sou · H3B364 · 2015-09-15 00:00:00 — I riktlinjerna kan ingå att prioriterade investeringsområden eller andra övergripande investeringsriktlinjer. ansvarar sedan för att verkställa ägarens riktlinjer i en investeringsplan för verksamheten. kommer att göra utlysningar om fondåtaganden eller investeringar som staten via vill göra. Denna utlysning, eller erbjudande till samfinansiering, kan avse ett urval av blivande eller nystartade VC-fonder men även andra privata investerare. Det viktiga här är inte om aktörerna kallar sig VC- fonder utan att investeringskriterierna står i överensstämmelse med de formulerade kraven. De krav som ställs upp baseras på bolagsordningen och ägardirektiven och omfattar sådant som investeringsbelopp, utvecklingsfas i bolagen och i förekommande fall i vilka branscher som investeringarna ska göras. Utlysningar bör utformas på ett sätt som möjliggör för ett stort antal aktörer att lämna in förslag. ska också kunna utvärdera propåer som inkommer utan att har definierat ett särskilt investeringsområde. I nästa steg ska de ansökningar eller anmälningar som kommer in utvärderas och bedömas. I utvärderingen ingår dels att bedöma om ansökningarna överensstämmer med uppställda investeringskriterier men också att utvärdera de förvaltningsteam som ska ansvara för den löpande förvaltningen av den investeringsfond som sätts upp. För denna uppgift bör extern expertis och rådgivare, i enlighet med branschpraxis, kunna anlitas. Investeringsbeslut fattas av styrelsen i på rekommendation av en särskild investeringskommitté, lämpligen en delmängd av styrelsen, baserat på utvärderingsunderlag från den externa rådgivaren. Beredningen av investeringsbesluten görs av ledning. Viktigt att notera är att det är styrelsen som fattar beslut om vilka investeringar som är de riktiga att göra, med utgångspunkt från ägarens riktlinjer, medan uppgiften för de externa leverantörerna är att mer tekniskt utvärdera förvaltningsteam och förmågan att leverera på de uppställda kriterierna. Efter investeringen följer ett monitoreringsarbete, dvs. kontinuerlig uppföljning av fondens verksamhet, samt fondadministration bestående av hantering av fondernas kassaflöden och rapportering Som berörts tidigare bör såväl utvärdering, monitorering och fondadministration skötas av externa leverantörer. Skälen för detta är att , som kommer att ha ett brett verksamhetsområde, annars skulle behöva bygga upp en egen omfattande organisation för de olika momenten i investeringsverksamheten. Att hitta rätt kompetens är både svårt och kostsamt men om extern kompetens anlitas för särskilda moment kan kostaderna begränsas som effektiviten ökar. Lämpligen följer verksamhetens olika faser en årscykel, så att exempelvis ansökningar tas emot fram följt av utvärdering och beslut om investeringar . Formerna för investeringarna kommer sannolikt se olika ut beroende av investeringsfokus och befintliga strukturer på marknaden. En modell är att investeringen sker i nystartade fonder ledda av ett befintligt team som redan förvaltar en befintlig VC- fond, under förutsättning att investeringsfokus och teamet uppfyller fastställda kriterier. En annan modell är att investera i fonder som sätts upp av nya team eller team som avknoppats från existerande fondförvaltare. Ytterligare en modell kan vara att sätter upp en fond som saminvesterar med en annan fond och där investeringsbesluten tas av team som är gemensamma för båda dessa fonder. En fördel är att den fond som satts upp av bara saminvesterar i svenska projekt medan den andra fonden även kan investera utanför . På så sätt kan det vara enklare att attrahera utländskt kapital till investeringar i . Utgångspunkten bör vara att de investeringsfonder som investerar i ska ha sin juridiska hemvist i . När det gäller de aktörer som medinvesterar i fonderna ska emellertid inga krav ställas på att dessa fonder eller investerare ska ha sin hemvist i . Då syftet är att stärka kapitalbasen och finansieringsmöjligheterna för unga