sou · H3B389 · 2015-10-16 00:00:00 — Ändringen innebär att ansvaret tydliggörs för det museum på vilket statens rätt till fornfynd överlåtits. Ordet förvalta uttrycker tydligare än ordet vårda att varje enskilt föremål inte måste bevaras utan att det kan vara motiverat att gallra vissa föremål för att bättre kunna uppfylla åtagandet i stort. med Livrustkammaren (Livrustkammaren, 2003). , , Museum på svenska: Länsmuseerna och kultur- historien (, 1997). , , ”Vad är ett ?”, Kungl. Vitterhets historie och antikvitetsakademiens årsbok (2010). , , & , ”Vem skapar ett museum – och vem vill besöka det?”, i , red., Det turistiska fältet och dess aktörer (Student- litteratur, 2013). Att styra staten – regeringens styrning av sin förvaltning (SOU 2007:75). Att tänka nytt för att göra nytt – om perspektivskifte i offentlig verk- samhet (SOU 2013:40). , , red., Boken om (Bra böcker, 1980). , , Naturens palats: Nybyggnad, vetenskap och utställ- ning vid 1866–1925 (, 1999). , , & , Folkhemmets museum: Bygg- nader och rum för kulturhistoriska samlingar (, 2005). Betänkande med förslag till lag angående kulturminnesvård samt organisation av kulturminnesvården (SOU 1922:11–12). , Per, : 1792–1992 (, 1992). 1 Referenslistan innefattar enbart utgivna publikationer. Internetsidor, beslut och handlingar hos myndigheter samt opublicerade promemorior förtecknas inte. Regeringens budget- propositioner och återkommande skrivelser från statliga myndigheter, som budget- underlag och årsredovisningar, tas inte heller upp i referenslistan. , , ””, i , red., Tolv kulturhisto- riska museer presenterar sig (, 1991). Bristande tillgänglighet som en form av diskriminering 2013/14:198) , , Hjärtats härdar: Folkliv, folkmuseer och minnes- märken i , 1808–1907 (, 2012). , Trendswatch 2014 (2014). , Trendswatch 2015 (2015). Centralmuseernas samarbetsråd, Förstärkt samarbete inom musei- sektorn (2011). , , Stockholmsutställningar (Historiska media, 2007). Digisam, Digitalisering av kulturarvet, nuläge och vägvalsfrågor: Sammanfattning och analys från arbetet med digitaliseringsplaner vid statliga kulturarvsmyndigheter och institutioner (2015). Digisam, Vägledande principer för arbetet med digitalt kulturarv (2014). Digitalt kulturarv – Nationell strategi för arbetet med att digitalisera, digitalt bevara och digitalt tillgängliggöra kulturarvsmaterial och kulturarvsinformation 2012–2015 (, 2012). Drejholt, , ”’Ett illa sett inhysehjon’ – Livrustkammaren i norra ”, i , red., Kongl. Museum, rum för ideal och bildning: En konstbok från (, 1993). ”Därför tvingas museet varsla”, Hela , . , , ”Konsten kan rädda jordklotet”, , . , Handledning: Att ta betalt med 4 § avgifts- förordningen (2015:45). , Myndighet startar – myndighet upphör (2014). , , Den utställda världen: och 1800-talets världsutställningar (, 1994). , , , red., 1897: Mediehistorier kring (Statens ljud- och bildarkiv, 2006). Fernstål, , Genusperspektiv i museer: En omvärldsbevakning (, 2011). Fernstål, , Li Kolker & , Polysemantiskt digitalt museisamlande (, 2014). Findahl, , Svenskarna och internet 2013 (infrastruktur, 2013). Furumark, , red., Att störa homogenitet (Nordic Academic Press, 2013). på museer (Ds 2003:61). , , ”Känn dig själf”: , historiekonstruktion och kulturhistoriska museirepresentationer (, 2006). IFLA, Surfa på vågen eller hamna i bakvattnet: Att navigera i en informationsmiljö under utveckling (2015). , , m.fl., red., Museet som makt och motstånd: till (Arbetets museums vänner, 1996). Handler, , & , The New History in an : Creating the Past at Colonial Williamsburg (, 1997). , , ”Historien om ett museum och om forskning utanför ”, i , red., Forskning vid museer (, 2011). Hillström, , Ansvaret för kulturarvet: Studier i det kultur- historiska museiväsendets formering med särskild inriktning på etablering 1872–1919 (, 2006). Hofrén, , red., 70-talets museum: Samspel, kontakt, kommunika- tion (LT förlag, 1970). ”Hård kritik mot bibliotek i ”, , . Inordnande