sou · H3B3100 · 2015-11-30 00:00:00 — Det gäller oavsett om kroppsbehandlingen utförs av legitimerad hälso- och sjukvårdspersonal eller andra. Skillnaden beror på att hälso- och sjukvårdsregelverket enbart ska tillämpas när det handlar om verksamhet som utgör hälso- och sjukvård. Vår bedömning är att injektioner och kirurgiska ingrepp ställer krav på medicinsk kunskap och erfarenhet samt kan innebära betydande hälsorisker och därför bör vara förbehållet ett fåtal legitimerade yrkesgrupper. Legitimerad är den som innehar legitimation enligt patient- säkerhetslagen. 27 6 § patientskadelagen. Med kirurgiska ingrepp menas i denna lag, ingrepp i kroppen som normalt kräver anestesi med läkemedel som förskrivs av legitimerad läkare eller legitimerad tandläkare. Anestesi innebär bedövning på konstgjord väg vilket resulterar i upphävd förmåga att känna. Anestesi kan vara allmän (narkos) eller regional (lokalbedövning). Några av de mer vanligt förekommande komplikationerna till kirurgiska ingrepp är blödning, infektion, ärrbildning, känselstörning, nervskada, assymmetri, smärta, vävnadsdöd samt behov av reoperation. Vid implantat tillkommer risk för kapselbildning, implantatrörelse, samt bildning av inflammatorisk vävnad. Med begreppet injektion menas vanligtvis, att med injektions- spruta, pump eller annat liknande verktyg och kanyl applicera läkemedel, eller annat ämne in i kroppen. Begreppet ”annat ämne” hör till kategorin medicintekniska produkter. Ett exempel är trådar som injiceras i området mellan ansikte och hårfäste respektive hals i syfte att dra eller hänga upp huden. En injektion kan t.ex. genomföras i en ven (intravenöst), i en artär (intraarteriellt), i en muskel (intramuskulärt), i underhuden (subkutant) och i ytliga hudlager (intrakutant). Huden består av tre lager. Vid intrakutan injektion injiceras avsett ämne i det mellersta hudlagret, i den s.k. läderhuden. Vid subkutan injektion injiceras avsett ämne i underhudsfettet, precis under de tre hudlagren. Injektion av botulinumtoxin och filler appliceras subkutant medan tatueringsfärg28 appliceras i läderhuden (intrakutant). Att injicera i en ven ger så gott som ögonblicklig effekt medan muskulär injektion ger något långsammare upptag och fördelning i kroppen. Långsammast upptag fås av subkutana injektioner eftersom genomblödningen subcutant är sämre än till exempel i en muskel. Risker med injektioner utgörs av infektion, vävnadsdöd och ärrbildning. I lagförslaget definieras begreppet ”injektion” som att med injektionsspruta, pump, verktyg eller motsvarande respektive kanyl, nål, spets eller motsvarande applicera läkemedel, medicinteknisk produkt eller annat ämne i underhuden (sub cutis) eller djupare. Begreppet ges en mer begränsad innerbörd i lagförslaget av det skälet att djupa injektioner är förenande med större risker för skada eller sjukdom än vid ytliga injektioner. Det innebär att t.ex. tatueringsbehandling inte innefattas i lagförslagets definition av injektion. Inom sitt respektive kompetensområde Förslaget innefattar krav på att nämnda yrkesgrupp endast får utföra ingreppen inom sitt respektive kompetensområde. Med begreppet ”inom sitt respektive kompetensområde” avses det område inom vilket den legitimerade kan förväntas ha utvecklat formell och reell kompetens. Det gäller inom hälso- och sjukvårdslagstiftningen såväl som lagen om kroppsbehandlingar. Formell kompetens erhålls genom fastställd utbildning. Med formell kompetens avses legitimation för yrket eller högskoleexamen som leder till yrkeskompetens enligt examensbeskrivning. Formell kompetens kan också erhållas genom specialistutbildning eller genom särskilda kurser. Reell kompetens erhålls genom praktisk erfarenhet och/eller fortbildning. I kapitel 2 ges bestämmelser om de krav som ställs på sådan verk- samhet som omfattas av lagen enligt följande. –ändring av verksamheten –ledningen av verksamheten –krav på kvalitet och systematiskt säkerhetsarbete –legitimerad personal, samt –lokaler och