sou · H2B388 · 2015-01-01 00:00:00 — Ett begränsat luftvärn för skydd av prioriterade områden/terrängavsnitt och objekt samt andra av Försvarsmaktens och samhällets viktiga funktioner. Alternativet lämnar goda bidrag till Försvarsmaktens strategiska lägesbild, som även inbegriper rymdbaserade system (ingår ej i luftstridskrafterna) och har tillgång till Försvarsmaktens lägesbild, inkl. mark, sjö, luft och rymdläge. Alternativet ställer krav på utökat skydd mot markhotet vid flygbaser från övriga Försvarsmakten. Krav på logistikstöd från Försvarsmakten. Luftstridskrafternas funktion och uthållighet påverkas av samhällets robusthet och skydd av samhällsviktiga funktioner. +Ett flexibelt sensorsystem som ger en god omvärldsuppfattning med möjlighet till förvarning (under TI-förhållanden) +God förmåga till avvisning –Ett stridsflygsystem som förmågemässigt inte är i nivå med en högteknologisk motståndare –Begränsade möjligheter att skydda objekt och områden/terräng- avsnitt mot lufthot, över ytan Värdering av förmågealternativ i scenario 1A – enskilt i kris Förmåga till tidig förvarning Förmåga att kunna möta, identifiera och avvisa Båda alternativen bedöms kunna lösa uppgiften territoriell (TI) Ur ett ekonomiskt perspektiv kan ett enklare flygplanssystem innebära ett större antal och därmed ökad uthållighet, i flera riktningar. En god omvärldsuppfattning bedöms ge god nytta och ett befintligt bemannat flygsystem, med begränsad förmåga bortom 2040, bedöms uppfylla kraven. De beskrivna bas-, lednings- och luftvärnsfunktionerna bedöms tillräckliga, om de har tillräcklig uthållighet, med avseende på till exempel personal. Begränsat befolkningsskydd i båda alternativet Basalternativ 3 (Grundalternativ) bedöms vara tillräckligt Hur bör man värdera indirekta effekter, som till exempel tröskel- effekt, av kvalificerat respektive icke-kvalificerat stridsflyg och luftvärn? 1B – enskilt under krig Utgångspunkten för scenariot är att agerar enskilt och ska försvara sig mot ett begränsat angrepp från en stat. Angreppet syftar till att tillfälligt (upp till veckor) lamslå den svenska nationella politiska och militära ledningen och/eller till att tillfälligt (upp till vecka/-or) disponera eller förneka tredje part att använda sig av svensk nyckelgeografi vid inledningen av en vidare konflikt. Med nyckelgeografi menas områden där vapen eller sen- sorer kan grupperas och ges stor täckning respektive noder eller förbindelser av vikt för militära operationer, t.ex. hamnar, flyg- baser, sund, broar, väg- och sjöförbindelser etc. Angriparen använder i huvudsak samma typer av förband som 1A ovan (enskilt under kris), men i större omfattning och i operativa formationer (till exempel hela flygdivisioner). Angreppet på inleds med kort förvarning och stor initial insats mot en bredd av mål , inklusive nationella och strategiska samhälls- och lednings- funktioner. Viktigare krav på förmåga hos luftstridskrafterna Förmåga till strategisk underrättelseinhämtning (bidra till) Förmåga till taktisk ledning och stridsledning. Förmåga till tidig förvarning (för att kunna göra insatser). Robusthet och redundans i luftförsvaret för att motstå bekämpning och sabotage Förmåga att skydda flygbas Förmåga till klargöring, omgruppering och ombasering. Förmåga till offensivt uppträdande och insatser Förmåga till logistikförsörjning av luftstridskrafterna. Förmåga att skydda Försvarsmaktens och samhällets verksamhet. Observera att förmågekraven får en annan betydelse i krig än i fred! A(1B) Tyngdpunkt stridsflyg/skydd – Väpnat angrepp (VA) Ett alternativ som bygger på att kunna verka mot en kvalificerad motståndare, med ett mycket kvalificerat bemannat flygsystem, med mycket god förmåga bortom 2040, dock i ett begränsat antal. Vapensystem (stor omfattning) för att verka inom ramen för VA. Goda systemprestanda kompenserar i viss mån för ett sensorsystem med (sårbara) fasta och rörliga sensorer på marken och ett fåtal eleverade (sårbara) aerostater, med begränsad sensortäckning. Väl skyddade enstaka huvudbaser, med uppställningsplatser med fortifikatoriskt skydd, samt ett fåtal militära sidobaser, för regional spridning och insatsmöjlighet. God förmåga till banreparation och minröjning. God egen förmåga mot markhotet. Begränsat egenskydd mot lufthot, god förmåga vid prioritering av tillräckliga resurser i Försvarsmakten. Ett redundant ledningssystem med en mix av fasta och rörliga ledningsplatser. Medelräckviddigt luftvärn med god höjdtäckning för att skydda objekt, områden och terrängavsnitt, inklusive viss förmåga mot ballistiska robotar, till exempel vid flygbaser. Korträckviddigt luftvärn mot mål på låg höjd, till exempel vid prioriterade objekt. Begränsad förmåga att skydda befolkningscentra och infrastruktur. Vapensystem (stor omfattning) för att verka inom ramen för VA. Alternativet lämnar bidrag till Försvarsmaktens strategiska lägesbild, som även inbegriper rymdbaserade system (ingår ej i luftstridskrafterna) och har tillgång till Försvarsmaktens lägesbild, inkl. mark, sjö, luft och rymdläge. Alternativet ställer krav på en prioritering av luftvärn för skydd mot lufthotet från övriga Försvarsmakten. Stora krav på logistikstöd från Försvarsmakten. Luftstridskrafternas funktion och uthållighet påverkas av samhällets robusthet och skydd av samhällsviktiga funktioner. +Mycket hög teknisk nivå på flygsystemen underlättar taktik- anpassning mot en avancerad motståndare +God verkan genom jämförbara prestanda i duellsituation, goda möjligheter till offensivt uppträdande +Överlevnad i bassystemet kan nås genom skyddet mot mark- och (vid prioritering) lufthot samt genom god förmåga till ban- reparation och ammunitionsröjning, vid ett begränsat antal baser. –Relativt få flygbaser innebär risk för tidig baslåsning av kvalificerade stridsflygplan. –Liten flexibilitet och uthållighet i luftförsvaret, på grund av relativt få flygplan och få baser. –Begränsad flexibilitet och uthållighet i luftvärnet B(1B) Tyngpunkt verkan/spridning – VA Ett alternativ som bygger på verkan av stridsflygs- och luft- värnssystemen. Ett kvalificerat bemannat stridsflygsystem, med god förmåga jämfört med motståndaren och ett väl utbyggt bassystem, med ett flertal militära sidobaser och möjligheten att använda civila flygplatser i stor omfattning. God klargöringsför- måga för att möjliggöra överlevnaden på flera baser, genom sprid- ning. Vapensystem (stor omfattning) för att verka inom ramen för VA. Sensorsystem med ett antal fasta och rörliga system på marken för att förbättra uthålligheten. Ett fåtal eleverade och fasta system (aerostater) ger sensortäckning, men är sårbara. Ett redundant ledningssystem med en mix av fasta och rörliga ledningsplatser. Ett (relativt) omfattande luftvärn för skydd av objekt och områden/terrängavsnitt, för att öka överlevnaden i luften, vid flyg- baser och andra prioriterade funktioner i Försvarsmakten och sam- hället. Vapensystem (stor omfattning) för att verka inom ramen för VA. Alternativet lämnar bidrag till Försvarsmaktens strategiska lägesbild, som även inbegriper rymdbaserade system (ingår ej i luftstridskrafterna) och har tillgång till Försvarsmaktens lägesbild, inkl. mark, sjö, luft och rymdläge. Altenativet ställer karv på skydd mot markhotet från övriga Försvarsmakten. Alternativet ställer stora krav på logistikstöd från Försvarsmakten, bland annat av transport av flygbasförband. Luftstridskrafternas funktion och uthållighet påverkas av samhällets robusthet och skydd av samhällsviktiga funktioner. +Verkan och överlevnad i flygstridskrafterna genom både sprid- ning och luftvärn för skyddsobjekt och områden/terrängavsnitt över ytan, till exempel för att skydda flygbaser och annan prioriterad verksamhet i Försvarsmakten och samhället. +Relativt god verkan genom ett kvalificerat stridsflygsystem och luftvärn. Möjligheter till offensivt uppträdande. +Kräver uppoffringar från angriparen vid angrepp –Begränsad omvärldsuppfattning