sou · H3B32 · 2015-01-29 00:00:00 — Artikel 37 i MiFIR innebär att centrala motparter och den som driver en handelsplats ska kunna få tillgång till relevant information om indexet på rimliga affärs- mässiga villkor. Några motsvarande svenska regler finns inte, och artikel 37 i MiFIR föranleder ingen lagstiftningsåtgärd. Genom MiFIR förändras kraven på transparens jämfört med vad som gäller enligt direktiv. Medan regler enbart gäller aktier som tagits upp till handel på en reglerad marknad, gäller de nya transparenskraven flera typer av finansiella instru- ment, oavsett på vilken handelsplats de är upptagna till handel. direktiv innebär i praktiken en fullharmonisering av transparenskraven för aktier upptagna till handel på en reglerad marknad, medan transparenskraven för andra finansiella instrument är en rent nationell angelägenhet. De nya reglerna innebär en fullharmonisering av transparenskraven för fler instrumenttyper. Transparensreglerna återfinns i MiFIR, dvs. reglerna är direkt tillämpliga och varken ska eller får genomföras i eller omvandlas till nationell rätt. Några särskilda åtgärder för att införliva förord- ningens materiella bestämmelser med nationell rätt får därför inte vidta, annat än att ta bort befintliga regler om transparens som dubblerar MiFIR:s regler. Huvudregeln i MiFIR är, liksom direktiv, att informa- tion om anbud och priser m.m. ska lämnas kontinuerligt så nära realtid som möjligt. Det finns emellertid ett flertal undantag från denna regel. Transparensreglerna i MiFIR är uppdelade på regler för handelsplatser (reglerade marknader, MTF-plattformar och OTF- plattformar), artiklarna 3–13, och regler för värdepappersföretag, artiklarna 14–22. Förslag: Bestämmelserna om transparens i 11 kap. 9–11 §§ och 13 kap. 9–11 §§ lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden utmönstras ur lagen. Detsamma gäller bemyndigandet i 11 kap. 12 § och 13 kap. 17 § 3–5 att meddela föreskrifter avseende transparenskraven. Artiklarna 3–7 i MiFIR behandlar transparenskraven för aktierela- terade instrument, dvs. aktier, depåbevis, ETF:er26, certifikat och andra liknande instrument. Huvudregeln enligt artikel 3.1 är att den som driver en reglerad marknad eller en MTF-plattform ska offentliggöra aktuella köp- och säljbud samt orderdjup vid dessa priser, dvs. antalet köpare och säljare på olika prisnivåer. Informationen ska göras tillgänglig för allmänheten på rimliga affärsmässiga villkor, fortlöpande handelsplatserna normalt är öppna. Förutom köp- och säljbud gäller samma regel för genomförbara intresseanmälningar (i den engelska versionen actionable indication of interest), vilket enligt definitionen i artikel 2.33 är ett meddelande, i handelssystemet, från en handelsdeltagare till en annan avseende ett handelsintresse som innehåller tillräcklig information för att en överenskommelse om en transaktion ska kunna komma till stånd.27 Från denna huvud- regel finns i artikel 4 möjlighet för den behöriga myndigheten att ge undantag under vissa i artikeln angivna förutsättningar. De närmare villkoren för när en behörig myndighet kan medge undan- tag kommer att preciseras i tekniska standarder (artikel 4.6). En behörig myndighet som avser att medge undantag med stöd av börshandlade fonder, se definitionen i artikel 4.1.46 MiFID. 27Det är svårt att se vad det skulle vara för skillnad på detta och ett köp- eller säljbud. artikel 4 ska underrätta och övriga behöriga myndigheter i förväg och förklara hur undantaget är avsett att användas och hur det ska tillämpas (artikel 4.4). Det finns i artikel 5 några tröskel- värden som begränsar omfattningen av undantagen. I artikel 5 finns därutöver regler om vad som händer om ett sådant tröskelvärde överskrids och hur övervakningen av efterlevnaden av dessa regler ska ske. Medan artiklarna 3–5 rör offentliggörande av bud handlar artik- larna 6 och 7 om offentliggörande av genomförda transaktioner. Enligt artikel 6 ska marknadsoperatören offentliggöra priser, volymer