sou · H3B368 · 2015-08-04 00:00:00 — I gemensamma stiftelser med många destinatärer som är anställda av flera av varandra oberoende arbetsgivare finns därför ett stort behov av väl genomtänkta rutiner för valprocessen som bör skapas redan från grunden för att garantera ett reellt inflytande för såväl arbets- tagarsidan som för de anslutna arbetsgivarna. Utredningen föreslår därför att det i 10 § fjärde stycket tryggandelagen införs ett krav på att de särskilda grunderna i gemensamma pensionsstiftelser även ska innehålla bestämmelser om hur arbetsgivarnas och arbets- tagarnas representation i styrelsen ska fullföljas. Förslaget innebär också att tillsynsmyndigheten ska godkänna den av arbetsgivaren i grunderna angivna valprocessen i samband med registreringen. För att motverka att en arbetsgivare som tryggar sina pensionsutfästel- ser i en gemensam pensionsstiftelse ”hålls gisslan” i en stiftelse som inte förvaltar arbetsgivarens andel på bästa sätt bör grunderna dessutom även innehålla bestämmelser för in- och utträde ur en gemensam pensionsstiftelse inom ramen för tryggandelagens regel- verk. Bestämmelsen i 10 § fjärde stycket tryggandelagen kom- pletteras även i detta avseende. Ändringen innebär att 22 § trygg- andelagen ska tillämpas vid ett eventuellt utträde. Förslaget syftar till att motverka att en arbetsgivares andel i en gemensam pensions- stiftelse mot arbetsgivarens vilja hålls kvar i stiftelsen till förfång för pensionsborgenärerna. Det föreslås även i samma paragraf en bestämmelse som förhindrar att förmögenheten flyttas utan att beslut från tillsynsmyndigheten föreligger. För att säkerställa att arbetsgivarens fack i pensionsstiftelsen också ska kunna utsläckas genom att arbetsgivaren byter trygg- andeform föreslås ett tillägg i 14 § tryggandelagen som innebär att styrelsen i en gemensam pensionsstiftelse inte får vägra en utbetal- ning till arbetsgivaren avseende den inbetalda premien om bestäm- melserna i 15 § tryggandelagen är uppfyllda. 5.15.1Gällande rätt och bakgrund står under tillsyn av den länsstyrelse som är till- synsmyndighet i det län där arbetsgivaren har sitt hemvist. Stiftelse- tillsynen består av kontroll, ingripande och service i form av råd och upplysningar till stiftelserna. Tillsynen över pensionsstiftelser är delad mellan länsstyrelserna och . står för den finansiella tillsynen av pensionsstiftelser som tryggar utfästelse om pension till minst 100 personer för vilka överföringar gjorts till stiftelsen (så kallade 9 a §-stiftelser) och länsstyrelserna för den finansiella till- synen över övriga pensionsstiftelser och den stiftelserättsliga till- synen över samtliga pensionsstiftelser. tillsyns- befogenheter följer av 14 artikel tjänstepensionsdirektivet som föreskriver att lämpliga och nödvändiga åtgärder ska kunna vidtas för varje oegentlighet som kan skada pensionsborgenärernas intres- sen. kan ingripa mot hela stiftelsen och har därför även rätt att tillsätta en särskild företrädare då pensions- borgenärernas intressen hotas (35 § tredje stycket tryggandelagen). Regeln gäller dock endast förvaltningen av medel och endast i nämnda pensionsstiftelser. ska ingripa när det kan antas att en pensions- stiftelse inte förvaltas i enlighet med gällande förskrifter och tryg- gandelagen (32 § tryggandelagen). Vilka befogenheter som läns- styrelsen har regleras i stiftelselagen. kan begära in handlingar och upplysningar, kalla till sammanträden med stiftel- sens styrelse eller förvaltare och utföra inspektion hos stiftelsen (9 kap. 4 § stiftelselagen). har även möjlighet att skilja en styrelseledamot från sitt uppdrag om särskilda förutsätt- ningar föreligger, förelägga en eller flera styrelseledamöter att full- göra sina åtaganden samt förbjuda verkställighet av beslut (5 kap. stiftelselagen). Slutligen kan förordna en ny styrelse- ledamot om det behövs för att styrelsen ska vara beslutsför, antingen en oberoende ordföranden eller en särskild delgivningsmottagare (9 kap. 7 § stiftelselagen). Någon