sou · H3B3101 · 2015-12-09 00:00:00 — Åtgärder för att förändra attityder och att matcha arbetsgivarnas behov med de utrikes föddas kompetens behöver också stärkas. De regionala kompetensplattformarna kan med anledning av detta behöva ytterligare resurser för att svara upp mot de framtida behoven. Eftersom många europeiska länder genomgår en liknande demografisk utveckling som kan arbetskraftsbristen och konkurrensen om arbetskraft internationellt komma att tillta. I ett sådant läge är det inte säkert att har en speciellt gynnsam position. Ett perifert beläget land i norra med ett internationellt sett litet språk kommer kanske inte vara första- handsvalet när stora delar av har behov av arbetskraft. Ur detta perspektiv är det viktigt att visa upp att och svenska regioner är attraktiva för arbete oavsett arbetskraftens nationella ursprung. 7.4.1Huvudscenario – vad talar för tilltagande regionala obalanser? Det finns inga givna eller enkla svar på vilka konsekvenser som den demografiska framskrivningen kommer att innebära för kommuner. Det finns tecken på att vi går in i en ny fas som å ena sidan indikerar en lugnare förändring med avseende på befolknings- utvecklingen. Å andra sidan verkar olika konsekvenser av denna förändring bli mer framträdande. Det gäller till exempel tilltagande Sammanfattande slutsatser och förslag Bilaga 7 till LU15 regionala obalanser i arbetskrafts- och kompetensförsörjningen, ökad polarisering mellan stora och små kommuner, eller att de strategier eller åtgärder som lyfts fram för att lösa arbetskrafts- försörjningen inte räcker till för att lösa arbetskraftsbrister relaterade till demografiska förändringar. Frågan vad detta får för ekonomiska konsekvenser för kommu- nerna är svårare att uttala sig om. Från den tidigare genomgången ser vi att ökningen av försörjningskvoten till 2040 beräknas vara kraftigast för avlägsna och mycket avlägsna landsbygdskommuner. Vi ser också att skillnaden mellan beräknade standardkostnader och faktiskt redovisade nettokostnader 2013 var störst för kommun- gruppen mycket avlägsna landsbygdskommuner, vilket kan indikera svårigheter att genomföra anpassningar och rational- iseringar av verksamheten. Tillkommer gör också att de avlägsna landsbygdskommunerna redovisat genomsnittligt svagare ekonomiska resultat –2013 än vad storstadskommu- nerna gjort. Vi ser också att skillnaderna i skattesats är betydande, där det skiljer mellan kommungruppen avlägsna landsbygdskommuner och storstäderna. Med andra ord ger det en bild av att de avlägsna landsbygdskommunerna befinner sig i en mer utsatt ekonomisk situation än storstadskommunerna. Trendframskrivningen visar också att många kommuners sårbarhet kommer att fortsätta att öka, vilket troligtvis leder till att det egna handlingsutrymmet begränsas ytterligare och försvårar kommunens möjligheter att klara av den ekonomiska utvecklingen. En försvårande faktor är att flera kommuner med särskilt stora utmaningar, också har ogynnsamma strukturella förutsättningar vilket innebär svårigheter att förbättra produktiviteten i den kommunala verksamheten. Framför allt långa avstånd och en spridd befolkningsstruktur innebär svårigheter att uppnå skalför- delar. 7.4.2Osäkerhetsfaktorer – vad talar för mindre eller avtagande regionala obalanser? Det scenario som målas upp i denna rapport är relativt dystert för mindre och avlägset belägna kommuner, medan storstäderna förefaller stå inför en mer positiv utveckling. Möjligheten finns dock att utvecklingen inte behöver bli fullt så negativ för de mindre Bilaga 7 till LU15 Sammanfattande slutsatser och förslag Nedan utreds några faktorer som kan tala för ett alternativt scenario. Osäkerhet i befolkningsprognosen och kommunalekonomin En första osäkerhet gäller hur pass troligt det är att befolkningsprognosen slår in. Av nedanstående tabell framgår att befolkningsprognoser på lång sikt normalt innehåller vissa osäkerheter. Exempelvis antog SCB 2000 att befolkning skulle uppgå till 