sou · H3B339 · 2015-04-08 00:00:00 — Detta motiverades främst av att databasen används för såväl målhantering som diarieföring. Frågan om rättelse hade kom- mit att prövas av domstol i ett stort antal fall. Genom Datainspek- tionens granskningar hade det också kommit fram att de dåvarande regionala kronofogdemyndigheterna tolkade skyldigheten att rätta på olika sätt. I förarbetena till den nuvarande bestämmelsen om rättelse konstaterades vidare att det sällan är komplicerat att fast- ställa att en uppgift är oriktig till sitt innehåll, medan bedömningen av om i och för sig riktiga personuppgifter behandlats i strid med personuppgiftslagen emellertid kan erbjuda större svårigheter (a. prop. s. 14 f.) Det senare borde enligt Högsta förvaltningsdom- stolen bedömas bl.a. mot bakgrund av ändamålen med databasen och vilka uppgifter som får behandlas (se RÅ 2006 ref. 86). Rege- ringen anförde att den dåvarande situationen fick antas ha upp- kommit till stor del på grund av att det finns flera olika perspektiv som kan anläggas på frågan. Man stannade för att föreslå en lösning som innebar att begreppet ”missvisande”, som förekommit i den tidigare datalagen, skulle återinföras i lagtexten. Regeringen påpek- ade att det kunde diskuteras om förslaget innebar en utvidgning av skyldigheten att vidta rättelse eller bara ett förtydligande av vad som redan gällde. Något svar lämnades emellertid inte, utan regeringen anförde att det viktigaste var att ändringen, tillsammans med den utbyggnad av sekretesskyddet som också föreslogs, banade väg för en tillämpning som tillgodoser såväl kraven på Kronofogdemyndig- hetens diarieföring som de enskildas berättigade krav på att inte behöva förekomma med uppgifter som ger ett i sak ogrundat in- tryck av bristande vilja eller förmåga att göra rätt för sig. SOU 2015:39 Skyldighet att vidta åtgärder då personuppgifter är oriktiga eller behandlas otillåtet Bestämmelsen om rättelse i dess nuvarande lydelse har prövats av i rättsfallet HFD 2011 ref. 45. Rättelse enligt 26 § förvaltningslagen i stället för 28 § personuppgiftslagen Det förekommer att det i förordningsbestämmelser om förande av vissa register föreskrivs att 26 § förvaltningslagen (1986:223) ska tillämpas i stället för 28 § personuppgiftslagen. Som exempel kan nämnas rättelse i aktiebolagsregistret. Enligt 27 kap. 1 § aktiebolags- lagen (2005:551) ska föra ett aktiebolagsregister för registrering enligt lagen eller annan lag. I 2 kap. aktiebolags- förordningen (2005:559) finns bestämmelser om behandlingen av uppgifter i registret. I 6 § föreskrivs att i fråga om rättelse av per- sonuppgifter i aktiebolagsregistret tillämpas 26 § förvaltningslagen i stället för 28 § personuppgiftslagen. 15.3Förvaltningslagens bestämmelser om rättelse m.m. Enligt 26 § förvaltningslagen får ett beslut som innehåller en uppen- bar oriktighet till följd av myndighetens eller någon annans skrivfel, räknefel eller liknande förbiseende rättas av den myndighet som har meddelat beslutet. Innan rättelse sker ska myndigheten ge den som är part tillfälle att yttra sig, om ärendet avser myndighetsutövning mot någon enskild och åtgärden inte är obehövlig. I 27 § föreskrivs att om en myndighet finner att ett beslut, som den har meddelat som första instans, är uppenbart oriktigt på grund av nya omständigheter eller av någon annan anledning, ska myndigheten ändra beslutet, om det kan ske snabbt och enkelt och utan att det blir till nackdel för någon enskild part. Skyldigheten gäller även om beslutet överklagas, såvida inte klaganden begär att beslutet tills vidare inte ska gälla (inhibition). Däremot gäller skyl- digheten inte, om myndigheten har överlämnat handlingarna i ären- det till en högre instans eller om det finns särskilda skäl mot att myndigheten ändrar beslutet. Skyldighet att vidta åtgärder då personuppgifter är oriktiga eller behandlas otillåtet Av 21 § följer en underrättelseskyldighet för myndigheten. Den innebär (enligt första stycket) att myndigheten