och uthållighet i strilsystemet, speciellt avseende förvarning p.g.a. de fasta, sårbara, sensor- system (aerostaterna). De rörliga sensorerna har bättre över- levnad. C(1B) Omvärlduppfattning/spridning – VA Ett alternativ som bygger på uthållighet och en god omvärlds- uppfattning. En uppdatering av befintligt bemannat flygsystem och ett väl utbyggt bassystem, med ett flertal militära sidobaser och möjligheten att använda civila flygplatser i stor omfattning. Vapen- system (stor omfattning) för att verka inom ramen för VA. God klargöringsförmåga för att möjliggöra överlevnaden på flera baser, genom spridning. En god omvärldsuppfattning med sensorsystem med fasta och rörliga sensorer på marken, ett antal upphöjda aerostater och flygande sensorer. Ett (relativt) omfattande luftvärn för skydd av objekt och områden/terrängavsnitt, för att öka överlevnaden i luften, vid flygbaser och andra prioriterade funktioner i Försvarsmakten och samhället. Vapensystem (stor omfattning) för att verka inom ramen för VA. Ett redundant ledningssystem med en mix av fasta och rörliga ledningsplatser. Alternativet lämnar goda bidrag till Försvarsmaktens strategiska lägesbild, som även inbegriper rymdbaserade system (ingår ej i luftstridskrafterna) och har tillgång till Försvarsmaktens lägesbild, inkl. mark, sjö, luft och rymdläge. Alternativet ställer stora krav på logistikstöd från Försvarsmakten, bl.a. transport av klargörings- förband. Altenativet ställer krav på skydd mot markhotet från övriga Försvarsmakten. Luftstridskrafternas funktion och uthållighet påverkas av samhällets robusthet och skydd av samhällsviktiga funktioner. +Uthållighet och överlevnad i flygstridskrafterna genom sprid- ning och en god omvärldsuppfattning +Ett luftvärn för skyddsobjekt och områden/ terrängavsnitt över ytan samt prioriterad verksamhet i Försvarsmakten och sam- hället. +Kräver uppoffringar från angriparen vid angrepp –Ett mindre kvalificerat flygsystem vilket medför större risker mot en högteknologisk moståndare och ger begränsade möjlig- heter till taktikanpassning –Relativt sett lägre offensiv förmåga D(1B) Mix med bemannade och obemannade stridsflygsystem Ett alternativ som består av ett kvalificerat bemannat strids- flygsystem, i en mix av en bemannad och obemannad version, där en andel av flygplanen är möjliga att styra från ett annat flygplan eller från marken. Det kan vara ett sätt att öka uthålligheten och risktagningen, till exempel på det operativa djupet. +Verkan och mindre risktagning vid riskabla attackinsatser (på djupet) och jaktsvep. +Uthållighet och överlevnad i flygstridskrafterna genom spridning +Kräver uppoffringar från angriparen vid angrepp –Begränsad omvärldsuppfattning och uthållighet i strilsystemet, speciellt avseende förvarning p.g.a. de fasta, sårbara, sensor- system (aerostaterna). De rörliga sensorerna har bättre över- levnad. –Begränsad flexibilitet och uthållighet i luftvärnet Värdering av altenativ i scenario 1B – enskilt under krig Robusthet och redundans i luftförsvaret för att motstå bekämpning och sabotage –Ett mycket kvalificerat stridsflygssystem (i ett relativt litet antal) och få baser medför en begränsad uthållighet och begränsningar i nyttjandet av systemet som helhet. Vi riskerar att inte få ut den effekt som systemet kan medge. –Förvarning, rörlighet, och spridning är ledord för verkan och uthållighet –Under förutsättning att angriparen har begränsade resurser för förbekämpning, bedöms ett spridningsalternativ kombinerat med luftvärn vara lämpat att överleva och skapa uthållighet i luftstridskrafterna som helhet. –Fasta sensorers geografiska lägen är förmodligen kända och har därmed en begränsad överlevnadsförmåga i ett krigsscenario. För att få någon/en rimlig/tillräcklig omvärldsuppfattning krävs upphöjda/ flygburna sensorer. Dessa är dock utsatta vid ett angrepp och måste skyddas. Hur bör man värdera indirekta effekter, som till exempel tröskeleffekt, av kvalificerat respektive icke-kvalificerat stridsflyg och luftvärn? 