sou · H3B379 · 2015-10-07 00:00:00 — Regeringen uppdrog även åt generalläkaren att redo- visa vissa frågor om tillsynen vid internationella militära insatser.2 I redovisningen bedömer generalläkaren att det finns skäl att intensifiera tillsynen när det gäller internationella militära insatser och att skärpa uppföljningen av genomförd till- syn.3 Ett skäl härför är att en intensifierad tillsyn kan ses som en statlig kvalitetsgranskning av Försvarsmaktens verksamhet. Av regeringens uttalanden drar utredningen slutsatsen att rege- ringen menar att tillsynsfunktionen har en uppgift att granska För- svarsmaktens verksamhet utom riket och att det rör sig om extern granskning och inte egenkontroll. Den militära personal som deltar i en militär insats eller övning utomlands gör det inom ramen för sin ordinarie anställning. Utgångs- punkten är därför att personalen ska ha samma rätt till skydd mot olyckor och sjukdomar samt till hälso- och sjukvård och säkra livs- medel som i . Till det kommer att militära insatser och övningar utom riket ofta äger rum i riskfyllda miljöer vilket ytter- ligare skärper kravet på någon form av kontroll över verksamheten. Militära insatser och övningar utomlands är ofta komplexa då militär personal från olika länder ska samverka med varandra. Till det kommer värdlandets nationella lagstiftning, internationella över- gripande avtal och orderverk som de medverkande ska respektera. Som inledningsvis nämnts är de författningar som styr tillsyns- funktionens granskning nationellt begränsade vilket gör att bestäm- melserna inte är direkt tillämpbara utomlands. De flesta myndig- heter saknar också mandat att utöva tillsyn utom riket, bl.a. är Inspektionen för vård och omsorgs tillsyn begränsad till att avse verksamhet och yrkesutövning som sker inom landet. Utredningen har övervägt om det för tillsynsfunktionens till- syns- och kontrollområden skulle vara möjligt att utvidga aktuella 2Regeringsbeslut , Fö2010/1076/MFI. 3Yttrande , Fö2010/2247/MFI. Tillsyn och kontroll utomlands? bestämmelser i djurskyddslagen (1988:534), (1998:808), hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), smittskyddslagen (2004:168), livsmedelslagen (2006:804) och patientsäkerhetslagen (2010:659) till att gälla utanför . När det gäller arbetsmiljöområdet har lagstiftaren valt en sådan modell. I förarbetena till arbetsmiljölagen (1977:1160) framgår att lagen i princip inte är tillämplig utanför landets gränser. Av 1 kap. 4 § sista stycket arbetsmiljölagen stadgas emellertid att lagen i vissa fall även gäller utomlands vid militära insatser enligt 5 § lagen (2010:449) om Försvarsmaktens personal vid internationella militära insatser. I 5 § nämnda lag anges att vissa av arbetsmiljölagens bestämmelser ska tillämpas i insatsområdet, om inte tjänstgöringsförhållandena hindrar detta. Av förarbetena anförs bl.a. att anställningsavtal i utlandsstyrkan4 får anses ha en sådan anknytning till att svensk lag bör tillämpas när tjänst- göringen sker utomlands. Vidare anförs att de ambitioner som finns på arbetsmiljöområdet om möjligt även bör beaktas hos svenska myndigheter utomlands och att en lämplig begränsning är att de ska tillämpas om inte tjänstgöringsförhållandena hindrar det (prop. 1998/99:68 s. 12 f.). Även i katastrofmedicinska insatslagen (2008:552), som är ett av flera resultat av det omfattande utvecklingsarbete som inleddes efter flodvågskatastrofen i , har svensk lagstiftning utsträckts till att gälla utom riket.5 I förarbetena till lagen anförs att hälso- och sjukvårdslagens (1982:763) bestämmel- ser inte gäller när hälso- och sjukvård ges utanför gränser men principerna för vårdprioriteringar bör följas även när vård ges utomlands och en bestämmelse om det föras in i den nya lagen (prop. 2007/08:138 s. 23). En bestämmelse som motsvarar 2 § hälso- och sjukvårdslagen, vilken behandlar vårdprioriteringar, in- fördes sedermera i katastrofmedicinska insatslagen (3 §). I sakens natur ligger att det vid de militära insatserna och övningarna utom riket inte sällan förekommer situationer och miljöer som gör det svårt att upprätthålla kraven i svensk lagstift- ning. En komplicerande faktor är också de internationella regler som gäller för insatsen eller övningen och värdlandets nationella 4Numera är man är tjänstledig för utlandstjänstgöring utan denna ingår i det ordinarie anställningsavtalet. 