och tidpunkter för transaktioner som har genomförts i deras sys- tem. Uppgifterna ska offentliggöras på rimliga affärsmässiga villkor och så nära realtid som möjligt. Även från dessa transparenskrav kan den behöriga myndigheten ge undantag genom att medge upp- skjutet offentliggörande , se artikel 7. Vad som ska offentliggöras och förutsättningarna för att medge uppskjutet offentliggörande kommer att preciseras i tekniska standarder (se artikel 7.2). Artiklarna 8–11 i MiFIR rör transparenskraven för obligationer, strukturerade finansiella produkter,28 utsläppsrätter och derivatinstru- ment. Regleringen är uppbyggd på samma sätt som reglerna om aktierelaterade instrument. Huvudregeln är att marknadsopera- tören ska offentliggöra dels aktuella köp- och säljbud samt order- djup vid dessa priser, dels priser, volymer och tidpunkter för trans- aktioner som har genomförts. Informationen ska göras tillgänglig för allmänheten på rimliga affärsmässiga villkor, fortlöpande handelsplatserna normalt är öppna. Den behöriga myndig- heten kan medge undantag från kravet på offentliggörandet av bud och medge uppskjutet offentliggörande av transaktioner och aggre- gerad publicering av transaktioner under vissa i artiklarna 8 och 11 angivna förutsättningar. De närmare villkoren för att medge undan- tag från offentliggörande av bud samt medge uppskjutet offentlig- görande kommer att preciseras i tekniska standarder. 28 Se definitionen i artikel 4.1.48 MiFID. Gemensamma bestämmelser om offentliggörande I artiklarna 12 och 13 i MiFIR finns regler om att information om bud respektive transaktioner ska tillhandahållas separat, att informa- tionen ska tillhandahållas på rimliga affärsmässiga villkor och gratis efter det omedelbara offentliggörandet. Genomförande i svensk rätt Bestämmelser om transparens avseende finansiella instrument finns i svensk rätt för reglerade marknader i 13 kap. 9–11 §§ lagen om värdepappersmarknaden. I 13 kap. 10 och 11 §§ finns bestämmelser som rör aktier upptagna till handel på en reglerad marknad och i 9 § bestämmelser som rör övriga instrument. För MTF-plattformar regleras samma sak i 11 kap. 9–11 §§. Dessa bestämmelser bör utmönstras ur lagen eftersom transparenskraven endast ska regleras av MiFIR. Detsamma gäller bemyndigandet i 11 kap. 12 § och 13 kap. 17 § 3–5 att meddela föreskrifter avseende transparenskraven. Reglerna om transparens på handelsplatser skulle bli relativt verk- ningslösa om det inte också fanns regler om i vilken mån värde- pappersföretag kan genomföra transaktioner utanför handelsplatserna och vad som då gäller. Utan en reglering av transparenskraven på de affärer som genomförs utanför handelsplatserna skulle endast en del av handeln bli transparent, och det bakomliggande syftet med reglerna – att främja en effektiv prisbildning genom att köpare och säljare har tillgång till information om bud och transaktioner – skulle inte kunna uppfyllas. Reglerna om transparens för värde- pappersföretagen handlar om skyldigheten för en systematisk intern- handlare att offentliggöra fasta bud (artiklarna 14–18), att offentlig- göra genomförda transaktioner (artiklarna 20–22) samt att genom- föra transaktioner på en handelsplats eller som systematisk intern- handlare (artikel 23). Genom direktiv introducerades begreppet systematiska internhandlare. Den som är att betrakta som en systematisk intern- handlare måste offentliggöra eller låta kunderna få tillgång till fasta köp- och säljbud och är tvungen att göra avslut enligt de offentlig- gjorda buden. Reglerna om transparens före handel blir därmed i viss utsträckning tillämpliga även utanför reglerade marknader, MTF-plattformar och OTF-plattformar. Detsamma gäller genom- förande av transaktioner efter handel. Ett svenskt värdepappers- institut som agerar marknadsgarant på den svenska penning- och obligationsmarknaden och som uppfyller definitionen av systematisk internhandlare omfattas därmed av dessa regler. Definitionen av systematisk