sou · H3B344 · 2015-04-15 00:00:00 — ska även fortsättningsvis bygga på respekt för människornas självbestämmande och integritet vilket bör beaktas vid förändringar som berör samverkan med andra myndigheter. Utredaren ska samråda med de statliga myndigheter som berörs av uppdraget, däribland och Arbetsförmedlingen, liksom med Kommuner och Landsting samt företrädare för ett antal kommuner och ett antal relevanta utredningar. Direktiven har bilagts betänkandet (bilaga 1). Uppdraget avser arbetslösa personer som tar emot ekonomiskt bistånd. Detta är emellertid inte en homogen grupp. Det kan röra sig om personer som är tillfälligt arbetslösa och kan ta ett erbjudet lämpligt arbete men även personer som förutom arbetslösheten lever i en socialt utsatt situation och har behov av andra insatser innan det över huvud taget är aktuellt att ställa krav på att den enskilde ska stå till arbetsmarknadens förfogande. Enligt föreskrift skyldighet att lämna statistiska uppgifter (SOSFS 2011:13) 2–4 §§ ska social- nämnderna lämna uppgifter om enskilda personer och hushåll som har beviljats ekonomiskt bistånd enligt socialtjänstlagen (2001:453). Registreringen används i ett elektroniskt system och ger svar på orsaken till att en person är i behov av ekonomiskt bistånd, dvs. vad som gör att en biståndsmottagare inte kan försörja sig. Försörjnings- hinder anges på individnivå och anger den direkta anledningen till att den/de vuxna i ett hushåll är förhindrad/e att försörja sig och sin familj. De försörjningshinder som ska registreras är indelade i en rad huvudkategorier; arbetslös, sjukskriven med läkarintyg, sjuk- eller aktivitetsersättning, arbetshinder sociala skäl, föräldraledig, arbetar, språkhinder, utan försörjningshinder och annat försörjningshinder. I huvudkategorin ”arbetslös” registreras en person som är arbetslös, bedöms vara arbetsför, dvs. har arbetsförmåga på hel- eller deltid samt står till arbetsmarknadens förfogande och aktivt söker arbete. Utgångspunkten är att personen i princip omgående kan börja på ett för denne lämpligt arbete, dvs. det ska inte finnas andra betydande svårigheter som personen måste komma tillrätta med innan ett arbete kan bli aktuellt. Härunder registreras också en arbetslös person som deltar i någon form av arbetsmarknadsinriktade aktiviteter (insatser eller program i statlig eller regi) med syfte att förbättra sina möjligheter på arbetsmarknaden. Samma gäller för den som har sommaruppehåll från sina studier och aktivt har sökt feriearbete utan att ha fått något sådant. Det är kategorin arbetslösa, i princip i enlighet med Social- styrelsens definition av försörjningshinder, som får anses vara föremål för utredningens kartläggning och förslag. Finns andra betydande svårigheter som den enskilde måste komma tillrätta med först ligger det i sakens natur att inte kan ställa krav på att han eller hon ska stå till arbetsmarknadens förfogande och vara aktivt arbetssökande.1 Utredningen har hållit totalt 6 möten med sakkunniga och experter, och samrått med statliga myndigheter som berörts av uppdraget såsom Arbetsförmedlingen, och Statskontoret. Samråd har även skett med Kommuner och Landsting (SKL), med företrädare för , Parlamentariska Socialförsäkrings- 1 Det bör även beaktas att då siffror jämförs mellan exempelvis Arbetsförmedlingens statistik, samma definitioner eller kategorisering inte används hos Arbetsförmedlingen, utan Arbetsförmedlingen kategoriserar/kodar sina inskrivna arbetslösa på annat sätt. Det finns inte heller någon kodning av individer med ekonomiskt bistånd som kan urskiljas hos Arbetsförmedlingen. utredningen (dir. 2010:48), Utredningen om översyn av (dir. 2014:15) och E-delegationen (dir. 2009:19). Utredningen har vidare träffat med anledning av uppdrag att kartlägga samverkansformer mellan och Arbetsförmedlingen samt , Vision, , , , och för synpunkter. Genomgång av forskning, rapporter och tidigare utredningar Inför kartläggningsuppdragen av och har utredningen gjort en genomgång av rapporter, utredningar och tidigare forskning som kan relateras till de i direktivet ställda frågorna, vilket redovisas i kapitel 3. 