sou · H3B357 · 2015-06-11 00:00:00 — Art 13.3 i Frontex Code of conduct for joint return operations coordinated by Frontex. Den föreslagna regleringen av tillsynsmyndigheten överens- stämmer, enligt kommittén, med de skyldigheter som följer av anslutning till EU. Förslaget går till viss del därutöver eftersom tillsynsmyndigheten kan övervaka även andra transporter än sådana som omfattas av skyldighet att sörja för ett effektivt övervakningssystem enligt återvändandedirektivet.25 En ny statlig arbetsgivare uppkommer genom bildandet av Till- synsmyndigheten för polisen och Kriminalvården, vilket kommer att medföra arbetstillfällen (angående vilken kompetens som kommer att krävas se avsnitt 17.9). Den nya tillsynsmyndigheten kommer att fullt utbyggd sysselsätta motsvarande 60 årsarbetskrafter (avsnitt 17.11.1). Beaktas bör dock att antalet anställda som arbetar inom tillsynsobjekten kan komma att minska eftersom tillsynsmyndig- heten i första hand bör finansieras genom en omfördelning från de objektsansvarigas anslag (avsnitt 20.6). 20.9Konsekvenser för den personliga integriteten En grundläggande förutsättning för att tillsynsmyndigheten ska kunna fullgöra sin granskning är att den får tillgång till uppgifter om polisens och Kriminalvårdens verksamheter. Sekretessreglerade och integritetskänsliga uppgifter kommer ofrånkomligen att spridas till personer som arbetar inom tillsynsmyndigheten och därmed till en större krets. För det fall uppgifter begärs ut hos tillsynsmyndigheten ska den göra en självständig prövning av om uppgifterna är sekretess- belagda. Kommittén har dock funnit att ett fullgott sekretesskydd uppnås genom nuvarande och föreslagen reglering i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). Vidare är enligt kommittén regleringen i personuppgiftslagen (1998:204) tillräcklig för att säkra skyddet av personuppgifter. Frågor om den personliga integriteten har behandlats närmare i kapitlet om informationsinhämtning, person- uppgiftsbehandling och sekretess (avsnitt 15.8 och 15.9). 25 Jfr 6 § 6 förordningen (2007:1244) om konsekvensutredning vid regelgivning. 20.10Konsekvenser för brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet Syftet med tillsynsmyndigheten är i första hand att tillsynsobjekten ska uppfylla högt ställda krav på rättssäkerhet, även i det brottsföre- byggande arbetet. Genom att uppmärksamma de objektsansvariga på förhållanden som behöver åtgärdas kan tillsynsmyndigheten bidra till att den granskade verksamheten utvecklas och håller en högre kvalitet. På detta sätt skulle en väl fungerande tillsyn till viss del kunna medföra dels att polisen blir bättre på att förebygga och avslöja brott, dels att Kriminalvården blir bättre på att förhindra brottslighet under verkställighet och på att förebygga återfall i brott. 20.11Konsekvenser för jämställdheten mellan kvinnor och män samt för de integrationspolitiska målen Den nya tillsynen syftar till att tillsynsobjekten ska uppfylla högt ställda krav på rättssäkerhet. I en rättssäker verksamhet utfaller besluten lika utan ovidkommande hänsyn till kön eller etnisk eller kulturell härkomst. I de fall jämställdhet mellan män och kvinnor eller de integrationspolitiska målen har blivit del av lagar eller andra bindande föreskrifter som ska tillämpas inom tillsynsobjekten, kan tillsynsmyndigheten även granska att regelverket efterlevs. Därtill bör det beaktas att med en väl utförd inspektionsverksamhet får personer med svårigheter att uttrycka sig på svenska i högre grad komma till tals. Vidare kommer tillsynsmyndigheten kunna rekrytera utifrån såväl ett jämställdhets- som ett integrationspolitiskt perspektiv. Eftersom det är fråga om en nybildad myndighet ärvs ingen befintlig struktur med obalans i jämställdheten eller i andelen anställda med annan etnisk eller kulturell bakgrund. har förut- sättningar att från början skapa en jämställd arbetsplats mellan kvinnor och män, såväl vad gäller andel kvinnor respektive män på olika befattningar som lönebildning. Den