sou · H2B388 · 2015-01-01 00:00:00 — utgöra ett hot utanför svenskt territorium som en motståndares flyg då måste ta hänsyn till. Detta skulle vidare försvåra/förhindra realtidsspaning och angrepp mot våra rörliga enheter. Slutligen skulle längre räckvidder innebära att vi kan gruppera utanför en motståndares artilleris räckvidd vid understöd av markoperationer.32 Många länder i väst lämnar korträckviddiga system (utom för C-RAM-ändamål) som har räckvidder , samt går mot system som inte kräver of Sight utan i stället använder sig av robotar med aktiv målsökare. I många fall är de robotar som används i systemen identiska med robotar som landets flygvapen använder, vilket bland annat ger ekonomiska fördelar vid anskaffning, under- håll och uppgraderingar. Mer långräckviddiga system tas också fram genom att modifiera dessa robottyper. Strävan är att minska personalbehovet så långt som möjligt. Målsökarsystem innebär också en förmåga att klara av mättnadsanfall eftersom de kan be- kämpa många mål och man får en större frihet i val av gruppering, eftersom direkt sikt inte krävs mellan eldenhet och mål under hela bekämpningen. Denna grupperingsfrihet blir ännu större i de system där roboten startar vertikalt. Direktivet anger att Den uppbyggnad och utveckling som luftför- svaret omfattas av ska utgöra grund för kommitténs arbete. Förmågeutvecklingen inom luftstridskrafterna i redovisas därför nedan. Kommittén har valt en indelning av luftstridskraf- terna i funktionerna flyg, underrättelsetjänst, bas, stril, samband, vädertjänst och luftvärn, där underrättelsetjänst och vädertjänst inte studeras särskilt. I denna redovisning delas stril upp i sensorer och ledning. Underlaget är bland annat hämtat från Försvars- maktens redovisning av perspektivstudien 201334, Försvarsmaktens utvecklingsplan, FMUP35, Flygvapnets respektive Arméns utveck- 34Försvarsmaktens redovisning av perspektivstudien FM2013-276:1. 35Försvarsmaktens utvecklingsplan (FMUP15)FM 2013-546:7. lingsplaner36,37. Redovisningen avslutas med ett utdrag ur Riks- revisionens rapport38 , som dock inte särskilt belyser luftstridskrafterna, utan Försvarsmakten som helhet. Kommittén gör antagandet, enligt kapitel 1.4.3 Ekonomi, att det råder balans mellan uppgift och förmåga och att dagens utmaningar är om- händertagna vid studietidpunkten . Utvecklingen mot en ökad interoperabilitet i Försvarsmakten har pågått . De svenska flygvapenförbanden ska kunna verka i uppgiftssammansatta förband nationellt och internationellt i olika miljöer och konfliktnivåer. Flygstridskrafterna leds, såväl nationellt som internationellt med interoperabla organisationer, metoder och system. Luftstridskrafterna verkar genom central led- ning och delegerat genomförande. Den övergripande principen för ledning av flygstridskrafterna är insatsledning direkt mot krigs- förbanden. Ledningsförmågan spänner över nationell och inter- nationell verksamhet, hela förmågebredden och hela beredskaps- skalan. Det är fattade beslut om en för- ändrad försvarspolitisk inriktning i Ett användbart försvar39. Det innebar bland annat en förändring från ett anpassningsförsvar, med fokus på internationella insatser, till ett insatsförsvar med förmåga här och . Försvarsberedningens senaste rapport40 lyfter fram närområdets betydelse vid dimensioneringen av Försvarsmakten. Luftstridskrafterna innehåller system med relativt långa ledtider vid förmågeutveckling och långa livslängder. Det kan därför ta tid innan en förändrad inriktning innebär en ny förmåga, kanske upp mot 10–. Nedan beskrivs läget och planerad utveckling i stort den kommande . 36Flygvapnets utvecklingsplan (FVUP 13) 2013-2022 Försvarsmaktens HKV 37Samråd Arméns Utvecklingsplan 2015 (2015-2024), , FM2014-4596:2. 38RiR 2014:8 Försvaret – en utmaning för staten, Granskningar inom försvarsområdet 2010–2014. 392008/09:140. 