tillväxtbolag är det en styrka om också utländskt kapital kan bidra till detta. De nya investeringsfonder som kan komma att inrättas på initiativ av bör kunna vara svenska aktiebolag som staten och andra investerare därefter gör åtaganden gentemot genom kapitalandelslån. Strukturer av detta slag är vanliga på fondmarknaden. Riskdelning – några modeller För att attrahera privat kapital att investera i de riskfaser och i de områden där ett ökat kapitalbehov bedöms finnas, måste kunna arbeta med modeller för asymmetrisk riskdelning, vilket innebär att medinvesterarna får en bättre avkastningsprofil. Tre huvudtyper av subventioner för detta ändamål kan lyftas fram: •Det statliga kapitalet har samma risk men ett tak på sin avkastning dvs. all uppsida över en viss nivå går till de privata medinvesterarna •Det statliga kapitalet tar en större risk, dvs. vid förlust tar det statliga kapitalet en oproportionellt stor andel av förlusten upp till en viss nivå. •Det statliga kapitalet står för hela eller lejonparten av driftskostnaderna. Fondinvest AB:s åtagande kan naturligtvis bestå av en kombination av dessa subventioner. Vad som kommer att krävas för att uppnå önskat investeringssyfte och attrahera ett bra team går inte att på förhand fastställa. Detta kommer att vara en del av den process med utlysning och prövning som genomförs inför varje beslut om fondens investeringsengagemang. I undantagsfall kan det bli aktuellt att gör åtaganden utan krav på parallell privat investering. Syftet kan vara att möjliggöra för förvaltaren att omgående komma igång med sin investeringsverksamhet och att genom de resultat som förvaltaren åstadkommer kunna locka kommersiellt kapital. Ett exempel skulle kunna vara inom materialteknologi där VC- markanden eller liknande där väldigt få investerare är verksamma i tidiga faser. En sådan fond som också har syftet att snabbt etablera en ny aktör på marknaden bör inte ha samma mängd kapital och det ska byggas in starka incitament för aktören att snabbt attrahera privat kapital, bl.a. bör ingen vinstdelning till investeringsteamet utgå. Utformningen av erbjudande samt risk- och vinstfördelning kommer vara ett av de viktigaste besluten i Fondinvest . Utmaningen är att hitta rättbalans mellan subventionerande och icke-subventionerade åtaganden. En för liten subvention leder till att VC-fonden som valts ut inte kan locka privat kapital medan en för stor subvention innebär kapitalförstöring. En fördel är att kravet på privat medfinansiering ger en omedelbar kommersiell återkoppling på fondinriktningen och förvaltarvalet i kombination med valet av riskdelningsmodell. Förslag: Ett statligt garantisystem införs i syfte att stödja bankernas utlåning till små företag. Garantin bör avse lån mellan 2–. Garantisystemet föreslås hanteras inom ramen för Fondinvest AB:s verksamhet. Skälen för utredningens förslag: Inom ramen för utredningen har en särskild genomlysning gjorts över var i kedjan som det finns ett lånefinansieringsgap (se avsnitt 3.31 samt bilaga 2 i betänkandet). Huvudpunkterna från denna kartläggning är att bankerna har minskat sin utlåning till företag. Drivkrafterna för detta är regulatoriska krav men också att lönsamheten är för låg vid utlåning till mindre bolag med hög risk. Erfarenheterna från finanskrisen tyder också på att bankerna generellt har minskat sin utlåning när det gäller mindre lån med mer risk. Utredningen anser att det inte är meningsfullt att genom statliga insatser försöka minska risken för bankerna när det gäller riktigt små krediter. Staten skulle visserligen kunna konstruera ett sådant instrument med bedömningen är att motparterna, dvs. bankerna, inte har kapacitet eller intresse att agera inom detta system. Bedömningen är också att spelar en viktig roll för att erbjuda sådana krediter. När det däremot gäller något större krediter, ofta i intervallet 2–, är lånegarantier ett lämpligt instrument. Företag under expansion kan ha svårigheter att möta långivarens krav på säkerheter. En