sou · H3B352 · 2015-06-05 00:00:00 — Mannen svarade att han inte hade något minne av att han köpt någon kamerautrustning eller kameraväska av JF och att de enda affärer de hade haft ihop var knarkaffärer. Förhör hölls därefter bland annat med JF:s före detta flickvän och JF:s före detta hustru. Förundersökningen pågick alltjämt vid tiden för erkännande av mordet på och . 7.2.2Polisförhör, vallning och rekonstruktion med hölls 13 förhör med . Förhören är nedtecknade i dialogform och omfattar mer än 400 sidor. Därutöver förekom ett flertal telefon- kontakter mellan och , vilka huvud- sakligen initierades av . De uppgifter som framkom- mit vid telefonkontakter har nedtecknats som referat i promemorior. Såvitt annat inte särskilt anges nedan under respektive förhör närvarade polisassistenten, sedermera kriminalinspektören, , och offentlige försvarare. Advokaten var offentlige försva- rare fram till och i tiden därefter var advokaten offentlige försvarare. Under förundersökningen genomfördes dessutom en rekon- struktion vid mordplatsen och en vallning i de närliggande trakter som hade lämnat uppgifter om i förhören. Av en promemoria daterad framgår att sade att han nog borde konfronteras med uppgifter om dubbelmordet i svenska fjällvärlden eftersom han befunnit sig inom det aktuella området. Enligt hade tankarna på dubbelmordet uppkommit efter att journalisten hade frågat honom om det pågick någon förunder- sökning mot honom angående detta. Denna promemoria är inte medtagen i förundersökningsprotokollet. berättade bland annat följande. Dagen före mordet anlände han ensam med tåg till . Han handlade lite på men kände inte igen någon där. Utanför samemuséet stal han en herrcykel med tre växlar, av vilka bara två fungerade. Han cyklade hela vägen från till sjön [en sträcka på ] med avbrott för några timmars sömn i skogen . Makarnas tält var ett grå- gult eller möjligen blått fyrmannatält med uppspända tvättlinor utanför. Tältet var placerat vid en tjärn ungefär 500–från bilvägen. Han inledde angreppet mot makarna med att hugga mot tältets högra sida sett från tältöppningen. Makarna befann sig då i tältet. Mannen låg på den högra sidan och dog nog direkt av knivhuggen. Kvinnan låg på den vänstra sidan. Kvinnan hade långt mörkt hår och kom ut med överkroppen, som var bar, ur tältet. Eventuellt var hon ståendes på knä. Han började då hugga henne. Han makade sedan in henne i tältet igen, varefter han fortsatte att hugga från utsidan, in genom tältduken. Tältet rasade ihop och han såg kropp- arnas konturer under tältduken. De flesta knivhugg skedde på höger sida där mannen låg. Totalt rörde det sig om tio till tolv kniv- hugg. Nedan följer ett citat ur förhöret. P []: 10–12. Sker det nåt annat än hugg emot tält- duken eller jag tänker på det här infästningarna och så vidare. Hur pass stabilt det där tältet är? Q []: Öh.. men vad jag observerar det är ju att det här faller faller mot kroppen eller gö-gör kropp.. gör.. man ser kropps- konturerna. Q:Öh.. så jag gör ingen observation vad jag minns nu i varje fall av.. av att nå fästen lossnar eller nånting sånt där. Han berättade vidare att han högg med en kniv som var hans egen och som var större än en morakniv. När både mannen och kvinnan var döda skar han, av skäl som han inte kunde förklara, upp tält- duken i längre repor på tre ställen. Efter morden cyklade han till- baka till och tog tåget till . Under förhöret fick frågan om han kände någon som heter JLAF. svarade då att han trodde att han hade träffat honom. [JLAF är samma person som JF, den man som förekom i förundersökningen. På grund av att det visade sig att han inte längre använde efternamnen L och A kallas han framöver för JF, även om själv växlade mellan namnen JF och JL.] Under förhöret ritade en skiss över tältplatsen och en skiss över tältet. Han placerade tältet nära en tjärn och bilen längre bort från tjärnen. I tältet ritade han in skor och packning längst till vänster från öppningen sett. Kvinnan låg bredvid