7.3.4Östersjön 1C – med stormakt under krig Utgångspunkten för scenariot är att ska tillsammans med en stormakt försvara sig mot ett angrepp från en stat. I övrigt är det samma förutsättningar som 1B, enskilt under krig. Det militära samarbetet mellan och stormakten bygger på att förbanden har en högt utvecklad interoperabilitet, men de har inte utvecklats med en gemensam arbetsfördelning som grund. De förmågor som och stormakten har är därmed inte optimerade gentemot varandra. får redan i konfliktens inledningsskede hjälp av stormakten, men inga förband från stormakten finns inledningsvis grupperade i . Angreppet på inleds med kort förvarning och stor insats mot en bredd av mål , inklusive svenska nationella och strategiska samhälls- och lednings- funktioner. Svensk förmåga har byggts upp utifrån att ha en fullt autonom förmåga (jmf situationen ) och inte utifrån att verka tillsammans med andra. Detta innebär att har full förmågebredd i detta scenario, eventuellt med begränsad uthållighet/numerärer gentemot en kvalificerad motståndare. Viktigare krav på förmåga hos luftstridskrafterna Förmåga att ta emot hjälp/förmåga till värdlandsstöd (från stormakten), bl.a. infrastruktur Förmåga till strategisk underrättelseinhämtning (bidra till) Förmåga att ta del av stormaktens lägesbild Förmåga till operativ samverkan med stormakt Förmåga till taktisk ledning och stridsledning. Förmåga till tidig förvarning (för att kunna göra insatser). Robusthet och redundans i luftförsvaret för att motstå bekämpning och sabotage Förmåga att skydda flygbaser Förmåga till klargöring, omgruppering och ombasering. Förmåga att skydda Försvarsmakten och samhället. Förmåga till offensivt uppträdande och insatser Förmåga till logistikförsörjning av luftstridskrafterna. har en full förmågebredd. Det torde innebära att strukturen är tunn i ett antal avseenden. Att ta emot militärt stöd kan innebära att stödet inriktas på att förstärka tunna områden i Försvarsmakten och/eller områden där stormakten kan antas ha lämpliga resurser. En grund för scenariot bör vara att Försvars- makten ska kunna skapa en tillräcklig uthållighet för att det militära stödet kan börja verka i området. Det behöver inte vara nödvändigt att stormakten verkar från svenskt territorium, åtminstone inled- ningsvis. Stormakten antas här i första hand bidra med lednings- resurser, inklusive omvärldsuppfattning och flygstridskrafter. A(1C) Tyngdpunkt stridsflyg/skydd – VA med stormakt Ett alternativ med ett kvalificerat bemannat stridsflygsystem med god förmåga att möta motståndarens stridsflygsystem och för att verka tillsammans med stormaktens stridsflygsystem. Vapensystem (stor omfattning) för att verka inom ramen för VA. Goda systemprestanda kompenserar, inledningsvis, för ett sensorsystem med (sårbara) fasta och rörliga sensorer på marken och ett fåtal upphöjda (sårbara) aerostater. Väl skyddade huvudbaser med uppställningsplatser med fortifi- katoriskt skydd. God förmåga mot markhotet och mot lufthotet, vid prioritering av Försvarsmaktens luftvärnsresurser. Ett redundant ledningssystem. Medelräckviddigt luftvärn med höjdtäckning för att skydda objekt, områden och terrängavsnitt, inkl. viss förmåga mot ballistiska robotar, t.ex. vid flygbaser. Korträckviddigt luftvärn mot mål på låg höjd, vid prioriterade skyddsobjekt. Vapensystem (stor omfattning) för att verka inom ramen för VA. Alternativet lämnar bidrag till Försvarsmaktens strategiska lägesbild, som även inbegriper rymdbaserade system (ingår ej i luftstridskrafterna) och har tillgång till Försvarsmaktens läges- bild, inkl. mark, sjö, luft och rymdläge. Tillgång till stormaktens omvärldsuppfattning. Alternativet ställer krav på en prioritering av luftvärn för skydd mot lufthotet, från övriga Försvarsmakten. Alternativet ställer stora krav på logistikstöd från Försvars- makten. Luftstridskrafternas funktion och uthållighet påverkas av samhällets robusthet