sou · H3B3101 · 2015-12-09 00:00:00 — En fråga man kan ställa sig är om utjämningssystemet bidrar till att upprätthålla ohållbara strukturer allt för länge? genom att ge ekonomiska förutsättningar för mycket små kommuner att fortsätta att verka, trots att de börjat passera gränsen för vad som är försvarbart ur ett verksamhetsmässigt och funktionellt perspektiv. Möjligtvis finns enligt detta perspektiv en risk för att utjämningsystemet kommer att legitimera och göra det möjligt för obalanser att fortgå under allt . En alltför stark koncentration i de demografiska förändringarna skapar regionala obalanser som kan bli svårare att hantera ju längre de pågår. Det bidrar till obalanserade kostnads- och investeringsnivåer i landets kommuner. Som nämndes ovan är ett tydligt resursproblem att fasta kostnader till stor del kvarstår vid en minskad folkmängd. Ett annat potentiellt problem är att befolkningsminskningar sätter press på politikerna att bedriva en resurskrävande politik för att försöka attrahera och konkurrera om arbetskraften. Det tycks alltså finnas ett starkt samband mellan befolknings- utvecklingen och kostnadsutvecklingen i kommunerna. Det finns ett flertal olika typer av kostnadsvariabler som påverkas negativt i samband med befolkningsminskningar. Exempelvis tenderar kostnader för grundskola (mätt i kronor per elev) och äldreomsorg (personalkostnad per brukare) att bli högre i samband med befolkningsminskningar. Även nettokostnader för vatten och avlopp, kommunikationer, samt näringsliv och bostäder förefaller till viss del påverkas negativt av befolkningsminskningar (Fjertorp 2013). Vi kan även på intäktssidan se att skattesatsen har ett tydligt samband med befolkningsutvecklingen. Kommuner med negativ befolkningsutveckling har generellt lägre skattekraft och högre skattesats, medan det motsatta gäller för kommuner med befolk- Bilaga 7 till LU15 ningstillväxt.13 Ett intuitivt resultat är att de genomsnittliga verksamhetsintäkterna blir mindre vid befolkningstillväxt, på grund av att den genomsnittliga avgiften per invånare kan hållas lägre i växande kommuner. Det innebär att positiva befolkningsför- ändringar bidrar till att hålla nere utgifter per invånare och skattesatser. Ökade skattesatser och avgifter är ett tecken på att intäkterna inte räcker för att täcka kommunernas kostnadsut- veckling. För kommunerna gäller det att få balans mellan kostnader och intäkter, dvs. har man en låg kostnadsnivå är det lättare att även hålla intäktssidan lägre, exempelvis genom lägre skattesats. På samma sätt är det också lättare att hålla en lägre skattesats om skattekraften är relativt hög i kommunen.14 Resursproblemtiken blir tydlig genom att de befolkningssvaga kommunerna får svårare att frigöra resurser för investeringar och utveckling. 3.2Intäkts- och kostnadsposter i verksamhet För att få en övergripande bild av kommunala intäkter och kostna- der kan resultaträkningen i räkenskapssammandraget användas. 13Det finns givetvis kommuner med befolkningsminskning och som ändå har hög skatte- kraft, exempelvis gruvorter såsom och samt vissa industriorter. 14Enligt kommunallagen får i princip inte en kommun eller landsting långsiktigt gå med ekonomisk förlust. Det s.k. balanskravet innebär att enskilda kommuner och landsting inte får besluta om en budget där kostnaderna överstiger intäkterna. Om resultatet ändå blir negativt måste det kompenseras med överskott . ekonomi Bilaga 7 till LU15 Resultaträkning för kommunerna 2013, Generella bidrag och utjämning15 Resultat före extraordinära poster Källa: SCB:s Räkenskapssammandrag för kommuner. I tabell 3.1, som avser en summering av samtliga kommuners resultaträkningar 2013, framgår de aggregerade intäkterna och kostnaderna för den kommunala verksamheten. Kommunernas nettokostnader uppgick till . Dessa avser kostnader för den kommunala verksamheten såsom grundskola, äldreomsorg och politisk verksamhet, minus verksam- hetsintäkter i form av kommunala avgifter och taxor samt special- destinerade statsbidrag. De kommunala intäkterna utgörs i huvudsak av skatteintäkter, dvs. intäkter från kommunalskatten. Som framgår av tabellen utgör också intäkter via generella bidrag och utjämningssystemet en stor post; knappt 77 miljarder kronor.16 Till det har kommu- nerna finansiella intäkter och kostnader. Skillnaden mellan verksamhetens nettokostnad och erhållna intäkter plus finansnetto utgör resultat före extraordinära poster. I detta sammanhang bedömer vi det som relevant att göra skatt- 15I posten ingår även fastighetsavgift. 