2.3.1Kartläggningen av krav på den som söker ekonomiskt bistånd Kvalitativ fördjupningsstudie – Kommunintervjuer För att utredningen skulle få bredare kunskap om kommunernas praktiska arbete kring frågeställningarna i direktivet, genomförde utredningen en begränsad kvalitativ fördjupningsstudie (intervju- studie) i sex utvalda kommuner; , , , , och . Elva intervjuer gjordes; två intervjuer i varje kommun, en med verksamhets-/socialchefer och en med handläggare/social- sekreterare (med undantag för en kommun där en intervju med handläggare/socialsekreterare bortföll). Kommunurvalet togs fram av utredningen i samråd med SKL, genom en sammanställning av årsstatistik avseende ekonomiskt bistånd från 20122 och statistik från Arbetsförmedlingen från 20123. Resultaten redovisas i kapitel 5. 2Socialstyrelsen, Ekonomiskt bistånd årsstatistik 2012. 3Öppet arbetslösa och sökande i program med aktivitetsstöd, andelar av befolkningen 1996- 2013. För att kunna presentera en nationell bild av hur kraven att stå till arbetsmarknadens förfogande och att vara aktivt arbetssökande tillämpas hos kommunerna samt hur kommunerna följer upp och kontrollerar dessa krav, genomförde utredningen en webbenkät- undersökning som skickades ut till samtliga tvåhundranittio (290) kommuner. Utredningen erhöll en svarsfrekvens på (249 kommuner). Kommunerna fick svara på frågor efter givna svarsalternativ men gavs också möjligheten att komplettera de flesta frågorna genom öppna svarsalternativ. Inför undersökningen samrådde utredningen kring enkätfrågorna bl.a. med SKL. Enkätfrågorna skickades även ut för synpunkter till några av de forskare som utredningen intervjuat. (via några av kommunen utvalda handläggare) ombads att pilottesta webbenkäten. För genomförandet av webbenkätundersökningen anlitade utred- ningen Markör Marknad och . Resultaten redo- visas i kapitel 5. 2.3.2Kartläggningen av Arbetsförmedlingens stöd och insatser Enligt direktivet har utredningen att kartlägga vilka stöd och insatser Arbetsförmedlingen erbjuder alla andra kategorier arbetssökande som inte får arbetslöshetsersättning, aktivitetsstöd, utvecklings- ersättning eller etableringsersättning. Efter det att Arbetsförmedlingen identifierat målgruppen, genom- förde utredningen en registerstudie i vilken målgruppen (utan ersättning) kunde jämföras med en kontrollgrupp (med arbetslöshets- ersättning). I registerstudien togs statistiska grunddata fram för att kartlägga hur grupperna såg ut vid en första mätning. gjordes en ny datamätning, dels för att kunna göra jämförelser kring vad som hänt i respektive grupp och dels för att undersöka vilka stöd och insatser respektive grupp fått från Arbetsförmedlingen . Resultaten redovisas i kapitel 6. Som komplement till registerstudien och för att utredningen skulle få en inblick i hur Arbetsförmedlingen beskriver såväl planering som erbjudet stöd och insatser till målgruppen, gick utredningen igenom ett slumpmässigt, representativt urval av etthundraåttiotvå (182) avidentifierade handlingsplaner. Urvalet togs fram av . Resultaten av uppföljningsstudien redovisas i kapitel 6. 3Statistik, tidigare utredningar, forskning m.m. 3.1Statistik relaterad till ekonomiskt bistånd och arbetslöshet Enligt officiella statistik1 fick totalt 228 056 hushåll ekonomiskt bistånd . Av det totala antalet hushåll i befolkningen fick ekonomiskt bistånd. Biståndshushållen domineras av ensamhushåll, där män utan barn utgör den största gruppen. Ekonomiskt bistånd är vanligast förekommande i hushållstypen ensamstående kvinnor med barn. fick uppskattningsvis av de ensamstående mödrarna ekonomiskt bistånd. Av barn, bodde i hushåll med ekonomiskt bistånd, varav i familjer med långvarigt bistånd. Av det totala antalet personer (411 485) som tog emot ekonomiskt var 271 396 vuxna, varav 132 271 