9,5 miljoner invånare 2040. är prognos- antagandet drygt 11 miljoner. Med andra ord har den reviderade prognosen höjts med 1,5 miljoner invånare under dessa år. Det bör därför hållas i minnet att det sannolikt kommer reviderade prognoser även kommande år. Befolkningsprognoser behöver justeras efter omvärldshändelser som inte kan förutses, exempelvis storleken på migrationsströmmar. Utifrån dessa avvikelser mellan olika prognosår för landet som helhet, kan vi anta att känsligheten blir ännu större på regional och nivå. Med andra ord kan vi räkna med avvikelser också mellan prognosen i denna rapport och faktiskt utfall . Tabell 7.1 Prognoser för befolkning 2000–2050 vid olika revisionstillfällen, miljoner Anm.: *framskrivning av SCB:s prognos . Källa: SCB. Ytterligare en osäkerhetsfaktor gäller det negativa sambandet mellan den demografiska utvecklingen och små kommuners ekonomi, vilket inte är helt empiriskt klarlagt. Vissa under- sökningar har visat att strukturella faktorer inte alltid kan förklara varför små kommuner har ekonomiska svårigheter. Variationen inom grupper av små och stora kommuners ekonomier är stora och Sammanfattande slutsatser och förslag Bilaga 7 till LU15 andra faktorer än de strukturella verkar ha legat bakom skillnaderna i kommuners ekonomiska situation. Om detta samband även visar sig vara svagt på lång sikt kan det innebära att de små kommunerna kommer att kunna anpassa sig och klara av förändringarna på ett bättre sätt än vad som beräknats i den här rapporten. finns outnyttjad arbetskraft, särskilt i gruppen utrikes födda. Prognosen implicerar att detta kan väntas även framöver. Det finns därför möjligheter att genom mer effektiva insatser bättre ta tillvara på den outnyttjade arbetskraften. Frågor som diskuteras är bland annat bättre verktyg för validering av kunskap samt insatser för bättre matchning. Det finns också studier som antyder att matchningen av arbetssökande och tillgängliga arbeten fungerar minst lika bra i de mindre arbetsmarknadsregionerna. Den för- väntade arbetskraftsbristen särskilt för de mindre kommunerna kan därför vara bedömd utifrån ett alltför pessimistiskt perspektiv. Svagare efterfrågan än förväntat Ett centralt tema i denna rapport är skattningar av det framtida arbetskraftsbehovet. Dessa skattningar bygger på antaganden om hur olika branscher kommer att utvecklas till 2040. Frågan om efterfrågan på arbetskraft och kompetens innehåller, som alla prognosantaganden, vissa osäkerheter. Det kan handla om hur världsekonomin utvecklas, eller om nya tekniska genombrott som gör att arbetskraftsbehovet blir lägre än det förväntade. I den kommunala verksamheten kan det exempelvis handla om genom- brott för olika typer av distansteknik som möjliggör en annan organisering av vård- och omsorgsverksamhet samt skolverk- samhet. Det finns också osäkerheter kring bedömningen av hur stor efterfrågan på högre utbildad arbetskraft kommer att vara i de mer utsatta regionerna. Blir efterfrågan lägre på högre utbildade än vad vi förväntar oss i denna framskrivning kommer de strategier som tagits upp för att lösa arbetskraftsförsörjningen att vara mer effektiva för att lösa regionala arbetskraftsbrister. Bilaga 7 till LU15 Sammanfattande slutsatser och förslag En liten organisation innebär inte bara nackdelar. Exempel på fördelar med en mindre organisation kan vara snabbhet och goda möjligheter att se helheter. En mindre kommun kan även ha väl utbyggda nätverk med civilsamhället och omkringliggande näringsliv, vilket kan innebära möjligheter att hitta okonventionella lösningar på olika typer av problem. Historien har visat att de mindre kommunerna fram till nu kunnat fullgöra sina uppgifter, trots knappa resurser. Det kan finnas en risk att de mindre kommunernas anpassningsförmåga underskattas. Nya och mer utvecklade samarbetsformer mellan olika aktörer och införande av ny teknik kan bidra till att nya lösningar kan utvecklas i takt med nya utmaningar. Underskattade möjligheter