5Se även Ds 2013:7, Om katastrofmedicin som en del av svenska insatser utomlands m.m. Tillsyn och kontroll utomlands? lagstiftning som den svenska lagstiftningen kan komma i konflikt med. Det nu anförda talar mot att och de andra i de föregående nämnda lagarna görs tillämpliga utomlands. Att göra det skulle för övrigt även av andra skäl få konsekvenser som är svåra att överblicka. Utredningen förespråkar därför i stället att det i förordningen med instruktion för Försvarsmakten förs in en ny bestämmelse av vilken det ska framgå att Försvarsmakten i insats- eller övningsområdet ska planera och bedriva verksamheten så att hälso- och sjukvården för den egna personalen uppfyller kraven på en god vård, att hälso- och miljöhänsyn tas, att livsmedel till den egna personalen har en hög skyddsnivå för människors hälsa och att djur som Försvarsmakten hanterar behandlas väl och skyddas mot onödigt lidande och sjukdom. Bestämmelsen bör utformas så att den inte hindrar nödvändig verksamhet, utan ska medge flexibilitet med hänsyn till att verksamheten bedrivs under speciella förhållan- den, dvs. kraven bör gälla så långt som det är möjligt och skäligt. I vilken mån det är möjligt att uppfylla den standard som sätts i svensk lagstiftning får därför vägas mot nödvändigheten av att För- svarsmakten ska kunna fullgöra sitt uppdrag. Bestämmelsen inne- bär dock en inriktning för Försvarsmakten att myndigheten i plane- ringen och utförandet av verksamheten utomlands ska ha som mål att följa svensk lagstiftning i här berörda delar. Förslaget är närmast en kodifiering av den policy som redan tillämpas. Om det vid granskningen upptäckts allvarliga brister ska till- synsfunktionen påpeka det för regeringen (se vidare avsnitt 14.3.4 angående utredningens förslag om anmälningsskyldighet till rege- ringen). Sammanfattningsvis anser utredningen att det finns behov av någon form av granskning vid militära insatser och övningar utom- lands och att det bör ingå i tillsynsfunktionens mandat att utöva denna. Tillsynsfunktionen bör därför se efter att Försvarsmakten, så långt det är möjligt och skäligt, planerar och bedriver verksam- heten så att de av utredningen föreslagna principerna upprätthålls. Dessa principer måste dock alltid vägas mot värdlandets lagstiftning och internationella regler och avtal samt mot de konsekvenser som upprätthållandet skulle medföra. 14Analys av tillsynsfunktionens författningsstöd. En självständig och effektiv tillsyn och kontroll är viktigt för att en verksamhet ska uppfattas som trovärdig. För att tillsynen och kon- trollen ska kunna uppfylla dessa krav är det nödvändigt att tillsyns- funktionen har ett tillräckligt och tydligt författningsstöd. Enligt direktiven ska utredningen särskilt analysera den författ- ningsreglering som är relevant för tillsynen och bedöma om och var det finns brister. I det ligger att jämföra tillsynsfunktionens författ- ningsstöd med det författningsstöd som gäller för motsvarande tillsyn och kontroll i samhället i övrigt samt föreslå sådana författ- ningsändringar att tillsynen och kontrollen kan bli effektivare och mer likformig med den civila tillsynen och kontrollen. I kapitlet beskriver utredningen inledningsvis kortfattat inne- hållet i generalläkarens hemställningar om författningsändringar. Därefter behandlar utredningen i avsnitt 14.3 det övergripande behovet av förändringar som rör tillsynsfunktionens tillsyns- och kontrollmandat på ett generellt plan. I avsnitt 14.4 och framåt analyserar utredningen tillsynsfunktionens författningsstöd för respektive sakområde. I avsnitten lägger utredningen fram förslag om författningsändringar. Analys av tillsynsfunktionens författningsstöd. 