har också förutsättningar att skapa en arbetsplats med balans vad gäller andelen anställda med annan etnisk eller kulturell bakgrund. kan på så sätt bidra till högre jämställdhet mellan kvinnor och män samt förbättra möjligheten att nå de integrationspolitiska målen. Utöver de konsekvenser som angetts ovan medför inte kommitténs förslag några sådana konsekvenser som anges i 6–7 §§ förordningen om konsekvensutredning vid regelgivning eller 14–15 a §§ kommitté- förordningen. Förslagen medför således inga konsekvenser för den kommunala självstyrelsen eller för företags arbetsförutsättningar, konkurrensförmåga eller villkor i övrigt (inklusive små företag). 20.13 Ikraftträdande och information En konsekvensutredning ska innehålla en bedömning av om särskilda hänsyn behöver tas när det gäller tidpunkten för ikraftträdande och om det finns behov av speciella informationsinsatser.26 Kommittén gör bedömningen att förslagen kan träda i kraft och att det inte behöver tas några särskilda hänsyn när det gäller tidpunkten för ikraftträdande.27 Inte heller finns det behov av speciella informationsinsatser eftersom tillsynsmyndig- heten efter bildandet kan informera om sin verksamhet i den omfattning som myndighetschefen anser lämpligt. 266 § 7 förordningen (2007:1244) om konsekvensutredning vid regelgivning. 27Jämförelsevis kan nämnas att det tog 18 månader från det att utredningen avseende Inspektionen för socialförsäkring lämnade sitt betänkande till regeringen till dess att myndigheten startade sin verksamhet . Se Inspektionen för socialförsäkringar. (Hämtad ). 21.1Förslaget till lag om tillsyn över , Säkerhetspolisen och Kriminalvården Denna lag innehåller bestämmelser om den tillsyn som Tillsyns- myndigheten för polisen och Kriminalvården (tillsynsmyndigheten) ska utöva. Paragrafen anger vad som regleras i lagen. Med tillsyn avses i denna lag kontroll av om den verksamhet som granskas uppfyller de krav som följer av lagar och andra bindande föreskrifter. Paragrafen innehåller en definition av begreppet tillsyn. Kontrollen avser efterlevnaden av föreskrifter som är bindande för den granskade verksamheten. Dit hör lagar, förordningar, myndighetsföreskrifter och bindande EU-rättsakter som den granskade verksamheten ska tillämpa. Överväganden finns i avsnitt 9.3.6, 10.3 och 11.3. Tillsynens omfattning och inriktning ska utöva tillsyn över verksamhet som bedrivs av , Säkerhetspolisen eller Kriminalvården. I paragrafen anges vilken verksamhet som tillsynsmyndigheten ska utöva tillsyn över. Tillsynen kan avse , Säkerhetspolisens och Kriminalvårdens hela verksamheter, dvs. samtliga uppgifter enligt polislagen (1984:387) respektive förordningen (2007:1172) med instruktion för Kriminalvården. Tillsynen kan även ske i förhållande till alla bindande föreskrifter som styr hur myndigheterna ska utföra dessa uppgifter. Detta inkluderar föreskrifter som ställer krav på intern styrning och kontroll samt föreskrifter som innefattar proportionalitets- och lämplighetsavvägningar. Överväganden finns i avsnitt 10.2–10.5 och 11.2–11.5. Uppdraget att utöva tillsyn innefattar en befogenhet att granska normbeslut, se avsnitt 10.6 och 11.6. Tillsynen kan även avse enskilda fall. För att tillsynen ska bli effektiv bör enskilda fall där det finns indikationer på strukturella eller allvarliga regelöverträdelser prioriteras. I samband med utrikestransporter som kan komma att innefatta tvång finns det en sådan risk för regelöverträdelser att tillsyn regelbundet bör utövas över enskilda fall. För överväganden se avsnitt 10.9 och 11.9. Tillsynen ska riktas mot , Säkerhetspolisen och Kriminalvården. Den kan omfatta åtgärder av enskilda befattnings- havare verksamma vid de myndigheter som anges i paragrafen, men eventuell kritik ska riktas mot myndigheterna som sådana. Om ett privaträttsligt subjekt självständigt utför ett uppdrag åt någon av de angivna myndigheterna kan åtgärder inom ramen för det uppdraget inte betraktas som en del av myndighetens verksamhet. Åtgärder