sou · H3B332 · 2015-03-27 00:00:00 — Enligt kartläggningen involverar e-hälsoområdet minst fyra depar- tement, fler än 20 statliga myndigheter, fler än 350 regionala och lokala huvudmän samt samarbetsorganisationer, fler än 20 bransch- och intresseorganisationer, fler än 20 forskningsinstitutioner och fler än 1 000 företag. Kartläggningen visar också på en viss obalans. Det finns många aktörer som är starkt pådrivande av e-hälso- utvecklingen utan att ha formella mandat att styra, som de aktörer som har formella mandat att styra inte är de som är mest pådrivande. E-hälsoområdet har också såväl lokal och nationell som europeisk och internationell prägel. 5.2Myndigheter och andra organisationer på området har en mycket bred verksamhet som rör hälso- och sjukvård, socialtjänst, hälsoskydd och epidemiologi. Enligt instruk- tionen är förvaltningsmyndighet för olika frågor och har mandat att normera, men en stor del av myndighetens uppdrag handlar om att samla och sprida kunskap.4 En viktig del av interoperabilitet är semantisk interoperabilitet i form av entydiga termer och begrepp samt strukturerad infor- mation. Dessa frågor om informationsstruktur, terminologier, standarder och andra förutsättningar för en strukturerad infor- mation har varit prioriterade och drivits på nationell nivå –2005, då arbetet med den första it-strategin inleddes. Social- styrelsen har haft flera regeringsuppdrag i frågan och har även ett nationellt samordningsansvar för att främja en ändamålsenlig och strukturerad dokumentation i hälso- och sjuk- vården och . 3E-hälsomyndigheten (2014), Översiktig kartläggning av eHälsa i . 4Förordning (2009:1243) med instruktion för . Nationell informationsstruktur och nationellt fackspråk har haft ansvaret för att utveckla en enhetlig nationell informationsstruktur och ett nationellt fackspråk för vård och omsorg. Syftet har varit att göra information mer entydig, uppföljningsbar och tillgänglig. Det huvudsakliga arbetet har bedrivit inom ramen för två fleråriga regeringsuppdrag; att utarbeta en nationell informationsstruktur (med redovisning 2009) samt att utarbeta, förvalta och tillhandahålla en nationell terminologi- och klassifika- tionsresurs (med redovisning 2011).5 I samband med dessa uppdrag beslutade regeringen också att skulle bli medlem av Inter- national Health Terminology Standards Development Organisa- tion (IHTSDO) för att tillsammans med andra länder utveckla, förvalta och använda det internationella begreppssystemet Snomed CT. använder uttrycket gemensam informations- struktur som ett begrepp som omfattar både nationell informa- tionsstruktur och nationellt fackspråk (Snomed CT, hälsorelate- rade klassifikationer och termbanken). Den nationella informationsstrukturen består av tre gene- riska modelltyper på två beskrivningsnivåer som ska kunna användas i alla delar av vård och omsorg. Modelltyperna är process- begrepps- och informationsmodell. Beskrivningsnivåerna är en sammanhållande vård- och omsorgsnivå samt specialiseringarna hälso- och sjukvård respektive socialtjänst, vilket ger totalt nio modeller. lanserades en leverans i framtagandet av en ny version av den nationella informationsstrukturen (NI 2015:1). Vidareutvecklingen kommer fortsätta för att ta fram specialiserade modeller som möter användarnas behov. Process- modellerna beskriver kärnprocessen i hälso- och sjukvård och socialtjänst utifrån ett individperspektiv och kan innefatta insat- ser/åtgärder från olika aktörer som är involverade i individens väg genom vården eller . Begreppsmodellerna beskriver vidare företeelser i processen och deras relationer som ställer krav på att viss typ av information dokumenteras, struktureras och kan 5 Uppdragen har redovisats i (2009), Nationell Informationsstruktur – ett regeringsuppdrag inom Nationell Itstrategi för vård och omsorg och i (2011), Nationellt fackspråk för vård och omsorg – Slutrapport och . Ett exempel är företeelserna ”diagnos” och ”mål- tillstånd”. Informationsmodellerna beskriver hur olika typer av information ska struktureras för att alla informationsbehov ska kunna tillgodoses. Nationellt fackspråk ska ge förutsättningar för att beskriva information som skapas runt en individ och dennes hälsa på ett entydigt sätt. Fackspråket inbegriper definitioner av begrepp och termer (i termbank), nationellt fastställda klassifi- kationer och Snomed CT. har översatt Snomed CT och klassifikationer till svenska, tagit fram och testat metoder för förvaltning och utveckling av dessa, samt informerat