40Försvaret av - Starkare försvar för en osäker tid, Ds 2014:20. För ledning av luftstridskrafterna krävs sammanhängande system och sammansatta strukturer. Dessa utgörs av chef med stab vilka utövar ledning med stöd av doktriner, metod och informations- system. Ledningssystemet bearbetar information som hanteras av informationssystem och förmedlas av sambandssystem. Ett led- ningssystem består av personal, organisation, teknik och metod. Det ställs höga krav på luftstridskrafternas ledningssystem då led- ningen sker i nära realtid och har krav på samordning och flyg- säkerhet. Ledningssystemet hanterar komplexa ledningsförhållan- den nationellt och i multinationella miljöer, ger möjlighet att skicka och ta emot order och rapporter enligt fastställda standarder. Den taktiska ledningen av flygstridskrafterna indelas i följande roller: ACC41-rollen som är att leda och genomföra luftoperationer inom aktuellt område och tilldelad uppgift från den operativa insatsledningen ACA42-rollen som är att i samverkan med Transportstyrel- sen/LFV styra och samordna luftrummet inom svenskt territo- rium ADC43-rollen som är att ansvara för luftförsvaret i tilldelat område Svensk flygtaktisk ledning ska även kunna ske enligt internationella standarder. Det vill säga samverkan och/eller integration med inter- nationella staber och ledning av egna och andras stridskrafter ska kunna ske i operationsområden utanför gränser. Detta medför att ledningsstrukturen i tillämpliga delar ska vara inter- operabel och därmed kommer internationellt accepterade standar- der att påverka och till viss del styra utformningen av den svenska flygtaktiska ledningen. Kopplat till ovan nämnda kännetecken och tillgängliga resurser ska ledningen dels kunna hantera en centraliserad beslutsprocess 41Air Component Command. 42Airspace Control Authority. 43Air Defence Command. (kommandotaktik), dels kunna styra ett delegerat genomförande (uppdragstaktik). Detta ställer krav på integrerade ledningssystem. Den flygtaktiska chefen () utövar sin taktiska ledning (både högre och lägre) genom taktik-, insats-, undsäk- och funk- tionsledning. SWECCIS44 införs nu som nytt ledningssystem för ledning av stridsflyget på taktisk nivå. För att nyttja systemet optimalt ska principer, strukturer och arbetssätt utarbetas inom hela luftför- svaret. Stridsflygförbandet har en ökande förmåga till inter- operabel ledning via Länk 16, för att möta kraven på samverkan och kompatibilitet krävs samarbete med övriga aktörer såväl nationellt som internationellt. Sambandssystem kan beskrivas som system för att säkerställa informationsöverföring mellan geografiskt utspridda aktörer. Sam- bandssystem är den delen av de ingående delarna i ett lednings- system som hanterar informationsöverföring mellan olika aktörer. Den geografiska spridningen kan vara mellan stora avstånd inom landet eller till ett insatsområde internationellt såväl som korta, till exempel inom en stab. Beskrivningen av sambandssystemen nedan innefattar inte system som är integrerat i flygande plattformar. Flygstridskrafternas verksamhet ställer mycket höga krav att kunna följa verksamhet i realtid samt kunna hantera flygsäkerhetspåver- kande verksamhet. Förmågan att leda flygstridskrafter, flygande plattformar och deras förband kräver sambandssystem med täck- ning nationellt och till insatsområden internationellt. Tillgången till förbindelsekapacitet av olika slag i FTN45 och SATCOM46 är 44SWEdish Command and Control Information. System SWECCIS är ett informations- system som är en del av försvarsmaktens ledningssystem för insatsledning på taktisk och operativ nivå. viktiga beståndsdelar och det som binder ihop flygstridskrafternas olika kommunikationslösningar. Den strategiska sambandsfunktio- nen ska kunna hantera flygstridskrafternas krav på förbindelser både avseende kapacitet, funktionalitet och driftsäkerhet. Den långsiktiga strategin vid utvecklingen har varit och är att såväl rörliga som fasta system ska samordnas så att samma teknik används i de olika tillämpningarna. Syftet med detta är att uppnå rationalitet och kostnadseffektivitet. I den fortsatta utvecklingen av