ska underrätta en sökande, klagande eller annan part om innehållet i det beslut varigenom myndigheten avgör ärendet, om detta avser myndighets- utövning mot någon enskild. Parten behöver dock inte underrättas, om det är uppenbart obehövligt. I andra stycket finns föreskrifter i fråga om överklagande. Vidare sägs i tredje stycket att myndig- heten bestämmer om underrättelsen ska ske muntligt, genom van- ligt brev, genom delgivning eller på något annat sätt. Underrättel- sen ska dock alltid ske skriftligt, om part begär det. Paragrafen tillämpas också när någon annan som får överklaga beslutet begär att få ta del av det (fjärde stycket). Närmare om rättelse enligt 26 § Myndighetens möjlighet att vidta rättelse enligt 26 § FL gäller alla former av ärenden och inte endast då det är fråga om myndig- hetsutövning. Möjligheten tar enbart sikte på s.k. förbiseendefel, t.ex. vid namnförväxlingar, då belopp har summerats felaktigt, att text i beslut har fallit bort på grund av ett tekniskt missöde eller att myndigheten har förväxlat en sökande med någon annan som gjort en liknande ansökan (/, kommentaren till 26 §). Befogenheten att rätta gäller även fel som har orsakats av någon annan än myndigheten själv. I förarbetena pekas bl.a. på den situa- tionen att part eller någon annan lämnat en oriktig uppgift om en detalj som är väsentlig för verkställigheten av myndighetens beslut men som inte är tvistig, t.ex. en uppgift om personnummer, adress eller bilnummer (prop. 1989/90:71 s. 50). Paragrafen ger däremot inte myndigheter någon befogenhet att rätta sådana fel i ett besluts innehåll som beror på en felaktig bedömning, t.ex. på grund av en bristfällig utredning, felaktig be- dömning av fakta, oriktig rättstillämpning eller missriktad använd- ning av skönsbefogenheter (bedömningsfel). Ordet ”får” i paragrafen innebär visserligen en befogenhet att rätta. Det ligger emellertid i sakens natur att myndigheten ska använda sig av denna befogenhet när felet har en praktisk betydelse i något avseende (/, a.a.). Har en part uttryck- ligen begärt att ett fel ska rättas, bör myndigheten gå med på SOU 2015:39 Skyldighet att vidta åtgärder då personuppgifter är oriktiga eller behandlas otillåtet dennes begäran, även om myndigheten har fog för att inte själv ta initiativ till en rättelse t.ex. på grund av att felet rör stavning av namn eller något annat som saknar praktisk betydelse. Då myndighetens beslut avser myndighetsutövning är ett minimi- krav vid rättelse att den som är part ska få tillfälle att yttra sig, om det inte är obehövligt. Motsvarande möjlighet att rätta oriktiga uppgifter finns också för domstolar i 17 kap. 15 § RB och 32 § FPL. Närmare om omprövning av beslut enligt 27 § Om en myndighet har meddelat ett beslut som visar sig vara uppenbart oriktigt, följer av 27 § FL att myndigheten ska meddela ett nytt beslut som upphäver eller ändrar det tidigare beslutet. Här är således inte fråga om att – som sker enligt 26 § – rätta en uppgift i det redan meddelade beslutet, utan att ersätta detta beslut med ett nytt beslut. Som en förutsättning för att myndigheten ska vara skyldig att ändra sitt beslut gäller att det är lätt för myndigheten att konstatera att beslutet är oriktigt, dvs. någon mer ingående granskning av beslutet bör normalt inte behövas. Bara i det fall då en genom- läsning av beslutet visar att det sannolikt är oriktigt, behöver myn- dighet i allmänhet granska ärendet närmare (prop. 1985/86:80 s. 78). Uttrycket ”uppenbart oriktigt” täcker även det fall då be- slutet var riktigt vid tillkomsten, men omständigheter som inträffat senare gör att beslutet framstår som felaktigt eller olämpligt. En annan förutsättning är att beslutet kan ändras snabbt och enkelt. Skyldigheten att ompröva gäller därför normalt inte när det krävs att ytterligare utredning görs i ärendet (a. prop. s. 78). Slut- ligen gäller att ändringen ska kunna ske utan nackdel för någon enskild part. Skyldigheten att ompröva gäller inte då någon som