16De svenska kommunerna har jämförelsevis hög självfinansieringsgrad i så måtto att de egna skatteintäkterna finansierar den största delen av verksamhetskostnaderna. I länder som och utgör kommunalskatten en betydligt mindre andel av de kommunala intäkterna. Även i en nordisk jämförelse utgör egna skatteintäkter en större andel i de svenska kommunerna än i , och . Se exempelvis Statskontoret (2002); (2009). Bilaga 7 till LU15 ningar på hur det måttet, dvs. resultat före extraordinära poster, påverkas av demografiska förändringar. Anledningen till att inte måttet ”årets resultat” används i detta sammanhang är att vi inte vill inkludera extraordinära poster eftersom de varierar kraftigt mellan enskilda år. Med tanke på att framskrivningen sträcker sig till 2040 bedöms det inte möjligt att göra antaganden om sådana extra- ordinära faktorer. 3.2.1Vad ingår i framskrivningen? För att få en bild av hur den kommunala ekonomin förväntas utvecklas presenteras framskrivningar på tre olika mått: –Generella statsbidrag och utjämning Den sammanlagda bilden utifrån dessa mått ger en indikation på hur kommunernas resultat före extraordinära poster kan förändras till 2040. Alla beräkningar är gjorda utifrån ett demografiskt perspektiv, dvs. de ekonomiska framskrivningarna utgår enbart ifrån demografiska förändringar. Utgångspunkten i framskrivningen av kommunala netto- kostnader är SCB:s publicerade uppgifter avseende kommunernas nettokostnader . Dessa kostnader skrivs genom att använda SKL:s ”prislappar” per ettårsklasser och kön.17 Genom att använda befolkningsframskrivningen per kommun och ettårsklass får respektive kommuns demografiska förändring genomslag i de framskrivna nettokostnaderna. Skatteintäkter beräknas genom att skriva fram kommunernas skatteunderlag . Detta har gjorts genom antagandet att skatteunderlaget utvecklas i samma takt som den privata konsumt- ionen antas öka. 17 SKL:s prislappar kan beskrivas som kommunernas genomsnittliga kostnad per individ och ålder, där de högsta kostnaderna finns för yngre samt äldre invånare. Bilaga 7 till LU15 Generella statsbidrag och utjämning, dvs. anslaget för kommunal- ekonomisk utjämning,18 betalas ut till kommuner och landsting via två olika anslagsposter. till kommunerna har skrivits fram utifrån antagandet att den följer det framräknade nettot avseende bidrag/avdrag inom inkomstutjämningen , vilket i löpande priser innebär en årlig ökning med . Framskrivningen av inkomstutjämningen, som i huvudsak finansieras genom statliga medel, har gjorts utifrån nu gällande principer. Den kommunala kostnadsutjämningen innehåller ett antal del- modeller som i sin tur innehåller ett antal variabler. Den tyngsta variabeln i dessa delmodeller består av demografiska komponenter, t.ex. andel grundskoleelever och andelen äldre. Framskrivningen av bidrag och avdrag inom kostnadsutjämningen har här gjorts genom ett antagande att strukturkostnaden förändras med hälften av den åldersbestämda nettokostnadens förändring.19 Det innebär bland annat att de beräkningar som avser gles bebyggelsestruktur inte har uppdaterats, vilket kan påverka framskrivningarna av bidrag och avdrag för särskilt glesbygdskommunerna. Dessutom har fram- skrivningar gjorts avseende strukturbidraget utifrån nu (2015) gällande regler, vilket innebär att strukturbidraget i stort sett beräknas ligga på samma nominella nivå 2040.20 Däremot omfattar inte framskrivningarna de kommunala fastighetsavgifterna. Detta beror på svårigheter att göra antaganden om hur dessa utvecklas, såväl nationellt men framför allt ur ett regionalt perspektiv. I slutet av kapitlet lämnas dock vissa kommentarer kring fastighetsavgifterna. Framskrivningarna inne- håller heller inga antaganden avseende finansiella poster, varför dessa inte ingår i de redovisade resultaten. Trots dessa begräns- ningar bedöms framskrivningarna ge en rimlig övergripande bild av utvecklingen av den kommunala ekonomin till 2040, givet de prognosantaganden som gjorts. 