utrustning. Utredningens förslag: 2 kap. 1 § Verksamhet som omfattas av denna lag ska ha tillstånd. Ansökan om tillstånd ska göras till den eller de nämnder som kommunfullmäktige utser att svara för tillsynen i den kommun där verksamheten ska bedrivas. Regeringen, eller den myndighet som regeringen bestämmer, får meddela föreskrifter om –vilka uppgifter som ska finnas med i ansökan, –vilka uppgifter som ska finnas med i tillståndsbeslutet, –att tillståndet kan förenas med villkor, och –om giltighetstider för tillstånd. Utredningen föreslår att det ska krävas tillstånd för att få bedriva verksamhet som erbjuder kroppsbehandlingar som kan innebära betydande hälsorisker men som inte utgör hälso- och sjukvård. Tillstånden ska registreras i det nationella registret enligt 6 kap. 2 §. Tillstånd kan sökas och beviljas av fysisk eller juridisk person. Krav på tillstånd gäller oavsett om verksamheten sysselsätter legitimerad eller icke legitimerad personal. Vem som helst kan ansöka och beviljas tillstånd förutsatt att kraven i lagen och föreskrifter som meddelats med stöd av lagen är uppfyllda. Bland annat att det finns en verksamhetsansvarig, att det finns rutiner framtagna för information till kund, att hygienregler tillämpas, att dokumentationskrav är uppfyllda samt att verksam- hetsutövaren kan visa att det finns dokumenterat hur man uppnår kravet på att verksamheten håller god kvalitet och är säker. Med hänsyn tagen till att små företag rent ekonomiskt kan drabbas hårdare än större företag föreslår utredningen att kommunerna, i den mån det är möjligt, bör överväga differentierade avgifter för tillstånd och tillsyn. Införandet av tillståndsplikt innebär att den nu gällande anmäl- ningsplikt för stickande eller skärande verksamhet enligt MB tas bort för sådana kroppsbehandlingar som görs i syfte att förändra utseendet. Krav på tillstånd gäller dessutom sådana hygieniska verksam- heter som inte omfattas av någon anmälningsplikt men som utredningen bedömer vara förenade med betydande hälsorisker exempelvis laser- och IPL-behandlingar. En jämförelse i sammanhanget är den tillståndsplikt som råder enligt lagen om omskärelse av pojkar29 av vilken det framgår att ingreppet enbart får utföras av legitimerad läkare eller av den som har särskilt tillstånd att utföra omskärelse (5 §). Det starkaste skälet som talar för att inrätta ett tillstånds- förfarande är att de krav som ställs på verksamheterna genom tillståndet bedöms av utredningen innebära ett väsentligt ökat skydd för konsumenten Utredningen menar att ett tillstånd som utfärdats av behörig myndighet bäst signalerar att verksamheten följer gällande regler för den typ av verksamhet som erbjuds. Tillståndet ska inte uppfattas som att verksamheten är kontrollerad framåt i tiden utan att verksamheten var godkänd vid den senaste tillsynen. Förslaget innebär att verksamheter som bedriver både hälso- och sjukvård samt erbjuder kroppsbehandlingar som omfattas av lagen ska dels anmäla hälso- och sjukvårdsverksamheten till Inspektionen för vård och omsorg enligt patientsäkerhetslagen, dels ansöka om tillstånd hos kommunen avseende den delen som rör kroppsbehandlingar som omfattas av denna lag. En annan fördel med tillstånd är att tillsynsyndigheterna får en bättre kontroll över verksamheterna i kommunen vilket underlättar planeringen av tillsynen. En förbättrad kontroll medför att tillsyns- myndigheterna får värdefull information och kunskap om den pågående utvecklingen inom området vilket skapar möjligheter att arbeta preventivt.30 Ansökan ska ges in till den eller de nämnder som kommun- fullmäktige utser att svara för tillsynen i den kommun där verksam- heten ska bedrivas där verksamheten ska bedrivas. För ambulerande verksamhet ska ansökan om tillstånd göras där den verksamhets- ansvariga är folkbokförd.31 301 kap. 6–8 §§ miljötillsynsförordningen. 