sou · H3B370 · 2015-08-04 00:00:00 — En grupp bestående av en person som utses av regeringen, landshövdingen i aktuellt län samt en representant för studenterna vid lärosätet ska lämna förslag på styrelse till reger- ingen. hade det skett genom att hade hämtat in förslag från respektive lärosäte och övriga intres- senter. 42SFS 1993: 100. 43SFS 1994: 1101. 44SFS 1995: 337. 45SFS 1998: 1003. 46SFS 2007: 151. 47SFS 2012: 584. 48SFS 2012: 584. Resurstilldelningssystemet och större förändringar 1993–2014 Sammanfattningsvis har de viktigaste förändringarna varit att rektor är ordförande i styrelsen, och att nomineringen av de externa ledamöterna reglerades 2012 vilket innebar att endast studenterna tillförsäkrades ledamotskap i nomi- neringsgruppen. Antalet ledamöter har varierat över tiden men de externa ledamöterna har alltid haft majoritet. Frågan om styrelsens roll är under utredning (Dir 2014:70). 5.7Tillträde till högre utbildning I och med reformen 1993 blev varje lärosäte en antagningsmyndig- het. Den lokala friheten ledde till att behörighetsreglerna blev allt mer differentierade mellan olika utbildningar, och därmed oöver- skådliga. Detta åberopade regeringen i propositionen Tillträde till högre utbildning m.m.49 och tydliggjorde att reglerna för tillträde till högskolan är en angelägenhet för riksdag och regering eftersom universitet och högskolor ingår i ett nationellt utbildningssystem. I propositionen föreslogs det enskilda lärosätet även fortsättningsvis vara antagningsmyndighet, men den nya myndigheten verket50 skulle få omfattande uppgifter på tillträdesområ- det. Propositionen låg till grund för de nya tillträdesregler som infördes fr.o.m. . Tillträdesreglerna blev då mer likriktade . utfärdade föreskrifter om vilka utbildningar som gav grundläggande behörighet, vilka stan- dardbehörigheter som gällde för olika utbildningar m.m. Parallellt med reform inom högskolan förändrades gymnasieskolan. Nationella gymnasieprogram infördes successivt, som alla skulle ge allmän behörighet till högskolan. Den senaste stora förändringen av tillträdesreglerna skedde när nya tillträdesregler infördes i och med antagningen till hösttermi- nen 2010. Reglerna innebar en skärpning av den grundläggande behörigheten. Dessutom infördes att sökande med betyg utfärdade kan tillgodoräkna meritpoäng för matematik, moderna språk, engelska samt för meritkurser som är angivna för respektive områdesbehörighet. Personer med kompletterande betyg söker i en 1995/96:184. Resurstilldelningssystemet och större förändringar 1993–2014 hade också den så kallade 25:4 regeln – som infördes i samband med reformen 1977 och som innebar att ålder och arbetslivserfarenhet kunde ge allmän behörighet – upphört att gälla.51 Sammantaget innebär detta att i förhållande till tidigare regler gynnar de nya tillträdesreglerna unga sökande, vilket har visats genom att studentpopulationen i högskolan föryngrats (se avsnitt 6.2.2). Examensordningens struktur behölls i stort sett oförändrad . Ett antal yrkesexamina infördes –2001, främst inom vårdområdet (audionom-, biomedicinsk analytiker-, dietist-, ortopedingenjörs-, röntgensjuksköterske-, tandtekniker-, specialistsjuksköterske- och sjukhusfysikerexamen), och en yrkes- högskoleexamen . Några yrkesexamina togs bort. Exempelvis ersattes åtta äldre lärarexamina av en enda lärarexamen, och på sjö- utbildningsområdet slogs några examina samman. Många yrkes- examina fick också ändrade målbeskrivningar, och för några ändra- des poängomfattningen. Bland generella examina var den största förändringen att en ny inriktning inom magisterexamen infördes: magisterexamen med ämnesbredd.52 infördes53 den utbildnings- och examensstruktur som gäller . Bakgrunden till denna var deltagande i den s.k. Bolognaprocessen. Bolognaprocessen syftar till att främja rörlighet, anställningsbarhet och konkurrenskraft som utbildningskontinent, och ett viktigt medel för att nå dessa mål var att skapa jämförbara strukturer för den högre utbildningen i de europeiska länderna. Den största förändringen i den nya utbildnings- och examens- strukturen var att tre nivåer infördes i högre utbildning: grundnivå, avancerad nivå och forskarnivå. Såväl utbildning – dvs. varje kurs – som examen är placerad på en av dessa nivåer. Varje nivå förutsätter och bygger på att studenten har utbildning från tidigare nivå. 2006/07:107. 