internhandlare Förslag: Definitionen av systematisk internhandlare i lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden ändras så att den motsvarar ordalydelsen i artikel 4.1.20 i MiFID II. Med systematisk internhandlare avses värdepappersföretag som på ett organiserat, frekvent och systematiskt sätt handlar för egen räkning genom att utföra kundorder utanför en reglerad marknad, en MTF-plattform eller en OTF-plattform. Definitionen är i stort sett densamma i både MiFID II (artikel 4.1.20) och direktiv (artikel 4.1.7) med den skillnaden att begreppet OTF- plattform har förts in i MiFID II. Därutöver har det i MiFID II tillkommit en hjälpregel om vad som avses med frekvent och systematiskt som innebär en viss förändring. Enligt kommissionens genomförandeförordning till direktiv ansågs ett värde- pappersföretag bedriva internhandel på ett organiserat, frekvent och systematiskt sätt om internhandeln hade en väsentlig affärs- mässig betydelse för företaget och utfördes i enlighet med fast- ställda regler och rutiner, om verksamheten utfördes av personal eller med hjälp av ett automatiserat tekniskt system för detta ändamål samt om verksamheten var regelbundet eller fortlöpande tillgänglig för kunderna. Bedömningen av om ett företag var att betrakta som en systematisk internhandlare utgick således i stor utsträckning från företaget självt, t.ex. den affärsmässiga betydelsen i förhållande till företagets andra verksamheter. Enligt MiFID II ska bedömningen i stället göras utifrån objektivt iakttagbara kri- terier. Man ska enligt artikel 4.1.20 andra stycket utgå från rela- tionen mellan antalet transaktioner som företaget gör för egen räkning utanför handelsplatser och antalet transaktioner som före- taget genomför totalt eller antalet transaktioner som totalt genomförs i det aktuella instrumentet. Kommissionen har enligt artikel 4.2 rätt att genom delegerade akter precisera definitionerna i artikel 4.1. Även om ett värdepappersföretag inte träffas av kri- terierna i definitionen kan företaget, enligt artikel 4.1.20 sista meningen, frivilligt ansluta sig till den ordning som gäller för syste- matiska internhandlare. Definitionen av systematisk internhandlare i lagen om värde- pappersmarknaden bör ändras så att den motsvarar ordalydelsen i artikel 4.1.20. Skyldigheten att offentliggöra fasta bud m.m. Förslag: Reglerna om systematiska internhandlare i 9 kap. 2– 8 §§ lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden, tillsammans med bemyndigandena i 9 kap. 10 § 2 och 4 utmönstras ur lagen. Enligt direktiv gäller att systematiska internhandlare är skyldiga att offentliggöra fasta bud med köp- och/eller säljpriser i likvida aktier, upptagna till handel på en reglerad marknad och för vilka de är systematiska internhandlare. Skyldigheten är alltså be- gränsad till likvida aktier upptagna till handel på en reglerad mark- nad. I MiFIR är det möjligt att vara systematisk internhandlare i fråga om betydligt fler finansiella instrument. Enligt artikel 14.1 i MiFIR ska en systematisk internhandlare offentliggöra fasta bud i sådana aktier, depåbevis, börshandlade fonder, certifikat och andra liknande finansiella instrument som handlas på en reglerad marknad eller en MTF-plattform och för vilka denne är systematisk internhandlare. En förutsättning är dock att det finns en likvid marknad för instrumenten i fråga. Vad som avses med en likvid marknad definieras i artiklarna 2.1.17 i MiFIR och 4.1.25 i MiFID II. Om det inte finns någon likvid marknad för instrumentet ska internhandlaren på begäran informera sina kunder om buden. Skyldigheten att informera begränsas till transaktioner som är mindre eller lika stora som standardstorleken på marknaden för den storlekskategori som instrumentet tillhör (artikel 14.2 i MiFIR). Vad som avses med standardstorleken för ett visst instrument kommer att preciseras i tekniska standarder, se arti- kel 14.7. Systematiska internhandlare ska regelbundet och konti- nuerligt offentliggöra