18Anslaget ingår i statens budget och utgör merparten av utgiftsområde 25: Allmänna bidrag till kommuner. 19En uppskattning av sambandet mellan förändringen av den åldersbestämda kostnaden och förändringen av den redovisade strukturkostnaden indikerar en elasticitet på cirka 0,5. 20Strukturbidraget beräknas öka relativt marginellt –2040. Bilaga 7 till LU15 Kostnaderna för att bedriva verksamhet är tätt sammankopplade med befolkningens åldersfördelning. De största åldersspecifika kostnaderna finns för barn och skolungdomar (1–) samt för vård och omsorg av personer i befolkningen (SOU 2011:39). Enligt den senaste översynen av den kommunal- ekonomiska utjämningen varierade de åldersspecifika kostnaderna från per invånare för personer 19–till per invånare för personer . Till detta tillkommer en ”grundkostnad” per kommun på per invånare. För barn- och skolungdomar beräknades de åldersspecifika kostnaderna till per invånare. Siffrorna presenterade ovan är en tydlig indikation på att den demografiska utvecklingen får stor betydelse för hur den kommu- nala ekonomin utvecklas, se figur 3.1. Figur 3.1 Kommunernas verksamhetskostnader per invånare 2009, fördelat över ålder på invånare Källa: SOU 2011:39. Bilaga 7 till LU15 till den kommunala ekonomin som helhet står äldreomsorgen och verksamhet relaterad till LSS/SFB21 för av de kommunala kostnaderna (SCB 2013a). Pedagogisk verksamhet utgjorde av de kommunala utgifterna. Det innebär att dessa två verksamheter svarade för drygt fyra femte- delar av de kommunala utgifterna. Förutom demografiska faktorer har även andra strukturella faktorer betydelse för kommunernas kostnader. I de modeller som ingår i den kommunala kostnadsutjämningen beräknas kommuner- nas geografiska struktur (gleshet), socioekonomiska faktorer och förvärvsgrad22 påverka kostnaderna. 3.3.2Förändringar av verksamhetens nettokostnader Vid beräkningen av kommunala nettokostnader tillämpas bas- scenariot i bilaga 1 som innebär att de kommunala kostnaderna totalt för hela landet beräknas öka med (löpande priser). Framskrivningen innebär i fasta priser en beräknad kostnadsökning , dvs. en ökning per capita per år.23 I figur 3.2 visas de beräknade förändringarna i kommunala nettokostnader i genomsnitt per län till 2040. 21LSS (Lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade) ger möjligheter till särskilda insatser för personer med stora och varaktiga funktionshinder om behovet inte kan tillgodoses på annat sätt. SFB – (Socialförsäkringsbalken) gäller för den som behöver personlig assistans mer än för de grundläggande behoven. 22Egentligen ”andel arbetslösa utan ersättning i befolkningen” (SOU 2011:39). 23Basscenariot och den regionala framskrivningen utgår således från att det endast är demografin som bestämmer utvecklingen av kommunernas kostnader, dvs. den kommunala verksamhetens omfattning och standard antas vara oförändrad. Men, i vissa fall kan fixerade ”åldersprislappar” möjligen överskatta framtida kostnader, exempelvis p.g.a. framtida bättre hälsa hos äldre. Om så är fallet skulle framskrivningen kunna inrymma också en viss standardökning. Bilaga 7 till LU15 Figur 3.2 Förändring av nettokostnader per län 2013–2040 (löpande priser), kronor per invånare Källa: rAps. Stockholmslän Uppsalalän Skånelän Hallandslän Östergötlandslän VästraGötalands… Jönköpingslän Örebrolän Västmanlandslän Kronobergslän Blekingeslän Värmlandslän Gotlandslän Gävleborgslän Södermanlandslän Västernorrlandslän