överklagat beslutet begärt att det överklagade beslutet inte ska gälla tills vidare (inhibition), då myndigheten har överlämnat handlingarna i ärendet till en högre instans eller då något annat särskilt skäl talar emot att myndigheten ändrar beslutet. Skyldigheten att ompröva enligt denna paragraf ska ses som ett minimikrav. Den ska inte förväxlas med de befogenheter att om- Skyldighet att vidta åtgärder då personuppgifter är oriktiga eller behandlas otillåtet pröva beslut som myndigheter har i enlighet med regler om förvalt- ningsbesluts rättskraft som har vuxit fram i praxis. Dessa regler ger alltså myndigheter rätt att ompröva sina beslut också i vissa andra fall än då omprövning ska ske enligt förvaltningslagen (denna praxis redovisas inte utförligare här, se vidare /, kommentaren till 27 § och SOU 2010:29 s. 559 f.). Skyldigheten att ompröva enligt 27 § FL ska inte heller förväxlas med den obliga- toriska omprövning som vissa myndigheter är skyldiga att vidta enligt särskilda regler, se t.ex. 113 kap. 7 § SFB. Någon skyldighet att underrätta part om en rättelse som vidtas enligt 26 § FL finns inte. Av bestämmelsen följer emellertid, som redovisats ovan, en skyldighet att låta part yttra sig innan rättelse sker, om det inte är obehövligt. Däremot anses det lämpligt att rättelsen antecknas på den handling som innehåller originalbeslutet samt att datum anges och att rättelsen undertecknas. Myndigheten bör också se till att få tillbaka de exemplar av beslutet som har expedierats och att nya, rättade versioner expedieras (/ , kommentaren till 26 §). Då myndigheten ändrar ett felaktigt beslut med stöd av 27 § FL och alltså meddelar ett nytt beslut som ersätter det tidigare, följer av 21 § samma lag att en sökande, klagande eller annan part ska underrättas om innehållet i det nya beslutet. Skyldigheten gäller dock inte om det är uppenbart obehövligt att en underrättelse sker. Förslaget i betänkandet En ny förvaltningslag (SOU 2010:29) I betänkandet med förslag till en ny förvaltningslag (SOU 2010:29) sägs det vara en brist att det i allt väsentligt inte är reglerat vad som gäller i fråga om myndigheters möjligheter eller skyldigheter att ompröva eller ändra sina egna beslut, förutom i de fall som regleras i 26 och 27 §§ FL och där resultatet enligt utredningen närmast kan betraktas som ”givet” (s. 579 f.). Utredningen föreslår därför en utökad reglering av institutet och använder där genomgående be- greppet ”rättelse”. SOU 2015:39 Skyldighet att vidta åtgärder då personuppgifter är oriktiga eller behandlas otillåtet Utredningen föreslår att det för det första införs en bestäm- melse som uttryckligen ger en myndighet obegränsad befogenhet att rätta ett beslut innan det expedierats eller på annat sätt gjorts tillgängligt för utomstående. Efter denna tidpunkt föreslås beslut kunna rättas under de förutsättningar som anges i lagen. Därvid föreslås en möjlighet att vidta rättelse på grund av skrivfel eller liknande som i allt väsentligt överensstämmer med nuvarande 26 § FL. Därutöver föreslås en bestämmelse som föreskriver i vilka fall rättelse får ske i andra fall. I bestämmelsen ges en generell befogen- het för en myndighet att rätta sina egna beslut som är felaktiga på grund av att nya omständigheter har tillkommit eller av någon annan anledning. Är beslutet gynnande för någon enskild part får dock rättelse ske endast under vissa omständigheter. Möjligheten att ändra övergår enligt bestämmelsen till en skyldighet, om beslutet är uppenbart ogiltigt i något väsentligt avseende, korrigeringen kan ske snabbt och enkelt och utan att det blir till nackdel för någon enskild part. Särskilda begränsningar gäller för möjligheten att rätta beslut som överklagats. Vidare föreslås en skyldighet att ge part möjlighet att yttra sig innan rättelse sker, om det inte är uppenbart obehövligt. Skyldig- heten föreslås således gälla generellt och inte vara begränsad – som enligt nuvarande 26 § – till ärenden om myndighetsutövning. Det hänvisas