av Statens centrum för arkitektur och design i – en kraftsamling för konsten, arkitekturen och formen (Ku2015/01181/KI). I samspel med musiklivet (SOU 2010:12). , ., Museums in a Troubled World: Renewal, Irrele- vance or Collapse? (Routledge, 2009). , , Konvergenskulturen – där gamla och nya medier kolliderar (Daidalos, 2008). , ., ”Det unga ”, i Zimm, red., med (Arkitektur- museet, 2012). Keene, , Fragments of the World: Uses of Museum Collec- tions (, 2005). , , Arbetets museum: Museum of work (Arbetets museum, 1996). Klenoder i tiden (SOU 2006:68). – museisamverkan ger resultat (SOU 2009:15). Kulturmiljöns mångfald (prop. 2012/13:96). Kulturminneslag – sammanförd och bearbetad lagstiftning om kultur- minnen (Ds U 1987:9). Kulturpolitik (prop. 1996/97:3). Kulturpolitikens arkitektur (SOU 2009:16). Kulturpolitikens inriktning (SOU 1995:84). Kulturstyrelsen, Museer – viden, demokrati og transformation (2014). Latham, Kiersten F., & , Foundations of Museum Studies: (Libraries Un- limited, 2014). , ”Den första museivägledningen: Med inledning och kommentarer”, i , red., Kongl. Museum, rum för ideal och bildning: En konstbok från National- museum (, 1993). Lihammer, , Forskning vid svenska ABM-institutioner: En undersökning av aktuella förutsättningar och trender (Nobel- museet, 2009) , , Konsten att styra en kulturinstitution: med (Ekerlids förlag, 2015). , , Landet utanför: Ett reportage om bortom storstaden (Leopard förlag, 2010). , , (, 1990). Minne och bildning: Museernas uppdrag och organisation (SOU 1994:51). Museerna (SOU 1973:5). Museisamverkan kring administrativa och tekniska resurser m.m. vid de centrala museerna (Ds U 1984:10). ”Museu receives government protection in ”, , . , Disposal toolkit: Guidelines for museums (2014). Myndigheten för kulturanalys, Besöksutveckling för de centrala museerna 2014: Redovisning av ett regeringsuppdrag (2015). Myndigheten för kulturanalys, Kultur av vem? En undersökning av mångfald i den svenska kultursektorn (2015). Myndigheten för kulturanalys, Museer 2013 (2014). Myndighetschefers villkor (SOU 2011:81). Ny bibliotekslag (prop. 2012/13:147). , , Samhällsmuseum efterlyses: Svensk museiutveckling och museidebatt 1965–1990 (, 2014). Offentlig förvaltning för demokrati, delaktighet och tillväxt 2009/10:175). , , red., Tolv kulturhistoriska museer presenterar sig (, 1991). , , ”Offentligheten och skapandet av ett museum”, i , red., Kongl. Museum, rum för ideal och bildning: En konstbok från (, 1993). Opinionsbildande verksamhet och små myndigheter (SOU 2007:107). , , ”Tysthetsnormen är väl redan lagstadgad?”, På väg mot en ny roll – överväganden och förslag om Riksutställ- ningar (SOU 2010:34). , , ”70-talets museum – efteråt”, i m.fl., red., Museet som makt och motstånd: till (Arbetets museums vänner, 1996). , Trender i tiden –2015: Riksantikvarie- ämbetets omvärldsanalys (2010). & , Utvecklad och mer effektiv hantering av fynd från arkeologiska undersökningar: Återrapportering av regeringsuppdrag (2015). , Rapport med ställningstagande om Digisams fortsatta verksamhet efter 2015 (2014). revisorer, och den svenska historien (1992/93:3). , Känn dig som hemma på framtidens museum: Ett framtidsdokument från (2015). Riksutställningar, En analys av svenska museers ekonomiska utveck- ling 2005–2012 (2013). Riksutställningar, Museerna och HBTQ: En analys av hur museer och andra utställare kan belysa perspektiv rörande homosexuella, bisexuella, transpersoner och queera personer (2015). Riksutställningar, Museerna och mångfalden: En analys av hur den svenska museisektorn kan stödja och ta vara på utvecklingspoten- tialen i det mångkulturella (2014). , , ”Museerna och tidsandans förändring”, i m.fl., red., Museet som makt och motstånd: till (Arbetets museums vänner, 1996). Shirky, , Cognitive surplus: Creativity and generosity in a connected age (, 2010). , , ”Vad är museologi?”, – Kulturhistorisk tid- skrift, vol. 90, 2007:2. , Uppdrag jämställda museer: Rapport om regeringsuppdraget att ta fram underlag och utveckla metoder för en mer jämställd representation i samlingar och utställningar (2013). , Museiförslag – överväganden och förslag angående de centrala museernas uppgifter och ansvar för landets museiväsende (1986:3). , Statliga kulturutgifter i regionalt perspektiv 2013– 2014 (2015). Statens museer för världskultur (SOU 1998:125). ”Staten urholkar den regionala kulturen”, Dagens samhälle, 26 feb- ruari 2015. , Privatpersoners användning av datorer och internet 2014 (2014). Statliga utställningsgarantier: En översyn (Ds 2015:14). Statskontoret, – ett centralmuseum i stiftelseform (2014:9). Statskontoret, Utvärdering av samordningssekretariatet för digitali- sering, digitalt bevarande och digitalt tillgängliggörande (Digisam) (2014). Stiftelsen & kommuner och landsting, Förnyelse av kulturstiftelser: Exemplet (2015). Styra och ställa – förslag till en effektivare statsförvaltning (SOU 2008:118). Styrning av myndigheter och institutioner inom område: Rapport (, 2010). , , red., Forskning vid museer (, 2011). , , Museer och samlande (, 2009). Svenska framtidsutmaningar – Slutrapport från regeringens Framtids- kommission (Ds 2013:19). Svenska ICOM, ICOM:s etiska regler (2011). , , Festligt, folkligt, fullsatt? Offentlig debatt om Historiska museets publika verksamhet från Den Svenska Histo- rien till Historia (, 2014). Kommuner och Landsting, Att fånga platsens själ – handbok om cultural planning (2011). ”Svårt ekonomiskt läge för flera lokala museer”, Dagens samhälle, . Syssner, , & , red., Det turistiska fältet och dess aktörer (, 2013). Systematiska jämförelser: För lärande i staten (SOU 2015:36). Söderlind, , red., Kongl. Museum, rum för ideal och bildning: En konstbok från (, 1993). , , När tiden var ung: Arkitekturen och Stockholms- utställningarna , 1866, 1897, 1909 (Stockholmia, 1999). Tellgren, , , red., Historie- boken: Om 1958–2008 (, 2008). Tid för kultur (prop. 2009/10:3). , Kulturvaneundersökning för /Kultur (2014). Utnämningspolitiken (skr. 2009/10:43). Utställningar (SOU 1974:43). Vergo, , red., The New Museology (Reaktion, 1989). , , red., Blond och blåögd: Vithet, svenskhet och visuell kultur (, 2014). , Per, Från kungligt galleri till nationellt museum: Aktörer, praktik och argument i svensk konstmuseal diskurs ca 1814–1845 (, 2009). Zimm, , red., med (Arkitek- turmuseet, 2012). , , ”Museologi och kulturarv”, Nordisk museologi, 1993:2. Översyn av den statliga museipolitiken En särskild utredare ska göra en översyn av de statliga museernas uppdrag, myndighets- och institutionsstruktur och regeringens styr- ning av dem. Utredaren ska bland annat beskriva och analysera hur samhällsutvecklingen regionalt, natio- nellt och internationellt har påverkat och kan förväntas påverka förutsättningarna för museernas verksamheter, föreslå nationella mål för museipolitiken som tar sin utgångs- punkt i de nationella kulturpolitiska målen och som är anpas- sade till de nya förutsättningar som råder till följd av pågående samhällsförändringar, beskriva och analysera på vilka sätt centralmuseerna uppfyller sina uppdrag, hur de prioriterar mellan uppdragens olika delar, tar hänsyn till olika mångfaldsperspektiv och arbetar för att för- nya och utveckla museiarbetet, och analysera och lämna förslag på hur myndighets- och institutions- strukturen för de berörda museiinstitutionerna inom Kultur- departementets ansvarsområde kan förändras i syfte att uppnå högre effektivitet. Utredaren ska vidare analysera om det statliga regelverket kan för- enklas för att underlätta avyttring av kulturföremål som ingår i de statliga museernas samlingar till andra museer. Uppdraget ska redovisas . Behovet av en översyn Samhällsförändringar påverkar museernas roll Museer utgör viktiga delar av samhällets kollektiva minne och är platser för reflektion kring samhällets utveckling och fram- tid. står museerna inför en rad utmaningar som ytterst har sin grund i de