sina bud handelsplatserna normalt är öppna och ska som huvudregel utföra order som de får från sina kunder mot de offentliggjorda buden. De kan dock, för att uppfylla sina skyldigheter att utföra order på bästa möjliga sätt, utföra kundorder till ett bättre pris än det offentliggjorda. Liknande regler finns i artikel 18 för systematiska internhandlare i obligationer, strukturerade finansiella produkter, utsläppsrätter och derivatinstrument. Liksom för aktierelaterade instrument gäller skyldigheten för instrument som handlas på en handelsplats och för vilka det finns en likvid marknad. I dessa fall ska en systematisk internhandlare offentliggöra bud om någon kund begär det och internhandlaren går med på att lämna ett bud. För instrument där det saknas en likvid marknad ska internhandlaren för kunder offentliggöra bud på begäran. Reglerna om systematiska internhandlare är i stora delar nya och förändrade i förhållande till de befintliga reglerna i lagen om värde- pappersmarknaden. Dessa (9 kap. 2–8 §§), tillsammans med bemyn- digandena i 9 kap. 10 § 2 och 4, bör utmönstras ur lagen eftersom regleringen endast ska finnas i MiFIR. Skyldigheten att offentliggöra transaktioner Förslag: 9 kap. 9 § och 10 § 3 lagen (2007:528) om värde- pappersmarknaden utmönstras ur lagen. Enligt artiklarna 20 och 21 i MiFIR ska värdepappersinstitut, oavsett om institutet är en systematisk internhandlare eller inte, offentliggöra information om genomförda transaktioner i finan- siella instrument som handlas på en handelsplats när transaktionen genomförs OTC. Informationskravet motsvarar det krav som gäller för reglerade marknader, MTF- och OTF-plattformar, och informationen ska således innehålla uppgifter om pris, volym och tidpunkt för genomförda transaktioner. Informationen ska offentlig- göras genom ett s.k. godkänt publiceringsarrangemang, se defini- tionen av detta i artikel 4.1.52 i MiFID II. För detta offentlig- görande kan, liksom för handelsplatsers offentliggörande, en fördröj- ning och/eller aggregerad publicering vara tillåten, se artiklarna 20.2 och 21.4. direktiv finns regler om offentliggörande av transak- tioner i aktier upptagna till handel på en reglerad marknad. Skyl- digheterna har således utvidgats väsentligt. I svensk rätt finns regler om värdepappersinstitutens offentliggörande i 9 kap. 9 § lagen om värdepappersmarknaden. Paragrafen är dels ett genomförande av direktiv (första stycket beträffande aktier upptagna till handel på en reglerad marknad), dels av rent nationell karaktär (andra stycket om offentliggörande av transaktioner i andra instru- ment). Paragrafen bör i sin helhet utmönstras ur lagstiftningen eftersom regleringen enbart ska finnas i MiFIR. Detsamma gäller bemyndigandet i 9 kap. 10 § 3. Skyldighet att genomföra transaktioner på en handelsplats Bedömning: Artikel 23 i MiFIR föranleder ingen lagstiftnings- åtgärd. I artikel 23 i MiFIR finns en regel om att ett värdepappersföretag, när det utför transaktioner i aktier som är upptagna till handel eller handlas på en handelsplats, ska se till att företaget gör transak- tionerna antingen på handelsplatsen i fråga eller genom systematisk internhandel, utom i vissa undantagsfall, nämligen om transak- tionen är icke-systematisk, ad hoc, ovanlig och inte frekvent eller om transaktionen genomförs mellan jämbördiga eller professionella motparter och inte bidrar till prisbildningsprocessen. Artikeln saknar motsvarighet i svensk rätt och föranleder ingen lagstiftningsåtgärd. Förslag: 10 kap. 2 § lagen (2007:528) om värdepappersmark- naden utmönstras ur lagen. Detsamma gäller bemyndigandena i 10 kap. 5 § 1 och 2. Liksom direktiv innehåller de nya rättsakterna regler om dokumentation av order och transaktioner samt om transaktions- rapportering. Enligt artikel 25 i MiFIR ska ett värdepappersinstitut under hålla relevanta uppgifter om samtliga order och transak- tioner med finansiella instrument som institutet har utfört, såväl för egen räkning som för kunds