också till att det framgår av en annan bestämmelse att part ska underrättas om det beslut som ersätter det rättade. Förslaget till en ny förvaltningslag har ännu inte lett till någon lagstiftning. Skyldighet att vidta åtgärder då personuppgifter är oriktiga eller behandlas otillåtet 15.4Våra överväganden och förslag 15.4.1Det behövs bestämmelser om rättelse m.m. av personuppgifter som kompletterar reglerna i förvaltningslagen Bedömning: Förvaltningslagens bestämmelse om rättelse och om omprövning av beslut uppfyller inte dataskyddsdirektivets krav på en rätt för den registrerade att begära rättelse eller annan korrigering av personuppgifter som behandlas i strid med direk- tivet. Kompletterande regler behöver därför finnas beträffande myndigheters behandling av personuppgifter. Rättelse av oriktiga uppgifter Av redovisningen ovan framgår att det finns bestämmelser i för- valtningslagen som ger myndigheterna möjlighet att i alla slags ärenden rätta beslut som innehåller en uppenbar oriktighet, t.ex. p.g.a. skrivfel, räknefel eller liknande förbiseenden (26 §), samt att ändra ett beslut som är uppenbart oriktigt p.g.a. nya omständig- heter eller av någon annan anledning (27 §). Bestämmelsen om rättelse i 26 § förvaltningslagen innebär en befogenhet för myndigheterna att vidta rättelse. Någon uttrycklig skyldighet att rätta en uppenbar oriktighet finns dock inte, inte ens i det fallet att en part uttryckligen har begärt att rättelse ska ske. Bestämmelsen innebär inte heller någon uttrycklig rätt för en part att begära att en uppgift ska rättas. Även om det ligger i sakens natur att myndigheten ska använda sig av sin befogenhet att rätta när en felaktig uppgift har en praktisk betydelse i något avseende, kan det alltså konstateras att 26 § varken innebär någon uttrycklig skyldighet för myndigheten eller någon egentlig rätt för part i ett ärende hos myndigheten. Denna omständighet innebär en avgör- ande skillnad i förhållande till personuppgiftslagens bestämmelser om dels de grundläggande krav i fråga om personuppgifters kvalitet som den personuppgiftsansvarige är skyldig att iaktta när person- uppgifter behandlas (9 §), dels den registrerades rätt att begära att den personuppgiftsansvarige rättar oriktiga personuppgifter (28 §). Av artikel 12 b i dataskyddsdirektivet följer en skyldighet för medlemsstaterna att säkerställa att varje registrerad har rätt att från SOU 2015:39 Skyldighet att vidta åtgärder då personuppgifter är oriktiga eller behandlas otillåtet den registeransvarige i förekommande fall få personuppgifter rättade m.m., särskilt om dessa är ofullständiga eller felaktiga. Det kan konstateras att denna skyldighet för som medlemsstat knappast kan anses uppfylld genom 26 § förvaltningslagen, efter- som den bestämmelsen varken innebär någon uttrycklig skyldighet för myndigheten eller en rätt för den registrerade när det gäller att rätta oriktiga personuppgifter i myndigheternas informations- samlingar. Bestämmelsen tar vidare enbart sikte på frågan om rätt- else av uppgifter i beslut och inte på när uppgifter hanteras i myn- dighetens verksamhet i övrigt. Skälet till det torde vara att det anses självklart att en myndighet har befogenhet att rätta felaktiga uppgifter som behandlas i andra sammanhang än i beslut. Det kan emellertid konstateras att det inte heller i det fallet finns vare sig någon uttrycklig skyldighet för myndigheten att rätta eller en rätt för en part att begära att rättelse ska ske. Förvaltningslagens bestämmelse om rättelse av oriktiga uppgifter kan alltså inte fullt ut anses uppfylla de krav som ställs i dataskyddsdirektivet. Även i den generella lagen för myndighetsområdet behövs det alltså särskilda bestämmelser om rättelse av oriktiga personuppgifter. Bestämmelser som syftar till personuppgifter ska korrigeras i andra fall Förvaltningslagen innehåller också en bestämmelse som innebär att en myndighet ska ändra ett beslut som befunnits uppenbart orik- tigt p.g.a. nya omständigheter eller