sou · H3B310 · 2015-02-26 00:00:00 — De folkrättsliga förhållandena avseende passagerättigheter i har sin bakgrund i bland annat Öresundstraktat.36 På initiativ av , som ännu inte hade beslutat att utvidga sitt territorial- hav, slöts därför en överenskommelse om genomfarten i sunden mellan och genom note-växling . Överenskommelsen innebär att och i sunden mellan den svenska kusten och den danska kusten vid , och , som ligger nordväst om , samt i Born- holms-gattet, som ligger sydost om , begränsar sina respek- tive territorialhav så att det på vardera sidan av mittlinjen mellan de svenska och danska baslinjerna finns ett område av fritt hav som är minst brett. Avtalet anger att båda stater ska 34SÖ 1995:54 Avtal med om revidering av demarkationslinjen i södra (SÖ 1932:1). (1978/79:27) om utvidgning av Sveriges sjöterritorium. 36Öresundstraktaten om rätten till avgiftsfri passage genom , “Traité pour l’abolition des droits du et des Belts”, ingicks mellan å ena sidan och, å den andra , , , , , Neder- länderna, och ett antal då fristående tyska stater. Ett bilateralt avtal mellan och om motsvarande frågor ingicks . Den yttre gränsen för Sveriges sjöterritorium tillämpa en ordning som gör det möjligt för främmande fartyg och luftfartyg att passera genom och över fritt hav i områdena omedel- bart norr och söder om . I den svenska noten anges inga koordinater för begränsnings- linjernas brytpunkter. Där stipuleras endast att avser be- gränsa det svenska territorialhavet i sunden mellan den svenska kusten och den danska kusten vid samt vid , och i syfte att vidmakthålla oförändrade passagemöjlig- heter i dessa vatten så att det på den svenska sidan av mittlinjen mellan de svenska och danska baslinjerna finns ett område av fritt hav som är minst brett. åtar sig också att ge tolv månaders varsel om man i ett senare skede skulle besluta att utvidga det svenska territorialhavet utöver det omnämnda området. Det sägs uttryckligen att avser tillämpa en ord- ning som gör det möjligt för främmande fartyg och luftfartyg att passera genom och över fritt hav i områdena norr och söder om i syfte att möjliggöra fortsatt fritt tillträde till , förutsatt att det danska territorialhavet i de omnämnda vattnen begränsas på motsvarande sätt. Innehållet i den svenska noten godkändes i en svars-note från den danska rege- ringen. Inte heller den danska noten innehöll några koordinater. Såväl som har förklarat att passage genom regleras av en ”sedan gammalt gällande” konvention och att passagereglerna genom inte ändras genom tillträdet till UNCLOS. Regeringen utfärdade en förordning (1979:549) om tillfälliga passagezoner inom svenskt territorium och föreskrev att inom vissa koordinatangivna områden öster om territorial- gränsen i och samt nordväst om territorial- gränsen i Bornholms-gattet får främmande makts örlogsfartyg och militära luftfartyg passera utan tillstånd eller föranmälan. Förord- ningen trädde i kraft och skulle gälla till och med . utvidgades det svenska terri- torialhavet . lade regeringen fram prop. 1979/80:43 om ändring av Sveriges sjöterritorium. I propositionen föreslogs att samma koordinater som tagits in i för- ordningen om tillfälliga passagezoner skulle föras in i lagen om Den yttre gränsen för Sveriges sjöterritorium antog lagförslaget som alltså lade fast geografiska koordinater för de begränsningslinjer som den svenska territorialgränsen inte får sträcka sig utöver i , , , södra och Bornholms-gattet. Koordinaterna är med största sannolikhet angivna i RT 38. Osäkerheten vid transformering till SWEREF 99 uppgår till . I och dras territorialgränsen som räta linjer förbi , och mellan tio brytpunkter från punkten 57˚59,0'N och 10˚59,8'O till punkten 56˚18,1'N och 12˚19,7'O enligt 3 § lagen (1966:374) om Sveriges sjöterritorium. Från sistnämnda punkt dras territorialgränsen från den svenska normala baslinjen till punkten 56˚14,4'N och 12˚23,6'O som ligger på norra begränsningslinje. Från denna punkt dras territorialgränsen