motsvarande reglering för övrig förvaltning som hotar pensionsborgenärernas intressen och för förvaltning av medel i andra pensionsstiftelser än 9 a §-stiftelser finns således inte. Läns- styrelserna kan endast ingripa mot särskilda styrelseledamöter och har ingen rätt att tillsätta en särskild företrädare. I 31 § andra stycket tryggandelagen föreskrivs att styrelsen för en pensions- eller personalstiftelse ska anmäla inom i lagrummet föreskriven tid. Av paragrafens tredje stycke framgår vilka uppgifter om bland annat styrelseledamöter som ska lämnas. En liknande bestämmelse finns i 14 § stiftelseförordningen (1995:1280). I lagrummen ställs inte något uttryckligt krav på att en uppgift om ledamöten företräder arbetsgivaren eller arbets- tagaren ska lämnas. 2008/09:84) har tillsynsansvaret koncen- trerats till ett antal länsstyrelser. Gällande lydelse anger att en pensions- eller personalstiftelse står under tillsyn av den länsstyrelse som är tillsynsmyndighet i det län där arbetsgivaren har sitt hemvist. Enligt bestämmelsens ordalydelse avser tillsynen endast pensions- och personalstiftelser. Även i fråga om pensionsutfästelser som inte tryggas i pensionsstiftelse har tillsynsmyndigheten dock vissa upp- gifter. Förslag: som är tillsynsmyndighet får utse en särskild företrädare som tar över förvaltningen av stiftelsen. får även behörighet att besluta om en avveckling av pensionsstiftelse. Om avvecklingsbeslutet gäller en pensions- stiftelse som avses i 9 a § tryggandelagen ska ett yttrande från infordras och fogas till beslutet. Beslut om särskild företrädare och avveckling av pensionsstiftelse och tillsynsmyndighetens beslut om att utse en särskild revisor bör gälla även om besluten överklagas. Detsamma ska gälla beslut där tillsynsmyndigheten utser ordförande i styrelsen. Det införs krav på att det ska lämnas uppgift om vilken part som en styrelseledamot representerar. Det klargörs att tillsynsansvaret inte endast omfattar pensions- och personalstiftelser. I syfte att förbättra förutsättningarna för länsstyrelserna att agera när pensionsborgenärernas intressen riskerar att skadas till följd av att pensionsstiftelsen inte förvaltas på sätt som avses i tryggande- lagen bör tillsynsmyndigheten ha rätt och skyldighet att ingripa mot stiftelsen som sådan och inte bara mot enskilda styrelseleda- möter. Utredningen föreslår därför att 32 § tryggandelagen kom- pletteras med en bestämmelse som innebär att länsstyrelserna får en möjlighet att utse en särskild företrädare som ska ta över för- valtningen av stiftelsen om en sådan åtgärd bedöms nödvändig för att säkerställa pensionsborgenärernas rätt. Om åtgärden att utse en särskild företrädare inte bedöms som tillräcklig bör även ha behörigheten att besluta om en avveckling av pensions- stiftelsen, varvid bestämmelserna i 20–21 §§ tryggandelagen ska äga motsvarande tillämpning. Om en särskild företrädare har utsetts ska denna även ombesörja likvidationen eftersom det i en sådan situation inte kan uteslutas att sittande styrelseledamöter inte är villiga att samarbeta med tillsynsmyndigheten eller avgår. Vid ett ingripande mot en 9 a §-stiftelse ska även ett yttrande från Finans- inspektionen inhämtas. Ett tillägg görs i 33 § tryggandelagen som innebär en skyldighet för att avge ett sådant yttrande. extraordinära beslut om en särskild före- trädare och avveckling av pensionsstiftelse bör gälla även om besluten överklagas. Likaså bör tillsynsmyndighetens extraordinära beslut att utse en särskild revisor enligt 17 b § tryggandelagen gälla trots att det överklagats. Enligt utredningen bör bestämmelsen om omedelbar giltighet också omfatta myndighetens beslut att utse ordförande enligt 16 § andra stycket tryggandelagen. Därmed för- hindras en oklarhet kring vem som är ordförande och vems kallel- ser som ska efterkommas. För att lyfta fram reglerna om partssammansättning i styrelse införs ett krav i tryggandelagen att det ska lämnas uppgift om vilken part, arbetsgivare eller arbetstagare, som