av någon annan anledning (27 §). Det handlar då alltså inte om att rätta en felaktig uppgift, utan vad saken gäller är att ersätta ett beslut med ett nytt beslut. Till skillnad för vad som gäller i fråga om rättelse, innebär denna bestämmelse en skyldighet för myndigheten att fatta ett nytt beslut om de förutsättningar som anges i lagen är för handen. Artikel 12 b i dataskyddsdirektivet innebär också en skyldighet att korrigera personuppgifter även i andra fall än då det är fråga om personuppgifter som är felaktiga i något avseende. Denna skyldig- het har i svensk rätt också genomförts genom 28 § PuL, som före- skriver en skyldighet att rätta, blockera eller utplåna personupp- gifter som över huvud taget har behandlats i strid med lagen eller anslutande föreskrifter. Denna skyldighet får uppfattas ha ett helt annat fokus än 27 § FL. Den sistnämnda bestämmelsen syftar till Skyldighet att vidta åtgärder då personuppgifter är oriktiga eller behandlas otillåtet att ett beslut som av någon anledning har blivit uppenbart oriktigt ska ersättas med ett nytt beslut. Fokus ligger alltså på om beslutet som sådant framstår som oriktigt av något skäl, inte på vilken kvalitet enskilda uppgifter har. Bestämmelsen är också, i likhet med 26 §, endast tillämplig i fråga om beslut och inte om myndigheters hantering av uppgifter i övrigt. Redan av detta skäl kan det konsta- teras att myndigheters skyldighet att ändra sina beslut enligt 27 § FL inte kan anses tillräcklig för att uppfylla dataskyddsdirektivets krav. Vi kommer nedan att behandla frågan om personuppgiftslagens bestämmelser i fråga om rättelse av oriktiga uppgifter och korri- gering av otillåtna behandlingar bör gälla också fortsättningsvis på myndighetsområdet eller ersättas med nya bestämmelser i den gene- rella lagen. I samband med att vi behandlar frågan om hur myndig- heternas skyldigheter i dessa avseenden bör regleras framöver tar vi också upp vad som bör gälla i fråga om skyldighet att underrätta tredje man om vidtagna rättelser. 15.4.2En åtskillnad bör göras mellan korrigering i form av rättelse av felaktiga personuppgifter och korrigering när uppgifter har behandlats på ett otillåtet sätt Bedömning: I den nya lagen bör det föras in dels en bestäm- melse som tar sikte på en myndighets skyldighet att rätta fel- aktiga eller ofullständiga uppgifter, dels en bestämmelse som tar sikte på skyldigheten att korrigera en behandling som av andra skäl inte är tillåten enligt lagen. Den personuppgiftsansvariges skyldighet att på begäran av den registrerade rätta felaktiga eller ofullständiga uppgifter samt att i övrigt rätta, blockera eller utplåna personuppgifter som har behand- lats på ett otillåtet sätt regleras i en och samma bestämmelse både i dataskyddsdirektivet och i personuppgiftslagen (artikel 12.1 punkt b i direktivet respektive 28 § PuL). I förslaget till uppgiftsskydds- förordning har däremot gjorts en åtskillnad mellan å ena sidan skyldigheten att rätta felaktiga eller ofullständiga uppgifter (arti- kel 16) och å andra sidan skyldigheten att radera personuppgifter som av diverse andra skäl inte längre får behandlas (artikel 17). SOU 2015:39 Skyldighet att vidta åtgärder då personuppgifter är oriktiga eller behandlas otillåtet Det kan konstateras att skyldigheten att rätta felaktiga eller ofullständiga personuppgifter har en direkt anknytning till det grundläggande kravet på den personuppgiftsansvarige att person- uppgifter som behandlas ska vara riktiga och, om nödvändigt, aktuella samt att alla rimliga åtgärder måste vidtas för att säkerställa att personuppgifter som är felaktiga eller ofullständiga korrigeras (artikel 6.1 punkt d i dataskyddsdirektivet och 9 § första stycket punkterna g och h PuL). Skyldigheten att i övrigt korrigera en otillåten behandling hänför sig inte mer specifikt till de krav som allmänt gäller i fråga om behandling av personuppgifter. För den personuppgiftsansvarige torde det vara mer okompli- cerat att bedöma om en personuppgift