i sydvästlig riktning till punkten G i den överenskommelse med om avgränsning av kontinentalsockeln och fiskezonerna mellan och som ingicks (SÖ 1985:54). Punkten G har koordinaterna 56˚12'58,9"N och 12°21'48,0"O enligt ED 50. Från punkten G sammanfaller , territorialgränsen och avgräns- ningslinjen för kontinentalsockeln i med begränsnings- linjerna enligt deklaration fram till punkten 6 i denna och överenskommelse. mot upphör i punkten 6 som har koordinaterna 55˚20'14,2"N och 12˚38'31,1"E i ED 50 enligt SÖ 1995:54. Territorialgränsen fortsätter från punkten H överenskommelse, som har koordinaterna 55˚20'14,2"N och 12˚38'31,0"O i ED 50. Punkterna 6 och H borde vara samma punkt men det är en skillnad på 0,1" i ostlig riktning mellan koordinaterna och överenskommelser. Skillnaden uppgår till . Från punkten H sammanfaller territorialgränsen i nordostlig riktning med den södra begränsningslinjen för till punkten 55˚20,87'N och 12˚41,32'O som fastställt enligt riksdagsbeslut. Gränsen fortsätter sedan i södra från de svenska baslinjerna till punkten 55˚17,70'N och 12˚43,32'O och därifrån vidare i rät linje i sydostlig riktning till punkten 55˚08,9'N och 12˚55,7'O som ligger från baslinjen. Den yttre gränsen för Sveriges sjöterritorium Territorialgränsen fortsätter sedan österut från den normala baslinjen längs tills den möter den begränsningslinje i Bornholms-gattet som beslutat om i enlighet med note-växling med . I Bornholms- gattet dras begränsningslinjen som en rät linje från punkten 55˚10,6'N och 14˚10,2'O till punkten 55˚36,4'N och 14˚42,3'O. Koordinaterna för ovanstående punkter är inte överenskomna med i note-växlingen . Punkterna fast- ställdes riksdagsbeslut och torde ha bestämts ensidigt av , med undantag för de koordinater längs , terri- torialgränsen och avgränsningslinjen för kontinentalsockeln i som är överenskomna deklaration samt punkt- erna G och H som härstammar års överenskommelse. I havsområdena öster om fortsätter den svenska territorialgränsen i utanför baslinjerna upp till . 4.6.4Sveriges riksgräns på land mot mellan och härstammar från artikel V i fredsöverenskommelsen i då av- trädde till Ryssland.38 En demarkationsakt upprättades år 1810.39 Den angav bland annat att gränsen i huvudsak ska följa gränsälvarnas mittfåra och att ska tillhöra . I anslutning till demarkationsakten upprättades en topografisk beskrivning av sjögränsen.40 Efter självständighet upprättades nya gränsdokument och gränskartor vid en gemensam svensk-finsk gränsöversyn 1926–1927. En principiell ändring gjordes av i och det bestämdes att gränsen i området från Röyttä hamn till de yttersta skären skulle följa fyra räta linjer (mellan punkterna I–IV) i stället för som tidigare en kurvlinje. De nya gränsmarkeringarna i skärgården inmättes geodetiskt genom sjökarteverkens försorg. I samband med godkännandet av denna gränsöversyn överenskom de svenska och finska regeringarna att gemensamma översyner av 38Traité de paix. Frédéricshamn le 17 (5) septembre 1809. de démarcation des frontières. den 20 (8) . 40Undertecknad den 19 (7) . Den yttre gränsen för Sveriges sjöterritorium skulle göras vart 25:e år.41 Positionsangivelserna för gränsmarkeringarna i älvfåran revideras vid varje gränsöversyn. Vid gemensamma gränsöversyn upprättades en fotokarta över hela gränsen från Treriksröset till territorialgränsen utanför . I samband med godkännandet av denna över- syn överenskoms även att fortsättningsvis ska positionsan- givelserna i älvfåran ligga fast fram till nästa gemensamma översyn.42 Den fastighetsrättsliga regleringen av enskilt vatten mellan två gemensamma översyner baseras således på den i författningstext fastställda gränsdragning mellan och som överenskommits vid den senaste gemen- samma gränsöversynen. Den senaste gemensamma översynen av genom- fördes år 2006.43 Skriftväxling mellan och om att från ska ha den sträckning som före- slagits i översynskommissionernas rapport ägde rum (SÖ 2010:2).44 De inom ramen för översynen