och underlåtenheter av anställda vid privaträttsliga subjekt, frivilliga etc. kan dock falla inom tillsynsansvaret. Detta under förutsättning att de har agerat under myndighetens ledning och under förhållanden som huvudsakligen liknar dem som hade gällt för myndighetens egna anställda. kan alltid utöva tillsyn över hur och i vilka fall ett privaträttsligt subjekt har anlitats samt över om myndigheten uppfyllt en reglerad skyldighet att utöva intern styrning och kontroll. Överväganden finns i avsnitt 10.12 och 11.12. Tillsynen ska riktas in på förhållanden som är särskilt ingripande eller på annat sätt har stor betydelse för enskilda. ska normalt inte granska förhållanden som annan myndighet har till särskild uppgift att utöva tillsyn över. I paragrafen regleras inriktningen på tillsynen. Tillsynen ska enligt första stycket riktas in på förhållanden som är särskilt ingripande eller på annat sätt har stor betydelse för enskilda. Syftet med inriktningen är att den ska vara vägledande för de prioriteringar som tillsyns- myndigheten måste göra. Den är inte en absolut avgränsning av tillsynsansvaret och utesluter inte några av Kriminalvårdens eller polisens uppgifter. För överväganden se avsnitt 10.7 och 11.7. Med denna inriktning bör tillsynen över Kriminalvården vara fokuserad på den klientnära verksamheten. Tillsynen över polisen bör vara fokuserad på verksamhet som begränsar enskildas rörelse- frihet, inkräktar på deras privatliv, påverkar deras möjligheter att förfoga över sin egendom, som innebär att våld utövas eller liknande. Förhållanden som rör utrikestransporter som utförs med tvång, frihetsberövade barn eller barn med nära anhöriga som är frihetsberövade bör ofta falla inom inriktningen. Enligt andra stycket ska tillsynsmyndigheten normalt inte granska förhållanden som annan myndighet har till särskild uppgift att utöva tillsyn över. Exempel på sådana myndigheter är Data- inspektionen, , Arbets- miljöverket, Inspektionen för vård och omsorg samt Statens skol- inspektion. JK och JO har emellertid inte något sådant särskilt tillsynsområde som avses i paragrafens andra stycke. Regleringen innebär att tillsynsmyndigheten kan utöva tillsyn över förhållanden som faller under annan ordinär tillsyn, men att den för det mesta endast ska uppmärksamma den andra tillsynsmyndigheten på frågor som faller under dess tillsyn och inte själv utreda dem. Överväganden finns i avsnitt 10.8 och 11.8. Tillträde till lokaler och andra utrymmen har rätt att på plats granska sådan verksamhet som står under dess tillsyn. Den har rätt att få tillträde till och att undersöka byggnader, lokaler, fordon, andra utrymmen och utrustning som används i verksamheten. För tillträde till eller undersökning av en intagens bostadsrum eller tillhörigheter eller andra slutna förvaringsställen som en intagen disponerar krävs dock hans eller hennes medgivande. Paragrafen ger tillsynsmyndigheten en generell rätt att på plats granska sådan verksamhet som står under dess tillsyn. Tillsyns- myndigheten har även rätt att få tillträde till och att undersöka byggnader, lokaler, fordon, andra utrymmen och utrustning som används i den verksamhet som granskas. Detta innefattar t.ex. en rätt att få närvara under alla faser av de utrikestransporter som tillsynsmyndigheten ska övervaka. Tillträdes- och undersöknings- rätten innefattar även en rätt att på plats granska och avbilda föremål, t.ex. genom att fotografera. Den ger dock inte tillsyns- myndigheten rätt att bryta sig in i låsta utrymmen. Av andra stycket framgår att samtycke krävs från den som är intagen för att tillsynsmyndigheten ska ha rätt att få tillträde till eller att undersöka hans eller hennes bostadsrum, tillhörigheter eller andra slutna förvaringsställen som han eller hon disponerar. Överväganden finns i avsnitt 15.6. De förvaltningsmyndigheter som omfattas av tillsynen ska lämna de upplysningar och yttranden samt tillhandahålla de handlingar och annat material som tillsynsmyndigheten begär. Detsamma