kvinnor, 139 094 män och 140 av de vuxna uppgavs ha tagit emot långvarigt ekonomiskt bistånd. Antalet personer som har tagit emot ekonomiskt bistånd, uppges ha utgjort ca 4,3 1 , Ekonomiskt bistånd årsstatistik 2013, Belopp samt antal biståndsmottagare och antal biståndshushåll (2014), s. 6–7. Statistik, tidigare utredningar, forskning m.m. procent av befolkningen och utbetalningar av ekonomiskt bistånd uppgick till 10,8 miljarder kronor.2 publicerade en rapporten Öppna jämförelser av Ekonomiskt bistånd3 där omfattningen och utvecklingen av det ekonomiska biståndet i riket och i länen –2014 presenterades. Rapporten visar att det förekommer en stor spridning i kommunerna när det gäller uppgifter om de olika grupperna med ekonomiskt bistånd och variationer kan förekomma på upp till nästan 50 procentandelar från kommun till kommun4 i jämförelse med nationella siffror. Av över försörjningshinder och ändamål för ekonomiskt bistånd, framgår att försörjningshinder i form av arbets- löshet5 var den mest förekommande orsaken till behovet av ekonomiskt bistånd. Totalt hade av samtliga vuxna biståndstagare6 arbetslöshet som försörjningshinder, vilket också uppgavs vara det vanligaste försörjningshindret i samtliga ålders- grupper upp till . Andelen kvinnor med försörjningshinder arbetslöshet var något lägre än andelen för män.7 2Budgetproposition 2015 (2014/15:1) Utgiftsområde 9, s. 148. 3Socialstyrelsen, Öppna jämförelser av ekonomiskt bistånd 2014, Del 1. God kvalitet i verksamheten – resultat, metod och indikatorer. Omfattningen av ekonomiskt bistånd – resultat, metod och indikatorer (). 4Som exempel kan nämnas Långvarigt biståndsmottagande (personer som erhållit ekonomiskt bistånd under ett kalenderår), vilka uppges ha utgjort i riket medan det på kommunnivå finns en spridning på mellan . Som ett ytterligare exempel kan nämnas andelen med ekonomiskt bistånd eller längre, vilket uppgavs vara i riket och på kommunnivå mellan . 5Med arbetslös menar i detta avseende en person som är arbetslös, bedöms vara arbetsför, dvs. har arbetsförmåga på hel eller deltid samt står till arbetsmarknadens förfogande och aktivt söker arbete. Utgångspunkten är att personen i princip omgående kan börja på ett för denne lämpligt arbete, dvs. det ska inte finnas andra betydande svårigheter som personen måste komma tillrätta med innan ett arbete kan bli aktuellt. Det är också enligt denna definition som utredningen har avgränsat sitt uppdrag. Se avsnitt 2.2. 6Av över försörjningshinder och ändamål med ekonomiskt bistånd 2013, s. 6 uppges antalet vuxna biståndsmottagare vara 255 616 personer av vilka 48procent hade arbetslöshet som försörjningshinder. Av officiella statistik uppges siffran 271 089 personer, varvid andelen arbetslösa biståndsmottagare kan skilja sig beroende på vilka uppgifter som refereras till. 7Socialstyrelsen, Statistik över försörjningshinder och ändamål med ekonomiskt bistånd 2013. Statistik, tidigare utredningar, forskning m.m. Det näst vanligaste försörjningshindret (av samtliga biståndstagare) uppgavs vara arbetshinder på grund av sociala skäl8, varefter följer gruppen sjukskrivna med läkarintyg som utgjorde av samtliga biståndstagare. Statistik från Arbetsförmedlingen, visar att totalt 207 951 personer var inskrivna som öppet arbetslösa , varav 88 522 kvinnor och 119 429 män. Av kvinnorna var 81 573 inskrivna i program med aktivitetsstöd och motsvarande siffra för män var 99 954. Av det totala antalet öppet arbetslösa uppgavs 31 810 (dvs. ) vara mellan 18–, av vilka 9 795 var utrikes födda.9 3.2Tidigare utredningar och kartläggningar Vad gäller forskning relaterad till krav på arbetslösa personer att stå till arbetsmarknadens förfogande samt att vara aktivt arbetssökande finns, såvitt utredningen funnit, inte något vetenskapligt underlag som besvarar frågorna i direktivet. Dock har utredningen tagit del av ett antal rapporter, studier och uppfölj- ningar/kartläggningsuppdrag gällande arbete med ekonomiskt bistånd, Arbetsförmedlingens stöd och insatser, kom- munal och statlig arbetsmarknadspolitik, aktiveringspolitik samt övrig information som utredningen funnit på olika sätt gränsar till uppdraget, vilket redogörs för nedan. 