kommuni- kationsplattformar inom flygstridskrafterna ska systemharmonise- ring fortsatt prioriteras. Kommunikationsnät fast är benämningen på den fasta sambandsinfrastrukturen på flottiljer och baser. Vid operationer från spridningsbaser och stödbaser samt vid internationella insatser nyttjas Kommunikationsnät Flygbas/Mobil. Förmågan hos Komnät Fbas omfattar stabsstöd till förbandet samt tillgång till erforderliga stödsystem inklusive (). Inga förberedelser i den fasta infrastrukturen krävs för att kunna gruppera systemet. Komnät Fbas/M är det system som är materiellt mest omfattande. Systemet har viss skalbarhet utifrån behovet. Komnät Strilbat utvecklas kontinuerligt i takt med att nya för- mågor, till exempel ny striradio, etc. införs. Utvecklingen ska så långt som möjligt harmonisera med FM LS TS47. Under tidsperio- den undersöks behovet av rörliga resurser för striradio. De rörliga förbanden bedöms omfattas av införandet av Rakel48 på mot- svarande nivå som för basfunktionen. 47Försvarsmaktens ledningssystem - tekniska system. 48Rakel är ett nationellt kommunikationssystem för samverkan och ledning. 3.3.5Stridsflygfunktionen, inkl. sensorer, samband och vapen slutförs en reducering av flygplannumerären som den äldre delen av flygplansflottan moderniseras. Målet är 100 serielika flygplan av typen C/D i enlighet med det regeringsbeslut som fattades i frågan . Försvarsmakten redovisade i BU 2013 sitt förslag till hur strids- flygsystemet, utifrån en helhetsbild av Försvarsmaktens långsiktiga operativa förmåga, bör utvecklas intill 2040. Som underlag för För- svarsmaktens ställningstagande har dagens JAS 39 C/D jämförts med relevanta utländska konkurrenter samt med ett antal alterna- tiva framtida konfigurationer av JAS 39 . Den jämförande analysen har rört operativ förmåga, taktisk/teknisk effekt och beräk- nade kostnader i hela perioden. De operativa kraven har utgjort den främsta utgångspunkten i arbetet och som grund för värderingen har bland annat simuleringar och operativa spel genomförts, utgående från såväl nuvarande som bedömda framtida hotbilder. Utgående från Försvarsmaktens samlade värdering är det myndig- hetens uppfattning att stridsflygsystemet JAS 39 tillgodo- ser Försvarsmaktens behov minst intill 2040 och bör utgöra kärnan i det svenska luftförsvaret. För att bibehålla den operativa förmågan relativt utländska vapensystem och plattformar har Försvarsmakten också dragit slut- satsen att ett förmågelyft av JAS 39 behöver genomföras i perioden –2030. Utifrån genomförda spel är det operativa behovet minst 60–80 flygplan. Mot bakgrund av det dimensionerande hotet och stridsflygets därtill kopplade uppgifter i kombination med antalet plattformar och framtida baseringsmöjligheter finns ett stort behov av ökad uthållighet, lastkapacitet och förbättrat egenskydd relativt dagens nivå. Försvarsmaktens förslag är därför att förmågelyftet inbegriper en anskaffning av ny radar, förbättrade varnar- och motmedels- system samt skrovförändringar av JAS 39 för att kunna bära mer last och drivmedel i syfte att öka effekt och uthållighet49. 49 Med ökad dragkraft får flygplanet också så kallad Super Cruise- förmåga vilket innebär att det är möjligt att bibehålla ljud- eller överljudsfart utan att använda efterbrännkammaren, med syfte att minska IR signaturen. Med detta följer ett antal taktiska fördelar där den kanske största är att kunna röra sig med hög fart under väsentligt än innan. Detta eftersom bränsleåtgången vid höga Mach-tal minskar relativt dagens. Flexibilitet i, och optimalt nyttjande av, flygsystemet är avgörande också i varför ett kontinuerligt förbättringsarbete sker av omnirole50-kapaciteten. Den framtida trenden pekar på en alltjämt ökande informations- mängd för piloten att hantera under pågående flyguppdrag. Risken för så kallad informationsöverbelastning är överhängande och behöver hanteras för att vi även fortsättningsvis ska kunna utnyttja plattformens operativa kapacitet fullt ut. Flygvapnet står, utöver