med interkommunal samverkan Antalet mellankommunala samarbeten har ökat relativt kraftigt . Mot bakgrund av de tilltagande utmaningar som väntas, kan det finnas starkare drivkrafter att utöka och fördjupa mellankommunal samverkan. I takt med att de mindre kommunernas eget handlingsutrymme krymper kan motivationen till att hitta fruktbara samverkansmodeller öka. Den förväntade utvecklingen skulle på så sätt kunna innebära att mellankommunala samarbeten har förutsättningar att gå in i en djupare och mer operativ fas , helt enkelt eftersom enskilda kommuner inte själva är starka nog att hantera vissa situationer. Inte minst kan det handla om att säkra viss arbetskraft och kompetens. Löpande justeringar i det kommunalekonomiska utjämningssystemet I beräkningarna av utvecklingen av den kommunala ekonomin antas att nuvarande principer i det kommunala utjämningssystemet kvarstår. I praktisk mening har det dock historiskt, genom olika kommittéer, gjorts löpande justeringar i systemet. har Statskontoret uppdraget att löpande se över systemet. Det är därför sannolikt att det även kommer att genomföras Sammanfattande slutsatser och förslag Bilaga 7 till LU15 justeringar, exempelvis om det skulle visa sig att vissa kommun- grupper skulle ställas inför orimliga ekonomiska förutsättningar. Beräkningen indikerar att ett flertal avlägset belägna kommuner kommer närma sig eller gå över vissa trösklar , vilket innebär att den yngre befolkningen är så decimerad att befolkningsförändringarna generellt avstannat. I stora drag kan det konstateras att 2040 väntas befolkningen i åldern 0–vara i det närmaste halverad i dessa regioner. Även den arbetsföra befolkningen (20–) väntas ha minskat kraftigt i ett flertal mindre kommuner. Slutsatsen är att de demografiska förändring- arna leder till ökad sårbarhet för många kommuner och att denna sårbarhet i många fall kan bli så pass stor att det hindrar kommunen att fungera effektivt. När kommuner blir för små och sårbara får det negativa effekter på möjligheterna att samverka, konkurrera om resurser och påverka sin egen utveckling. Hand- lingsutrymmet krymper, instabiliteten ökar och det blir svårare att arbeta långsiktigt. Det innebär att mer genomgripande, långsiktiga, åtgärder troligtvis behöver sättas in. En sådan åtgärd kan vara en ny kommunreform, men det är inte säkert att det räcker. En kommunreform kan bidra till att skapa mer långsiktigt funktionella regioner, men den löser inte alla problem. Även ansvars- fördelningen över olika områden behöver ses över utifrån ett genomförande- och kvalitetsperspektiv. Att en kommunreform inte leder till direkta ekonomiska vinningar och inte löser gleshetsproblematiken är således legitima invändningar, men det ger alltför begränsade perspektiv på varför en kommunreform behövs. Utgångspunkten för en kommunreform måste i första hand vara ett funktionellt perspektiv. Vad som anses funktionellt måste dock relatera till relevanta förändringar i vår omvärld, då detta troligtvis förändras i takt med globaliseringens villkor. Decentraliseringen har inneburit ett ökat ansvar på kommunerna och de har också mandat och stor betydelse för vad som genomförs och planeras lokalt. har en institutionellt sett relativt svag regional nivå med begränsade möjligheter att påverka vad som sker lokalt. Bilaga 7 till LU15 Sammanfattande slutsatser och förslag innebär att kommunerna är viktiga institutionella enheter för vad som kommer att utvecklas och genomföras på lokal nivå. För att decentraliseringen av ansvaret över viktiga områden ska fungera lokalt kan det därmed vara mer effektivt att stärka den kommunala nivån ytterligare, snarare än att fokusera på att vidareutveckla former för samverkan. Samverkan är viktig, men det finns en tendens att de positiva sidorna överskattas i relation till de negativa. Ur ett genomförandeperspektiv kan samverkan i många fall vara ineffektivt om det föreligger otydliga mandat kring vem som gör vad och vad som kan genomföras. Troligtvis