31Jfr så kallade Food Trucks som ska ha nyttoparkeringstillstånd för att få bedriva verk- samhet, , tillståndsguiden för mobila matförsäljningsställen. Regeringen, eller den myndighet regeringen utser, ges rätt att meddela föreskrifter om –uppgifter som ska finnas med i ansökan, –uppgifter som ska finnas med i tillståndsbeslutet, –att tillståndet kan förenas med villkor, samt –giltighetstider för tillstånd. Tillståndsprocessen och dokumenten bör vara enhetliga över hela landet. Om regeringen väljer att delegera bemyndigandet förordas att får detta förordnade av den anledningen att myndigheten hanterar angränsande områden. I samband med tillståndshanteringen är det viktigt att kommunen iakttar de skyldigheter som framgår av lagen om tjänster på den inre marknaden32, bland annat bestämmelser om förfaranden och formaliteter, förbud mot otillåtna krav samt diskriminering. När det gäller ansökningsprocessen är utgångspunkten att den ska vara så enkel som möjligt. I föreskrifter ges regler om vad som ska ingå för att ansökan ska kunna handläggas. Det bör dock över- lämnas till kommunerna att själva bestämma hur själva förfarandet ska gå till men ett exempel är Tillståndsguiden som är en e-tjänst som använder sig utav.33 I det följande ges ett antal exempel på vilken information som bör finnas med i tillståndsbeslutet. –Namn på den verksamhetsansvarige, –organisationsnummer34 eller motsvarande, 32SFS 2009:1079 som införlivar EU:s tjänstedirektiv. 33http:///-/Om-webbplatsen/Alla-e-tjanster/?term=237295 –typ av behandlingar som erbjuds, –utfärdande myndighet, och Viss vägledning kan även fås i 2 kap. 1 § patientsäkerhetsförord- ningen, PSF, av vilken det framgår vilka uppgifter som ska finnas med i en anmälan. Regeringen, eller den myndighet som regeringen bestämmer, ges även rätt att meddela föreskrifter om giltighetstid för tillstånd. Tanken är att regeringen ger bemyndigande till kom- munerna att själv avgöra hur länge ett tillstånd ska vara giltigt efter- som varje kommun bedöms bäst kunna kontrollera sina resurser. Många tatuerare bedriver verksamhet på mässor. Av tillståndet ska det därför framgå att det rör sig om en ambulerande verksamhet. Ett tillstånd kan dessutom förenas med villkor såsom krav på viss utrustning och kompetens eller att verksamheten får bedriva endast sådan verksamhet som framgår av tillståndet. Giltighetstiden för tillstånden kan variera från och tillsvidare beroende på olika omständigheter. Om det vid ett tillsynsbesök konstateras att en verksamhet har svårt att uppfylla gällande bestämmelser kan tillståndet tidsbegränsas medan en verksamhet som väl uppfyller alla krav bör få längre giltighetstid och tillsyns- intervall. Utredningens förslag: 2 kap. 2 § Tillstånd får utfärdas om den sökande kan visa att det finns en verksamhetsansvarig enligt 2 kap. 4 § samt att det finns skriftliga rutiner avseende – kvalitet och systematiskt säkerhetsarbete enligt 2 kap. 6 §, –information enligt 3 kap. 2 och 3 §§, –informationshanteringen enligt 4 kap. 1 §, samt –klagomål enligt 5 kap. 1 §. Den som ansöker om tillstånd enligt denna lag ska på begäran av tillståndsmyndigheten lämna de ytterligare uppgifter som myndigheten behöver. I paragrafen anges vilka förutsättningar som ska vara uppfyllda för att ett tillstånd ska kunna utfärdas till en sökande. Den som ansöker om tillstånd enligt lagen ska på begäran av till- ståndsmyndigheten lämna de ytterligare uppgifter som myndig- heten behöver. Det ska bland annat finnas en utpekad person som ansvarar för verksamheten enligt 2 kap. 6 §. Därutöver ska sökanden visa att det finns skriftliga rutiner för att upprätthålla föreskrivna krav på –kvalitet och systematiskt säkerhetsarbete enligt 2 kap. 6 §, –information enligt 3 kap. 2 och 3 §§, –informationshantering enligt 4 kap. 1 §, samt –klagomål enligt 5 kap. 1 §. Utredningens förslag: 2 kap. 3 § Om verksamheten till väsentlig del förändras ska en ny ansökan ges in till tillsynsmyndigheten senast en månad innan genomförandet. Om verksamheten avvecklas ska det anmälas till tillsynsmyndigheten. I de fall verksamheten förändras till väsentlig del ska det anmälas