statlig garanti skulle kunna kompensera för bristen på säkerheter och på så sätt bidra till att öka bankernas utlåning till företagen. Den modell till ett statligt lånegarantisystem som föreslås bygger på att bankerna utgör distributionskanal för garantierna. Utformningen innebär följande: •Banker bör kunna söka om att bli certifierade för att utnyttja lånegarantin. Grundläggande krav på distributionskapacitet, kompetens, administrativa resurser m.m. bör vara uppfyllda. •Garantin bör avse lån mellan 2–med trolig tonvikt på cirka3–. Garantin ska i undantagsfall kunna användas , förutsatt att villkoren för att utgöra en marknadskompletterande åtgärd är uppfyllda. •Garantin ska kunna omfatta av det totala lånebeloppet för att ge tillräcklig säkerhetsförstärkning. •Banken bör inte få full täckning av garantin när den utnyttjas för att undvika att den ”överutnyttjas”. En rimlig fördelning är att banken bär 10–av eventuella förluster. •Garantisystemet bör utformas så att certifierade banker utan prövning från statens sida anmäler krediter som uppfyller villkoren för den kompletterande garantin. Statens prövning bör utformas som en möjlighet till revision och eftergranskning både direkt vid eventuell utbetalning enligt garantin och som generell uppföljande granskning av hur garantivillkoren efterlevs. Brist på efterlevnad av garantisystemets ramar och villkor leder till utebliven utbetalning alternativt till återkrav av utbetalda belopp. •Garantin ska vara förenad med en garantiavgift. Garantiavgiften tas ut av bankerna som en klumpsumma på totalt utnyttjad Det ska vara upp till bankerna i vilken utsträckning och på vilket sätt kostnaden överförs till kunden. Kostnaderna för garantisystemet beräknas uppgå till . Beräkningen bygger på antagandet att garantisystemet skulle omfatta en utlåning motsvarande den som och har , dvs. omkring 6–, vidare att av lånestocken skulle täckas av garantin samt att risken för fallissemang uppgår till . Till detta ska läggas administrativa kostnader på Från den totala kostnaden på ska garantiavgiften och bankernas del av förlusten dras av. finansieringsmöjligheterna för vissa typer av företag, t.ex. för företag med hög tillväxtpotential, med ovan angivna antaganden skulle sammantaget innebära kostnader på cirka 20–beroende på subventionens storlek. Garantisystemet föreslås hanteras av . Förslag: En demonstrationsanläggningsfond inrättas för investeringar i ny teknologi eller processer där produktionsanläggningar eller produktionsenheter ska producera i kommersiell skala. Fonden föreslås ha ett kapital om . Demonstrationsanläggningsfonden föreslås drivas i form av ett aktiebolag som är ett dotterbolag till . Skälen för utredningens förslag: Utredningen föreslår att en demonstrationsanläggningsfond inrättas. Denna ska investera i ny teknologi eller processer där produktionsanläggningar eller produktionsenheter ska producera och bevisa sig i kommersiell skala. Investeringarna ska göras i teknik som bevisat sig tekniskt och i liten skala och där det finns en marknad för produkten men där den upplevda risken i steget från liten skala till produktionsanläggning försvårar en rent privat finansiering. Fonden ska ha målsättningen att bevara sitt kapital realt och kunna arbeta med ägarkapital, konvertibler och lånegarantier. Exempel på tänkbara investeringar är anläggningar för att utnyttja biomassa till att producera drivmedel eller kemiråvara, anläggningar för att använda skogens restprodukter, enheter för att utnyttja havsströmmar, använda vattenkraft mer effektivt, teknologi för solkraft, första anläggningar för ny tillverkningsteknologi eller enheter för ny cellulosafiberteknologi. Ändamålets karaktär gör att investeringarna till stor del kommer att ske utanför storstadsregionerna. Bakgrunden till förslaget är följande. Stora statliga insatser görs inom både miljö och energiteknik liksom på andra om råden där de anläggningar där tekniken ska kommersialiseras kräver betydande investeringar