räkning, tillgängliga för den be- höriga myndigheten. När det gäller transaktioner som utförts för kunders räkning ska uppgifterna innefatta alla upplysningar och identitetsuppgifter om kunden samt den information som krävs enligt och rådets direktiv /60/EG av om åtgärder för att förhindra att det finansiella systemet används för penningtvätt och finansiering av terrorism. Enligt artikel 25.2 i MiFIR ska marknadsoperatörer bevara uppgifter om order som har hanterats i handelssystemet. Ytterligare detaljer om vad dokumentationen ska omfatta kan anges i tekniska standarder. Artikel 25.1 i MiFIR motsvarar artikel 25.2 direktiv, som genomfördes genom 10 kap. 2 § lagen om värdepappersmark- naden. Den paragrafen bör utmönstras ur lagstiftningen eftersom frågan regleras i MiFIR. Detsamma gäller bemyndigandet i 10 kap. 5 § 1. Artikel 25.2 saknar motsvarighet både direktiv och i svensk rätt och föranleder ingen lagstiftningsåtgärd. Enligt artikel 26.1 i MiFIR ska ett värdepappersföretag som har utfört en transaktion med ett finansiellt instrument och senast vid slutet av följande arbetsdag, lämna uppgifter om transaktionen till den behöriga myndigheten. Skyldigheten gäller enligt artikel 26.2 finansiella instrument som tagits upp till handel, eller handlas, på en handelsplats eller för vilka en ansökan om godkännande för handel har lämnats in. Skyldigheten gäller också finansiella instrument vars underliggande tillgång är ett instrument som handlas på en handelsplats eller ett index eller en korg av sådana instrument. Skyldigheten gäller oavsett om transaktionen har utförts på en handelsplats eller inte. I artikel 26.3 preciseras den information som ska rapporteras. direktiv finns motsvarande – men mindre omfattande – regler i artikel 25.3–25.6. Dessa regler ställer dock endast krav på rapportering såvitt avser instrument upptagna till handel på en reglerad marknad och ger utrymme för medlemsstaterna att kräva en mer omfattande rapportering. Reglerna genomfördes genom 10 kap. 2 § lagen om värdepappersmarknaden, och i 10 kap. 5 § 2 gavs ett bemyndigande att föreskriva att även andra instrument än sådana som var upptagna till handel på en reglerad marknad skulle rapporteras. Dessa bestämmelser bör utmönstras ur lagen, eftersom rapporteringsskyldigheten regleras i MiFIR. Till rapporteringsreglerna i MiFIR hör också artikel 27, som innebär att marknadsoperatörer och systematiska internhandlare ska tillhandahålla information som möjliggör identifikation av varje instrument som handlas på handelsplatsen eller av den systematiska internhandlaren. Någon motsvarighet till denna regel finns inte i svensk rätt och artikeln föranleder inga lagändringar. 6.6Särskilda regler för råvaruderivat och utsläppsrätter Artiklarna 57 och 58 i MiFID II rör gränser för samt hantering och rapportering av positioner i råvaruderivat m.m. Artiklarna saknar motsvarighet direktiv. 6.6.1Gränser för positioner i råvaruderivat Förslag: ska fastställa gränser – i form av kvantitativa trösklar – för hur stora positioner i råvaruderivat en enskild person eller ett enskilt företag kan ha under en viss tids- period. Gränserna ska inte tillämpas på positioner som innehas av icke-finansiella företag, om positionerna har ett objektivt iakttagbart samband med säkring av risker (hedging) i inne- havarens kommersiella verksamhet. Om be- slutar om gränser som är strängare än vad som följer av kom- mande tekniska standarder, ska dessa gränser gälla högst från beslutet, med möjlighet till ytterligare sex måna- ders förlängning. Ett värdepappersinstitut eller en börs som driver en handels- plats ska övervaka de positioner i råvaruderivat som personer eller företag har samt ha tillgång till information om syftet med positionen, inklusive information om den slutlige ägaren/inne- havaren, och till vilka tillgångar eller skyldigheter som derivat- positionen relaterar. Den som driver handelsplatsen ska också kunna tvinga fram en stängning eller minskning av en position