upp- rättade tekniska beskrivningarna över gränsen i form av ett huvud- dokument och 49 riksgränskartor gäller som officiella svenska gränsdokument enligt förordningen (2010:241) om mellan och . Gränsdokumenten anger överenskomna och fastställda geografiska koordinater för sträckning från Treriksröset på land, längs gränsälvarna, i inre vatten och ut till den punkt där riks- gränsen upphör och svenskt sjöterritorium inte längre möter finskt sjöterritorium i norra samt för på den svensk-finska ön i . Samtliga gränsmärken som definierar gränsens läge på marken är inmätta och redovisade i ett enhetligt geodetiskt datum, ETRS 89. Gränslinjens brytpunkter är redovisade på samma sätt. Till stöd för tolkning av gränskartorna finns koordinater för uttryckta i EUREF 89 bifogade till gränshandlingarna. Samtliga koordinater har uppmätts och överens- 42Ministeriella noter rörande den svensk-finska . , (SÖ 1961:6). 43Riksdagsbehandling: Prop. 2008/09:188, bet. 2009/10:UU8, rskr. 2009/10:15. 44Förordning (2010:241) om mellan och . Den yttre gränsen för Sveriges sjöterritorium kommits mellan Lantmäteriet och dess finska motsvarighet, Lant- mäteriverket. Det nya avtal som ska reglera skötseln av mellan och fram till nästa gemensamma översyn god- kändes genom regeringsbeslut den 19 juni 2013.45 Lantmäteriet har ett stående uppdrag från regeringen att ansvara för redovisning, till- syn och skötsel av mot på land mellan de gemensamma gränsöversynerna.46 Underhållskostnaderna finansieras inom ramen för Lantmäteriets ordinarie anslag. 4.6.5Sveriges territorialgräns och riksgräns i havet mot En överenskommelse med om avgränsning av kontinental- sockeln i , , och den nord- ligaste delen av ingicks i den 29 september 1972.47 Överenskommelsen anger att gränslinjen mellan de om- råden av kontinentalsockeln över vilka respektive stat utövar suve- räna rättigheter i fråga om utforskning och utvinning av naturtill- gångar i princip ska vara en mittlinje mellan staternas baslinjer. Vissa avvikelser från principen gjordes för att beakta de begräns- ningslinjer som fastställts dels topografiska gränsbeskriv- ning, dels i Ålandskonventionen.48 För att ge avgränsningslinjen en praktisk och ändamålsenlig sträckning utformades den som räta linjer mellan ett antal punkter som anges med koordinater i överens- kommelsen. Vissa av punkterna överensstämmer med punkter som även är definierade i Ålandskonventionen. Efter det att hade utvidgat det svenska terri- torialhavet till högst och hade inrättat en ekonomisk zon49 ingicks en överenskommelse med 45Överenskommelsen mellan och Republiken rege- ring om skötseln av mellan de båda länderna. Avtalet är undertecknat och har trätt i kraft, Lantmäteriet Dnr 2014/03553. 463 § 8 förordningen (2009:946) med instruktion för Lantmäteriet. 47Överenskommelse med om avgränsning av kontinentalsockeln i , , och nordligaste delen av , (SÖ 1973:1). 48Konventionen angående icke-befästande och neutralisering. 49Lagen (1992:1140) om ekonomiska zon och förordningen (1992:1226) om ekonomiska zon. Den yttre gränsen för Sveriges sjöterritorium om avgränsningen i och norra som ersatte de delar av överenskommelse som avsåg avgränsningslinjerna söder om ön i hav.50 Även överenskommelse innehåller vissa punkter som överens- stämmer med punkter vilka är definierade i Ålandskonventionen. utvidgade sitt territorialhav till högst från baslinjerna . Den svenska territorialgränsen i havet ansluter söderifrån till avgränsningslinjen för kontinentalsockeln mot i en punkt som ligger norr om brytpunkten 4 överenskommelse. Anslutningspunkten kan bestämmas av . Gränsen samman- faller med avgränsningslinjen för kontinentalsockeln och fortsätter norrut till en punkt där Finlands sjöterritorium också ansluter till avgränsningslinjen för kontinentalsockeln.51 Denna riksgränspunkt bör fastställas i samverkan med . går vidare via punkterna 3 och 2 överenskommelse till punkten 1 som har koordinaterna 60°14,115'N och 19°06,162'O. Denna punkt ligger i havet