Västerbottenslän Kalmarslän Dalarnaslän Norrbottenslän Jämtlandslän De största ökningarna av nettokostnader per invånare beräknas finnas i , och . För del beräknas nettokostnaderna i löpande priser öka från cirka 55 000 till per invånare 2040, dvs. en netto- kostnadsökning med . De lägsta nettokostnadsökningarna per invånare återfinns i , och län. För beräknas kostnadsökningarna uppgå till per invånare (). De beräknade kostnadsförändringarna beräknas bli störst för de län som har höga nettokostnader per invånare och lägst för län med låga nettokostnader. Som en konsekvens av detta ökar ”spannet” av nettokostnader per invånare mellan länen. var skillnaden per invånare mellan de högsta () och lägsta () nettokostnaderna. beräknas skillnaden mellan dessa län uppgå till per invånare. Redovisningen per kommungrupp följer ett mönster där de största beräknade kostnadsökningarna återfinns i gruppen mycket avlägset belägna landsbygdskommuner. Bilaga 7 till LU15 snittliga nettokostnaden per invånare beräknas där öka från 59 800 till . För storstadskommuner stannar däremot motsvarande skattad kostnadsökning på (från cirka 42 000 till per invånare – 2040). Resultatet visas i figur 3.3. Figur 3.3 Förändring av nettokostnader per kommungrupp mellan 2013– 2040 (löpande priser), kronor per invånare Källa: rAps. Det bör påpekas att spridningen är stor mellan enskilda kommuner. För sju (landsbygds)kommuner beräknas verksamhetens netto- kostnader 2040 överstiga per invånare (löpande priser). finns kommuner, företrädesvis storstadskommu- ner, som beräknas få nettokostnader som understiger per invånare.24 24 Både och beräknas få nettokostnader som understiger per invånare. Bilaga 7 till LU15 Sammantaget indikerar alltså den beräknade nettokostnads- ökningen till 2040 en ökad spännvidd mellan kommunerna. beräknas kvoten mellan den kommun som har högst respektive lägst nettokostnad per invånare uppgå till 2,57, medan kvoten uppgår till 2,37. Detta innebär att nettokostnaden per invånare 2040 är 2,57 gånger högre i den kommun med högst respektive lägst nettokostnad. Vi ska nu övergå till att titta på förändringar av de kommunala intäkterna . I detta avsnitt är vi intresserade av att studera hur kommunernas egna skatteintäkter utvecklas.25 Skattekraften, eller skatteunderlaget, utgör det underlag som kommuner och landsting applicerar skattesatsen på vid beräkning av skatten. och landstingskommunala skatteintäkter utgörs således av skatteunderlaget multiplicerat med skattesatsen. Skattekraften har därför stor betydelse för de kommunala och landstingskommunala intäkterna. Skatteunderlaget förväntas följa den tillväxt som antas för privat konsumtion26, dvs. öka (2,i fasta priser). Detta innebär att skatteunderlaget för landet som helhet förväntas öka i samma takt som –2012.27 Framskrivningen av skattekraften per län visas i tabell 3.2. På länsnivå förväntas en relativt måttlig förändring jämfört med den historiska utvecklingen. sjunkande andel av medelskattekraften sammanhänger delvis med att länets andel av den utrikes födda befolkningen beräknas öka kraftigt, från mellan 2013–2040. Framskrivningen antar att syssel- 25Intäkter från generella statsbidrag och det kommunalekonomiska utjämningssystemet visas i kommande avsnitt. 26Enligt prognosantaganden i , bilaga 1. 27BNP-deflatorn är beräknad till 1.67, med basår 2012. I löpande priser ökade hushållens konsumtion och BNP , –2012. Bilaga 7 till LU15 sättningsgraden är fortsatt lägre bland den utrikes födda befolk- ningen. Tabell 3.2 Skattekraft per län 1995–2013, och framskrivning till 2040. Andel av medelskattekraften, procent Källa: SCB och rAps. Även redovisat per kommungrupp förväntas måttliga förändringar, se tabell 3.3. Det nuvarande mönstret förväntas i huvudsak kvarstå även 2040. Bilaga 7 till LU15 ekonomi Andel av landets medelskattekraft per kommungrupp, procent Landsbygdskommuner nära en större stad Landsbygdskommuner mycket avlägset belägna Täta kommuner avlägset belägna Täta kommuner nära