering.28 24Barnombudsmannen, underlag till regeringen inför femte FN-rapportering, s. 4. 25Barnombudsmannen, underlag till regeringen inför femte FN-rapportering, s. 4. 26Barnrättskommitténs allmänna kommentar nr 4 (2003), Ungdomars hälsa och utveckling inom ramen för konventionen om barnets rättigheter, punkt 4. 27Barnrättskommitténs allmänna kommentar nr 4 (2003), Ungdomars hälsa och utveckling inom ramen för konventionen om barnets rättigheter, punkt 5. 28Barnrättskommitténs allmänna kommentar nr 4 (2003), Ungdomars hälsa och utveckling inom ramen för konventionen om barnets rättigheter, punkt 6. Mänskliga rättigheter och skydd mot diskriminering För att främja ungdomars hälsa och utveckling uppmuntras konventionsstaterna att respektera ungas rätt till personlig inte- gritet och sekretess, när det gäller rådgivning i hälso- och sjukvårds- frågor. Ungdomar som bedöms vara tillräckligt mogna att få råd- givning utan närvaro av en förälder eller någon annan person har rätt till personlig integritet och kan begära konfidentiella tjänster, inklu- sive behandling.29 Ungdomars hälsa och utveckling påverkas kraftigt av miljön de lever i. Att skapa en säker och stödjande miljö innebär att inrikta sig på attityder och handlingar både i den unga människans när- miljö – familj, kamrater, skolor och samhällstjänster – och i den allmänna miljön, som skapas av bland annat samhällsgemenskaper och religiösa grupper, medier, samt nationell och lokal politik och lagstiftning. Att främja och tillämpa konventionens bestämmelser och principer, särskilt artikel 2–6, 12–17, 24, 28, 29 och 31, är enligt viktigt för att garantera ungdomars rätt till hälsa och utveckling. Konventionsstaterna bör vidta åtgärder genom att formulera strategier eller anta lagstiftning och genomföra sär- skilda program för ungdomar.30 uppmanar konventionsstaterna att, i överens- stämmelse med den fortlöpande utvecklingen av barns förmågor, utforma lagstiftning, strategier och program som främjar ungdomars hälsa och utveckling genom att bland annat ge föräldrar och vård- nadshavare lämplig assistans genom att utveckla institutioner, anlägg- ningar och tjänster som i tillräcklig utsträckning stöder ungdomars välmående, ge tillräcklig information och stöd till föräldrar för att underlätta utvecklandet av relation byggd på tillit och förtroende där frågor om exempel sexualitet och sexuellt beteende kan disku- teras öppet och där man kan finna acceptabla lösningar.31 29Barnrättskommitténs allmänna kommentar nr 4 (2003), Ungdomars hälsa och utveckling inom ramen för konventionen om barnets rättigheter, punkt 11. 30Barnrättskommitténs allmänna kommentar nr 4 (2003), Ungdomars hälsa och utveckling inom ramen för konventionen om barnets rättigheter, punkt 14. 31Barnrättskommitténs allmänna kommentar nr 4 (2003), Ungdomars hälsa och utveckling inom ramen för konventionen om barnets rättigheter, punkt 16. Mänskliga rättigheter och skydd mot diskriminering Artikel 6: Rätten till liv Av artikel 6 framgår att konventionsstaterna erkänner att varje barn har en inneboende rätt till livet och att konventionsstaterna till det yttersta av sin förmåga ska säkerställa barnets överlevnad och utveck- ling. Artikel 6 är en av grundläggande principer och dess innebörd återfinns i andra av konventionens bestämmelser. I tolkningen och förverkligandet av andra artiklar ska barnets rätt till liv och utveckling vara vägledande och i alla beslut som rör barn ska frågan om beslutet gynnar eller hindrar barnets utveckling ställas. Med utveckling avses fysisk, psykisk, andlig, moralisk, psyko- logisk och social utveckling på ett sådant sätt att barnet förbereds för ett självständigt liv i ett fritt samhälle. Konventionen kräver aktiva åtgärder, som förhindrar att barn förolyckas eller drabbas av sjukdomar. Staten ska säkerställa barnets överlevnad och utveckling till det yttersta av sin förmåga. Kopplat till artikel 6 är bland annat konventionsstaternas arbete med att vidta nödvändiga åtgärder för att förebygga självmord bland barn och unga.32 Enligt bör man, i en checklista för om uppfyller sina åtaganden enligt artikel 6, bland annat ställa frågan om lämpliga åtgärder har vid- tagits för att förebygga självmord bland barn.33 Artikel 24: Barnets rätt till bästa uppnåeliga hälsa Av artikel 24 framgår bland annat att konven- tionsstaterna erkänner barnets rätt att åtnjuta bästa uppnåeliga hälsa och rätt till sjukvård och habilitering. Konventionsstaterna ska sträva efter att säkerställa att inget barn är berövat sin rätt att ha tillgång till sådan hälso- och sjukvård. tolkar barns rätt till hälsa enligt artikel 24 som en vittomfattande rättighet. Den handlar inte bara om att barn i rätt tid ska få lämplig förebyggande, hälsofrämjande, behandlande, rehabiliterande och palliativ vård. De har även rätt att växa och utveckla sina fulla 32Unicef (2008), om , s. 87–88. 33Unicef (2008), om , s. 90. Mänskliga rättigheter och skydd mot diskriminering möjligheter och att leva under förhållanden som främjar deras hälsa på bästa sätt.34 I begreppet bästa uppnåeliga hälsa ingår barnets biologiska, sociala, kulturella och ekonomiska förutsättningar, men även stat- liga resurser och resurser från andra håll, exempelvis icke-statliga organisationer.35 Barnets rätt till hälsa omfattar en uppsättning fri- och rättigheter. Friheterna blir viktigare i takt med att barnet ut- vecklas och mognar. De omfattar rätten att bestämma över den egna hälsa och kroppen, inklusive den sexuella och reproduktiva friheten att göra ansvarsfulla val. I rättigheterna ingår tillgång till olika inrättningar, varor, tjänster och villkor som ger alla barn samma möjligheter till att bästa uppnåeliga hälsa.36 Vidare innebär artikel 24 att konventionsstaterna ska sträva efter att inget barn är berövat sin rätt att ha tillgång till hälso- och sjuk- vård.