och skydd av samhällsviktiga funktioner. +Hög teknisk nivå på flygsystemen underlättar överlevnad och interoperabilitet med stormakten, samt taktikanpassning mot en avancerad motståndare +Stormaktens resurser kan kompensera för en begränsad uthållighet i strilsystemet på grund av sårbara fasta sensorer. +Överlevnad i bassystemet kan nås genom skyddet mot mark- och (vid prioritering) lufthot samt genom god förmåga till banreparation och ammunitionsröjning, vid ett begränsat antal baser. –Relativt få flygbaser med risk för tidig baslåsning av kvalificerade flygplan –Liten flexibilitet i stridsflygsystemet. p.g.a. relativt få baser. –Räcker uthålligheten för att få effekt av stormaktens bidrag? B(1C) Tyngdpunkt luftvärn/spridning – VA med stormakt Ett alternativ som i huvudsak bygger på en uppdatering av befintligt bemannat flygsystem, för att istället kunna öka luft- värnsförmågan och därigenom öka uthålligheten. Vapensystem (stor omfattning) för att verka inom ramen för VA. Ett sensorsystem med (sårbara) fasta och rörliga sensorer på marken och ett fåtal upphöjda (sårbara) aerostater. Stormakten kan tidigt bidra med sin ledningsförmåga och omvärldsuppfattning. Ett väl utbyggt bassystem, med ett flertal militära sidobaser och möjligheten att använda civila flygplatser i stor omfattning, minskar effekten av en förbekämpning. Begränsat egenskydd mot mark- och lufthot, god förmåga mot mark- och hot, vid prioritering av tillräckliga resurser i Försvarsmakten. Ett redundant ledningssystem. Ett (relativt) omfattande luftvärn för att skydda objekt och områden/terrängavsnitt, för att öka överlevnaden i luften, vid flygbaser och andra prioriterade funktioner i Försvarsmakten och samhället. Vapensystem (stor omfattning) för att verka inom ramen för VA. Alternativet lämnar bidrag till Försvarsmaktens strategiska lägesbild, som även inbegriper rymdbaserade system (ingår ej i luftstridskrafterna) och har tillgång till Försvarsmaktens lägesbild, inkl. mark, sjö, luft och rymdläge. Alternativet ställer stora krav på logistikstöd från Försvarsmakten. Luftstridskrafternas funktion och uthållighet påverkas av samhällets robusthet och skydd av samhällsviktiga funktioner. +Stormaktens resurser kan kompensera för en begränsad uthållighet i strilsystemet på grund av sårbara fasta sensorer. +Uthållighet i bassystemet på grund av spridning och omfattande möjligheter till klargöring +Ett luftvärn för skyddsobjekt och områden/ terrängavsnitt över ytan samt prioriterad verksamhet i Försvarsmakten och sam- hället. –Ett mindre kvalificerat flygsystem vilket medför större risker mot en högteknologisk motståndare och ger begränsade möjligheter till taktikanpassning –Stormaktens system är förmodligen inte avsedda för att kunna utnyttja ett spridningsalternativ –Räcker uthålligheten för att få effekt av stormaktens bidrag? Värdering av altenativ i scenario 1C – med stormakt under krig Robusthet och redundans i luftförsvaret för att motstå bekämpning och sabotage Förmåga att ta emot hjälp(från stormakten)/förmåga till värd- landsstöd, bl.a. infrastruktur Alternativ A(1C) bygger på att luftstridskrafterna genom skydd ska kunna motstå ett angrepp, för att därigenom skapa den uthållighet som behövs för att stormakten ska kunna komma med militärt stöd. Alternativ B(1C) bygger på att spridningen och luftvärnet ger oss den uthållighet vi behöver för att stormakten ska kunna komma med militärt stöd. Möjligen ger ett spridningsalternativ med långräckviddigt luft- värn en bättre överlevnad mot förbekämpning, trots ett mindre kvalificerat stridsflygplan. Hur bör man värdera indirekta effekter, som till exempel tröskel- effekt, av kvalificerat respektive icke-kvalificerat stridsflyg och luftvärn? 