en större stad Källa: rAps. Framskrivningen av kommunernas skattekraft visar att de tre kommunerna som 2013 hade högst skattekraft alla ligger i (, , ). För dessa tre, liksom för de flesta övriga Stockholmskommuner, beräknas skattekraften sjunka något. För det stora flertalet kommuner i beräknas dock skattekraften fortfarande vara högre eller mycket högre än medelskattekraften i landet. För den fjärdedel av landets kommuner som 2013 hade en skattekraft lägre än av medelskattekraften, beräknas skattekraften sjunka för det stora flertalet till 2040. Utvecklingen av kommungruppers skattekraft sammanfattas i tabell 3.4. ekonomi Bilaga 7 till LU15 Framskrivning av kommunernas skatteunderlag 2013–2040 (löpande priser), redovisat per kommungrupp Täta kommuner nära en nära en större stad Källa: rAps. Enligt framskrivningen antas skatteunderlaget utvecklas relativt jämt, dock mest positivt för kommungruppen täta kommuner nära en större stad samt för täta kommuner avlägset belägna. I den senare kommunkategorin återfinns gruvkommuner som och som båda har hög skattekraft, vilket är ett resultat av höga förvärvsinkomster till stor del drivna av gruvnäringen. Mycket avlägsna landsbygdskommuner förväntas få en måttli- gare utveckling av skatteunderlaget på grund av lägre förvärvs- inkomster i befolkningen. Framskrivningen av skatteunderlag innebär också att skillnaderna förväntas förstärkas avseende skatte- kraft per invånare mellan mycket avlägsna landsbygdskommuner och täta kommuner samt storstäder. Storstadskommunernas relativa skattekraft försvagas dock som andel av rikets medels- kattekraft. Kommunernas intäkter av kommunalskatter utgörs av skatte- kraften i den egna kommunen multiplicerat med den kommunala Bilaga 7 till LU15 Tabell 3.5 visar att det skiljer kommunalskatt mellan storstadskommuner och mycket avlägsna landsbygdskommuner, vilket indikerar att landsbygds- kommunerna befinner sig i ett mer utsatt ekonomiskt utgångsläge. Tabellen visar också att de mest avlägsna landsbygdskommunerna höjt sin skatt mest av kommungrupperna; –2014 har kommunalskatten höjts med i genomsnitt . Skatte- satsen har varit betydligt mer stabil i storstäderna, där den genom- snittliga höjningen uppgick till . Det bör dock observeras att ingen hänsyn har tagits till eventuella skatteväxlingar mellan kommuner och landsting vilket kan påverka förändringen av skattesats. Dessutom kan givetvis olika ambitionsnivåer påverka nivån på kommunalskatt. Tabell 3.5 Genomsnittlig skattesats 2000 och 2014, samt förändring 2000–2014 Täta kommuner nära en större stad Landsbygdskommuner nära en större stad Täta kommuner avlägset belägna Inledningen av detta kapitel pekar på samband mellan befolk- ningsminskning och behov av höjda skattesatser och avgifter. Höga skattesatser kan även vara ett resultat av att kommunernas skatte- kraft inte utvecklas tillräckligt starkt i förhållande till kostnaderna. Omvänt finns ett samband mellan befolkningstillväxt och låga skattesatser. I kommuner med negativ befolkningsutveckling ökar kostnadsnivåerna per invånare, vilket leder till att de intäkter som dras in får svårare att räcka för att täcka ökade kostnader. Detta tvingar fram höjda avgiftsnivåer och skattesatser.28 skattesatser kan kommunerna besluta om högre avgiftsnivåer. I praktisk mening finns dock ett antal begränsningar i att öka intäkterna via höjda avgifter. Bilaga 7 till LU15 För att få en bild av hur kommunernas skatteintäkter kan väntas förändras till 2040 har framskrivningar gjorts av kommunernas skatteunderlag, med ett antagande att de följer samma tillväxt som för privat konsumtion, dvs. i löpande priser. Framskrivningen utgår sedan från oförändrade skattesatser, dvs. de skattesatser som gällde 2014. Resultatet indikerar att skatte- intäkterna beräknas utvecklas relativt starkt i absoluta tal framför allt i storstäder, men även i kommuner nära en större stad (se tabell 3.6). Tabell 3.6 Framskrivning av kommunala skatteintäkter 2013–2040 (löpande priser), redovisat