de operativa uppgifterna, både för utbild- ning (nationellt och internationellt) och utveckling av Gripen- systemet. Detta går därför, till skillnad från mycket annat, inte att köpa från någon annan . Särskild vikt måste därför läggas vid antal och kompetens av nyckelpersonal, till exempel stridspiloter och tekniker. ISR51-konceptet bör efterhand utvecklas mot ökad automatise- ring i syfte att förkorta beslutsprocesser, samt att JAS 39 möjlighet att verka som informationsnod vidareutvecklas. Framtidens insatsmiljö driver behov av förbättrade förmågor inom sensorområdet. Det gäller främst längre upptäcktsavstånd, att kunna detektera och registrera såväl fasta som rörliga mål, erforder- lig störfasthet, högre upplösning med möjlighet till positionering och identifiering inom alla arenor, förmåga till nyttjande inom alla arenor med dess olika måltyper, oavsett väder- och ljus- förhållanden. En fusion av sensorer är en förutsättning för att kunna verka på ett operativt relevant sätt i en framtida komplex hotmiljö. En viktig del av sensorutvecklingen består i att inkorporera de passiva senso- rer som finns på plattformen, exempelvis inom EWS52-systemet, för att möjliggöra tyst uppträdande. Samverkansförmåga avseende informationsöverföring inom för- bandet och till andra förband bör utvecklas väsentligt i syfte att bidra till samt få del av ett så komplett informationsläge som möj- ligt. Utvecklingen ska medge att andra förband i nära realtid kan ta 50Multirole: plattformen kan lösa uppgifter till lands, sjöss och i luften, Swing-role: platt- formen kan lösa uppgifter till lands, sjöss och i luften under samma flygpass, Omni-role: plattformen kan lösa uppgifter inom mer än ett av områdena (land, sjö, luft) . 51Intelligence, surveillance, and reconnaissance (ISR) är underrättelser, övervakning och spa- ning. 52Electronic warfare systems, EWS, är system för telekrig. del av stridsflygförbandens förmåga att producera mark-, luft- och sjöläge. För detta krävs att stora informationsmängder kan över- föras krypterat . Sammantaget innebär denna utveckling att stridsflygförbandens förmåga som tillförlitlig ISR-resurs utvecklas väsentligt vilket med- för att förbandet, framskjutet och med hög responsförmåga, ska kunna understödja alla typer av operationer på samtliga arenor med nära realtidsinformation från samtliga arenor innefattande stora informationsmängder. I närtid införs small diameter bomb, GBU-39, vilket innebär en förbättrad markmålsförmåga främst genom ökat fällningsavstånd (offset) och förbättrad förmåga till graderad verkan. Härutöver in- förs , vilket innebär en förbättrad luft- målsförmåga främst genom ökad roboträckvidd. Förbättrad möjlighet att påverka mål på havsytan utreds i närtid. Inom den maritima arenan bör ersättare till dagens Rb 15F an- skaffas eftersom robotens livstid upphör efter hand. Som över- gripande inriktning av detta utvecklingsarbete strävas efter för- mågan att med samma vapen kunna verka mot mål inom både operationsområde sjö och mark. I syfte att verka med hög precision mot såväl fasta som rörliga mål på marken på långa avstånd med större överlevnadsförmåga bör en anskaffning av tungt långräckviddigt markmålsvapen övervägas. All utveckling behöver samordnas med flygbas- och strilbatal- jonen för att uppnå en balanserad utveckling inom flygstridskraf- terna. Samordning behöver även ske med luftvärnsfunktionen och med Försvarsmakten i övrigt. Flygbasbataljonerna vidareutvecklar under den närmaste 10-års- perioden förmågan att nationellt: Kunna betjäna stridsflyg på antal platser enligt KFS53. Stödja helikopterförband på antalet platser enligt KFS. 53 Krigsförbandsspecifikation, omfattas normalt av sekretess. Upprätta flygbas för alla typer av flygförband dygnet runt under alla årstider. Betjäna stridsflygdivisioner JAS 39 dygnet runt under alla årstider. Understödja TSFE54 dygnet runt under alla årstider. Understödja flygförband ur helikopterbataljonen dygnet runt under alla årstider. Inneha förmåga