söder om och var den riksgränspunkt där och Finlands sjöterritorier upphörde att gränsa till varandra innan staterna utvidgade sina territorialhav till högst . Linjerna mellan de fem punkter söder om som är koordi- natbestämda överenskommelse utgörs av räta geodetiska linjer. Koordinaterna har angetts i enlighet med WGS 84. Osäker- heten vid transformering till SWEREF 99 uppgår till . Punkterna 4, 3 och 2 motsvarar punkterna 13, 14 och 15 i Ålands- konventionen. Från punkten 1 överenskommelse följer ett antal räta linjer mellan punkten 12, som är markerad med mässingsdubb på , till punkten 11, som är markerad med mässingsdubb på öns norra strand, och fortsätter sedan i samma räta linje till punkten 10 överenskommelse där Finlands sjöterritorium lämnar avgränsningslinjen för konti- nentalsockeln och därmed upphör. Punkten är en riks- gränspunkt och dess koordinater bör bestämmas i samverkan med . 50Överenskommelse mellan om avgräns- ningen i och norra av ekonomiska zon och av kon- tinentalsockel och fiskezon. (SÖ 1995:18). 51Punkten har nr 129 enligt rapporten års gemensamma gränsöversyn. Den yttre gränsen för Sveriges sjöterritorium Från punkten 10 fortsätter territorialgränsen att sammanfalla med avgränsningslinjen för kontinentalsockeln fram till punkten 9 överenskommelse. Denna punkt utgjorde brytpunkt på den svenska territorialgränsen när territorialhav uppgick till 4 nautiska mil men fyller numera ingen sådan funktion. Den svenska territorialgränsen fortsätter att sammanfalla med avgränsningslinjen för kontinentalsockeln norrut fram till en punkt, vars koordinater kan bestämmas av , söder om punkten 8 överenskommelse. Punkten 8 motsvarar punkten 17 i Ålandskonventionen. Territorialgränsen lämnar därefter avgräns- ningslinjen för kontinentalsockeln och fortsätter norrut från de svenska baslinjerna tills den återigen ansluter till avgränsningslinjen för kontinentalsockeln i en ny brytpunkt öster om . Koordinaterna för denna punkt kan bestämmas av . Gränsen sammanfaller därefter med avgränsningslinjen för kontinentalsockeln via punkterna 6, 5 och 4 överens- kommelse norrut till en ny brytpunkt i utanför där den återigen lämnar avgränsningslinjen för kontinental- sockeln. Punktens koordinater kan bestämmas av . Territorialgränsen fortsätter sedan norrut från baslinjerna tills den åter ansluter till avgränsningslinjen för konti- nentalsockeln i en ny brytpunkt öster om . Punktens koordi- nater kan bestämmas av . Därefter sammanfaller territorial- gränsen med avgränsningslinjen för kontinentalsockeln fram till den överenskommelse angivna punkten 2 där även det finska sjöterritoriet ansluter till avgränsningslinjen för kontinental- sockeln. Koordinaterna för denna punkt, som är en riksgränspunkt, bör bestämmas i samverkan med . Från punkten 2 fortsätter i rät linje via punkten 1 överenskommelse till brytpunkten IV. I den punkt där korsar den svenska räta baslinje som går mellan den svenska baslinjepunkten 103 och det sydligaste skäret vid den finska ön upphör det svenska territorialhavet och svenskt inre vatten tar vid. Detta framgår av 1 § i lagen (1966:374) om Sveriges sjöterritorium. gemensamma svensk-finska gränsöversyn anger att fortsätter norrut från brytpunkten IV mellan öarna Sarvenkataja i och Linnanklupu i i räta linjer enligt gränskartorna 44–48 till gränsälvens djupfåra norr om . Den yttre gränsen för Sveriges sjöterritorium Ingen av de svensk-finska riksgränspunkterna i havet norr om är koordinatbestämd gränsöversyn. Dokumenten innehåller emellertid principer för den tekniska revision som åberopas i protokollet till överenskommelse med och som ska avse punkterna 10–1 överenskommelse med . Överenskomna koordinater för dessa punkter krävs för att också kunna bestämma koordinater för de riksgränspunkter i havet som sammanfaller med avgränsningslinjen för kontinentalsockeln norr om och i norra . Koordinaterna för punkterna överenskommelse är redo- visade i ett finskt referenssystem som kan omräknas via EUREF 89 till SWEREF 99. har tillgång till parametrar för trans- formation från det finska systemet. Osäkerheten blir i storleks- ordningen . 