innan förändringen genomförs. I begreppet ”väsentlig del” innefattas exempelvis en ny verksamhetsansvarig, ändring av verksamhetens inriktning genom att nya behandlingar erbjuds eller att verksamheten flyttas utanför kommunen. Även övergång av verksamheten från fysisk person till juridisk person och vice versa omfattas av begreppet. Eftersom företaget har ett för företaget unikt organisations- nummer behöver ägarövergångar inte anmälas. Undantag från denna regel är företag vars organisationsnummer utgörs av ägarens personnummer, s.k. enskilda företag eller motsvarande. Om verksamheten avvecklas ska det anmälas . Utredningens förslag: 2 kap. 4 § I verksamhet som omfattas av denna lag ska finnas en person som ansvarar för verksamheten (verksamhetsansvarig). I samband med tillståndsprövning och tillsyn är den som är verksamhetsansvarig skyldig att visa att de förpliktelser som följer av denna lag iakttas. Den som är verksamhetsansvarig enligt denna lag är person- uppgiftsansvarig enligt personuppgiftslagen (1998:204). Av paragrafen framgår att det ska finnas en särskilt utpekad personsom har det fullständiga ansvaret för att verksamheten uppfyller lagenoch föreskrifter som meddelats med stöd av lagen. Personen kan varafysisk eller juridisk. Inspiration till innehållet i paragrafens första stycke kommer från 29 § HSL samt 4 § förordningom verksamhetsutövarens egenkontroll.35 Av paragrafen framgår också att det åligger den som har verksamhetsansvaretatt i samband med tillståndsprövning och tillsyn visa att förpliktelser som följer av lagen iakttas. Texten är hämtad från 2 kap. 1 § MB som rör bevisbördan för att balkens hänsynsregler uppfylls. Av förarbetena till MB framgår att bevisbördan kastas om från den som riskerar att drabbas av en olägenhet till den som vidtar en åtgärd som kan antas medföraolägenhet. Bevisbördans placering som sådan bör aldrig 35 För varje verksamhet skall finnas en fastställd och dokumenterad fördelning av det organisatoriska ansvaret för de frågor som gäller för verksamheten enligt 2.föreskrifter som meddelats med stöd av MB, samt 3.domar och beslut rörande verksamhetens bedrivande och kontroll meddelade med stöd av de författningar som avses i 1 och 2. kunna bli föremål för någon skälighetsavvägning, däremot hur långt beviskravetsträcker sig.36 Den som är verksamhetsansvarig är också person- uppgiftsansvarig vilket innebär att den ansvarar för att person- uppgifter behandlas enligt bestämmelser i personuppgiftslagen . 1997/98:45 Miljöbalk, s. 209. Utredningens förslag: 2 kap. 5 § Den som är verksamhets- ansvarig ska ha sådan kunskap som behövs med hänsyn till verk- samhetens art och omfattning för att skydda människors hälsa mot skada eller olägenhet. Den som är verksamhetsansvarig ska också organisera verk- samheten så att den tillgodoser konsumentens behov av trygghet och säkerhet i samband med kroppsbehandlingen. Regeringen, eller den myndighet regeringen bestämmer, får meddela föreskrifter om vilken kunskap som krävs enligt första stycket. Paragrafen att den som är verksamhetsansvarig ska haadekvat kunskap för att kunna driva verksamheten. Verksamhetsansvaret innefattar både att –skydda människors hälsa mot skada eller olägenhet, och –att organisera verksamheten så att den tillgodoser konsumentensbehov av trygghet och säkerhet i samband med behandlingen. Inspiration till paragrafen har hämtats från 28 § i HSL och de så kallade hänsynsreglernai 2 kap. 2–3 §§ i MB som uppställer krav på att alla som bedriver eller avser att bedriva en verksamheteller vidta en åtgärd ska –skaffa sig den kunskap som behövs med hänsyn till verksamhetens eller åtgärdens art och omfattning för att skydda människors hälsa och miljön mot skada eller olägenhet, och –utföra de skyddsåtgärder, iaktta de begränsningar och vidta de försiktighetsmått i övrigt som behövs för att förebygga, hindra eller motverka att verksamheten eller åtgärden medför skada eller olägenhet för människors hälsa eller miljön. I samma syfte