14.2Generalläkaren har hemställt om författningsändringar Generalläkaren har i flera sammanhang pekat på att författnings- stödet gällande den tillsyns- och kontrollverksamhet som man ansvarar för är bristfälligt. Generalläkaren har i skrivelser till (Försvarsdepartementet) hemställt om tydligare mandat och författningsändringar.1 General- läkaren gör i dessa skrivelser gällande att det finns brister och otyd- ligheter inom samtliga tillsyns- och kontrollområden, varvid brist- erna är störst på hälso- och sjukvårdsområdet. Enligt general- läkaren medför avsaknaden av uttryckligt författningsstöd att till- synen och kontrollen ibland ifrågasätts av kontrollobjektet. 14.321 § förordningen (2007:1266) med instruktion för Försvarsmakten I 21 § första stycket första meningen förordningen (2007:1266) med instruktion för Försvarsmakten ges tillsynsfunktionen bemyn- digande att inom Försvarsmakten ansvara för tillsynen över miljö- skyddet, hälso- och sjukvården m.m. samt för offentlig kontroll av djurhälsovården, djursjukvården och djurskyddet. Utredningen har i avsnitt 12.2.2 föreslagit att djurhälsovården och djursjukvården ska tas bort i uppräkningen av kontrollområden i 21 §. 21 § väcker frågor om tolkningen av begreppet hälso- och sjuk- vård ”m.m.” samt vad formuleringen ”inom” Försvarsmakten egentligen innefattar. Enligt första stycket tredje meningen får tillsynsfunktionen meddela interna föreskrifter för efterlevnaden av gällande bestäm- melser inom området. Försvarsmakten har ifrågasatt denna före- skriftsrätt. Även frågan om vilka ingripandemöjligheter tillsynsfunktionen bör ha hör hemma i detta sammanhang. I följande avsnitt redovisar utredningen sina överväganden i dessa delar. 1 Skrivelse , Fö2011/1455/MFI jämte komplettering samt skrivelse , Fö2012/1854MFI. Analys av tillsynsfunktionens författningsstöd. 14.3.2Uttrycket ”m.m.” i förordningen (2007:1266) med instruktion för Försvarsmakten Utredningens förslag: Uttrycket ”m.m.” i 21 § första stycket första meningen förordningen (2007:1266) med instruktion för Försvarsmakten tas bort. Uppräkningen av tillsynsområden i 21 § första stycket första meningen förordningen (2007:1266) med instruktion för Försvars- makten följs av uttrycket ”m.m.” Att i författningstext använda sig av uttryck som ”m.m.” bidrar till otydlighet. För tillsynsfunktionens vidkommande är det viktigt att veta hur långt tillsynsansvaret sträcker sig. Utredningen föreslår därför att det aktuella ”m.m.” i 21 § förordningen med instruktion för Försvarsmakten tas bort. Uppräkningen av tillsynsfunktionens ansvarsområden blir därmed uttömmande. (När det gäller smitt- skydd och livsmedel föreslår utredningen i avsnitten 14.4.4 och 14.6.1 att dessa uttryckligen ska anges som tillsyns- respektive kontrollområde i 21 §. Utredningen föreslår även i avsnitt 12.2.2 att försvarsinspektören för hälsa och miljö bör få mandat att kon- trollera foder och animaliska biprodukter, vilket även bör komma till uttryck i 21 §. Som nämnts i föregående avsnitt föreslår även utredningen i samma avsnitt att djurhälsovården och djursjukvår- den ska tas bort i uppräkningen av kontrollområden i samma para- graf.) 14.3.3Vad avses med formuleringen ”inom Försvarsmakten”? Det råder oklarhet gällande vad som avses med formuleringen ”inom Försvarsmakten” i 21 § första stycket förordningen (2007:1266) med instruktion för Försvarsmakten. Samma formulering återfinns även i 27 § livsmedelsförordningen (2006:813) och i 2 kap. 4 § miljötill- synsförordningen (2011:13). Formuleringen ger utrymme för olika tolkningar av omfattningen av tillsynsfunktionens tillsyns- och kontrollområden. Har tillsynsfunktionen ett tillsyns- och kontroll- ansvar endast där Försvarsmakten är verksamhetsutövare, eller om- fattar ansvaret all verksamhet som sker där Försvarsmakten bedri- Analys av tillsynsfunktionens författningsstöd. ver verksamhet oavsett vem som är att betrakta