skorna. Mannen låg till höger om henne. En pil visade att huggen mot mannen skedde från tältets högra långsida. Tre inring- ade pilar visade var det kunde förekomma större revor av kniv. Pilarna pekade mot den vänstra långsidans båda hörn och längst till vänster på norrgaveln. Av en promemoria daterad framgår att det vid en telefonkontakt mellan och uppkom en frågeställning om riktigheten i de uppgifter som hade lämnat i förhöret. uppgav att han hade lämnat fel uppgifter om färgen på tältet, om att kvinnan var bar på överkroppen och om att det fun- nits uppspända tvättlinor på platsen. förklarade de felaktiga uppgifterna med att han försökte ”dra sig ur” misstanken. tog del av innehållet i promemorian av och bekräftade att uppgif- terna i den stämde. närvarade även , legitime- rad psykolog och psykoterapeut. Enligt förhörs- protokollet kom förhöret till stånd eftersom under terapisamtalen hade lämnat uppgifter som ansåg var av betydelse för utredningen. skulle, enligt önskemål från och , redogöra för dessa upp- gifter. skulle endast bekräfta uppgifterna eftersom han ”inte ånyo förmår att genomgå den ångest det skulle innebära att på nytt helt med egna ord berätta om händelsen”. De delar av förhöret som berörde terapisamtalen är borttagna genom så kallad maskering. Även i de läsbara delarna framgår dock att själv ibland redogjorde för eller ställde frågor till om sådant som han hade berättat för henne. berättade bland annat följande. I såg han en kund som han kände igen och som han undvek. I träffade han en bekant, JF, som han följde med hem. Därefter åkte de en tvåsitsig grå Folkvagnspickup till och hämtade sprit. Sedan åkte de vidare till Appojaure och begick morden. JF visste vart han skulle när de åkte till tältplatsen och han var den som startade det hela. Tältet var ett blått tvåmannatält. berättade att JF använde våld mot paret genom att lyfta en tung sak. frågade om det var en sten, varvid nickade. berättade att stenen användes mot mannen, någonstans på överdelen av kroppen. JF slog med stenen men inte så att det blev några skador. Det var JF som skar i tältduken. uppgav att han var inne i tältet och utdelade hugg. Under hela angreppet högg han totalt mellan fyra och nio gånger. Kvinnan kom inte ut ur tältet med över- kroppen, och han tror att dragkedjan till tältöppningen var stängd. Nio hugg utdelades mot kvinnan och fem mot mannen. Av en promemoria daterad framgår att och , docent vid universitet och legitimerad psykolog, samtalade över telefon och att då befann sig på till- sammans med . När de avslutat sitt samtal lämnade över telefonen till . berättade för att han och JF hade glömt kvar den morakniv som JF hade använt på brottsplatsen. Av en promemoria daterad framgår att , vid ett telefonsamtal med ”om rent allmänt hållna förhållanden”, spontant nämnde bland annat att han lagt över mycket av sin egen aggressiva handling på medgär- ningsmannen och menade att han själv hade varit mer aktiv i gärningsmomentet. Han berättade även att alla knivhugg inte hade gått igenom tältduken. Vissa hade utdelats direkt mot personerna. berättade bland annat att JF inte utdelade så många hugg, om ens något. JF hade en mora- kniv och han själv en större kniv. Innan de lämnade platsen reste de ena gaveln på tältet så att det såg uppspänt ut, även om kropps- konturerna fortfarande syntes. Tältet var ungefär två och . Mannen i tältet var mörk och nästan i hans egen längd. [Enligt uppgift är .] Av en promemoria daterad framgår att dagen innan hade ringt till och berättat att han hade hört på radio att det skulle ha försvunnit en transistorradio från platsen. sade att han egentligen hade haft ett minne av en radioapparat, men att han trots det inte tidigare hade kunnat få ur sig den uppgiften. sade bland annat att det nog trots allt fanns uppspända tvättlinor utanför tältet och att han såg kvinnan i tältöppningen efter det att mannen hade träffats av de första huggen. På fråga från om det fanns ytter- ligare någon kniv svarade