2003:4, s. 33–34. 2004/05:162. Resurstilldelningssystemet och större förändringar 1993–2014 En annan stor förändring var att en ny examen – masterexamen Masterexamen är en tvåårig examen på avancerad nivå. Magisterexamen – som var fyrårig (djupmagister) eller ettårig (breddmagister som förutsatte en tidigare examen) – blev nu en ettårig examen på avancerad nivå. Därmed finns två generella examina på avancerad nivå. Också på grundnivå finns två generella examina: högskoleexamen, som är tvåårig, och kandidatexamen, som är treårig. Ett antal yrkesexamina togs bort. Av nuvarande yrkesexamina är 29 placerade på grundnivå och 22 placerade på avancerad nivå. En ny examenskategori – konstnärliga examen – infördes. Inom kategorin finns konstnärlig högskoleexamen, konstnärlig kandidat- examen, konstnärlig magisterexamen och konstnärlig masterexa- men – i analogi med de generella examina. I och med den nya examensordningen omarbetades dessutom samtliga examensbeskrivningar så att de följer en gemensam struktur i enlighet med den europeiska övergripande referensramen för examina. Alla examina fick också ett exakt antal poäng. Detta gällde även tidigare för det stora flertalet examina, men för de gene- rella examina och för några yrkesexamina fanns innan reformen i stället ett krav på minst antal poäng. Utöver dessa förändringar i utbildnings- och examensstrukturen infördes ett nytt poängsystem där ett läsårs heltidsstudier motsva- rade 60 högskolepoäng (hp). Vissa examina har fått en ökad poängomfattning , se vidare avsnitt 10.3. 6 Studenterna i högskolan 6.1.1En stor del av gymnasieungdomarna vill studera vidare1 Enligt den undersökning som Ungdomsbarometern genom- för bland gymnasieungdomar uttrycker nästan hälften att de vill fortsätta att studera direkt efter gymnasiet. Ännu säkrare är de på att de vill studera vidare efter studenten: är absolut säkra på detta, och tror att de kanske kommer att studera vidare. har svarat att de förmodligen inte eller garanterat inte kommer att studera vidare. Det är en något högre andel bland de unga kvinnorna än bland de unga männen som vill fortsätta studera. Detta stämmer väl överens med den enkätundersökning som () genom- förde 2013 till elever i gymnasieskolans årskurs 3. Där uppgav av de unga kvinnorna och av de unga männen att de planerar att påbörja en högskoleutbildning . På högskoleförberedande program var andelen högre: 85 pro- cent av kvinnorna och av männen planerade gå vidare till högre studier.2 För de flesta som vill studera vidare är det möjligheten att få ett bra arbete och en bra inkomst som lockar. De allra flesta är också intresserade av vilka yrken som kommer att ha ett rekryteringsbehov och vilka utbildningar som leder till dessa yrken. Bland de svarande i Ungdomsbarometerns enkät uppgav att de redan har kunskap om detta, medan svarade att de 1Avsnittet bygger framför allt på data från Ungdomsbarometerns enkätundersökning (2014) till drygt 10 000 gymnasieelever . Enligt Ungdomsbarometern utgör de svarande en representativ fördelning av hur den unga befolkningen fördelar sig avseende kön, ålder och regioner. 