att sammansätta en stridsgrupp55 med en rekog- noserad, planerad, förövad uppgift inom ramen för nationellt förvar. Upptäckta, lokalisera och motverka säkerhetshotande verksam- het vid flygbas. Ge stöd till Myndigheten för Samhällsskydd och Beredskap (MSB) och civila samhället. () ska internationellt inneha förmåga att: med stab och förbandsdelar i (EU BG) konceptet med stab och förbandsdelar i Nato Combined Joint Task Force (Nato CJTF) konceptet ett sammansatt förband med flygstyrkor ur JAS 39, Helikopter och/eller Transport/specialflygförband Med förstärkning från Flygbasbataljonstaberna samt ur övriga Flygvapens staber inneha avsedd uthållighet för insats med stridsflyg. Flygbasförbanden ska vidareutveckla sin förmåga till strategisk, operativ och taktisk rörlighet. Med det avses flygunderhållskompa- 54Transport och specialflygenhet. 55Stridsgrupp innebär en tillfälligt sammansatt styrka med ledning ur bataljonen med speci- fik uppgift och tidsram. nier och de rörliga flygbaskompanierna med stöd ska kunna trans- portera sig till ett operationsområde och inneha förmåga att med egna resurser förflytta sig inom detta. Flygbasjägarna utvecklar metoder för att vara Flygvapnets främsta instrument för markunderrättelseinhämtning i syfte att skydda flygvapenförband. Deras primära uppgift är att tillsammans med flygbassäkförband skydda flygbaser och dessa flygvapen- förband ska vara Försvarsmaktens specialister på denna uppgift. Flygbasbataljonerna ska kunna inhämta underrättelser för högre nivå och sidoordnande förbands behov och ha processer och system för att tillgodose detta. Vidare ska flygbasbataljonernas sambandssystem kunna nyttjas av flygförbanden för deras behov av att förmedla underrättelser. Strilbataljonen dimensioneras avseende stridsteknisk ledning mot stridsflygdivisionernas uthållighet genom resurser för såväl pro- duktion som insats. Strilbataljonen vidmakthåller förmågan att bidra till auktoriserat luftläge H24/36556. Strilbataljonen ska imple- mentera förmåga att i nära realtid mottaga, bearbeta och distribuera order och meddelanden samt att följa upp egna ingående funk- tioner i nära realtid, genom att införa SWECCIS och ICC57. Det interoperabla informationssystemet ICC för taktisk ledning av flygstridskrafternas förband är infört. Nationell ledning och sam- ordning av flygtrafik upprätthålls på taktisk och lägre taktisk nivå. Strilbataljonen vidmakthåller kapacitet för datastridsledning genom att införa interoperabel datalänk (Länk 16). Strilbataljonen bemannar ASC 890-division för luftburen radar- spaning och flygstridsledning. Strilbataljonen vidmakthåller för- mågan att verka från minst två fortifikatoriskt skyddade anlägg- ningar. Strilbataljonen har förmåga att leda egen skyddsfunktion med tillförda och underställda förband inom skyddsfunktionen, i första hand vad avser skydd mot säkerhetshotande verksamhet. Strilbataljonen har grundläggande förmåga att nationellt bevaka, skydda och eskortera skyddsvärd materiell och personal. 56H24/365 innebär dygnet runt, alla årets dagar. 57ICC är Integrated Command and Control. kan lyda under eller samverka med andra förband avseende funk- tionen skydd. Förbandet ska inneha förmågan att verka såväl från ordinarie som från tillfällig gruppering. Förbandets ledningssystem ska även ha förmåga att verka decentraliserat. Det långräckviddiga radarsystemet PS 860 är uppgraderat till PS 861 framförallt syftande till gångtidsförlängning och autonom (obemannad drift) men även utökad förmåga vad gäller spanings- förmåga och teleskydd. Även de fortifikatoriskt skyddade anlägg- ningarna har genomgått en omfattande renovering och anpassning. När samtliga planerade anläggningar är bestyckade med uppgrade- rade radarsystem erhålls en god tredimensionell radartäckning med lång räckvidd på hög och medelhög höjd. Systemen behåller för- mågan till skyddssökning och gott fortifikatoriskt skydd samt ett uppgraderat skydd mot telekrigsinsatser. Låghöjdsradarsystemet PS 870 uppgraderas och