som verksamhets- utövare, dvs. omfattas även privata sådana? Det är framförallt inom miljötillsynen och livsmedelskontrollen som tillsynsfunktionen upplever att det finns gråzoner och gräns- dragningsproblem gentemot andra tillsyns- och kontrollmyndig- heter. Enligt generalläkaren blir det också mer påtagligt när verk- samheter i större utsträckning upphandlas eller när Försvarsmakten eller upplåter skjutfält, byggnader etc. till andra civila aktörer. De civila tillsyns- och kontrollmyndigheterna har ofta ingen insyn i verksamheten eller ens kännedom om att den bedrivs. Som exempel på gråzoner har tillsynsfunktionen nämnt följande. Statliga och kommunala myndigheter som övar och bedriver verksamhet på bl.a. skjutbanor och sprängplatser (inom Försvars- maktens prövade anläggningar och ofta på mark). Det kan handla om som övar på skjut- banor och sprängplatser. Det kan även handla om övningskör- ning inom övnings- och skjutfält eller att räddningstjänst övar släckning. Även och civila helikoptrar för sjö- räddning, ambulansflyg m.fl. övar inom Försvarsmaktens områ- den och delar hangar med Försvarsmakten. Civila verksamhetsutövare som bedriver verksamhet på bl.a. skjutbanor och terrängkörningsbanor (inom Försvarsmaktens prövade anläggningar och ofta på mark). Det kan handla om skytteföreningarnas övningar och tävlingar. Civila flygklubbar och Swedavia verkar också inom Försvars- maktens flottiljflygplatser. Inom dessa områden kan dessutom rennäring bedrivas och båtklubbar, jaktlag, fiskeklubbar, scouter och idrottsklubbar verka. Civila entreprenörer som servar försvarssektorn. Städfirmor, drift- och underhållsföretag samt drivmedelsanläggningar m.m. verkar allt oftare inom Försvarsmakten. Civila fastighetsägare där Försvarsmakten hyr exempelvis för- läggningar. Analys av tillsynsfunktionens författningsstöd. Tillsynsfunktionens tolkning av begreppet ”inom Försvarsmakten” skiljer sig åt mellan de olika sakområdena. När det gäller kontrollen av livsmedel har, som också framgår av avsnitt 12.4.6, tillsyns- funktionen gjort bedömningen att det mest ända- målsenliga är att det är generalläkaren som ansvarar för kontrollen av livsmedel av all verksamhet inom de geografiska områden, lokaler, fordon, fartyg och luftfartyg m.m. som Försvarsmakten förfogar över (se 1 § generalläkarens föreskrifter om livsmedelsverksamhet inom Försvarsmakten, FFS 2012:4). Av föreskrifterna framgår dock att de inte ska tillämpas på annan plats där konsumentmålgruppen huvudsakligen utgörs av annan målgrupp än Försvarsmakten. Generalläkaren kontrollerar således inom respektive militära område livsmedelsverksamhet som Försvarsmakten bedriver, livsmedels- produktion som utförs av privata entreprenörer samt dricksvatten- produktion som ansvarar för.2 Vid flera av de livsmedelsanläggningar som drivs av kontrakterade privata entre- prenörer sker emellertid, förutom livsmedelsförsörjning till Försvars- makten, produktion av livsmedel som levereras ut till civila mottag- are (äldreboenden, hemtjänst m.fl.). Denna typ av produktion innebär att tillsynsfunktionens livsmedelskontroll också kan avse sådant som kan komma till civil användning. Inom miljö- och hälsoskyddsområdet, hälso- och sjukvårds- området samt djurskyddet utövar tillsynsfunktionen endast tillsyn och kontroll över verksamhet som Försvarsmakten (och på miljö- och hälsoskyddsområdet även , Försvarets radio- anstalt och ) bedriver i egen regi. Tillsyns- funktionen upptäcker dock avvikelser utanför tillsyns- området vid tillsyn av bl.a. avtal om upphandlingar. Avvikelserna påtalas då för den myndighet som har ett avtal med den privata entreprenören. Enligt generalläkaren är det dock svårt att få rättelse och effekt av tillsynen när tillsynsfunktionen t.ex. inte kan rikta ett föreläggande mot den som faktisk utför tjänsten. 