i råvaruderivat – permanent eller tillfälligt – och även kunna tvinga den som har en stor eller dominerande position att tillhandahålla likviditet tillbaka till marknaden. Dessa mekanismer ska kom- municeras med . Bestämmelserna tas in i ett nytt eget kapitel i lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden. Enligt artikel 57.1 i MiFID II ska den behöriga myndigheten fast- ställa gränser – i form av kvantitativa trösklar – för hur stora posi- tioner i råvaruderivat som en enskild person eller ett enskilt företag kan ha . Syftet är att förhindra marknads- missbruk och att främja en ordnad prisbildning och ordnade av- vecklingsförhållanden. Positionsgränserna ska dock inte tillämpas på positioner som innehas av icke-finansiella företag och som har ett objektivt iakttagbart samband med säkring av risker (hedging) i innehavarens kommersiella verksamhet, t.ex. elderivat relaterat till ett företags elförbrukning. ska, enligt artikel 57.3, ta fram tekniska standarder för vilka kriterier som ska användas vid gränssättningen. En behörig myndighet kan dock, enligt artikel 57.13, i undantagsfall besluta om mer restriktiva gränser än de som har beslutats enligt artikel 57.1. Bestämmelsen får förstås så att en be- hörig myndighet i sådana fall inte behöver tillämpa de kriterier som följer av de tekniska standarderna. Gränser som har beslutats enligt artikel 57.13 ska offentliggöras på den behöriga myndighetens hemsida och vara giltiga högst från publiceringen, med möjlighet till ytterligare sex månaders förlängning. Vidare ska den behöriga myndigheten anmäla till vilka positionslimiter myn- digheten avser att fastställa, se artikel 57.5. Därutöver ska enligt artikel 57.8 den som driver en handelsplats där råvaruderivat handlas ha vissa mekanismer för att kunna han- tera positioner i råvaruderivat. Marknadsoperatören ska se till att övervaka de positioner som personer eller företag har. Marknads- operatören ska också ha tillgång till information om syftet med positionen, inklusive information om den slutlige ägaren/inne- havaren, och till vilka tillgångar eller skyldigheter som derivat- positionen relaterar. Operatören ska också kunna tvinga fram en stängning eller minskning av en position i råvaruderivat, permanent eller tillfälligt, och även kunna tvinga den som har en stor eller dominerande position att tillhandahålla likviditet tillbaka till mark- naden. De mekanismer som operatören har ska kommuniceras med den behöriga myndigheten (se artikel 57.10), och den behöriga myndigheten ska föra informationen vidare till . Både de positionsgränser som den behöriga myndigheten har beslutat om och marknadsoperatörernas mekanismer för att kunna hantera positioner ska vara transparenta och icke-diskriminerande samt vara utformade med hänsyn tagen till olika marknadsaktörer och hur de använder sig av råvaruderivaten. Några bestämmelser som motsvarar artikel 57 i MiFID II finns inte i svensk rätt och bör tas in i ett nytt eget kapitel i lagen om värdepappersmarknaden. 6.6.2Rapportering av positioner i råvaruderivat och utsläppsrätter Förslag: I lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden tas in bestämmelser om att en börs eller ett värdepappersinstitut som driver en handelsplats där det handlas råvaruderivat, utsläpps- rätter eller derivatinstrument avseende utsläppsrätter, ska vecko- vis publicera en rapport över positioner i de aktuella finansiella instrumenten. Rapporteringen ska ange antalet långa och korta positioner per kategori innehavare. Av rapporten ska framgå förändringar sedan förra rapporten, procentandel av öppna kon- trakt som innehas av en viss innehavarkategori och hur många innehavare som ingår i varje kategori. Börsen eller värdepappers- institutet ska till tillhandahålla mer detaljerad information där positionerna per innehavare framgår. Det ska av lagen framgå att de som deltar i handeln på en sådan handelsplats ska till marknadsoperatören rappor- tera egna och kunders positioner.