skall vid yrkesmässig verksamhet användas bästa möjliga teknik. Kvalitet och systematiskt säkerhetsarbete Utredningens förslag: 2 kap. 6 § Den som har verksamhets- ansvaret ska fortlöpande planera, leda och kontrollera verk- samheten så att den håller god kvalitet och är säker. Åtgärderna i första stycket ska dokumenteras. Regeringen, eller den myndighet som regeringen bestämmer, får meddela föreskrifter om vad som ska omfattas av dokumenta- tionskravet. Verksamheten ska hålla god kvalitet. Begreppet god kvalitet mot- svarar, i relevanta delar, begreppet god vård i 2 a § HSL men har anpassats. Det innebär att verksamheten ska vara av god kvalitet med en god hygienisk standard och tillgodose konsumentens behov av trygghet vid behandlingen samt bygga på respekt för konsumentens självbestämmande och integritet. Verksamheten ska dessutom vara säker. Det innebär att verk- samheten ska bedrivas så att lagen och förordningen om kropps- behandlingar och myndighetsföreskrifter som meddelats med stöd av lagen ska vara uppfyllda. Eftersom lagen utgör en konsument- skyddslag ska även i fortsättningen annan lagstiftning, som inte omfattar konsumentskyddsperspektivet, beaktas bland annat kraven på kemikaliehantering enligt MB. I likhet med vad som gäller för stickande och skärande verksamhet ska planering, ledning och kontroll dokumenteras. Det innebär att den som har verksamhetsansvaret ska kontrollera verk- samheten motsvarande de krav som framgår av MB37 samt förordning om egenkontroll38. Det innebär bland annat att denne ska motverka eller förebygga verkningar som kan befaras medföra olägenheter för människors hälsa samt ska lämna förslag till kontrollprogram eller förbättrande åtgärder till tillsynsmyndig- heten, om tillsynsmyndigheten begär det. Då nämnda förordning inte längre kommer att gälla för verk- samhet som omfattas av denna lag föreslås i stället, genom bemyn- digandet i tredje stycket, att regeringen eller den myndighet som regeringen förordar ge ut föreskrifter i ämnet. 3726 kap. 19 § MB. 386 § förordning om egenkontroll. som har den samlade kompetensen att föreskriva om kontroll av verksamhet. Här avses bland annat den vägledning om yrkesmässig hygienisk verksamhet som myndigheten gett ut, läs mer i kapitel 4. Föreskrifterna kan innehålla krav på exempelvis kvalitets- ledningssystem där bestämmelser bör finnas om att avvikelser i verksamheten ska anmälas. Med avvikelser avses exempelvis komplikationer vid behandling av person såsom biverkning av preparat, feldosering och felaktig hantering av utrustning men även nyvunna erfarenheter i samband med nya behandlingsmetoder. Fördelen med att bestämmelser ges ut på myndighetsnivå är att dessa kan göras tillräckligt detaljerade vilket torde underlätta för verksamhetsutövaren. Det torde också underlätta för tillsyns- myndigheten vilket i förlängningen leder till en enhetlig tillämpning över hela landet. Det övergripande ansvaret ligger på den som är verksamhets- ansvarig. Det fråntar inte enskild personal som är anställd i verk- samheten att arbeta för en säker verksamhet. Utredningens förslag: 2 kap. 7 § Verksamhet som omfattas av denna lag ska ha den personal som krävs för en säker kropps- behandling. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om skyldigheter för personal som behövs till skydd för människors liv, personliga säkerhet eller hälsa. Personalen bedöms vara verksamhetens viktigaste tillgång varför det är viktigt att verksamheten har personal som arbetar med konsumentens bästa för ögonen. Verksamheten ska ha den personal som krävs för att ge en så säker behandling som möjligt. Begreppet säker behandling omnämns i kommittédirektivet och bedöms vara centralt i sammanhanget. Ingen verksamhet kan uppnå en fullständig säkerhet eftersom det finns brister i alla system. Genom att införa denna lag bedömer utredningen att de krav som ställs på verksamheterna innebär en högre säkerhet än enligt nuvarande ordning. Dessutom ökar konsumentskyddet jämfört med att ingen