2 I generalläkarens objektsregister finns det cirka 60 kontrollobjekt som är registrerade på privata entreprenörer (, och ). I livsmedelsregistret finns totalt cirka 230 objekt. Övriga objekt är registrerade på Försvars- makten (fartyg, hemvärn, förbandsenheter och vissa mässföreningar) samt på Fortifikations- verket (dricksvattenanläggningar m.m.). Gällande dricksvattenanläggningar rör det sig om 63 objekt. Därutöver finns cirka 44 små enskilda vattentäkter som inte bedömts kräva regel- bundet återkommande kontroll. Analys av tillsynsfunktionens författningsstöd. lokalvård är ett konkret exempel där generalläkaren har lagt mycket tid och gjort stora anstängningar för att komma till rätta med brister. I en dom från Mark- och avseende avgift för miljötillsyn gällande prövades bl.a. frågan om vilken myndighet som ska utöva tillsynen över civil verksamhet på militär flygplats. Domstolen konstaterade bl.a. följande. Flygplatsen är en flottiljflygplats eller civil flygplats av viss beskaffenhet. Swedavia är att anse som verksamhetsutövare trots att bolaget bedriver civil verksamhet inom ramen för det tillstånd som innehas av Försvarsmakten. Domstolen fann att generalläkarens tillsyn enligt miljötillsynsförordningen (2011:13) endast omfattar försvarets verk- samheter. Tillsynsfunktionen är därmed inte behörig att utöva till- syn över en civil aktörs miljöfarliga verksamhet. I stället menade domstolen att det är miljönämnden i kommun som är ansva- rig för tillsynen över Swedavias verksamhet vid flygplats.3 Utredningen anser att tillsynsfunktionens kontroll inom livs- medelsområdet och som innebär att även privata verksamhets- utövare omfattas av kontrollen är en lämplig och bra ordning. Detta bör på ett tydligare sätt än vad som är fallet komma till uttryck i livsmedelsförordningen (2006:813). Utredningen förordar därför att det i livsmedelsförordningen ska framgå att kontrollen även omfattar sådan hantering inom myndigheten med livsmedel som någon annan gör för myndigheten. Utredningen återkommer till detta i avsnitt 14.6.2. I konsekvens härmed bör även kontrollen av animaliska biprodukter omfatta privata verksamhetsutövare efter- som dessa huvudsakligen alstras i de aktuella livsmedelsanläggning- arna. Även kontrollen av foder bör ha samma omfattning. Det bör komma till uttryck i den nya föreslagna bestämmelsen i förord- ningen (2006:814) om foder och animaliska biprodukter samt i nu- varande 12 a § (se även avsnitt 12.2.2). På hälso- och sjukvårdsområdet gör sig gränsdragningsproble- men inte lika gällande varför det inte är aktuellt att föreslå en ut- vidgning av tillsynen till privata verksamhetsutövare inom detta område. Inte heller finns det skäl för att privata verksamhets- utövare ska omfattas av tillsynsfunktionens djurskyddskontroll (se vidare avsnitt 14.7.3). 3 , och , dom , M 3679-13. Analys av tillsynsfunktionens författningsstöd. Till skillnad från livsmedelsområdet utövar tillsynsfunktionen inte någon tillsyn eller kontroll över privata verksamhets- utövare inom miljö- och hälsoskyddsområdet. Att utvidga tillsynen på motsvarande sätt som för livsmedelskontrollen skulle kunna leda till att tillsynsfunktionen får ett bättre helhetsgrepp på miljö- och hälsoskyddsfrågor inom myndigheternas ansvarsområden. Att utsträcka tillsyns- och kontrolluppgiften till att även avse privata verksamhetsutövare inom miljöområdet skulle dock enligt utred- ningens mening leda för långt. Såväl Försvarsmakten som Försva- rets materielverk använder sig av en stor mängd entreprenörer med verksamheter som kan påverka hälsa och miljö. Antalet ärenden och tillsynsobjekt skulle öka betydligt. Tillsynsfunktionen har be- dömt att en ytterligare årsarbetskraft skulle erfordras för att klara enbart den tillkommande miljö- och hälsoskyddstillsynen. Konsekvenserna av en sådan utvidgning är enligt utredningen svårare att överblicka än så. Den skulle leda till att tillsynsfunk- tionen även får tillsynsansvar inte bara för olika slags huvud- entreprenörer utan också för underentreprenörer i flera bakom- liggande led. Tillsynens fokus på kärnverksamheten skulle vid en sådan utvidgning minska och tillsynen skulle