5Inrättande av en svensk angränsande zon Enligt (UNCLOS) får en kuststat inrätta en så kallad angränsande zon utanför sitt territorialhav i ett område ut till högst räknat från baslinjerna. Den angräns- ande zonen kan således för del, med ett territorialhav om högst , i princip inte vara bredare än . En angränsande zon ger kuststaten rättigheter men inga formella skyldigheter. Zonen kan karaktäriseras som en ”poliszon”. Dess primära syfte är att ge kuststaten rätt att skydda sitt territorium, inklusive sitt territorialhav, genom att utöva nödvändig kontroll inom zonen för att förhindra och bestraffa ”överträdelser av dess lagar och andra författningar rörande tullar, skatter, invandring eller hälsoskydd”1. Kuststaten har även rätt att skydda det kulturarvet på bottnen inom det havsområde som omfattas av den angränsande zonen. Det är en rättighet som inte utnyttjar. 5.1Behovet av en svensk angränsande zon Regeringen gjorde i proposition 1995/96:140 om ratificering av bedömningen att en angränsande zon bör inrättas runt Sveriges kuster utanför det svenska sjöterritoriet. Regeringen ansåg då att övervägande skäl talar till förmån för att en angränsande zon bör inrättas men anförde att detta för- 1 Eng. ”infringement of its customs, fiscal, immigration or sanitary laws and regulations”. Inrättande av en svensk angränsande zon anleder författningsändringar, bland annat avseende Kustbevak- ningens roll, samt att frågan om koordinatbestämning av zonen kräver ytterligare överväganden. Därefter konstaterades att regeringen avsåg att återkomma med förslag om inrättande av en angränsande zon. Utredningen ska enligt direktiven föreslå inrättande av en angräns- ande zon i hela eller delar av det område som gränsar till svenskt territorialhav och i samband med detta utreda vilken verksamhet som kan tänkas uppkomma för relevanta myndigheter vid inrätt- ande av en sådan zon. Vidare ska utredningen på basis av detta underlag och med beaktande av vad föreslagit lägga fram förslag till nödvändiga författningsbestämmelser om svensk jurisdiktion och annan verksamhet i en sådan zon. Regeringen har således redan i proposition 1995/96:140 gjort bedöm- ningen att det föreligger behov av en svensk angränsande zon. Till grund för propositionen låg en promemoria som även innehöll ett förslag till lag om angränsande zon. Promemorian utgick från att en svensk angränsande zon skulle inrättas i samband med att ratificerade . De tio remissinstanser som uttalade sig tillstyrkte att en sådan zon skulle inrättas (Riks- åklagaren, tingsrätt, , Kungl. Örlogs- mannasällskapet, , , Riksskatte- verket, , och i ). Som redovisats ovan innehöll propositionen emellertid inte något förslag om inrättande av en angränsande zon. Frågan har senare varit föremål för riksdagsfrågor. uttalade dåvarande utrikesministern att inrättande av en angränsande zon i icke obetydliga avseenden skulle utvidga möjligheterna för tillsyn av överträdelser av svenska lagar och förordningar. Han noterade att juridiska och tekniska skäl talade för att frågan hanteras som en del av en nödvändig översyn av den svenska havsgränslag- stiftningen.2 Även tidigare miljöministern har ut- 2 Svar på skriftlig fråga 2007/08:523. Inrättande av en svensk angränsande zon talat sig i samma riktning. Olika myndigheter, däribland Kustbevak- ningen, , Riksantikvarieämbetet3 och andra intressenter, har understrukit vikten av att inrätta en angräns- ande zon. framhöll i betänkandet Planering på djupet – fysisk planering av havet (SOU 2010:91) att bör utnyttja den möjlighet som havsrätten ger att inrätta en angrän- sande zon för att kunna skydda kulturarv även i området närmast utanför det svenska territorialhavet. På havsbottnen inom inter- nationellt vatten utanför territorium, inte minst i Öster- sjön, finns, enligt betänkandet, ett unikt kulturarv. 