8Enligt innebär det en person som inte står till arbetsmarknadens förfogande och som bedömer ha nedsatt arbetsförmåga eller vars arbetsförmåga inte är klarlagd. Arbete kan bli aktuellt men först efter förberedande insatser. Det kan röra sig om en person som har eller är i behov av ytterligare insatser i form av exempelvis utredning av arbetsförmåga, arbetsträning, social eller medicinsk rehabilitering innan ett arbete kan bli aktuellt. 9Se även Budgetpropositionen 2015 (2014/15:1) utgiftsområde 14 s. 19 ff. där bl.a. syssel- sättning, orsaker till arbetslöshet och antal ungdomar i arbetslöshet beskrivs. Statistik, tidigare utredningar, forskning m.m. Den parlamentariska Socialtjänstkommittén10 hade till uppgift att göra en allmän översyn av socialtjänstlagen som bl.a. skulle innefatta en utvärdering av socialtjänstlagens tillämpning och syfta till att tydligare avgränsa och klargöra uppgifter och ansvarsområden. Vad gäller möjligheter att ställa krav i samband med arbetslöshet och ekonomiskt bistånd avvisade kommittén möjligheten att kräva motprestationer vid socialbidragstagande, t.ex. parkarbete och strandrensning, bl.a. mot bakgrund av socialtjänstlagens principer om frivillighet och självbestämmande. konstaterades att det är betydelsefullt att de insatser som ges med stöd av socialtjänstlagen så långt möjligt svarar mot den enskildes egna önskemål och faktiska förutsättningar och att ett passivt utbetalande av socialbidrag i vissa fall kan vara destruktivt för den enskilde. uppgift i sådana situationer måste vara att genom planmässiga insatser söka motivera den enskilde till åtgärder som förbättrar dennes förmåga att själv svara för den egna försörj- ningen och att leva ett normalt liv. Det är viktigt, anförde kommittén, att – särskilt i tider av växande arbets- löshet – konsekvent står fast vid uppfattningen att socialbidrag aldrig får bli den naturliga försörjningsformen för människor som har förutsättningar att försörja sig genom eget arbete.11 hänvisade till den praxis som vid tiden för betänkandet utvecklats, att krav kan ställas på den arbetslöse att medverka i arbetsmarknadspolitiska insatser och att ta alla typer av arbeten som man är kvalificerad för. Kommittén ansåg att social- tjänsten har rätt att ställa krav på att en person som uppbär socialbidrag på grund av arbetslöshet ska ta ett erbjudet arbete om lönen och villkoren för arbetet i övrigt uppfyller de krav som uppställs i lagen om arbetslöshetsförsäkring och i lagen om KAS. Kommitténs uppfattning innebar att en person som vägrar att ta ett sådant arbete inte är berättigad till socialbidrag. Samma skyldighet för bidragstagaren ansåg kommittén föreligga beträffande arbets- marknadsinsatser och andra av statsmakterna beslutade särskilda insatser för olika grupper, såsom sfi. 10SOU 1994:139 Ny socialtjänstlag. 11SOU 1994:139 Ny socialtjänstlag, s. 223. Statistik, tidigare utredningar, forskning m.m. Kommittén menade vidare att det finns en rad situationer när har anledning att ordna olika typer av sysselsättning även om villkoren för dem som deltar i sysselsättningen inte uppfyller kraven på lämpligt arbete i lagen om arbetslöshetsförsäkring och lagen om KAS t.ex. insatser för missbrukare eller psykiskt sjuka där dessa ofta är en nödvändig del i rehabiliteringen. Ett klart behov av sådana insatser kan också finnas när det gäller olika grupper med svag ställning på arbetsmarknaden. I dessa fall gäller dock, anförde kommittén, att inte kan vägra utge socialbidrag om personen inte vill delta i aktiviteten. kan dock ställa krav på att personen är aktivt arbetssökande. Bedrivs verksamheten i form av en arbetsmarknadspolitisk insats blir dock konsekvensen att krav på deltagande kan ställas på den enskilde och att en