få en mer civil karak- tär än som är förenligt med dess särart. En sådan utvidgning skulle även ge nya gråzoner mot andra tillsynsmyndigheter. Mot denna bakgrund anser utredningen att tillsynsfunktionens miljö- och hälso- skyddstillsyn enbart ska avse Försvarsmaktens, och Försvarets radioanstalts egna verksamheter. Tillsynsfunktionen har således inte den legala tillsynen över entreprenören. I det fall det finns otydligheter när det gäller ansvar för tillsyn och möjligheten att ställa krav på privata entreprenörer som arbetar på uppdrag av Försvarsmakten m.fl. inom myndigheternas områ- den är det viktigt att tillsynsfunktionen samverkar med berörda civila tillsynsmyndigheter. Sammantaget finns därför inte anledning att ändra formuleringen i miljötillsynsförordningen till motsva- rande formulering som föreslås i livsmedelsförordningen. Det får anses tillräckligt att tillsynsfunktionen, som , tillsynar de privata verksamhetsutövarna indirekt bl.a. genom att granska avtal om upphandling och kontrollera att egenkontroll finns. Med beaktande av att antalet privata verksamhetsutövare framöver kan förväntas att öka kan det dock finnas anledning att granska detta ytterligare . Analys av tillsynsfunktionens författningsstöd. Tillsynen ska, som framgått, avse myndighetens egen verksam- het. Detta innebär att om myndigheten upplåter ett område för någon utomståendes verksamhet, t.ex. cirkus, orienteringstävlingar och scoutläger, är det själva upplåtelsen med de villkor som förenas därmed samt myndighetens kontroll av att villkoren iakttas som tillsynen kan avse, inte den utomståendes verksamhet. Utredningens förslag: Tillsynsfunktionen ska åläggas en anmäl- ningsskyldighet till regeringen gällande sådana allvarliga brister som den tillsynade myndigheten trots påpekanden inte har rättat till. Anmälningsskyldigheten ska komma till uttryck i 21 § för- ordningen (2007:1266) med instruktion för Försvarsmakten. I regeringens tillsynsskrivelse, En tydlig, rättssäker och effektiv till- syn, betonas vikten av att en tillsynsmyndighet har åtgärder till sitt förfogande för att tillsynen ska vara effektiv. Sanktioner vid tillsyn bör enligt regeringen vara proportionerliga i förhållande till de konstaterade bristerna och utformas efter de särskilda förutsätt- ningar som finns inom respektive tillsynsområde. Regeringen för- ordar i tillsynsskrivelsen en enhetlig begreppsapparat för tillsyns- myndigheters olika beslut om åtgärder, bl.a. anmärkning eller kritik, varning, föreläggande och återkallelse av tillstånd eller för- bjudande av verksamhet. Regeringen menar att sanktionsavgifter endast bör förekomma inom speciella och klart avgränsade rätts- områden där det relativt lätt kan fastställas om en överträdelse skett eller inte. Utkrävande av sanktionsavgifter ska ses som ett komple- ment till övriga ingripandemöjligheter och främst användas för att nyansera dem (skr. 2009/10:79 s. 42 f.). Utredningens utgångspunkt är att tillsynsfunktionens tillsyn och kontroll, för att vara verkningsfull, behöver kunna kombineras med en möjlighet för den att rikta uppmärksamheten på och för- vänta sig en rättelse kring de brister som kan ha framkommit vid tillsynen och kontrollen. Den vanligaste modellen för statliga till- synsmyndigheter att påverka statliga tillsynsobjekt synes vara att dels tydligt redogöra för vad som bör åtgärdas, dels uttala kritik mot att tillsynsobjektet inte motsvarar ställda krav. Analys av tillsynsfunktionens författningsstöd. mer dock även skarpare typer av ingripandemöjligheter statliga myndigheter emellan. , och Finans- inspektionen kan bl.a. under vissa förhållanden förbjuda verksam- het. Det förekommer också att statliga tillsynsmyndigheter har en rapporteringsskyldighet eller anmälningsskyldighet till regeringen. En sådan ordning finns bl.a. inom säkerhetsskyddsområdet. Enligt säkerhetsskyddsförordningen (1996:633) ska tillsynsmyndigheten anmäla till regeringen sådana brister som trots påpekanden inte rättas till (48 §).