dvs. När teknologin ska bevisa sig i en skala där den är kommersiellt lönsam saknas den statliga kompletterande finansiering som krävs för att det privat kommersiella kapitalet ska våga investera. Osäkerhet och risker är fortvarande stora. Paradoxen är ofta att om det är en andra anläggning av samma typ som skulle byggas där säkerheten blivit större skulle en helt privat finansiering vara möjlig. Det drabbar också bolag som måste bevisa sig för att få den så viktiga första kunden. Det är också här som den föreslagna fonden ska investera. Det handlar således inte om investeringar när teknologin ska bevisa sig eller i pilotskaleförsök utan om investeringar i anläggningar som i princip skulle kunna få privat finansiering om osäkerheten, som här kan handla om total kostnadsram för anläggningen eller produktionsenheten, uppstart och konstruktionstid, verifikation av driftskostnader och liknande, fortsatt anses vara för stor. Det ska dock finnas en potentiell marknad för produkten, dvs. den kommersiella potentialen ska vara klarlagd. Målsättningen är att när anläggningen eller produktionsenheten är på plats och produktionsfärdig har systemet blivit validerat, dvs. att tekniken har funnit sin form och prestanda. Demonstrationsfonden ska bara engagera sig som komplement till privat kapital. Samma principer ska gälla för denna fond som andra investeringar som gör, dvs. att det övriga privata kapitalet inte i någon del av balansräkningen ska avlyftas all risk men att riskfördelningen kommer att tillåtas vara asymmetrisk. Demonstrationsanläggningsfonden föreslås få ett kapital om Kapitalinsatsen i varje anläggning kan antas variera mycket och kan bli betydande beroende på typ av anläggning och teknik. Investeringarna ska göras i anläggningarna och skydd måste byggas in så att det mervärde som skapas genom att tekniken kan bevisa sig också genererar intäkter till fonden även om fonden inte investerar i de bolag som äger tekniken. En uppskattning är att antal investeringar blir mycket lågt p.g.a. investeringarnas karaktär. Demonstrationsanläggningsfonden föreslås drivas i form av ett aktiebolag och utgöra ett dotterbolag till . Fonden ska dela administration med moderbolaget. tillsätter tillsammans med staten styrelsen i demonstrationsanläggningsfonden. För att driva fonden behövs bara en investeringsansvarig men denne ska samverka med och utbyta erfarenheter med den gröna fonden såväl som . Utvärderingsarbetet görs med fördel i samarbete med andra statliga myndigheter som men kan också att läggas ut på fristående konsulter för att få tillgång till rätt kompetens inom olika teknikområden. Förvaltningskostnaderna bedöms därigenom bli låga. Fondens konstruktion behöver utformas så att dess investeringar inte kommer i konflikt med gällande statsstöd. I planeringen av genomförandet behöver hänsyn tas till att en notifiering av fonden till kan behöva göras. Förslag: bildas genom en omstrukturering av och . Genomförandet bör förberedas i en särskild organisationskommitté med inriktning på att det nya fondbolaget, , kan inleda sin verksamhet och vara fullt operationellt 2017. Förvaltningen av befintliga innehav i de bolag som berörs av förändringen ska ske under former som säkerställer ett gott ekonomiskt utfall och som för att de bolag som investeringarna gjorts i hanteras på ett ansvarsfullt sätt. Skälen för utredningens förslag: Utredningen föreslår att den nya fonden bildas genom att omvandlas till ett bolag som ska agera som en fond i fond, här kallad . Vidare föreslås samordnas med . läggs även de planerade EU-medfinansierade fonderna, dvs. mikrofonden, omfattande , samt den gröna fonden om . Utredningen föreslår vidare att får ansvaret för det lånegarantisystem som föreslås av utredningen (avsnitt 5.5) samt en demonstrationsanläggningsfond (avsnitt 5.6). En organisationskommitté bör tillsättas för att förbereda de förändringar som beslutas av regering och riksdag. Genomförandet bör ske med inriktning på att ska kunna inleda sin