att han tyckte att det var tre knivar som fanns med i det här. Den tredje kniven beskrev han sedan som tillhörande och och som ett av mordvapnen. Han berättade att mannen låg på samma ställe medan kvinnan rörde sig runt i tältet och kämpade i . i förhöret beskrev hur han även hade varit inne med överkroppen i tältet och utdelat hugg mot mannens hals. Efteråt släpptes han av i Messaure och åkte rälsbuss därifrån till . I förhör berättade bland annat att parets kniv hade ett olackerat handtag i ett ljusare träslag. Han trodde att det var JF:s kniv som blev kvar på platsen. nämnde att han hade träffat en bekant vid namn KR. ritade en skiss av tältet och placerade revan på tältets vänstra sida från öppningen sett. Han markerade att den inledande attacken hade skett på tältets högra sida. sade till att i det första förhöret hade haft lite svårt att be- stämma sig för om det var en dam- eller herrcykel som han tog. svarade då att han väl var ganska säker på att det var en damcykel. [hade ett förhör hållits med AH, som berättat att hon den 13 eller blev bestulen på en grön treväxlad damcykel.] berättade att cykeln togs med på bilresan till Appojaure och att den hamnade i Messaure. Han berättade att han träffade en bekant, KR, på muséet i och att och också hade varit närvarande då. Han och JF hade även pratat med och när han och JF kom till Appojaure. Han blev arg på makarna eftersom han trodde att de felaktigt förnekade att de hade en son. Mannen beskrevs återigen som i hans egen längd men kraftigare, dock med smal kroppsbyggnad. Kvinnan var ganska lång, men kanske ett huvud kortare än mannen och kraftigt byggd utan att vara tjock. I förhöret tog upp att tidigare hade pratat om en större reva. bekräftade det och tillade att det var JF som hade åstadkommit den. sade att han upplevde en liten osäkerhet hos i samband med att vid det förra förhöret skulle placera den större revan på en skiss. ”Ja, den finns.” svarade . frågade då: ”Vad är det som gör osäkerheten, vilken, vilken, så att säga, sida eller gavel den ska finnas på?” svarade emellertid att han var ganska säker på att han hade placerat den på rätt sida. Efter det följde en utläggning av som är svår att följa, men som tycks innebära att det kunde vara tältöppningen i sig som var revan. Om kvinnans skador berättade att han inte trodde att hon kunde ha fått någon skada på ryggen. Tältet var jeansfärgat och det kunde möjligen ha funnits ett regn- skydd över tältet. När han kom in i tältet kom han mot kvinnans högra sida och mannen fanns på hennes vänstra sida. Han var säker på att han inte hade kommit in vid makarnas huvudsida, men där- emot kunde han ha kommit in från makarnas fotsida. åkte de tillbaka till den man som de tidigare köpt sprit av, för att byta kläder. De blodiga kläderna lämnade de hos mannen. Han trodde att cykeln togs med till Messaure, där han och JF skiljdes åt. Den person han träffade på hette HL. Stenen låg inne i tältet och han såg inte mot vilken del av kropp- arna som stenen användes. Stenen användes nog mot båda makarna eller i vart fall mot kvinnan. Han såg inte JF inne i tältet och var ganska säker på att JF inte hade varit inne i tältet och att denne inte ens hade lyft på tältduken och tittat in. och diskuterade om det vore bra med ett rekonstruktionsförhör. sade att han i så fall ville ha ett ungefär likadant tält med dockor i, med samma typ av öppning för att kanske kunna skilja ut om det var en reva eller om det var öppningen som han hade gått in genom. Skadebilden och kropparnas placering skulle bli tydligare då, sade han. träffades och för att ”diskutera vissa omständigheter i den pågående utredningen”. Samtalet kom dock, enligt uppgift i protokollet, att utvecklas till ett förhör. Förhörsuppgifterna är nedtecknade i referat- form. , avdelningsföreståndare vid sjukhus, närvarade som förhörsvittne vid slutet av förhöret. berättade bland annat att han först utdelade cirka tre knivhugg med en bredbladig jaktkniv mot mannen när denne låg