pågående och snabba samhällsförändringarna. En viktig demokratifråga är att museer kan vara en angelägenhet för alla. Det innebär att olika mångfaldsperspektiv behöver beaktas i museers verksamhet. De pågående förändringarna i samhället är genomgripande. Den allt snabbare utvecklingen på kommunikationsområdet innebär till exempel att nya attityder till information och upplevelser skapas och nya relationer mellan producenter och användare uppstår. Inlär- ningssätt och samarbetsformer förändras och nya former av kreati- vitet utvecklas. Dagens barn och unga är uppväxta i en omvärld där internet alltid funnits. Det har blivit allt mer nödvändigt att ta hänsyn till globala perspektiv i museernas dagliga verksamhet. Museernas internationella samarbeten bidrar även till att öka känne- domen om och svensk kultur i utlandet. Genom införandet av kultursamverkansmodellen, en modell för fördelning av statliga medel till kulturändamål på regional nivå, har landets regioner fått ett ökat ansvar för kulturpolitikens genomförande. Detta väcker nya förväntningar och ställer andra krav på verk- samheterna i museerna och motiverar därmed också att en översyn av området görs. En aviserad översyn av myndighets- och institutionsstrukturen Regeringen aviserade i budgetpropositionen sin avsikt att göra en översyn av myndighets- och institutionsstrukturen inom ansvarsområde (prop. 2012/13:1, utg.omr. 17, s. 32 f.). Museerna utgör en betydande andel av de till Kultur- departementet knutna myndigheterna och institutionerna. Denna utredning utgör ett led i den aviserade översynen. Flertalet av de centrala museiverksamheterna står inför likartade utmaningar när det gäller stödfunktioner som lokalförsörjning, administration, upphandling och it-stöd. Även inom kärnverksam- heterna finns stora likheter i förutsättningarna. Att flera central- museer samordnar likartade funktioner kan minska de administra- tiva kostnaderna. Det skulle i sin tur kunna öka fokus på kärnupp- gifterna och förbättra förutsättningarna för regeringens strategiska styrning. Regeringen har som en del i arbetet med att effektivisera den statliga administrationen och möjliggöra för statliga myndigheter att fokusera på sin kärnverksamhet inrättat Statens servicecenter. Myndigheten tillhandahåller tjänster inom ekonomi- och löneadmi- nistration samt e-handel. Flera centralmuseer har anslutit sig till servicecentret. Resultat och verksamhetsanpassning är övergripande ledord för regeringen i det fortsatta arbetet med att utveckla styrningen av statsförvaltningen. Statens ansvar för museiverksamhet Statens ansvar för museiområdet är omfattande. Till central- museerna räknas tio myndigheter och fyra stiftelser, som tillsam- mans omfattar ett större antal enskilda museer. Till de centrala museerna räknas Livrustkammaren och med Stiftelsen , , med , , Statens centrum för arkitektur och design, , , Statens maritima museer, Statens museer för världskultur, (Musik- och teater- museet), Stiftelsen , Stiftelsen , Stiftelsen och Stiftelsen . Utöver anslagen till centralmuseerna ger staten också direkta statliga bidrag till ytterligare tio mindre museer. I flera fall utser regeringen hela eller delar av styrelserna för dessa. Utanför de ren- odlade museerna finns museianknuten verksamhet vid Riksantik- varieämbetet, Riksutställningar, Forum för levande historia och Stiftelsen i . får statliga bidrag för att vara samordnande och pådrivande i samverkansfrågor som bland annat gäller utbildning, kompetensutveckling och internationellt sam- arbete. Sammanlagt uppgår statens budget för museer och utställ- ningar till 2014. Inom kultursamverkansmodellen fördelas statliga bidrag även till regionala museiverksamheter, däribland landets länsmuseer. I finns också en stor mängd mindre museer och musei- liknande verksamheter som i stor utsträckning drivs utan direkt statligt stöd, till exempel i form av hembygdsmuseer och arbetslivs- museer. hade branschorganisationen det museer 212 