5.2Regler om angränsande zon i UNCLOS Kuststatens rätt att inrätta en angränsande zon kodifierades i en internationell konvention, ”Convention on the Territorial Sea and Contiguous ”, som antogs vid FN:s första havsrättskonferens i . anslöt sig dock aldrig till denna konven- tion. UNCLOS bekräftar kuststatens rätt att inrätta en angräns- ande zon som zonens maximala bredd i förhållande till vad som föreskrivits konvention utökades från 12 från baslinjerna. Inom en angränsande zon får kuststaten utöva nödvändig kon- troll för att förhindra överträdelser från att begås inom dess terri- torium, samt bestraffa överträdelser av lagar och andra författningar som rör tullar, skatter, invandring eller hälsoskydd som har begåtts inom dess territorium. Kuststaten kan själv välja i vilken ut- sträckning den vill utnyttja de rättigheter som zonen ger upphov till. Kuststaten behöver inte utöva tillsyn eller övervaka zonen för att till exempel uppfylla några förpliktelser. En angränsande zon utanför territorialhavet får sträcka sig högst räknat från baslinjerna. Artikel 33 i UNCLOS anger att 3 Bl.a. genom skrivelsen till Skydd av regalskeppet (UD 2011:01/2013/1), som överlämnats till utredningen. Inrättande av en svensk angränsande zon 1.Inom ett område som gränsar till dess territorialhav, benämnd angränsande zonen, får kuststaten utöva nödvändig kontroll för att a)hindra överträdelser av dess lagar och andra författningar rörande tullar, skatter, invandring eller hälsovård inom dess territorium eller territorialhav, b)bestraffa de överträdelser av ovan nämnda lagar och andra för- fattningar som begåtts inom dess territorium eller territorialhav. 2.Den angränsande zonen får inte sträcka sig utöver från de baslinjer varifrån territorialhavets bredd beräknas. Den formulering som används i artikel 33 i UNCLOS, ”territoriy or territorial sea”, och i den svenska översättningen som återges ovan, ”territorium eller territorialhav” (SÖ 2000:1), är olycklig eftersom territorialhavet är en del av kuststatens territorium. I den engelska texten används begreppet ”prevent” i punkten a), vilket i den svenska versionen översatts med ”hindra”. Utredningen har valt att använda begreppet förhindra i syfte att ännu tydligare spegla det engelska begreppets betydelse som även innefattar att förebygga. Begreppet ”sanitary” översattes i SÖ 2000:1 och prop. 1995/96:140 med ”hälsovård”. Utredningen anser att ”hälsoskydd” är ett mer ändamålsenligt svenskt begrepp och använder därför detta i stället. En angränsande zon ger också kuststaten utökade möjligheter att skydda arkeologiska och historiska fynd på havsbottnen inom zonen. Genom artikel 303 i UNCLOS utsträcks kuststatens rättigheter och skyldigheter till att även skydda arkeologiska och historiska föremål på havsbottnen inom det område som omfattas av en angränsande zon. Kuststaten har rätt att utgå från att flyttning av sådana föremål utan dess tillstånd är att betrakta som ett brott mot de lagar och andra författningar som omfattas av artikel 33. Artikel 303 anger att 1.Staterna är skyldiga att skydda föremål av arkeologiskt och histo- riskt intresse som påträffas i havet och att samarbeta i detta syfte. 2.För att kontrollera handel med sådana föremål får en kuststat, då den tillämpar artikel 33, utgå ifrån att ett avlägsnande utan dess tillstånd av föremålen från havsbottnen inom den zon som avses i nämnda artikel skulle leda till överträdelse inom dess territorium eller territorialhav av de lagar och andra författningar som avses i artikeln. Inrättande av en svensk angränsande zon Kuststaten får även upprätta en angränsande zon runt friliggande öar, som t.ex. , enligt UNCLOS artikel 121.2. En angränsande zon bör inte i första hand betraktas som en zon där kuststaten utsträcker sin jurisdiktion i syfte att ta tillvara till- gångar eller rättigheter kopplade till havsområdet som sådant. Där- med skiljer sig begreppet angränsande zon från begrepp som fiske- zon, ekonomisk zon och kontinentalsockel i havsrätten.