en styrelseledamot representerar. Korresponderande tillägg görs i stiftelseförord- ningen. Av stiftelseförordningen framgår vilka uppgifter som ett registreringsbevis ska innehålla. Reglerna får till följd att partssam- mansättningen i en styrelse kommer att offentliggöras. Enligt ordalydelse av första stycket 31 § tryggandelagen avser tillsynen endast pensions- och personalstiftelser. Tillsynsmyndig- heten har dock även vissa uppgifter i fråga om pensionsutfästelser som inte tryggas i pensionsstiftelse (jfr. 23 och 25 §§). Paragrafen ändras så att det klargörs att tillsynsansvaret inte endast omfattar pensions- och personalstiftelser. Avdragsutrymmet för arbetsgivarens tryggandekostnader beräknas med utgångspunkt i arbetstagarnas löner. I 28 kap. inkomstskatte- lagen (IL) definieras vad som i kapitlet avses med lön (löneregeln). Löneregeln vållar vissa tillämpningsproblem. Bland annat är det oklart om bestämmelsen omfattar andra ersättningar än vad arbets- givaren faktiskt betalat. Det är därmed oklart i vilken utsträckning löneregeln överensstämmer med vad som avses med pensionsmed- förande lön, det vill säga den lön som ligger till grund för pension enligt vissa pensionsavtal. Frågetecken finns kring begreppet in- tjänad men inte utbetald lön, så kallade fiktiva löneunderlag, och gränsdragningen mellan pension och lön vid delpension. Det är också oklart hur löneregeln ska tillämpas på pensionsutfästelser som inte är lönebaserade. Löneregeln medför även tillämpnings- problem beträffande avdragstidpunkten för tryggande av termins- betalda lönebaserade pensionsutfästelser. En översyn är således motiverad. Lönedefinitionen i 28 kap. 6 § IL infördes, liksom övriga bestämmel- ser i 28 kap. IL (då kommunalskattelagen), genom prop. 1997/98:146. Enligt ett förslag i Ds 1997:39 skulle lönen motsvara underlaget för beräkning av socialavgifter, vilket består av kontant lön och skatte- pliktiga förmåner. Några remissinstanser framförde att ett sådant lönebegrepp skulle skilja sig från vad som gäller enligt flera kollek- tivavtalade pensionsplaner, bland annat avseende arbetsgivarens pensionskostnader vid olika typer av tjänstledighet. Denna skillnad befarades kunna leda till oönskade avdragsbegränsningar. förda kritiken ansågs vara bärande och förslaget i promemorian genomfördes inte i den delen med följande motivering (prop. 1997/98:146 s. 63–64). För att inte avdragsrätten ska begränsas på ett inte avsett sätt anser regeringen att underlaget för avdragsrätten bör utgöras av samtliga slag av pensionsgrundande ersättningar. Som underlag för avdraget enligt huvudregeln bör således läggas den enligt det individuella pensions- avtalet bestämda pensionsgrundande ersättningen. I många fall hän- visar givetvis det individuella pensionsavtalet till ett bakomliggande kollektivavtal. I dessa fall kommer basen för avdraget att bestämmas på grundval av kollektivavtalets bestämmelser om pensionsgrundande ersättning. I författningskommentaren till löneregeln framhölls följande (s. 77). Som lön räknas all pensionsgrundande ersättning enligt avtal från arbetsgivaren till den anställde. Utgångspunkten är den utbetalda (utred- ningens kursivering) lönen och andra förmåner men även avtalade ersättningar vid t.ex. tjänstledighet. Intjänad men inte utbetald lön Som anges inledningsvis finns vissa tillämpningsproblem när det gäller löneregeln. Löneregeln har stor betydelse inte minst för kollektivavtalade pensionsutfästelser, såväl förmånsbaserade som avgiftsbaserade. Exempelvis anges i ITP 2 att den avtalade månads- lönen grundar rätt till pension. Uttalandet i förarbetena (s. 77) avseende kontant utbetald lön kan tolkas så att det därutöver krävs att lönen ska vara utbetald under beskattningsåret för att kunna medräknas i löneunderlaget. När det gäller avgiftsbaserade planer, exempelvis ITP 1 eller SAF/LO, anges i planerna att kontant utbetald bruttolön är pensionsmedförande. I detta sammanhang aktualiseras frågan om kontant lön som intjänats