verksamhet och vara fullt operationellt 2017. När det gäller finansieringen gäller följande förutsättningar. hade ett eget kapital per den 31/12 2014 om . Den totala mängden likvida medel och kortfristiga placeringar uppgick till . av detta kapital och likviditet kommer genom utdelning att överföras till mikrofonden. Ett antal investeringsåtaganden finns också men hur stora dessa går inte att bedöma. Här antas att alla investeringar går att avyttra till lägst bokfört värde och erhållna medel därutöver kan täcka avvecklingskostnader. Det antas att avvecklingen av innehaven sker under en 3–period. hade ett eget kapital per den 31/12 2014 om . Den totala mängden likvida medel uppgick till . Samma antaganden antas gälla här som ovan för . Den totala mängden pengar som kan investeras via uppgår med dessa antagande . antas via fonder investera . Demonstrationsanläggningsfonden ges ett kapitalåtagande om . Med dessa antaganden finns därmed en reserv om lägst som kan stärka upp och dess dotterbolag. När det gäller tidslinjen i den tänkta omfördelningen av medel kommer att göra åtaganden om investeringar mot olika VC-aktörer och fonder, inklusive demonstrationsanläggningsfonden. Men detkommer att ta för VC-aktörerna att investera pengarna, bedömningenär , och dessutom kommer det att ta 1–3 år att utvärdera och göra åtaganden mot VC-aktörer. Hela VC- cykeln när den väl är igång är troligen upp emot . Det kommer därför att finnas tillräckligt med tid för att avveckla befintliga innehav under former som säkerställer gott utfall och även säkerställer att de bolag som investeringarna gjorts i hanteras på ett ansvarsfullt sätt. För de investeringar som görs på kort sikt finns det tillräckligt med kontanta medel i systemet. Det kapital som finns i systemet bedöms alltså räcka till för att täcka de åtaganden som utredningen föreslår och kan återanvändas . Utredningen har undersökt om det finns alternativa sätt att finansiera som mer liknar det sätt på vilket privata riskkapitalbolag finansieras. Ett privat bolag får av sina investerare ett investeringslöfte och när kapital behövs så kallar man på det, s.k. draw down. Utredningen har inte funnit något bra sätt att skapa en motsvarande lösning inom ramen för de regelverk som finns. Lösningen måste vara långsiktigt stabil som den är enkel och effektiv så att de kapitalutfästelser som gjorts snabbt kan betalas ut . En stabil lösning som bygger på bindande utfästelser kräver troligen lagändringar. Utredningen anser däremot att det skulle ha stora fördelar om en sådan lösning fanns och förordar en närmare studie om möjligheterna för detta. En förbättring som dock kan övervägas inom ramen för nuvarande regler är att samordna likviditetsförvaltningen i de olika statliga finansieringsbolagen för att få bättre villkor och förhoppningsvis lägre kostnader. Förvaltning av befintliga innehav När det gäller förvaltningen av befintliga innehav i de bolag som enligt förslaget omstruktureras måste det göras på ett ansvarsfullt sätt som inte är värdeförstörande och som hanterar potentialen i de bolag i vilket man investerat på ett bra sätt. Hanteringen av dessa bör vara långsiktig som det är angeläget att kunna återanvända kapitalet i den nya strukturen. Flera modeller för denna förvaltning är möjlig beroende på innehavens karaktär. Flera av de åtaganden som gjorts och som har tydlig lokal eller regional inriktning flyttas med fördel över till Mikrofonden. Det gäller särskilt flera av de innehav av den karaktär som ligger i . Ett alternativ är att förvaltningen av vissa innehav övertas av annan statlig aktör, t.ex. Industrifonden eller annan part med erfarenhet av långsiktig förvaltning. En sådan förvaltningen sker då på uppdrag av . En annan modell är att förvaltningen läggs ut på en extern part och förvaltas på uppdrag av . 