vägran innebär att personen i normalfallet saknar rätt till socialbidrag.12 3.2.3Utredningen om åtgärder mot felaktiga utbetalningar inom den arbetsmarknadspolitiska verksamheten Utredningen om åtgärder mot felaktiga utbetalningar inom den arbetsmarknadspolitiska verksamheten redovisade i sitt betänkande13 , ett antal risker för felaktiga utbetalningar inom den arbetsmarknadspolitiska verksamheten och orsakerna därtill. Utredningens konstaterade bl.a. att en övergripande risk för felaktiga utbetalningar utgörs av det komplexa regelverket som styr verksamheten med arbetsgivarstöd och övriga program hos och att regleringarna av de olika arbetsmarknads- politiska programmen utgör risker p.g.a. deras komplexitet och huvudsakliga fokus på villkoren för den arbetssökande. Arbetsför- medlingens möjligheter att i beslut tydliggöra villkoren för ekonomisk ersättning bedömdes vara begränsade och ansågs därför också utgöra risker. Utredningens slutsats var dock att de flesta aktörer vill göra rätt för sig, men att vissa tänjer på gränserna och en mindre grupp utnyttjar systemet systematiskt. Enligt utredningen skulle andelen 12SOU 1994:139 Ny socialtjänstlag, s. 225. 13SOU 2014:16 Det skall vara lätt att göra rätt – Åtgärder mot felaktiga utbetalningar inom den Statistik, tidigare utredningar, forskning m.m. oavsiktliga fel kunna reduceras med ”ett tydligt regelverk och ett funktionellt systemstöd.”14 3.2.4Delegationen mot felaktiga utbetalningar (FUT- delegationen) FUT-delegationen bestående av representanter från 16 myndigheter och organisationer, bildades med uppdraget att fungera som ett forum för samverkan och att förebygga och förhindra felaktiga utbetalningar från välfärdssystemen. I betänkandet, SOU 2008:74 Rätt och riktigt – Åtgärder mot felaktiga utbetalningar från välfärdssystemen, uppskattades omfatt- ningen av de felaktiga utbetalningarna till mellan 18–, varav hälften ansågs utgöra avsiktliga fel från sökanden och hälften oavsiktliga fel från sökande respektive myndigheter. Delegationen identifierade en rad orsaker till de felaktiga utbetal- ningarna och konstaterade bl.a. att även om de olika myndigheterna med tillhörande regelverk är olika, så är orsakerna till de felaktiga utbetalningarna påfallande lika (t.ex. felaktig uppgiven inkomst, förmögenhet, bostad, förmåga, slarv, okunskap och tidsbrist). Delegationen jämförde dessa orsaker mot myndigheternas kontroller och konstaterade att de åtgärder som planeras från myndigheternas sida, inte kommer att resultera i att orsakerna till felen försvinner. Delegationens förslag till åtgärder för att minska de felaktiga utbetalningarna rörde framförallt åtgärder inom riskhantering, kommunikation, kontroll och sanktion15 och innefattande såväl förslag till tydliggörande av regeringens styrning16 som kommun- och myndighetsåtgärder.17 En av de stora felorsakerna ansågs av delegationen vara avsaknad av ”direktåtkomst till uppgifter som 14SOU 2014:16 Det skall vara lätt att göra rätt – Åtgärder mot felaktiga utbetalningar inom den arbetsmarknadspolitiska verksamheten s. 20. 15SOU 2008:47, Delegationen mot felaktiga utbetalningar, Rätt och riktigt, Åtgärder mot felaktiga utbetalningar i välfärdssystemen, s. 14. 16Genom att ta fram underlag till omfattningen av de felaktiga utbetalningarna och bl.a. följa indikatorer, statistik från myndigheterna, kräva riskanalyser och på ett nationellt plan använda samordnade kommunikationsinsatser. 