under beskatt- ningsåret men som betalas ut efter utgången av beskattningsåret får medräknas i löneunderlaget för beskattningsåret. Lönen utgör enligt bokföringsmässiga grunder en kostnad för beskattningsåret. I HFD 2011 not. 42, ett överklagat förhandsbesked, prövades om försäkringspremier hänförliga till löner som intjänats men inte betalats ut under beskattningsåret skulle dras av om premierna betalats senast när bolaget hade att lämna inkomstdeklaration. gjorde bedömningen att ett villkor för att avdrag skulle medges för ett visst beskattningsår var att pensionerna var intjänade genom arbete som utfördes under beskattningsåret. Något krav på att lönen skulle ha betalats under beskattningsåret ansågs inte föreligga. Rättsfallet medför en del tillämpningsproblem när det gäller avdragsrätt för som avser under beskattningsåret intjänade men inte utbetalda löner. För avdrag krävs förutom att pensions- rätten är intjänad att utfästelsen har tryggats senast när arbets- givaren har att lämna sin inkomstdeklaration (RÅ 2007 not. I fråga om försäkringstryggandet ska försäkringspremien således ha betalats senast vid den nämnda tidpunkten. När det gäller termins- betalda försäkringspremier är det förenat med stora praktiska svårigheter att urskilja de som efter utgången av beskatt- ningsåret och fram till deklarationstidpunkten kan anses hänförliga till löneskulder. Ett annat problem är att det i vissa fall kan saknas ett avdragsutrymme när premien betalas under det beskattningsår som lönen betalas ut medan avdragsutrymmet ska beräknas för det beskattningsår lönen tjänas in. När det gäller individuella pensions- utfästelser förekommer även att utfästelsen direkt anger pensions- förmånens storlek uttryckt i belopp eller att arbetsgivaren utfäster sig att betala en viss försäkringspremie utan att premiens storlek relateras till lönen. Frågan är om lagtexten bör förtydligas så att det klart framgår att avdragsrätten inte förutsätter att pensionsutfästel- sen specificerar pensionsmedförande lön, inte minst mot bakgrund av att det inte finns några formella krav som en pensionsutfästelse måste uppfylla för att vara giltig. Vissa pensionsplaner (exempelvis ITP 2) medger att pensionsrätt tjänas in på ”fiktiva löneunderlag”. Löneunderlaget vid olika typer av ledigheter beräknas åtminstone delvis på lön som inte betalas ut vare sig under beskattningsåret eller . Exempelvis kan pensionsrätten vid sjukdom, föräldraledighet eller delpension beräknas med utgångspunkt i heltidslönen även om den faktiskt utbetalda lönen blivit lägre eller helt uteblivit. Eftersom det endast är kontant lön och faktiskt tillhandahållna skattepliktiga förmåner som beläggs med arbetsgivaravgifter ansågs, som tidigare påpekats, förslaget i Ds 1997:39 leda till oönskade avdragsbegräns- ningar. Löneregeln fick följaktligen en annan utformning. Här kan för övrigt påpekas att pension även kan tjänas in på löneförmåner som inte är skattepliktiga och därför inte heller medräknas i under- laget för arbetsgivaravgifter. Det förekommer också att skatteplik- tiga förmåner enligt vissa pensionsavtal inte grundar rätt till pension (till exempel bilförmån enligt ITP 2). Mot bakgrund av det anförda framstår det som troligt att av- sikten har varit att pensionsmedförande lön enligt de kollektiv- avtalade pensionsavtalen ska ingå i inkomstskattelagens löneregel. En sådan tolkning strider inte heller mot ordalydelsen av bestäm- melsen. Däremot kan lagkommentaren till bestämmelsen uppfattas som något oklar (prop. 1996/96:146 s. 77). Det är oklart vad som i kommentaren avses med avtalade ersättningar vid till exempel tjänstledighet. Det kan antingen vara den ersättning som faktiskt betalas ut under tjänstledigheten (exempelvis sjuklön eller annan ersättning under tjänstledigheten) eller också den pensionsgrun- dande lön som ligger till grund för beräkningen av arbetsgivarens tryggandekostnad. I RÅ 2003 ref. 6, ett överklagat förhandsbesked, slog emellertid fast att några fiktiva löner inte