medlemsmuseer. Museerna lockar till många besök. gjordes minst 17,4 miljoner besök på museer i , enligt Myndigheten för kulturanalys rapport 2012 (Kulturfakta 2013:1). Därtill kom- mer besök till de många hembygds- och arbetslivsmuseerna. är det land i som har flest besök per invånare till museer och andra kulturhistoriska besöksmål enligt Eurobarometern 2013. Ett flertal utredningar har belyst frågor som rela- terar till olika utmaningar på kulturområdet, exempelvis i Musei- koordinatorns betänkande Kraftsamling! – museisamverkan ger resultat (SOU 2009:15) och betänkande (SOU 2009:16). I den kulturpolitiska propositionen Tid för kultur (prop. 2009/10:3) bedömde regeringen att skulle få en samordnande roll i den svenska museisektorn inom vissa frågor och har lämnat ett årligt verksamhetsbidrag för dessa ändamål. Regeringen gav 2010 även de centrala museerna i uppdrag att utveckla samarbetet i museisektorn (Ku2010/552/KT). Centralmuseerna aviserade i sin rapport en avsikt att framför allt utveckla samarbetet inom it-stödet för samlingsverksamheten, men även inom vissa administrativa uppgifter såsom upphandling. Reger- ingen har även lämnat ett flertal uppdrag till myn- digheterna inom museiområdet som rör prioriterade områden så- som barn och unga, jämställdhet och mångfald. I enlighet med den bedömning som regeringen redovisade i Tid för kultur gavs vidare ett förtydligat upp- drag som nationell samordnare i frågor om vård och konservering. övertog huvudmannaskapet för från . Riksutställningars roll och uppgifter utreddes av Kultursam- verkansutredningen. Förslagen redovisades i slutbetänkandet På väg mot en ny roll – överväganden och förslag om Riksutställningar (SOU 2010:34). Riksutställningar fick nya uppgifter av regeringen . Sammantaget motiverar de pågående samhällsförändringarna och statens omfattande ansvar för museiverksamheten som redovisats i det föregående avsnittet att en översyn görs av vad som ska vara nationella mål för den statliga verksamheten på museiområdet samt centralmuseernas uppdrag, roll och organisation framöver. Förutsättningar för den framtida museiverksamheten Samhällsförändringarna innebär möjligheter och utmaningar för hela samhället, varav några är mer uttalade på museiområdet. Ut- över museernas roll för kunskap och bildning uppmärksammas nu i allt högre grad även deras betydelse för de kreativa och kulturella näringarna samt för besöksnäringen. beskriva och analysera hur samhällsutvecklingen regionalt, natio- nellt och internationellt har påverkat och kan förväntas påverka förutsättningarna för museernas verksamheter, och analysera olika typer av museers uppdrag och roller i en alltmer regionaliserad och globaliserad museisektor samt sätta museer- nas roll i relation till övriga samhällsaktörer; särskilt inom ut- bildning, forskning, näringsliv och det civila samhället. Nationella mål för museipolitiken Museernas betydelse och det intresse som finns för museer och museiverksamhet i samt införandet av nya nationella kultur- politiska mål motiverar att en precisering görs av den statliga politi- ken i form av nationella mål för museipolitiken. De av beslutade målen för den nationella kulturpoliti- ken (prop. 2009/10:3, bet. 2009/10:KrU5, rskr. 2009/10:145) lyder: Kulturpolitiken ska vara en dynamisk, utmanande och obunden kraft med yttrandefriheten som grund. Alla ska ha möjlighet att delta i kulturlivet. Kreativitet, mångfald och konstnärlig kvalitet ska prägla samhällets utveckling. För att uppnå målen ska kulturpolitiken: främja allas möjlighet till kulturupplevelser, bildning och till att utveckla sina skapande förmågor, främja kvalitet och konstnärlig förnyelse, främja ett levande kulturarv som bevaras, används och utvecklas, främja internationellt och interkulturellt utbyte och samverkan, särskilt uppmärksamma barns och ungas rätt till kultur. föreslå nationella mål för museipolitiken som tar sin utgångs- punkt i de nationella kulturpolitiska målen och som