behöver bygga upp relativt starka och mer likvärdiga kommuner framöver för att klara av de demografiska utmaningar som vi står inför. Även om den demografiska utvecklingen väntas ställa kommu- nernas ekonomi och verksamhet inför stora utmaningar framöver, så kan arbetskrafts- och kompetensförsörjningen bli ett ännu större problem på regional och lokal nivå. Det finns avgörande skillnader avseende statens möjligheter att hantera utmaningarna inom dessa områden. Medan staten direkt kan påverka kommunernas ekonomi med det kommunalekonomiska skatteut- jämningssystemet och generella statsbidrag, är möjligheterna mer begränsade när det gäller arbetskrafts- och kompetensförsörjning utifrån en lokal och regional behovsbild. Det innebär att ett större ansvar här vilar direkt på den lokala och regionala nivån att hitta lösningar som bidrar till väl fungerande arbetsmarknader. Almerud, J., T. Eisensee, T. Forsfält och E. Glans (2015), ekonomi – scenarier fram , Bilaga 1 till (under utgivning). , L-F. (2011), Samma skatt – samma välfärd? Effektivitet, service och skatter i kommuner och landsting, . (2012), Försörjningskvoten i olika delar av – scenarier , Underlagsrapport 8 Framtids- kommissionen. Fi 2003:02 (2006), Färre kommuner? Om små kommuners problem och utmaningar, skriftserie , delbetänkande SOU 2003:123 Utvecklingskraft för hållbar välfärd, : SKL och . Aranki, T. och M. Löf (2008), ”Matchningsprocessen på den svenska arbetsmarknaden: en regional analys”, Penning- och valutapolitik 2008:1. (2011), Arbetsmarknad i förändring – en analys av regionala branschförändringar och dess betydelse för framtida arbetsmiljöarbete. Rapport 2011:12 : . Arnek, M. (2014), Med nya mått mätt – en rapport om indikationer på produktivitetsutveckling i offentlig sektor, Rapport 2014:7 till Expertgruppen för studier i offentlig ekonomi, : . , R., E. , P. och K. Misje (2011), “Challenges of Nordic Labour Markets. A Polarization of Working life”. D. , J-E. och A. (2003), ”Fysisk planering i det digitala samhället”, Vinnovarapport 2003:1, Telematik 2004. Bilaga 7 till LU15 Christoffersen, H. och K. B. (2007), “Economies of Scale in Danish Municipalities: Expenditure Effects versus Quality Effects”. Local Government Studies, 33 (1): 77-95. Ekspertgruppe for kommunereformen (2014), Kriterier for god kommunestruktur. Delrapport fra ekspertutvalg. Kommunal- og moderniseringsdepartementet. Kommunstrukturlag 29.12.2009/1698 Fjertorp, J. (2013), ”Hur påverkas kommunernas ekonomi av befolkningsförändringar?” Rapport nr. 17, Kommunforskning i . (2011), Svensk arbetsmarknad under två kriser, , . (2014), ”En tudelad arbetsmarknad – om matchningen på den svenska arbetsmarknaden efter den ekonomiska krisen”, Penning och valutapolitik 2014:2. ITPS (2009), Regionernas Tillstånd 2008: En rapport om tillväxtens förutsättningar i svenska regioner, Rapport 2009:5, : . , M och K. (2007) Underutnyttjad utbildning och lönegapet mellan kvinnor och män, Rapport 2007:11. , N. och O. Skånberg (2012), ”Matchning på den svenska arbetsmarknaden”, Underlagsrapport 9 till Framtids- kommissionen, : . (2013), beräkning av långsiktig hållbarhet i de offentliga finanserna, Fördjupnings-PM nr 20 2013, : . (2008), ”i en åldrande värld – framtidsperspektiv på den demografiska utvecklingen”. 13 till , . Mäding, H. (2004), “Demographic Change and : Trends and Expectations”, , 43(1). Norut och Menon (2012), Tiltakssonen for Finnmark og Nord- Troms – utviklingstrekk og gjennomgang av virkemidlene. Rapport 2012:2, och Menon Business Economics. Bilaga 7 till LU15 Referenser Prättälä, K. (2012), ”Hur gick det sen? Kommunreformen i i stormens öga” Nordisk Administrativt nr. 1/2012, vol. (2012), Den kommunala ekonomin och hållbara offentliga finanser, RiR 2012:25, : . RKA (2006), Storleken som kommunalekonomiskt problem – samband mellan kommunstorlek och kostnadsläge i primärkommuner, (red.) , , och . Rådet för främjande av kommunala analyser. SCB (2014a), “framtida