2SCB (2014c), s. 7. Studenterna i högskolan SOU 2015:70 gärna vill veta mera. Det är en betydligt större andel av de unga männen än av de unga kvinnorna som anser sig känna till framtids- utsikter för olika yrken. uppger att det är mycket eller ganska viktigt att de är säkra på att utbildningen leder till ett jobb när de väljer utbildning. uppger att de inte direkt anpassar sina studie- och yrkesval till hur arbetsmarknaden ser ut i fram- tiden. Och anser att det är mycket eller ganska viktigt att utbildningen är inom ett ämne som de är intresserade av. Valet av utbildning sker alltså sannolikt genom en jämkning mellan de ungas ämnesintresse och deras kunskap om den framtida arbets- marknaden. Att enkelt kunna bli antagen till utbildningen, att den ges vid ett visst lärosäte och att kvaliteten på undervisningen är hög är också viktiga parametrar i valet av utbildning. De allra flesta av de elever som vill läsa vidare efter gymnasiet planerar att läsa på ett program. I SCB:s enkätstudie uppger att de vill läsa ett program som leder till examen. vill själva kombinera ihop kurser som leder till en exa- men, och vet inte om de vill följa ett program eller läsa kurser. En stor andel, , uppger att de kan tänka sig att läsa hela eller delar av utbildningen på distans.3 6.1.2Söktrycket varierar mellan utbildningar Intresset för att studera vid universitet och högskolor kan mätas i antalet som anmäler sig som sökande till kurser och program vid universitet och högskolor. Över åren har intresset för högskolestu- dier – mätt på detta sätt – varierat. har antalet sökande legat på en hög nivå. De sökande till högskolan består dels av nya sökande, dvs. per- soner som inte har studerat i högskolan, dels av personer som redan är studenter och söker sig vidare i systemet. I ett längre perspektiv har det skett relativt kraftiga förändringar i antalet sökande, vilket innebär att också konkurrensen om platserna – andelen av de 3 SCB (2014c), s. 17 och 21. sökande som har antagits – har varierat. har antalet sökande ökat , och andelen antagna har minskat. fanns det totalt 364 400 behöriga sökande till program och kurser vid universitet och högskolor. Av dessa sökte knappt hälften, 175 100, till program. Både antalet sökande till pro- gram och till kurser har ökat , dock har antalet sökande till program ökat något mer.4 De sökande fördelar sig dock inte jämt, och konkurrenssitua- tionen varierar mellan olika utbildningar. – 2014 har andelen som kommer in på sitt förstahandsval på program varierat mellan . gällde det för . Enligt Universitets- och högskolerådet var det konkurrens till 61 procentav programmenoch till av kurserna, efter urval 2.5 Med konkurrens avses att det fanns minst en reservplacerad sökande. Det är inte så stora förändringar vilka utbildningar som lockar flest sökande. Av de 175 100 behöriga förstahandssökanden till program sökte 11 600 till civilingenjörs- utbildningen. Till sjuksköterskeutbildningen sökte 8 600 och till juristutbildningen 7 200. Antalet behöriga förstahandssökande till de fyra lärarutbildningarna var sammantaget 16 400 . För program som leder till en generell eller en konstnärlig examen var det flest behöriga sökande inom företagsekonomi och admi- nistration (12 700 sökande), informatik, datavetenskap och system- vetenskap (7 500) och ledning och administration (6 500).6 Hur konkurrenssituationenser ut beror dock på hur många av de sökande som slutligen blir antagna. Flest behöriga förstahandssökande per antagen, bland yrkesexamensprogram med minst 100 antagna, hade utbildningarna till psykolog (9,7 behöriga första- handssökande per antagen), veterinär (7,1), läkare (6,6), jurist (5,6) samt fysioterapeut(5,6). Detta är utbildningar somunder har varit eftersökta. Bland större yrkesexamensprogram med få behöriga förstahandssökande per antagen märks utbildningen till högskole- ingenjör (1,0 behöriga förstahandssökande per antagen), ämneslärare (1,1) och grundlärare (1,4).7 Man bör notera att även om antalet 4UKÄ & SCB (2014c), s. 12, och motsvarande Statistiska meddelanden åren 2010–2013. 5Universitets- och högskolerådet (2014), s. 13. 