invid tältväggen. Därefter flyttade han sig mot tältöppningen och utdelade ett eller två hugg mot kvinnan som då var i en slags upprättstående ställning. Han sträckte sig sedan över kvinnan och utdelade ytterligare knivhugg mot mannen, nu med parets kniv, som troligen träffade axelpartiets baksida. Han högg även mot mannens hals med parets kniv. Kvinnan rörde sig mer än mannen varför hennes skador borde vara mer spridda. Han sade även att han nu hade en bestämd uppfattning om att tältet hade ett slags regnskydd som markant avvek från tältets egen färg. Av en promemoria daterad framgår att ringde till och berättade att under terapi hade lämnat uppgifter om de mord som han sade sig ha begått. Hon berättade att hon hade fört anteckningar om vad han hade sagt. Enligt promemorian berättade hon sedan, med medgivande, för vad hade sagt. Anteckningarna som hon förde skulle hon enligt prome- Anteck- ningarna återfinns dock inte i förundersökningsprotokollet. Av promemorian framgår att berättade att uppgett att han och JF hade tagit en kamera och en kameraväska. ringde upp med anledning av telefonsamtal . berättade bland annat att han under terapi kommit på att de i samband med morden tog en systemkamera. På fråga från om hade läst om att en kamera hade försvunnit från tältet sade han att han inte hade något minne av det. berättade att han utdelade färre än sex hugg mot kvinnan utanför tältduken. frågade vad syftet var med revan. svarade då att han trodde att det var JF:s sätt att demonstrera sin aggressivitet eller att revan gjordes för att träffa någon av kropparna. På fråga om avsikten inte var att komma in och titta i tältet svarade nej. berättade att han trodde att han hade låtit bli att läsa om händelsen i tidningarna efter mordet. frågade om hade sett någon uppgift i pressen om att det funnits en kamera. svarade då att han nu själv hade kontrollerat och läst och att kameran inte fanns nämnd. På fråga från om hade sett TV-programmet svarade han att han inte mindes det, men att det var möjligt. Av en promemoria daterad framgår att hade ringt upp och bland annat berättat om ett ”spröt” till tältet som var i vägen och som han hade ryckt upp. Han hade då befunnit sig i ett psykotiskt tillstånd och uppträtt som fadersgestalten ””. Tältduken föll därefter långsamt ihop. Detta skedde innan de första huggen riktades mot mannen. Han hade dock en bestämd känsla av att tältduken var spänd när de första knivhuggen gick in genom tältduken. berättade bland annat att han och JF åkte mot efter morden och besökte en man i en bostad som han kallade för gammelmansbostaden. Därefter åter- vände de alla tre till Appojaure. Mannen tog med sig en väska från Den väskan kastades sedan ut ur bilen. Hans känsla var att det var denna väska som hade omnämnts i pressen. Av en promemoria daterad framgår att hade ringt upp och berättat om något som vuxit fram under terapin med . Dessa uppgifter har dock tagits bort genom så kallad maskering. närvarade även som förhörs- ledare tillsammans med . nämnde att det förhöret hade genomförts en fotokonfrontation vid vilken hade pekat ut JF. på- pekade att tidigare hade berättat att JF var tatuerad på armarna och frågade om kunde säga någonting om tatueringarna. kunde dock inte berätta någon- ting om motiven på tatueringarna. Anledningen till att han åkte till vid tiden för gärningen var att JF hade ringt honom och ville träffas. genomfördes en rekonstruktion vid mord- platsen. Enligt det protokoll som upprättades med anledning av rekonstruktionen närvarade, utöver och , även , , kriminal- inspektör och . Uppräkningen har visat sig inte vara fullständig och i vart fall , och närvarade också. Inför rekonstruktionen in- förskaffades tält, bil, packning och annat som funnits på platsen. Av det protokoll som upprättades med anledning av rekonstruk- tionen framgår att platsen hade iordningsställts i det närmaste i samma skick som förhållandena var 1984. Detta uppgavs ha varit möjligt med hjälp av fotografier från