befolkning 2014–2060”. Statistiska meddelanden, BE 18 , : . SCB (2014b), Trender och Prognoser 2014 – Befolkningen, utbildningen och arbetsmarknaden med sikte på 2035, : . SCB (2014c), ”Utrikes föddas arbetsmarknadssituation 2005– 2013”, statistiska meddelanden AM 110 , : . SCB (2013a), Räkenskapssammandrag för kommuner och landsting 2013, Resultat- och balansräkning för kommuner, : . SCB (2013b), Sysselsättningen 2030 – Kan dagens försörjningsbörda bibehållas? Temarapport 2012:4, : . , G. och E. Wadensjö (2009), Arbetsmarknaden för de äldre, Rapport 2009/7 till , , . SKL (2014), Välfärdstjänsternas utveckling –2012– Ökande resurser och växande behov, kommuner och landsting. SKL (2010a), Framtidens utmaning – välfärdens långsiktiga finansiering, Programberedningen för välfärdsfinansieringen, kommuner och landsting. SKL (2010b), Avgifter i kommuner och landsting, Underlagsrapport till programberedningen för välfärdsfinansiering, kommuner och landsting. 2012/13:102 Utvecklingen inom den kommunala sektorn, Regeringens skrivelse. Tillgänglig: kr.-201213102/ Bilaga 7 till LU15 SOU 2011:39, Likvärdiga förutsättningar – översyn av den kommunala utjämningen. SOU 2004:34 Regional utveckling – Utsikter till 2020, Bilaga 3 till , : . SOU 2006:87, Arbetskraftsinvandring till – förslag och konsekvenser, : . SOU 2007:35, Flyttning och pendling i , Bilaga 3 till , : . SOU 2008:105, . Statskontoret (2014), Det kommunala utjämningssystemet – en beskrivning av systemet , Dnr. 2014:2, : Statskontoret. Statskontoret (2012), Huvudmannaskapsförändringar och skatte- växlingar i utjämningssystemet, Dnr. 2012:231–5 : Statskontoret. Statskontoret (2009), utjämning i , och , Dnr. 2009/94–5 : Statskontoret. Statskontoret (2002), Stat/kommunrelationer i – en studie av uppgifts- och ansvarsfördelningen mellan den centrala, regionala och lokala nivån i nio europeiska länder, Dnr. 2002:22 : Statskontoret. Syssner, J. (2014), ”Politik för kommuner som krymper”, Rapport 2014:4 , . Tillväxtanalys (2010), Regionernas arbetskraftsförsörjning - En analys av nuvarande och framtida kompetens- och arbetskrafts- försörjning i FA-regioner. Rapport 2010:06, Dnr 2009/278, : Myndigheten för tillväxtpolitiska utvärderingar och analyser. Tillväxtanalys (2014a), Bättre statistik för en bättre regional- och landsbygdspolitik, Rapport 2014:04, Dnr: 2013/304, : Myndigheten för tillväxtpolitiska utvärderingar och analyser. Tillväxtanalys (2014b), Samverkan inom ramen för flernivåstyrning, PM 2014:09, Dnr. 2014/124, : Myndigheten för tillväxtpolitiska utvärderingar och analyser. Bilaga 7 till LU15 Tillväxtanalys (2014c), Raps – en orientering om modellens teoretiska utgångspunkter, Dnr: 2010/245, : Myndigheten för tillväxtpolitiska utvärderingar och analyser. Tillväxtanalys (2014d). Sociala innovationer – Ett internationellt perspektiv. PM 2014:12, Dnr. 2011/350, : Myndigheten för tillväxtpolitiska utvärderingar och analyser. Tillväxtanalys (2014e), Fakta och exempel kring lokal attraktivitet, Rapport 2014:14, Dnr. 2014/008, : Myndigheten för tillväxtpolitiska utvärderingar och analyser. Tillväxtanalys (2013), Strategier för regional kompetensför- sörjning, Rapport 2013:03, Dnr. 2012/012, : Myndigheten för tillväxtpolitiska utvärderingar och analyser. Tillväxtanalys (2012), Erfarenheter från kompetensplattformsarbetet – Ett exempel på flernivåstyrning i praktiken. Rapport 2012:04, Dnr. 2012/012, : Myndigheten för tillväxtpolitiska utvärderingar och analyser. Tillväxtanalys (2011a), Typologisering av FA-regioner, PM 2011:47, Dnr. 2011/053, : Myndigheten för tillväxtpolitiska utvärderingar och analyser. Tillväxtanalys (2011b), Merkostnader på grund av gles bebyggelsestruktur i kommuner och landsting, PM 2011:08, Dnr. 2010/167, : Myndigheten för tillväxtpolitiska utvärderingar och analyser. Tillväxtanalys (2011c), Utvecklingskraft i kommuner och regioner – tillväxtarbete i flernivåstyrningens tidevarv, Rapport nr. 2011:1, Dnr. 2010/016, : Myndigheten för tillväxtpolitiska