lag införs. Utredningens bedömning är att en kroppsbehandling är säker om den utförs enligt vetenskap och beprövad erfarenhet, i det fall det finns tillgängligt, eller annars bästa möjliga teknik. Vetenskap utgör kunskap som utgår från forskning. Ett veten- skapligt förhållningssätt innebär att en person har förmåga att kritiskt reflektera över kunskap och erfarenheter. Beslut kan då tas utifrån den samlade kunskapen och ett professionellt omdöme. När det inte finns vetenskaplig evidens för en behandlingsmetod ska legitimerad personal använda den beprövade erfarenhet som finns tillgänglig. Personalen får dock inte självständigt införa nya icke vedertagna metoder inom hälso- och sjukvård. Detsamma ska gälla enligt lag om kroppsbehandlingar. Nya behandlingsmetoder ska införas under försiktighetsprincipen och med stöd i befintlig kunskap. Beprövad erfarenhet39 innefattar metoder som används inom hälso- och sjukvården och anses vara verksamma. Det som professionerna anser vara en inarbetad praxis kan innefattas här. Yrkesutbildningen är grunden. Sedan utvecklas erfarenheterna allt eftersom forskningen går vidare. Evidensbaserad vård är ett uttryck som används av social utvärdering, SBU.40 Det betyder att vården ska grundas på bästa tillgängliga vetenskapliga underlag. Om det saknas vetenskap och beprövad erfarenhet ska i stället bästa möjliga teknik41 användas. En rimlig avvägning måste göras för vilka krav som kan ställas på verksamheten. Den rimlighets- avvägning som görs i MB bedöms även vara relevant i lagen om kroppsbehandlingar. Det innebär att det är praktiska och ekonomiska skäl som får vägas av mot konsumentens bästa. I tillägg är det också väsentligt att personalen har sådana kvalifikationer som medför att konsumenten upplever trygghet och anser sig vara väl införstådd med de risker som kan vara förenade med behandlingen eller ingreppet Att konsumenten upplever trygghet och vara sig väl införstådd med de risker som kan vara förenade med kroppsbehandlingen utgör en abstraktion och subjektiv bedömning. Det gäller även kravet på god kvalitet enligt 2 a § i HSL. Det är ett förhållande som inte går att tillsyna i förväg. Begreppet blir relevant först i samband med en prövning av ett klagomål som framförts av konsumenten. I paragrafens andra stycke ges föreskriftsbemyndigande till regeringen eller den myndighet som regeringen förordar. finns allmänna råd för yrkesmässig hygienisk verksamhet.42 Dessa råd skulle med fördel kunna omarbetas till föreskrifter. I övrigt saknas föreskrifter om vilka krav som ställs på personalen i förhållande till konsumenten. saknas kompetens- och kunskapskrav för att få bedriva denna typ av behandlingar. Utredningen kan utifrån givna förutsättningar varken utreda eller föreslå några kompetenskrav. Utredningen bedömer dock att det behövs tydliga föreskrifter inom området. Hygien- och instrument hantering är lika viktig i verksamhet som omfattas av denna lag som inom hälso- och sjukvården. Utredningen förordar att får detta uppdrag eftersom myndigheten bedöms inneha mycket värdefull kompetens i 40http:///sv/Vetenskap--Praxis/Vetenskap-och-praxis/2095/ 41Begreppet bästa möjliga teknik är hämtat från 2 kap. 3 § MB, se kap. 4 i detta betänkande. Det finns föreskrifter för hälso- och sjukvården som kan användas som ”mall”. Det gäller t.ex. föreskrifter (SOSFS 2007:19) om basal hygien inom hälso- och sjukvården m.m. samt föreskrifter (SOSFS 2008:1) om användning av medicintekniska produkter i hälso- och sjukvården. En första utgångspunkt skulle kunna vara en enklare baskurs i arbetsplatshygien innan man får börja arbeta. Vid framtagande av föreskifter inom området behöver berörda myndigheter samarbeta med varandra eftersom det är många aspekter som behöver belysas. I sammanhanget ska även beaktas att bl.a. och kan, om behov föreligger ge ut föreskrifter inom sina ansvarsområden. Samråd med berörda branschorgan inom området är angeläget då de innehar såväl kompetens som nödvändiga erfarenheter.