platsen och övrigt utrednings- material. Genomförandet av rekonstruktionen dokumenterades genom videoinspelning, ljudupptagning samt i det nämnda proto- kollet. Vi har enbart haft tillgång till videoinspelningen i redigerat skick. Utskriften från ljudupptagningen är mer omfattande men inte heller den är helt komplett. Innan rekonstruktionen påbörjades och förberedelserna med tältet pågick, framgår det av utskriften från ljudupptagningen att sade att han fick en spontan reaktion på kropparnas placering och uppgav att angreppet skedde från tältets vänstra lång- sida, det vill säga tvärtom mot vad han hade sagt innan. rade dock inte närmare vad han menade med detta. Inom parantes görs i utskriften en förklaring som tycks ha tillkommit efteråt. Där står att i förhör hade beskrivit att angreppet börjat mot mannen och att det skett från höger sida, men att han nu på plats lämnade en spontan redogörelse för var angreppet hade startat. Figuranter som skulle föreställa och placerades på den plats de hade legat när man fann dem. och placerades således med fötterna mot öppningen och huvudena mot norrgaveln. Mannen låg vid tältets vänstra långsida sett från öppningen och kvinnan till höger om mannen. och inbör- des placering var tvärtemot vad hade berättat i för- hören, men möjligen i överensstämmelse med vad han antytt strax före rekonstruktionens påbörjande. har vid möte med kommissionen berättat att och , innan rekonstruk- tionen påbörjades, bland annat berättade för honom hur det hade sett ut på platsen, hur och hade legat i tältet samt att en viss del av tältduken hade varit uppvikt. Metoden att lämna information på det sättet ingick, enligt , i ”koncept” för hur en rekon- struktion skulle gå till. Dessa påståenden har dock tillbakavisats av såväl som . Rekonstruktionen inleddes med att gick fram till figuranten JF. sade: ”hugger vi ihjäl de jävlarna” varefter han aggressivt började hugga kraftigt mot yttertältets vänstra sida. Han lämnade sedan över kniven till JF och tog sig in i tältet via tältöppningen genom att dra upp dragkedjorna. Rekonstruk- tionen och inspelningen avbröts strax därefter på grund av aggressivitet inne i tältet. Om detta skeende har vid möte med kom- missionen berättat att han var så medicinpåverkad att han hade glömt vad och hade be- rättat om förloppet och att han därför kom att göra på annat sätt. Under den paus som följde samtalade han dock återigen med både och som påminde honom om vad de tidigare hade berättat. Även och har vid möte med kommissionen berättat att pratade med efter detta första rekonstruk- Såväl som har uppgett att de inte lämnade några uppgifter till om det faktiska förloppet. När inspelningen återupptogs förklarade en speakerröst i den redigerade filmen att ville göra om rekonstruktionen eftersom den inte blev korrekt i början. Skälet till det angavs vara att han hade upplevt en så stark ångest över att det hela, i det korrekta fallet, ”skulle ha sett allt för planlagt ut”. När det första försöket avbröts hade han enligt speakerrösten upprepat: ”Det stämmer inte, det stämmer inte.” Vid det andra rekonstruktionsförsöket började med att berätta att han och JF hade lossat på yttertältets mark- förankringar vid tältets västra och norra sida. Figuranten JF gick då fram och lossade på yttertältet och vek dessutom upp den nedersta yttertältduken en bit. visade sedan hur han och JF högg genom innertältets västra långsida nära marken och genom den norra gaveln. Han ställde sig därefter vid tältöppningen för att visa hur han tog sig in i tältet. sade att han skulle vilja ta sig in genom öppningen, antingen genom att öppna med kniv eller genom en öppen ingång. frågade då om han var osäker på om det verkligen var så, varpå svarade ja. Kort därefter frågade om han visste om angreppet mot kvinnan skedde från den sidan eller om det skedde från sidan där revan fanns. sade då att han blev osäker och ändrade sig till att han gick in från revan, det vill säga från tältets norra sida. föreslog