6UKÄ & SCB (2014c), tabell 6A. 7UKÄ & SCB (2014c), tabell 6A. förstahandssökande per antagenär lågt till dessa utbildningar tillhör de utbildningar som har flesta antal sökande. Tabell 6.1 Antal behöriga förstahandssökande och antagna till yrkesexamensprogram Yrkesexamensprogram med fler än 100 antagna. Tabellen är sorterad enligt högst antal behöriga förstahandssökande. SOU 2015:70 Studenterna i högskolan Anm: Antal förstahandssökande är avrundat till närmaste tiotal. Källa: UKÄ & SCB (2014) Universitet och högskolor. Sökande och antagna till högskoleutbildning på grundnivå och avancerad nivå . Statistiskt meddelande UF 46 , tabell 6A. 6.2De som är studenter Antalet studenter har ökat kraftigt . Höstter- minen 1994 studerade knappt 200 000 personer i högskolan, höst- terminen 2013 hade antalet ökat till 350 000. De allra flesta som studerar vid svenska universitet och högskolor tillhör den svenska befolkningen. Ungefär en tiondel – andelen har varierat – av studenterna är dock inresande studenter, dvs. studenter som ingår i lärosätenas utbytesprogram eller som kommer till på egen hand för att studera. Andelen studenter som enbart läser på fristående kurs har mins- kat och andelen som läser på program har ökat. Under läsåren 2004/05–2010/11 låg andelen studenter som enbart läste på fri- stående kurser på mellan . /13 gällde det för av studenterna, och /14 för 35 pro- cent av studenterna.8 6.2.1Många utbildningar har sned könsfördelning Det är fler kvinnor än män som studerar i högskolan. I alla åldrar var det en större andel av kvinnorna än av männen i befolkningen som studerade. Detta är inte unikt internationellt sett – i de flesta andra är situationen densamma (se kapitel 4). I har könsfördelningen i högskolan varit män och kvinnor , men ser 8 UKÄ & SCB (2015), s. 21. man till enskilda utbildningar är könsfördelningen ofta snedare.9 /13 hade av kurserna vid universitet och högskolor en jämn könsfördelning (inom intervallet 40–).10 Flera orsaker brukar anges som skäl till att fler kvinnor än män studerar i högskolan. En förklaring är att utbildning mot yrken dit män traditionellt söker sig i stor utsträckning ges i gymnasieskolan, medan utbildning mot yrken dit kvinnor traditionellt söker sig finns i högskolan. Av eleverna i gymnasieskolan 2012/13 läste av männen och av kvinnorna på ett yrkesinrik- tat program. En annan förklaring är att kvinnor har bättre studie- resultat i gymnasieskolan och därmed större möjlighet att studera i högskolan.11 Dessutom återkommer kvinnor i större utsträckning än män till nya studieperioder i högskolan.12 är det en lägre andel av de kvinnor som söker än av de män som söker som blir antagna, vilket åtminstone delvis hänger samman med kvinnor i större utsträckning än män söker till utbildningar inom hälso- och sjukvårdsområdet där konkurrensen är stor.13 Både bland kvinnor och män är juridik och samhällsvetenskap det vanligaste ämnesområdet. Näst vanligast bland kvinnor är huma- niora och teologi, medan det bland män var teknik. Könsfördel- ningen är jämnast inom området naturvetenskap. Störst könsskill- nad finns inom vård och omsorg samt medicin och odontologi. Inom teknik och naturvetenskap har könsskillnaderna blivit mindre , då andelen kvinnor inom dessa områden har ökat. Någon motsvarande ökning av andelen män finns inte i områdena vård och omsorg samt medicin och odontologi.14 9UKÄ & SCB (2015), s. 17. 10UKÄ (2014a), s. 119. 11SCB (2014a), s. 31–33. 12Högskoleverket (2012a), s. 5. 13UKÄ & SCB (2014c), s. 8. 14UKÄ & SCB (2015), s. 20. SOU 2015:70 Studenterna i högskolan Antal studenter per ämnesområde /14 samt andelen kvinnor respektive män Andel (%) av studenter Källa: UKÄ & SCB (2015), Studenter och examina, Statistiskt meddelande UF20 . Av yrkesexamensprogrammen är det endast ett fåtal som har en könsfördelning inom det etablerade jämställdhetsintervallet 40–60, dvs. som lägst av någotdera könet. /14 gällde det för utbildningarna15 mot civilekonom, jurist, läkare samt yrkes- lärare och ämneslärare (där det dock skiljer beroende på ämnes- inriktning).16 En högre andel av männen än av kvinnorna studerar på avance- rad nivå. /14 studerade av kvinnorna och av männen på kurser avancerad nivå. Andelen som studerar på avancerad nivå skiljer sig mellan ämnesområden. Inom alla ämnesområden förutom vård och omsorg och konstnärligt område var det dock en högre andel av männen än av kvinnorna som stude- rade på avancerad nivå. Störst skillnad mellan könen fanns inom området medicin och odontologi, där av männen men enbart av kvinnorna studerade på avancerad nivå. För- klaringen ligger antagligen i att män i större utsträckning finns på långa utbildningar där en större del av kurserna är klassificerade på avancerad nivå.17 15Avser könsfördelning bland nybörjare på programmen. 