är felaktig eller ofullständig än om den registrerade exempelvis gör gällande att en person- uppgift inte är relevant i förhållande till det ändamål för vilken uppgiften samlats in. Rimligen finns det inte heller något intresse för en personuppgiftsansvarig myndighet att behandla en person- uppgift som är felaktig eller ofullständig. Rätten att få felaktiga eller ofullständiga personuppgifter korrigerade kan därför göras mer ovillkorlig än rätten att få personuppgifter som av andra skäl be- handlas på ett otillåtet sätt korrigerade genom exempelvis utplån- ing. Följaktligen har, som redovisats ovan, i förvaltningslagen och processrättsliga regelverk införts en i princip ovillkorlig möjlighet för myndigheter och domstolar att rätta felaktiga uppgifter även i beslut. Den nu redovisade skillnaden mellan grunderna för att få till stånd en korrigering av en behandling som är otillåten har emeller- tid inte kommit till något klart uttryck i dataskyddsdirektivet och personuppgiftslagen. Däremot görs alltså en tydlig åtskillnad i förslaget till uppgiftsskyddsförordning. Enligt vår uppfattning skulle en sådan åtskillnad leda till en avsevärt förbättrad tydlighet på myndighetsområdet när det gäller vilka krav som ställs på den personuppgiftsansvarige beträffande vilka åtgärder som ska vidtas när personuppgifter av olika skäl behandlas på ett otillåtet sätt. Till saken hör att även lagstiftaren på vissa områden uppmärksammat att 28 § PuL i vissa fall inte har ansetts utgjort en tydlig vägledning i fråga om vad som ska gälla. Det har därför i fråga om exempelvis register införts förtydligande bestäm- melser i den registerförfattning som gäller för myndigheten och i fråga om vissa register har det föreskrivits att 28 § PuL inte alls ska Skyldighet att vidta åtgärder då personuppgifter är oriktiga eller behandlas otillåtet tillämpas utan i stället 26 § FL. I lagen (2011:1200) om elcertifikat har det vidare införts en särskild bestämmelse om rättelse som ersätter 28 § PuL och utgör en begränsning i skyldigheten att rätta i förhållande till vad som följer av den sistnämnda bestämmelsen. Vi föreslår därför att det i den nya lagen införs dels en bestäm- melse som tar sikte på en personuppgiftansvarig myndighets skyldighet att rätta felaktiga eller ofullständiga uppgifter, dels en bestämmelse som tar sikte på skyldigheten att korrigera en behand- ling som av andra skäl inte är tillåten enligt lagen. Nedan redovisas våra överväganden när det gäller utformningen av de båda bestäm- melserna. 15.4.3En särskild bestämmelse om skyldighet att rätta felaktiga eller ofullständiga personuppgifter Förslag och bedömning: I den nya lagen införs en skyldighet för en myndighet att på begäran av den registrerade rätta eller komplettera en personuppgift som rör den registrerade, om uppgiften är felaktig eller ofullständig till följd av en åtgärd som inte har sin grund i myndighetens eller någon annans bedömning. Någon särskild skyldighet att underrätta tredje man om en rättelse eller komplettering behöver inte införas. I den nya lagen bör en bestämmelse införas som föreskriver en skyldighet för en myndighet att på begäran av den registrerade rätta eller komplettera en personuppgift som rör den registrerade, om uppgiften är felaktig eller ofullständig till följd av en åtgärd som inte har sin grund i myndighetens eller någon annans bedömning. En sådan bestämmelse uppfyller de krav som ställs enligt både dataskyddsdirektivet och förslaget till uppgiftsskyddsförordning. Genom bestämmelsen uttrycks både en rätt för den registrerade att begära rättelse eller komplettering och en skyldighet för myn- digheten att korrigera en personuppgift om den är felaktig eller ofullständig. Att detta uttrycks i bestämmelsen utgör, mot bak- grund av dataskyddsdirektivets krav, en nödvändig komplettering SOU 2015:39 Skyldighet att vidta åtgärder då personuppgifter är oriktiga eller behandlas otillåtet av myndigheters befogenhet att rätta oriktiga uppgifter enligt 26 § FL.