därefter att de skulle skära upp revan på tältets norra gavel. När tog sig in genom revan tyckte han inte att det stämde med kropparnas läge, bland annat eftersom mannens huvud kom så nära, och fort- satte att vara tveksam till hur han hade tagit sig in i tältet. Efter att ha skurit en ny reva längre österut på norrgaveln tog han sig in därifrån i stället. Han fick dock riva upp tältduken ytterligare för att komma in med hela kroppen. Inifrån tältet beskrev han hugg mot kvinnans överkropp, kvinnans buk och hals, mannens hals och kvinnans bäcken. Därefter stod han utanför tältet vid den västra långsidan och ut- delade ytterligare hugg mot och när tältet hade fallit ihop. Avseende de inledande huggen på mannen, som skett genom tält- duken på den västra långsidan nära marken, visade på hur han högg mot magtrakten. var tydlig med att han inte stördes av revbenen. berättade att JF använde en sten mot någon av och genom tältduken. visste inte mot vem stenen hade använts och sade att han inte såg när det skedde. På uppmaning pekade han trots det ut ungefär var på tältet stenen hade använts. sade då att han förmodade, baserat på hur pekade, att det var mannen som träffades av stenen. På fråga från om någon av personerna försökte försvara sig sade att kvinnan, men inte mannen, försökte försvara sig. Mannen hade rört sin högra arm, men det uppfattade han inte som en försvarsrörelse. visade sedan sakerna som fanns i tältet och frågade om de hade ställt upp sakerna rätt och om kände igen dem. Efter ett samtal om tillhörigheterna avslutades rekonstruktionen på mordplatsen. genomfördes en vallning inom polis- område. Protokollet från vallningen saknar en redogörelse för vilka som närvarade. Av uppgifter i protokollet kan dock utläsas att i vart fall och , överåklagare och förundersökningsledare, närvarade. Enligt egna uppgifter vid möte med kommissionen närvarade även han. Vid vallningen berättade om vad han och JF hade gjort före och efter morden. berättade bland annat att de hade ätit middag med och vid tältplatsen och att han hade tyckt att kvinnan såg grotesk ut och därför velat döda henne. Han pekade även bland annat ut ett hus i som den ”gammelmansbostad” han tidigare nämnt i förhör. närvarade som förhörsvittne. , som hade förordnats som offentlige försvarare, närvarade inte. informerades om att polisen hade förhört den man som bodde i det hus i som vid vallningen hade pekade ut, och att mannen hade förnekat all inblandning i morden. berättade att han och JF planerade att begå brott för att komma Huset i Messaure skulle utgöra deras bas. Det var möjligt att han cyklade från till efter morden. Utredning avseende misstanken mot JF genomförde polisen diverse undersökningar och höll ett flertal förhör med anhöriga och bekanta till JF för att kartlägga vad han hade gjort vid tiden för mordet. JF hördes av polisen ; , . Dessutom hölls ett konfrontationsförhör med både JF och den 12 okto- ber 1995. Efter konfrontationsförhöret ringde JF och lämnade ytterligare uppgifter till polisen. kontaktades polisen av JF:s före detta hustru, som även tidigare hade hörts. Hon berättade att hon under somma- ren 1984 möjligen hade tagits in på psykiatriska akutmottagning i och att JF hade varit med henne då. Journalanteckningar från mottagningen inhämtades och inkom till . Av journalanteckning- arna framgår att hon hade kommit till akutmottagningen i sällskap med sin pojkvän. JF förnekade i förhören konsekvent all inblandning i morden och förnekade även att han kände . Efter att under konfrontationsförhöret ha fått information om uppgiften om be- söket vid uppgav han att han mycket väl mindes detta och lämnade även ytterligare detaljer om händelsen. Under konfrontationsförhöret uppgav bland annat att han och JF hade badat bastu tillsammans, varpå JF frågade om visste vad han hade för tatueringar på ryggen och ena benet. När inte kunde svara konstaterade JF att motiven var ganska unika och att man inte skulle glömma moti- ven om man hade sett dem.