16SCB (2015), tabell 5. 17SCB (2015) s. 20. Att studera på fristående kurser är vanligare bland kvinnor än bland män. /14 studerade av kvinnorna och av männen enbart på fristående kurser. Detta hänger samman med att det bland kvinnorna också är vanligare att studera på distans. Bland kvinnorna studerade på distans –inräknat de somkombinerar distansstudierna med campusstudier – och bland männen gällde det för . Många av dem som läser på distans har en tidigare examen. /14 hade av kvinnorna som enbart läste på distans en tidigare examen, och bland män gällde det för 38 procent.18 När det gäller genomströmning finns det också könsskillnader. Examensfrekvensen varierar mellan olika program men för i stort sett alla gäller att kvinnor avlägger examen i högre utsträckning än män. Detta gäller både på program med en majoritet kvinnor och på program med en majoritet män. (Se vidare avsnitt 10.1.) Pre- stationsgrad – som också kan ses som ett mått på genomströmning –är högre på program än på fristående kurs, och högre på campus- utbildningar än på distansutbildningar. Inom samtliga studieformer är dock prestationsgraden högre för kvinnor än för män. Studentpopulationen har föryngrats . Mellan läsåren 2004/05 till 2013/14 har medianåldern minskat bland stu- denterna från till . Kvinnorna var äldre än männen. Bland studenterna /14 utgjorde åldersgruppen som var av kvinnorna och av männen. Bland både män och kvinnor har denna åldersgrupp ökat, för kvin- nor och för män /05. Även andelen studenter i åldern 22–har ökat : bland kvinnorna och bland männen . Däremot har andelen stu- denter som var minskat, bland kvinnor från , och bland män från 16 till 13 procent.19 18SCB (2015), s. 22 ff. 19SCB (2015), s. 19 ff. Många av distansstudenterna tillhör den äldre åldersgruppen. Bland de studenter som enbart läser på distans var /14. Det kan jämföras med de studenter som både läser på distans och på campus och med dem som enbart stu- derar på campus där var och äldre.20 Eftersom distansutbildning är vanligare bland kvinnor än bland män, och det dessutom är vanligare att kvinnor återkommer till utbildning, blir följden en kraftig dominans av kvinnor i student- gruppen som är . 6.2.3Social snedrekrytering till högre utbildning21 Studenternas sociala bakgrund mäts genom uppgifter om deras för- äldrars utbildning. Uppgifter om social bakgrund finns för studen- ter som är . Om man mäter den sociala bakgrunden bland studenterna och relaterar den till motsvarande uppgifter för befolkningen i sin helhet, ser man att det är en social snedrekrytering till högre utbildning, och att omfattningen av denna inte har förändrats . /14 hade av de nya studenterna i högskolan högutbildade föräldrar, dvs. åtminstone en av föräldrarna hade avslutat en minst treårig eftergymnasial utbildning. I samma nybörjarkull var det som hade föräldrar med låg utbildning, dvs. högst tvåårig gymnasieutbildning. Om rekryteringen till högskolan skulle motsvara fördelningen i befolkningen i åldern skulle förhållandena vara de omvända: av de nya studenterna skulle ha högutbildade föräldrar och skulle ha lågutbildade föräldrar. Den sociala snedrekryteringen blir än tydligare när man studerar enskilda utbildningar. I de fall som föräldrarna är högutbildade läser studenterna i stor utsträckning på långa utbildningar som förbereder för ett yrkesliv som ofta har goda karriärmöjligheter. Några exempel på detta är utbildningar till läkare (av nybörjarna 2013/14 hade högutbildade föräldrar), arkitekt (66 pro- cent), psykolog () jurist () och civilingenjör 20SCB (2015), s. 23. 