per kommungrupp Täta kommuner nära en nära en större stad Anm.: om förändringen av utvecklingen av skattekraft i stället uttrycks som skillnaden mellan skatteintäkter i absoluta tal , dividerat med den framskrivna befolkningen 2040 per kommunkategori, framträder ett tydligt mönster där tillväxten av skattekraft är betydligt starkare i storstäderna än landsbygdskommunerna. Källa: rAps. Framskrivningarna pekar på tämligen jämnt fördelade skatte- intäkter uttryckt som kronor per invånare för de olika kommun- kategorierna, med undantag för de mest avlägsna landsbygds- kommunerna som förväntas få en något sämre utveckling av de (2010b) har i en tidigare undersökning dragit slutsatsen att det finns relativt små möjligheter att öka intäkterna genom höjda avgifter. Bilaga 7 till LU15 En förklaring till den jämna utvecklingen mellan kommunkategorier ligger i resultaten av befolkningsfram- skrivningarna som antar en fortsatt befolkningsminskning i landsbygdskommunerna, vilket gör att nämnaren i måttet blir lägre. Den förväntade utvecklingen av egen skattekraft visar dock en tydligare regional profil uttryckt i absoluta tal, där framför allt storstäderna förväntas mer än tredubbla sina skatteintäkter 2013– 2040. Utifrån den tidigare redovisningen av skillnader i kommunal- skatt kan vi också utgå från att landsbygdskommuner försöker kompensera låg egen skattekraft med hög kommunalskatt, vilket gör att skatteintäkterna per invånare ändå delvis kan hållas uppe. 3.5Nettokostnader i relation till egna skatteintäkter För att få en mer samlad bild av hur de demografiska för- ändringarna kan påverka kommunernas ekonomi vill vi se hur kommunernas egna skatteintäkter utvecklas i relation till de förväntade kostnadsökningarna. Den bild som delvis framträder är att måttet skatteintäkter per invånare verkar utvecklas relativt jämnt mellan de olika kommungrupperna. Däremot är bilden att de förväntade kostnadsökningarna slår mer olikartat mellan de olika kommungrupperna. ekonomi Bilaga 7 till LU15 Framskrivning av kommunala nettokostnader och skatteintäkter 2013–2040 (löpande priser) nära en större stad Källa: rAps. Som framgår av tabell 3.7 pekar framskrivningarna på tilltagande skillnader mellan framskrivna egna skatteintäkter och netto- kostnader. Det mönster vi ser är med andra ord att pressen ser ut att öka ytterligare till 2040, särskilt för de avlägsna landsbygds- kommunerna. Med tanke på att det ekonomiska utgångsläget för de mindre landsbygdskommunerna bedöms som svagare än för större kommuner, innebär det sannolikt att det egna handlingsutrymmet för de mindre landsbygdskommunerna ytterligare kommer att krympa. Som framgår av tabell 3.7 förväntas kvoten mellan intäkter och nettokostnader sjunka, framför allt i avlägsna och mycket avlägsna landsbygdskommuner. Det tycks alltså finnas ett samband mellan graden av centralitet och kvoten mellan intäkter och kostnader. Det som främst påverkar detta är att nettokostnaderna förväntas öka mest för kommuner med låg centralitet. Avsikten med de föregående avsnitten var att ge en bild av regionala variationer i ekonomisk bärkraft mellan olika kommun- grupper. Detta ger givetvis långt ifrån hela bilden. Just på grund av stora variationer av egen skattekraft och kostnader för att bedriva välfärdstjänster har vi i ett ekonomiskt utjämningssystem Bilaga 7 till LU15 som ska utjämna strukturella skillnader mellan olika kommuner. I det följande avsnittet ska vi därför presentera framskrivningar av det kommunalekonomiska utjämningssystemet och hur det bidrar till att stärka kommunernas ekonomi till 2040. 3.6Utjämningssystemet och generella statsbidrag 3.6.1Syftet med ett utjämningssystem En grundbult i det kommunala självstyret är den egna beskatt- ningsrätten. Kommunfullmäktige i respektive kommun beslutar om hur stor kommunalskatt som ska tas ut. Kommunernas intäkter från kommunalskatten beror, som nämnts tidigare, dels på skattesatsen, dels på storleken på den beskattningsbara förvärvs- inkomsten.