får beaktas vid beräkningen av löneunderlaget enligt 28 kap. 6 § IL. RÅ 2003. ref. 6 avser ett fall av delpensionering men en liknande problematik uppstår också vid exempelvis en långvarig sjukskriv- ning. Vid sjukskrivning betalar arbetsgivaren lagstadgad sjuklön i varje sjukperiod. Från och med dag 15 betalas en lagstadgad sjukpenning i stället av och kollektivavtalad sjuklön av arbetsgivaren. Inom vissa kollektivavtal är dock även perioden under sjukledigheten pensionsberättigande baserat på den avtalade månadslönen. När det exempelvis gäller ITP 2 är den aktuella årslönen pensionsmedförande även om den i vissa fall av tjänstledighet (inklusive sjukledighet) faktiskt inte betalas ut. Den fasta årslönen beräknas som månadslönen x 12,2. är den pensionsmedförande lönen låst till den nivå som gällde före insjuknandet. Frågan är med hänsyn till det anförda, och i synnerhet med hänvisning till RÅ 2003 ref. 6, om samma lön ska anses som pensionsgrundande enligt 28 kap. 6 § IL. Till den delen arbetsgivarens tryggande täcks genom en premiebefrielse- försäkring uppkommer dock ingen kostnad för arbetsgivaren. över delpension och sjukledighet finns enligt vissa pensionsavtal andra typer av tjänstledighet (till exempel föräldraledighet) som medför att pensionsrätt beräknas på fiktiva löneunderlag. Frågan är om utgången av RÅ 2003 ref. 6 får ses mot bakgrund av att dåva- rande ITP-plan inte innehöll någon bestämmelse om pensionsmed- förande lön vid delpensionering. Det framstår som angeläget att rättsläget klargörs om och i så fall i vilken utsträckning fiktiva löne- underlag ska kunna medräknas vid beräkningen av löneunderlaget enligt 28 kap. 6 § IL. Gränsdragning mellan lön och pension vid delpensionering Det finns även frågor om den lönekompensation som arbetsgivaren betalar för löneminskningen på grund av nedtrappning av arbets- tiden vid delpensionering utgör lön eller pension. Vissa kollektiv- avtal, däribland ITP 2, har ändrats sedan RÅ 2003 ref. 6. I fråga om ITP 2 består ändringen i att det tagits in i avtalet att även en pensions- medförande lön som en arbetstagare avstår vid exempelvis del- pensionering eller vid löneväxling till en ersättning som inte i sig är pensionsgrundande enligt ITP (till exempel bilförmån) även där- efter ska vara pensionsmedförande enligt pensionsavtalet. I 10 kap. 5 § IL räknas upp ersättningar som anses utgöra pension, bland annat ersättningar på grund av tidigare tjänst som betalas ut på annat sätt än genom försäkring. En närmare definition av pension saknas dock i skattelagstiftningen men det är vedertaget att pension anses utgöra uppskjuten lön som betalas ut efter att den anställde avslutat sitt aktiva yrkesliv. Även vid ned- trappning av arbetstid torde kompensation för lönebortfall i vissa fall anses utgöra pension (se , Pensionering direkt i företaget, Industrilitteratur 1997, s. 42). avser emellertid delpension i analogi med reglerna i den numera avskaffade lagen om delpensionsförsäkring (1979:84) och reglerna i den då gällande ITP-planen. Lagen om delpensionsförsäkring upphörde dock att gälla vid utgången av och därmed också möjligheten till komplette- rande delpension inom ITP i dess dåvarande lydelse. I stället finns det i socialförsäkringsbalken (2010:110) en möjlighet till förtida uttag av pension, vilket dock innebär att ålderspensionen från 65 års ålder blir lägre i motsvarande mån. Inom ITP 2 är reglerna mer flexibla än tidigare och i punkt 3.1.1 i avtalet anges att arbetsgivaren har möjlighet att komma överens med en enskild tjänsteman om att använda en högre pensionsmedförande lön än enligt de regler som gällde tidigare. Detta gäller bland annat om tjänstemannen avstått från lön i samband med att överenskommelse träffats om delpensionering. Punkten 3.1.1 har följande ordalydelse. Arbetsgivaren har rätt att även låta sådan lön som är pensionsmed- förande enligt övriga bestämmelser i p. 3 men som tjänstemannen avstått från för erhållande av annan förmån ingå i den pensionsmed- förande