modifieras till PS 871. Modifieringen leder både till gångtidsförlängning och ökad prestanda vad gäller räckvidd, upptäcktssannolikhet och teleskydd. De fortifikatoriskt skyddade radaranläggningarna genomgår också en uppgradering och modifiering för ökad livslängd. Då anlägg- ningarna är fler än antalet system finns även en möjlighet till om- gruppering i syfte att förtäta radartäckningen. Då radarn används både för marin- och luftspaningsändamål är särskild hänsyn tagen till funktionalitet i bägge rollerna. Luftstridskrafterna består av flygstridskrafter och luftvärn som gemensamt bestrider motståndarens luftherravälde, och skyddar de över tiden högst prioriterade anläggningarna, förbanden, och infra- struktur delarna inom totalförsvaret. Uthållighet är, jämfört med flygstridskrafterna, luftvärnets främsta egenskap.58 Begreppet ut- hållighet innebär främst förmågan att bibehålla hög respons- förmåga och elduthållighet . Luftvärnsbataljonerna är utformade för att både kunna skydda objekt, anläggningar och kunna understödja markstrid. 58 Doktrin för luftoperationer 2005. Luftvärnsbataljonerna innehar autonom förmåga till luftrums- och ytövervakning och kan därmed skapa lokal luft- och sjöläges- bild och ge underlag till sammanställd luftlägesbild (benämns även RAP, ) inom ramen för samordnat luft- försvar. Kapacitet att varna för inkommande artilleri, granatkastare och raketer finns genom UndE 23. Bataljonerna kan lämna under- lag till sjöläge. Bataljonernas beväpning utgörs av EldE 97 och 70. EldE 70 har begränsad förmåga att verka i mörker.59 Det beslutade införandet av Lvbat 2017 ska förberedas och på- börjas. Möjligheterna till korträckviddig bekämpning ökar genom förmåga till bekämpning av små mål samt verkan under mörker- förhållanden då EldE 98 införs. Det innebär att luftvärnsförbanden inom ett större täckningsområde kan skydda objekt och infrastruk- tur, samt understödja markstridskrafter. Ledningssystem i luft- värnsbataljonerna ingående delkomponenter uppgraderas. Insats- ledning av markbaserat luftvärn införs, vilket medger full intra- och interoperabilitet, inkluderande integrering av länk 16. Luftvärnets sensorer genomgår viss uppgradering. Gemensam logistikbered- ning för rb 98 inom luftvärnet och flygvapnet påbörjas. EldE 70 D införs tidigt i perioden för att öka förmågan att med korträck- viddigt luftvärn verka under mörker.60 Fördjupat underlag om luftvärn med medellång-/lång räckvidd inklusive sensorer tas fram inför beslut. Arbete med organisation och metoder föreslås påbörjas, för att kunna nyttja nya lednings- och verkanssystem inom större ytor, brigad och under flera tak- tiska chefer. TS 9000 föreslås vidmakthållas för distribution av mål- data, intill det har anskaffats ny sambandslösning. Utveckling av förmåga till dubbelriktat måldatautbyte (luft- värnsledning) med STRIL föreslås påbörjas för införande 2017. Studie om elektromagnetiska vapen mot luftmål föreslås påbörjas. Luftvärnsbataljonernas förmåga att samverka med och understödja flygvapnet ska vidmakthållas och utvecklas.61 59Arméns Utvecklingsplan (AUP) 2015–2024. Införandet av Lvbat 2017 slutförs. Införandet av Lvbat påbörjas. Anskaffande av luftvärn med medellång-/lång räckvidd inleds för att kunna uppnå full kapacitet under nästa period. Uppgradering av befintliga sensorer och anskaff- ande av ersättare för befintliga sensorer påbörjas. En väsentlig effekt- höjning för luftvärnets sensornätverk är anskaffning av ESM62 och EO/IR63-sensorer. Sensortypen är svår att upptäcka och ger möjlig- het att identifiera mål på långa avstånd, samt försvårar för mot- ståndaren att undgå upptäckt.64 Införandet av ny radiolänk är avgörande för luftvärnets sam- bandsförutsättningar över ytan. Lösningen bör systemsamordnas och inte bara uppgradera ingående delar, då den nuvarande lös- ningen är personaltung. För brigadluftvärnsförmåga föreslås att anskaffning av fler eldenheter med rörlighet och skyddsnivå mot- svarande de mekaniserade förbanden påbörjas.65