gäller andra förvaltningsmyndigheter och domstolar, om det begäran avser behövs för tillsynen. Skyldighet att på begäran lämna tillsynsmyndigheten de upplys- ningar och yttranden som behövs för tillsynen gäller också den som för det allmännas räkning deltar eller har deltagit i en förvaltnings- myndighets eller domstols verksamhet 1.på grund av anställning eller uppdrag hos myndigheten, 2.på grund av tjänsteplikt, eller 3.på annan liknande grund. Paragrafen anger vilken uppgiftsskyldighet som gäller i förhållande till tillsynsmyndigheten. Överväganden finns i avsnitt 15.3. I första stycket föreskrivs en uppgiftsskyldighet för de förvalt- ningsmyndigheter som omfattas av tillsynen. I skyldigheten att lämna upplysningar och yttranden ingår att sammanställa helt ny information, dvs. att svara på en fråga fast det inte går att hämta svaret ur en befintlig handling. De uppgiftsskyldiga myndigheterna är alltså skyldiga att lämna de begärda uppgifterna även om det förutsätter efterforskning från deras sida. I skyldigheten ingår också att den granskade myndigheten på begäran ska redovisa sin bedömning av aktuella förhållanden. På begäran av tillsynsmyndig- heten ska uppgifterna lämnas skriftligen. I skyldigheten att tillhandahålla handlingar och annat material ingår att tillhandahålla även andra handlingar än allmänna handlingar och material som inte är handlingar i tryckfrihetsförordningens mening. Därtill inne- fattar uppgiftsskyldigheten en skyldighet att tillmötesgå tillsyns- myndigheten om den begär att fortlöpande få uppgifter av visst slag, t.ex. om kommande utrikestransporter som kan komma att innefatta tvång. Samma uppgiftsskyldighet gäller för andra förvaltningsmyndig- heter och domstolar, om det begäran avser behövs för tillsynen. Denna begränsning innebär att de myndigheter som begäran riktas mot kan kräva att begäran motiveras i de fall de inte kan se någon koppling mellan de efterfrågade uppgifterna och den verksamhet som omfattas av tillsynen. har dock bättre förutsättningar att bedöma vad som behövs för tillsynen än den myndighet som innehar uppgifterna. I andra stycket föreskrivs en skyldighet att på begäran lämna tillsynsmyndigheten de upplysningar och yttranden som behövs för tillsynen också för den som för det allmännas räkning deltar eller har deltagit i en förvaltningsmyndighets eller domstols verk- samhet på grund av anställning eller uppdrag hos myndigheten, på grund av tjänsteplikt eller på annan liknande grund. Kretsen av personer som ska omfattas av uppgiftsskyldigheten motsvarar den krets som avses i 7 kap. 4 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), om överföring av sekretess när en uppgift lämnas av en person som fått kännedom om den genom att vara verksam vid en myndighet. Bland dem med uppgiftsskyldighet ingår exempelvis en person från ett bemanningsföretag som under myndighetens ledning arbetar inom , Säkerhetspolisens eller Kriminalvårdens egentliga verksamhet. Uppgifterna ska lämnas skriftligen samt på heder och samvete om tillsynsmyndigheten så begär. I paragrafen föreskrivs att uppgifterna ska lämnas skriftligen samt på heder och samvete om tillsynsmyndigheten så begär. Möjlig- heten att begära att uppgifterna lämnas på heder och samvete bör användas återhållsamt. En sådan begäran kan vara lämplig om de efterfrågade uppgifterna rör förhållanden av särskild vikt för en pågående granskning. Det kan också vara lämpligt med en sådan begäran om det i ett ärende förekommer motstridiga uppgifter eller om det av annan anledning finns skäl att tro att felaktiga uppgifter annars skulle kunna lämnas. Kravet på skriftlighet hindrar inte elektroniska rutiner. Överväganden finns i avsnitt 15.5. får förelägga den som är uppgiftsskyldig att fullgöra sin skyldighet. Föreläggandet får förenas med vite. Detta gäller även ett föreläggande riktat mot staten. Det får dock inte förenas med vite om a)det finns anledning att anta att den som ska föreläggas har begått en gärning som kan föranleda straff eller