lönen. Detsamma gäller när överenskommelse träffats om delpensionslösningen. Frågan är om ändringen i ITP 2 i kombination med att ett even- tuellt bortfall av allmän pension inte kompenseras kan anses inne- bära att förutsättningarna förändras i tillräcklig omfattning för att RÅ 2003 ref. 6 inte ska anses tillämplig och kompensationen för löneminskningen inom ramen för detta eller liknande avtal därmed ska klassificeras som pension snarare än lön. Det kan också noteras att även de statliga avtalsparterna slutit ett delpensionsavtal för statligt anställda som trädde i kraft . Avtalet, som utgör en del i det statliga tjänstepensionssystemet, ger statligt anställda en möjlig- het men inte en rättighet att med i huvudsak bibehållna tjänste- pensionsförmåner för ålderspension från tidigast minska arbetstiden med viss ersättning för lönebortfallet under ledigheten. Ersättningen kallas delpension, behandlas som pension och betalas ut av SPV. Mot bakgrund av det anförda uppkommer frågan om det bör regleras i lag att delpension ska anses som pension. Liknande problem som vid delpension kan uppstå vid en så kallad löneväxling. Löneväxlingen innebär att arbetstagaren till exempel minskar sin lön mot att motsvarande belopp användes för att finan- siera en annan förmån. I RÅ 2006 not. 200, ett överklagat för- handsbesked, prövades frågan om ett bolag efter löneväxling från kontant lön till ytterligare pension hade rätt till avdrag för hela den inbetalda premien för en tjänstepensionsförsäkring hos en annan försäkringsgivare än den som tryggade ITP-planen. Bolaget ville ha besked om den del av inbetalningen som motsvarade den avstådda lönen ingick i pensionsgrundande ersättning. SRN svarade nej på frågan med följande motivering: Enligt nämndens mening innebär ITP-planen att vid beräkningen av den pensionsmedförande lönen skall enbart den del av ersättningen från X AB som motsvarar den överenskomna lönen efter löneväxling anses ingå i den aktuella fasta lönen. I planens uppräkning av förmåner ingår inte ersättningar i form av betalning av premie för pensions- försäkring. Underlaget för pensionsgrundande ersättning enligt avtalet ska således utgöras av A:s lön efter löneväxling. X AB kan därmed inte beräkna sitt avdrag på den del av inbetalning till Y som överstiger detta belopp. ITP 2 är som tidigare nämnts ändrad (). Tillägget innebär att det är den avstådda lönen som är pensionsmedförande även om den förmån lönen växlas till i sig inte är pensionsgrun- dande enligt ITP 2. Det torde därför inte längre föreligga något hinder att inräkna lönen före löneväxlingen i pensionsgrundande ersättning enligt ramen för ITP 2. Frågan uppkommer under sådana förhållanden om den lön som är pensionsmedförande och som varit föremål för löneväxlingen får anses fiktiv i enlighet med RÅ 2003 ref. 6 (se ovan under fiktiva löneunderlag) och därmed ändå inte kunna utgöra löneunderlag för beräkning av avdragsgillt pensionstryggande. Frågan är relevant inte bara för ITP 2 utan även för andra liknande pensionsutfästelser. En annan fråga är om det är rimligt att en pensionsförmån utgör en pensionsmedförande lön. Förslag: Lön som enligt bokföringsmässiga grunder är hänförlig till beskattningsåret ska även fortsättningsvis läggas till grund för beräkningen av avdragsutrymmet för tryggandekostnaden. Om pensionsrätten enligt pensionsavtalet tillgodoförs arbets- tagaren för löneutbetalning får dock endast under beskattningsåret eller det föregående beskattningsåret ut- betald lön medräknas i löneunderlaget. Av detta följer att trygg- andekostnaden i ett sådant fall blir avdragsgill för det beskatt- ningsår under vilket lönen betalas. Avdrag medges därmed även om arbetstagaren är anställd men det finns ett löneunderlag som är hänförligt till beskattningsåret eller det föregående beskattningsåret. Beträffande övriga lönebaserade pensionsutfästelser ska pensionsmedförande lön enligt pensions- avtalet anses som pensionsgrundande vid beräkningen av avdrags- utrymmet.