är anpas- sade till de nya förutsättningar som råder till följd av pågående samhällsförändringar. Avsikten är att målen ska styra de statliga insatserna på musei- området. De ska även kunna inspirera och vara vägledande för poli- tiken i kommuner och landsting. Översyn av uppdragen till de centrala museerna Centralmuseernas uppdrag regleras genom instruktioner och regle- ringsbrev eller stadgar och riktlinjebeslut. Tyngdpunkten i uppdra- gen ligger i museernas tre traditionella fokusområden: samlingar, SOU 2015:89 Bilaga 1 utåtriktad verksamhet till besökare och skola samt kunskapsupp- byggnad. De centrala museerna har genom sin position och synlighet en stor betydelse för utvecklingen av museisektorn som helhet. Det är därför rimligt att dessa museer också har en aktiv roll i förnyelsen av museiarbetet. Vid översynen av uppdrag och struktur för centralmuseerna bör hänsyn även tas till de uppdrag som givits till Riksantikvarieämbe- tet och Riksutställningar. beskriva och analysera på vilka sätt centralmuseerna uppfyller sina uppdrag, hur de prioriterar mellan uppdragens olika delar, tar hänsyn till olika mångfaldsperspektiv och arbetar för att för- nya och utveckla museiarbetet, och beskriva och analysera hur och i vilken omfattning de centrala museerna samverkar med den övriga museisektorn. En effektiv och ändamålsenlig organisation Ett tydligare ställningstagande från staten till museiverksamheten genom mål och uppdrag ger anledning att även se över myndighets- och institutionsstruktur och ansvarsfördelning. En översyn av myndigheternas och institutionernas struktur ska därför göras med målsättningen att ytterligare förbättra förutsätt- ningarna för strategisk och verksamhetsanpassad styrning, liksom för en mer effektiv resursanvändning i enlighet med regeringens för- valtningspolitiska inriktning (se prop. 2008/09:1 s. 290–294 och prop. 2009/10:175 s. 96–100), inte minst vad avser myndigheternas och in- stitutionernas stödfunktioner. Det övergripande syftet är att därmed skapa bättre villkor för kärnuppgifterna vid berörda institutioner. beskriva och analysera och Riksutställ- ningars verksamhet och uppgifter inom museiområdet, vid behov föreslå förändringar av uppdragen till centralmuseerna och övriga berörda institutioner utifrån analysen av museernas förutsättningar och av utredningen föreslagna nationella mål för museipolitiken, och analysera och lämna förslag på hur myndighets- och institutions- strukturen för de berörda museiinstitutionerna inom Kultur- departementets ansvarsområde kan förändras i syfte att uppnå högre effektivitet. Kulturarvsföremål i statlig förvaltning De centrala museernas föremålssamlingar innehåller miljontals föremål som samlats under de senaste seklen. Huvuddelen av sam- lingarna tillkom tidigt under museernas verksamhet, det vill säga slutet av och . För att strategiskt kunna utveckla samlingarnas kvalitet och representativitet behöver museer kunna gallra ur samlingarna. Kulturarvsföremål har i internationella sammanhang en särställ- ning och omfattas av ett flertal internationella konventioner, direk- tiv och rekommendationer, men också av nationella lagar och förordningar, till exempel kulturmiljölagen (1988:950). likställs statliga kulturarvsföremål i det ekonomiadministrativa regelverket med annan statlig lös egendom, till exempel inventarier, eftersom det saknas särreglering i bland annat förordningen (1996:1191) om överlåtelse av statens lösa egendom. En konsekvens av detta är att museimyndigheterna i samband med en gallring av föremål kan avyttra föremål enbart genom byte eller försäljning till marknadsmässiga villkor. Det innebär att det krävs ett regeringsbeslut varje gång museimyndigheterna önskar överlämna kulturföremål som gåva till ickestatliga museer, till exempel regionala och kommunala museer. Att kulturföremål kvar- står i allmän ägo och kan nyttjas i offentlig museiverksamhet är i många fall viktigt för allmänhetens förtroende för museerna.