7.3.5Östersjön 1D – med flera stater under kris Utgångspunkten i scenariot är att i samverkan med flera andra stater ska hantera incidenter och hot om angrepp från en stat. Hotet är från början riktat mot annan stat än . Det militära samarbetet mellan och de andra staterna bygger på att förband och förmågor har en högt utvecklad interoperabilitet och att de har utvecklats med en gemensam arbetsfördelning som grund. Incidenterna och hoten syftar till att skapa en långvarig kris- situation, där den utsatta statens försvarsansträngningar utmattas och motståndaren får möjlighet att tillskansa sig fördelar. Det senare i form av eftergifter inom territoriell suveränitet eller andra nationella intressen (ekonomi, mellanstatliga tvister etc.). Incidenterna och hoten om våldsanvändning är påtagligt, men avgränsat när det gäller styrkeinsats och rum. Motståndarens förband utgörs till huvuddel av den näst senaste generationen vapensystem, men med inslag av den senaste genera- tionens vapensystem. Volymerna som kan insättas mot den utsatta staten (och andra stater som kommer till hjälp) är av begränsad numerär och uppträder i små taktiska enheter (enskilt flygplan, rote, fyrgrupp). I övrigt disponeras samma resurser som i 1A, enskilt under kris. Konfliktsituation: Det andra landet är inledningsvis ensamt, men andra stater, inklusive , bidrar efter hand med förband för att bidra till statens territoriella integritet, även på statens territorium. Konflikten inleds med kort förvarning och påverkan på det andra landets luftförsvar är motståndarens prioriterade mål. agerar från början med andra stater, men inga förband från de senare finns inledningsvis grupperade i . Viktigare krav på förmåga hos luftstridskrafterna Förmåga till egen strategisk underrättelseinhämtning (bidra till) Förmåga att bidra till gemensam –Basering i både och andra länder (även andra nationer baserade i ) –Gemensamma insatser inklusive omvärldsuppfattning (situa- tion awereness) och stridsledning, organisation och inter- operabilitet –Skydd (möjlighet att få stöd från andra länder alternativt gränsyta mot markstrids-krafterna). Kunna hantera TI på eget territorium –Eget nationellt ansvar – svårare att hantera i och med att vi avdelat en del av våra resurser till annat land. –Vilket stöd tillhandahålls av andra länder? har i scenariot 1D, tillsammans med de andra staterna, förband och förmågor med en högt utvecklad interoperabilitet och en gemensam arbetsfördelning som grund. Det torde innebära att inte har full förmågebredd, utan har överenskommit om att kunna ta emot och ge visst militärt stöd. Att verka med flyg- stridskrafter antas vara en prioriterad förmåga, framför andra förmågor i Försvarsmakten. En grund för scenariot bör vara att ger militärt stöd i form av att bidra till att hävda den lilla statens territoriella integritet med luftstridskrafter. Det är inte nödvändigt att och de andra länderna (inledningsvis) verkar från den lilla statens territorium. Alternativen från 1A enskilt under kris A(1A) Tyngd- punkt stridsflyg – TI och B(1A) Tyngpunkt sensorsystem –TI, är en rimlig utgångspunkt även för detta scenario. måste kunna hantera territoriell integritet för eget territorium. Därutöver bidra till gemensam i den lilla staten. A(1D) Tyngdpunkt stridsflyg – TI, med flera stater Ett alternativ för att lösa uppgiften territoriell integritet med ett kvalificerat, bemannat stridsflygsystem, med god förmåga jämfört med motståndarens stridsflygsystem. Egna kvalificerade, beman- nade, stridsflygsystem kan antas finnas i ett relativt litet antal. Vapensystem (begränsad omfattning) för att verka inom ramen för TI. Stridsflygsystemets förmåga kan delvis kompensera för ett mindre utbyggt sensorsystem som består av fasta sensorer, inklusive eleverade fasta sensorer. Någon huvudbas i , med begränsat egenskydd mot mark och lufthot. Ett fåtal militära sidobaser på operativt relevanta platser, med vid behov tillförda basförband. Enstaka fasta, fortifierade, ledningsplatser. Ett begränsat luftvärn för skydd av prioriterade objekt, områ- den/terrängavsnitt samt andra av Försvarsmaktens och samhällets viktiga funktioner. Vapensystem (begränsad omfattning) för att verka inom ramen för TI.