21UKÄ & SCB (2014b). På de generella programmen börjar studenter med högutbildade föräldrar i stor utsträckning på masterprogram (av nybörjarna 2013/14 hade högutbildade föräldrar). Stu- denter som inte har högutbildade föräldrar finns framför allt på kortare lärar- och vårdutbildningar. 6.2.4Andelen studenter med utländsk bakgrund har ökat22 Studenter med utländsk bakgrund tillhör den svenska befolkningen, men de är antingen födda i ett annat land än eller har två utrikesfödda föräldrar. Andelen nya studenter med utländsk bakgrund har ökat . /13 hade av de nya studenterna utländsk bakgrund, vilket kan jämföras . Uppgifter från SCB och visar på att personer med utländsk bakgrund som har invandrat eller senare är underrepresenterade i högskolan. Bland de 25- åringar som hade utländsk bakgrund och som antingen var födda i eller hade invandrat senast , var övergången till högskolestudier lika hög som bland de 25-åringar som hade svensk bakgrund. Bland 25-åringar med utländsk bakgrund och som invandrat eller senare, var däremot övergången till högskolestudier betydligt lägre. Skillnader i övergång till högre studier är också större i äldre födelsekohorter. Förutom ålder vid invandring spelar föräldrars utbildningsnivå roll för övergången till högskolestudier – liksom den gör för studenter med svensk bakgrund. Även vilket land som man själv eller föräldrarna har invandrat ifrån har betydelse. Studenter med svensk respektive utländsk bakgrund börjar i viss utsträckning på skilda utbildningar. Studenter med utländsk bakgrund finns bland annat i stor utsträckning på utbildningarna till apotekare (av nybörjarna hade utländsk bakgrund), receptarie (), biomedicinsk analytiker () och tandläkare (), och i liten utsträckning på utbildningar till fysioterapeut (), civilekonom(), jurist (), psykolog () och arkitekt (). 22 UKÄ & SCB (2014a). 7 Utvecklingen 1994–2013 Antalet helårsstudenter vid universitet och högskolor ökade från 228 1994 till 298 2013. Ökningen har skett inom utbildningsprogram där antalet helårsstudenter ökade från 147 1994 till 218 2013. På fristående kurser var antalet helårsstudenter i princip oförändrat; en minskning med 500 helårsstudenter från 81 000 till 80 500 . Av ökningen om totalt 70 500 helårsstudenter mellan 1994– 2013 har skett vid högskolorna och vid de fackinriktade universiteten. De traditionella och de nya universi- teten har ökat respektive . svarade de traditionella universiteten för av totala antalet hel- årsstudenter, högskolorna för , de nya universiteten för och de fackinriktade universiteten för Den totala andelen helårsstudenter på program har ökat från (1994) till (2013). De fackinriktade universiteten och de konstnärliga högskolorna hade 2013 en hög andel helårsstudenter på program 90, respektive . Högskolorna och de nya universiteten hade en relativt likvärdig andel, , medan de traditionella uni- versiteten har den lägsta andelen, . När det gäller programutbildningarna är det program med inriktning mot generell examen(i fortsättningen generella program) som har ökat mest, från 36 500 helårsstudenter (1994) till 85 000 eller (2013). Motsvarande ökning på program med inriktning mot yrkesexamen (i fortsättningen yrkesinriktade program) var 108 500 (1994) respektive 130 000 helårsstudenter (2013) vilket är en ökning . Ökningen är ungefär likvärdig vid alla grupper av lärosäten. Program med inriktning mot Utvecklingen 1994–2013 SOU 2015:70 konstnärlig examen (i fortsättningen konstnärliga program) hade 1994 drygt 1 800 helårsstudenter. hade detta antal ökat till cirka 3 100 helårsstudenter eller . Hälften av dessa helårsstudenter fanns 2013 vid de konstnärliga högskolorna. Skillnaden mellan generell respektive yrkesinriktad examen är av mer formell natur i högskoleförordningen men det bör påpekas att båda typerna förbereder för yrkeslivet.