en straffliknande sanktion, och b)föreläggandet avser utredning av en fråga som har samband med den misstänkta gärningen. Enligt första stycket får tillsynsmyndigheten förelägga den som är uppgiftsskyldig enligt 6 § att fullgöra sin skyldighet. I andra stycket föreskrivs att ett föreläggande om att fullgöra uppgiftsskyldighet får förenas med vite, även i förhållande till staten. Möjligheten att förena ett föreläggande med vite bör dock användas med stor försiktighet. Rätten att vara passiv i medför vidare begränsningar i när ett föreläggande om att fullgöra uppgiftsskyldigheten får förenas med vite. Mot bakgrund av passivitetsrätten föreskrivs att föreläggandet inte får förenas med vite om det finns anledning att anta att den som ska föreläggas har begått en gärning som kan föranleda straff eller en straffliknande sanktion och föreläggandet avser utredning av en fråga som har samband med den misstänkta gärningen. Överväganden finns i avsnitt 15.4. De förvaltningsmyndigheter som omfattas av tillsynen ska lämna tillsynsmyndigheten det biträde den begär för sin tillsyn. I paragrafen föreskrivs att de myndigheter som omfattas av tillsynen är skyldiga att biträda tillsynsmyndigheten. Sådant biträde kan bestå i att myndigheterna gör lokaler, arkiv, diarier, register och andra upp- giftssamlingar tillgängliga för tillsynsmyndigheten. Det kan också bestå i biträde inför en föranmäld inspektion, exempelvis genom att se till att tjänstemän med efterfrågad befattning finns tillgängliga för frågor och att information till intagna sprids inför besöket. Över- väganden finns i avsnitt 15.7. Beslut om vitesföreläggande enligt 8 § andra stycket får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Andra beslut enligt denna lag får inte överklagas. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Enligt första stycket får beslut om vitesföreläggande för att förmå en uppgiftsskyldig att fullgöra sin skyldighet överklagas till allmän förvaltningsdomstol, se avsnitt 15.4.2. Övriga beslut enligt lagen får inte överklagas. Tillsynen ska utmynna i uttalanden om konstaterade förhållandens förenlighet med lagar eller andra bindande föreskrifter. Uttalandena är inte bindande och kan därför inte överklagas. Överväganden finns i avsnitt 13.3.1. I andra stycket föreskrivs att prövningstillstånd krävs vid över- klagande till kammarrätten. 21.2Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:620) om belastningsregister Personuppgifter ur belastningsregistret ska lämnas ut om det begärs av 1.Riksdagens ombudsmän, eller för polisen och Kriminalvården för deras tillsynsverksamhet, 2.Säkerhetspolisen, , , , åklagarmyndighet eller allmän domstol för verksamhet som avses i 2 § första stycket 1–3, 3.förvaltningsdomstol för prövning enligt 2 § första stycket 4 4.myndighet i övrigt i den utsträckning regeringen för vissa slag av ärenden föreskriver det eller för ett särskilt fall ger tillstånd till det. Regeringen får föreskriva att en myndighet som avses i första stycket får ha direktåtkomst till registret. Uppgifter som har förts in i registret med stöd av 4 a § och som avser en gärning som inte motsvarar brott enligt svensk lag eller en gärning som någon har begått innan han eller hon har fyllt , får dock endast lämnas ut till dem som anges i första stycket 1 och endast om uppgifterna behövs för tillsynen över person- uppgiftsbehandling enligt denna lag. Paragrafen har ändrats på så sätt att det i första stycket 1 har lagts till att personuppgifter ur belastningsregistret ska lämnas ut om det begärs av för polisen och Kriminalvården för dess tillsynsverksamhet. Överväganden finns i avsnitt 15.8.2. Paragrafen är i övrigt oförändrad. 