5.8Styrning och uppföljning av Förslag: Styrningen av behöver utformas på ett sätt som tillgodoser och regerings krav på övergripande strategisk styrning samt insyn i verksamheten som tillräcklig flexibilitet finns i den operativa verksamheten. En modell för uppföljning och utvärdering av verksamheten bör läggas fast. Regeringen bör rapportera om verksamhetens resultat till . Skälen för utredningens förslag: Styrningen av fondbolaget verksamhet behöver utformas på ett sätt som tillgodoser och regeringens krav på övergripande strategisk styrning och insyn i verksamheten som tillräcklig flexibilitet finns i den operativa verksamheten. Fondinvest AB:s inrättande, uppdrag och övergripande mål beslutas av . Fondbolagets uppdrag och övergripande mål regleras därefter i bolagets bolagsordning, se avsnitt 5.3. Ansvaret för den löpande ägarstyrningen av fondbolaget ligger hos regeringen. Regeringen ansvarar för att utse styrelsens ordförande och ledamöter. Genom årliga ägaranvisningar kan regeringen ge närmare anvisningar för inriktningen av verksamheten. Styrelsen i bolaget ansvarar därefter för planering och genomförande av investeringsverksamheten. När det gäller uppföljning och utvärdering av verksamheten bör ramarna för detta läggas fast redan vid inrättandet av den nya organisationen. I utformningen av en utvärderingsmodell behöver särskild hänsyn tas till de långa ledtiderna i bolagets investeringsverksamhet. Utvärderingskriterier för investeringsverksamheten behöver utformas så att fondens verksamhet och resultat kan ställas i relation till de övergripande målen. former för redovisning av verksamheten till behöver övervägas. En möjlig modell för utvärdering är den som tillämpas för . Modellen innebär att en extern, oberoende utvärdering av statsskuldsförvaltningen genomförs . Utvärderingen omfattar en genomgång av förvaltningen med bedömning av måluppfyllelse, myndighetens strategiska och operativa agerande, förvaltningens kostnader m.m. Regeringen rapporterar om statsskuldsförvaltningen till i form av en särskild skrivelse. Inom ramen för den övergripande ägarstyrningen från statens sida bör en god samordning mellan de olika statliga finansieringsaktörerna uppdrag och roller säkerställas. Förslag: Innovationsstödet till företag och projekt i tidiga utvecklingsfaser behöver förstärkas. Utredningen föreslår att ges möjligheter att utöka sin utlåning i form av innovationslån. De årliga anslagen till för förlusttäckning föreslås därför öka . Vidare förslås att medel till verifiering av forskningsresultat och projekt bör öka . Ökningen avser såväl verifieringsmedel till innovationskontor som verifieringsmedel till inkubatorer. Den totala ökningen av årliga anslag uppgår till . Skälen för utredningens förslag: satsar stora belopp både privat och via det allmänna på investeringar i forskning och utveckling. I internationell jämförelse ligger i topp. Utmaningen ligger i att effektivt kunna omvandla dessa medel till produkter, tjänster, innovationer och nya företag Det är utredningens uppfattning att den länk i kedjan som omfattar mycket tidiga riskfaser är felfinansierad. En satsning som i relation till nuvarande anslag är mycket betydande men som i sammanhanget innebär relativt små förändringar bedöms ha mycket stor påverkan på möjligheten att få fram fler tillväxtprojekt och innovativa bolag. Utredningen bedömer att ett stärkt innovationsstöd enligt de förslag som lämnas kan bidra till att stödja universitetens och högskolarnas integrerade uppgift att samverka med det omgivande samhället och i nyttiggörandet av forskningsresultat. föreslås få ett större årligt anslag i form av förlusttäckningsmedel för att kunna bevilja så kallade innovationslån och för att kunna tilldela olika projekt förstudiemedel. Innovationslånen genererar en hög andel kreditförluster, upp emot . bedömer att dessa kreditförluster kommer att sjunka men de kommer på grund av lånens natur att vara höga och en realistisk målsättning är att de sänks till kring . Dessa lån röner stor efterfrågan och s.k. förlusttäckningsmedel anslås för att täcka kreditförlusterna i bolaget. Förlusttäckningsmedlen bör minst dubbleras och uppgå till lägst .