utvärderingar och analyser. WSP Analys & Strategi (2009), - två framtids- bilder, Rapport , : WSP Analys och strategi. , R (1999) Tjugohundratalets arbetsmarknad – fortsatt uppkvalificering eller jobbpolarisering? I Ekonomisk debatt nr 2, 2013 årgång 41 Öhgren , A. (2010), En studie av näringsstrukturen i för åren 1985–2008, . ØkonomiǦ og (2013), Evaluering af kommunalreformen, . Bilaga 7 till LU15 , G. och C. (2006), The EMEC Model: Version 2.0. Working Paper nr.96. Appendix 1 – Modell, metod och nationella förutsättningar vid framskrivning av den regionala utvecklingen rAps är en s.k. input/output-modell bestående av fem delmodeller som på olika sätt ger varandra data: Modellerna och deras samband presenteras i figur A1.1. Den streckade linjen ska tolkas så att inputs till den följande delmodellen sker i steget t+1, där t är ett givet år. Bilaga 7 till LU15 Figur A1.1 Delmodellerna i rAps modellsystem. Den regionala modellen drivs av exogen efterfrågan riktad mot regionens produktionssystem: export, bruttoinvesteringar och statlig konsumtion. Hur dessa efterfrågekomponenter förändras över tiden bestäms av vilka tillväxttakter som antas. Dessa kan baseras på nationella utvecklingstal (i detta fall hämtade från bilaga 1), alternativt kan användaren lägga in egna bedömningar. Till skillnad från den enregionala modellen i rAps som tar fram uppgifter för en region i taget, exempelvis en grupp kommuner, en lokal arbetsmarknadsregion eller ett län, hanterar den flerregionala modellen även flöden mellan regioner. Bilaga 7 till LU15 kan beskrivas som en ihopkoppling av alla rAps regionala modeller där två typer av mellanregionala flöden hanteras: –Flöden av varor och tjänster (export och import) –Flöden av befolkning (inrikes in- och utflyttning). Den flerregionala modellen ser till att mellanregional export från alla regioner är lika stor som mellanregional import till alla regioner och att regionernas summerade inflyttning är lika stor som den summerade utflyttningen. De mellanregionala flödena hanteras genom en extraregion, en "pool", som förmedlar all mellanregional handel och alla mellanregionala flyttningar. Detta innebär att modellen inte visar vilka flöden från en region som går vart. Den säger bara att exempelvis vara X går från ett antal regioner i en viss mängd σ och att vara X går till ett antal regioner i en viss mängd σ och att σ .σ . Regional framskrivning utifrån basscenariot i bilaga 1 – förutsättningar och metod Förutsättningar och antaganden på nationell nivå Framskrivningen utgår från de antaganden som gäller för SCB:s befolkningsframskrivning som publicerades . Enligt SCB:s framskrivning beräknas folkmängd öka från 9,7 miljoner år 2014 till 2040. Av den totala ökningen på drygt 1,3 miljoner personer beräknas vara födda i . I åldersgruppen 16–beräknas folkmängden öka med 575 000 personer, vilket motsvarar av den totala ökningen. Av ökningen inom åldersgruppen 16–utgör personer födda i , medan personer födda i med låg eller medelhög välfärds- och utvecklingsnivå (HDI) utgör , se tabell A1.1. Appendix 1 Bilaga 7 till LU15 Tabell A1.1 Befolkningsförändring 2014–2040 enligt SCB:s befolkningsframskrivning, fördelat per födelseland Länder med låg HDI exkl. Länder med medel HDI exkl. Länder med hög HDI exkl. SCB:s framskrivning med sju olika kategorier för födelseland, är mer detaljerad än den fördelning på tre kategorier som används i den regionala framskrivningen med rAps. Ekonomisk utveckling till 2040 Basscenariot har skapats med hjälp av två modeller. Den första är , en nyutvecklad långsiktsmodell vid . är en allmän jämviktsmodell med överlappande generat- ioner. En central egenskap med denna typ av modeller är att de tar hänsyn till individers beteendemönster över livscykeln. De utdata som genereras av är bland annat antal arbetade timmar, BNP och försörjningsbalansens komponenter (privat konsumtion, offentlig konsumtion, investeringar och nettoexport). Den andra modellen är EMEC vid .