21.3Förslaget till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) för polisen och Kriminalvården Om för polisen och Kriminalvården i sin till- synsverksamhet får en uppgift från en enskild, en utländsk myndighet eller en mellanfolklig organisation och skulle en sekretessbestämmelse till skydd för enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden ha varit tillämplig på uppgiften hos den myndighet som ärendet får anses avse, blir den sekretessbestämmelsen tillämplig på uppgiften även hos tillsynsmyndigheten. Det som föreskrivs i första stycket ska tillämpas också om till- synsmyndigheten får uppgiften i sitt bistånd åt annan stat med över- vakning vid sådana gemensamma insatser för återsändande som avses i rådets förordning (EG) nr 2007/2004 av om inrättande av en europeisk byrå för förvaltningen av det operativa samarbetet vid Europeiska unionens medlemsstaters yttre gränser. Första och andra stycket ska inte tillämpas på en uppgift som ingår i ett beslut hos tillsynsmyndigheten. Paragrafen är ny. Genom den skyddas uppgifter om enskildas personliga och ekonomiska förhållanden, som hade varit skyddade i den granskade verksamheten, även om de ges in av enskilda, en utländsk myndighet eller en mellanfolklig organisation. Av första stycket framgår att om tillsynsmyndigheten i sin till- synsverksamhet får en uppgift från en enskild, en utländsk myndighet eller en mellanfolklig organisation och en sekretessbestämmelse till skydd för enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden skulle ha varit tillämplig på uppgiften hos den myndighet som ärendet får anses avse, blir den sekretessbestämmelsen tillämplig på uppgiften även hos tillsynsmyndigheten. Uppgifter om enskilds personliga och ekonomiska förhållanden kan t.ex. ingå i ett klagomål som en enskild har gett in till tillsynsmyndigheten. Myndigheten kan också i sin till- synsverksamhet komma att få uppgifter om enskilda från en utländsk myndighet eller en mellanfolklig organisation, t.ex. inför övervakning vid en gemensam återsändandeinsats. Enligt andra stycket ska detsamma gälla om tillsynsmyndigheten får uppgiften i sitt bistånd åt annan stat med övervakning vid sådana gemensamma insatser för återsändande som avses i rådets förordning (EG) nr 2007/2004 av om inrättande av en europeisk byrå för förvaltningen av det operativa samarbetet vid Europeiska unionens medlemsstaters yttre gränser. I samband med övervakning vid gemensam återsändandeinsats kan tillsynsmyndig- heten få uppgifter om enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden som inte kan hänföras till tillsynen över svenska myndigheter utan enbart till övervakning av annan stats transport. Sådana uppgifter kan t.ex. lämnas in av den utländska myndighet vars transport tillsynsmyndigheten ska övervaka, Frontex eller enskild. Sekretess till skydd för enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden gäller då som om uppgifterna hade getts in till organiserande svensk myndighet. Enligt tredje stycket ska sekretess inte överföras enligt ovan avseende en uppgift som ingår i ett beslut hos tillsynsmyndigheten. Överväganden finns i avsnitt 15.9. Reservation av ledamöterna (S), (MP), (S) och (V) Kommittén föreslår att tillsynsmyndigheten ska ha rätt att förena ett föreläggande om att fullgöra uppgiftsskyldigheten med vite (avsnitt 15.4.2). Ledamöterna från Socialdemokraterna, och anser däremot inte att ett sådant föreläggande bör kunna förenas med vite. Kommittén har föreslagit att uppgiftsskyldigheten ska omfatta statliga myndigheter. Objektsansvariga är de statliga myndig- heterna , Säkerhetspolisen och Kriminalvården. Enligt en allmän princip gäller att statliga myndigheter inte före- läggs vite.1 Samtliga objektsansvariga är statliga myndigheter. Det innebär alltså inte särbehandling av statliga tillsynsobjekt jämfört med privata om tillsynsmyndigheten saknar rätt att förelägga staten vite. Det bör också beaktas att om uppgifter tvingas fram under hot om vite kan det underminera de uppgiftsskyldiga myndig- heternas förtroende för och vilja att samarbeta med tillsyns- myndigheten. Det kan i sin tur försvåra framtida granskningar. Ledamöterna från Socialdemokraterna, gör därför bedömningen att det inte föreligger tillräckliga skäl att frångå den vedertagna principen att staten inte ska före- läggas vite.