17Genom bl.a. utveckling av kontroll- och efterkontrollåtgärder som inte anses tillräckliga, förenkling av blanketter, förbättring av information till allmänheten i syfte att göra det ”enklare för den sökande att göra rätt”, utbildning av handläggare m.m. Se SOU 2008:47, Delegationen mot felaktiga utbetalningar, Rätt och riktigt, Åtgärder mot felaktiga utbetalningar i välfärdssystemen, s. 15. Statistik, tidigare utredningar, forskning m.m. handläggarna kan kontrollera”18 varvid behov ansågs finnas att utveckling av samverkan/elektroniskt utbyte med andra organisa- tioner sker för att uppnå kostnadseffektiva kontroller.19 3.2.5Från socialbidrag till arbete Utredningen socialbidrag till arbete20 hade i uppdrag att göra en översyn av de insatser som erbjuds personer i arbetsför ålder som är beroende av försörjningsstöd samt att föreslå åtgärder för underlättande av övergången från bidragsberoende till försörjning genom eget arbete. Utredningen genomförde ett antal fördjupningsstudier, varav en av studierna, Fördjupning av kunskaperna i åtta kommuner, gjordes med syftet att få information om hur de lokala aktörerna i kom- munerna arbetar med målgruppen21 och vilka förändringsbehov som finns, hos såväl lokala som nationella aktörer, för att förbättra arbetsmarknadsanknytningen för denna grupp personer.22 Tre huvudområden kunde lyftas fram genom fördjupningsstudien, bestående av bristande informationssystem, ökad samverkan mellan lokala aktörer och en ökad fokusering på arbetslinjen. Utredningen hade vidare ambitioner att beskriva målgruppens storlek, sammansättning och därtill kopplade kostnader (såväl kommunala som hos Arbetsförmedlingen). Vare sig antalet eller kostnaderna kunde dock följas på grund av för stora brister på lättillgängliga och aggregerbara register, för låg kvalitet i existerande informationssystem och otillräcklig erhållen information om målgruppen. 18 SOU 2008:47, Delegationen mot felaktiga utbetalningar, Rätt och riktigt, Åtgärder mot felaktiga utbetalningar i välfärdssystemen, s. 15. 19 Se avsnitt 7.2.1 för vidare beskrivning av uppdraget och resultaten samt delegationens fördjupningsstudie; SOU 2008:47, Delegationen mot felaktiga utbetalningar, Rätt och riktigt, Åtgärder mot felaktiga utbetalningar i välfärdssystemen; Rapport 2, Orsaker till felaktiga utbetalningar av ekonomiskt bistånd från kommunerna, . 20SOU 2007:2 Från socialbidrag till arbete. 21Utredningens definition av målgruppen : ”Personer med socialbidrag än 3 månader och utan sjukdom som innebär varaktigt nedsatt arbetsförmåga”, se SOU 2007:2 Från socialbidrag till arbete s. 29. 22 SOU 2007:2 Från socialbidrag till arbete s. 25. Statistik, tidigare utredningar, forskning m.m. ansåg sig därför inte kunna dra några generella slutsatser på nationell nivå i detta avseende.23 Slutsatsen, enligt utredningen, var däremot att ett antal åtgärder24 var behövliga för att ta fram bättre information kring målgruppen och påtalade nödvändigheten av att Arbetsför- medlingen registrerar försörjningsform så att personer med socialbidrag kan följas upp. Arbetsförmedlingens insatser till personer med ekonomiskt bistånd I en annan av utredningens25 rapporter, Arbetslöshet och arbets- marknadspolitik i praktiken för enskilda med ekonomiskt bistånd, presenterades i vilken omfattning enskilda med ekonomiskt bistånd är aktuella och får insatser hos Arbetsförmedlingen. Jämförelser gjordes mellan grupperna26 för att undersöka om personer med arbetslöshets- ersättning ges företräde till Arbetsförmedlingens arbetsmarknads- politiska program på bekostnad av dem med enbart ekonomiskt bistånd. Utredningen kunde på så sätt konstatera att det ”Vare sig i registret över ekonomiskt bistånd eller i Arbetsförmedlingens register finns några uppgifter som direkt säger något om hur man bedömer personernas möjligheter att finna ett arbete eller vilka behov av insatser de har.”27 För att få en uppfattning om eventuella skillnader mellan dem som hade arbetslöshetsersättning och dem som hade ekonomiskt bistånd, beskrevs och jämfördes de olika gruppernas sammansättning med avseende på ålder, kön, födelseland och utbild- ningsnivå. Resultaten visade bl.a. att personerna i gruppen med ekonomiskt bistånd, i jämförelse med gruppen som fick ersättning, var yngre, färre var födda i och fler hade kort utbildning. I jämförelse med biståndsgruppen, fick också fler personer med arbetslöshetsersättning oftare jobb efter att ha varit arbetslösa. 23SOU 2007:2 Från socialbidrag till arbete s. 26.