målgrupperna om det nationella fackspråket. har också en klassifika- tion av socialtjänstrens insatser (KSI) tagits fram av Socialstyrelsen.6 har övertagit informationsmodellen V-TIM från CeHis och V-TIM är integrerad i den senaste versionen av den nationella informationsstrukturen. och Inera ansva- rar gemensamt för den så kallade VIFO-kartan (Verksamhetens Informations- och Funktionalitets-Områden för vård och omsorg med fokus på hälso- och sjukvård) som ger en översikt över den nationella arkitekturen för e-hälsa. Regeringens uppdrag till om gemensam inform- ationsstruktur har övergått från fleråriga till ettåriga.7 Uppdragen har främst handlat om att tydliggöra nationella samordningsansvar för en ändamålsenlig och struktur- erad dokumentation i hälso- och sjukvård, att inrätta och under- hålla en förvaltningsorganisation för detta samt att påskynda arbetet med gemensam informationsstruktur inom olika delar av . Andra frågor i uppdragen har varit att ska inrätta ett vägledande råd (det så kallade e-hälsorådet), ta över 6Uppdrag att vidareutveckla nationell informationsstruktur och fackspråk för användning inom samt utbetalning av medel, regeringsbeslut . 7Uppdrag angående en nationell informationsstruktur och en nationell terminologi- och klassifikationsresurs för hälso- och sjukvården, regeringsbeslut , Uppdrag om nationellt samordningsansvar för en ändamålsenlig och strukturerad dokumentation i hälso- och sjukvården och , regeringsbeslut , Uppdrag att vidareutveckla nationell informationsstruktur och fackspråk för användning inom samt utbetal- ning av medel, regeringsbeslut , Uppdrag att underhålla och förvalta arbetet med nationell informationsstruktur och nationellt fackspråk för hälso- och sjukvården och social- tjänsten, regeringsbeslut , Uppdrag om nationell informationsstruktur och nationellt fackspråk, regeringsbeslut , Uppdrag om nationell informationsstruk- tur och nationellt fackspråk, regeringsbeslut . produkter från CeHis samt att införa den gemensamma inform- ationsstrukturen i interna arbete och register. I uppdraget har regeringen också gett i upp- drag att identifiera och bedöma vilka produkter och verksamheter inom området laboratoriemedicinsk terminologi som kan hanteras av staten. har redovisat en rapport till Socialdeparte- mentet och frågan bereds nu i Regeringskansliet.8 har, på uppdrag av regeringen, för- delat till ett antal försöksverksamheter som pågick . Syftet var att få erfarenheter av införande och praktisk tillämpning av den gemensamma informationsstrukturen samt kunna ge konkreta exempel på användning. Medel fördelades till tio verksamheter i och Region samt i landstingen i , , och ett projekt vid i . Nationellt kodverk för ordinationsorsak En informationskälla som är under utveckling är ett nationellt kod- verk för ordinationsorsak, det vill säga ett medel för att åstad- komma strukturerad information om varför en patient får en viss läkemedelsbehandling. Regeringen har gett i upp- drag att utveckla en sådan nationell källa i form av en databas med ett strukturerat kodsystem för ordinationer. Uppdraget avsåg ordinationer från såväl öppen som sluten vård. I uppdraget ingick även att analysera och lämna förslag till hur en sådan källa kan och bör införas i hälso- och sjukvården. fick använda för uppdraget under 2012.9 Detta uppdrag var också en del av handlingsplanen för den nationella läkemedels- strategin. Syftet med uppdraget var att bygga upp en struktur för en framtida läkemedelsprocess som kan tillgodose de behov av info- rmation om en patients ordinationer, som berörda aktörer har när det gäller både farmakologiska och icke-farmakologiska åtgärder. 8Socialstyrelsen (2014), Laboratoriemedicinsk terminologi – Underlag för nationell samord- ning och finansiering. 9Regeringsbeslut , Uppdrag att utveckla en nationell källa för ordinationsorsak, S2011/5826/FST (delvis). En sådan process förutsätter att det finns en bakomliggande struktur för att dokumentera ordinationsorsaker och att denna struktur används.10 Regeringen har därefter gett i uppdrag att färdig- ställa kodsystemet för ordinationsorsak med avseende på läke- medelsbehandling och godkända indikationer samt uppdatera den delen av kodsystemet som redan skapats. Myndigheten ska också i samråd med och företrädare för hälso- och sjuk- vården och specialistföreningar påbörja en undersökning av vilken ytterligare utveckling av innehållet i kodsystemet som är nödvändig för att uppnå syftet att skapa nytta för såväl patienter som ordinatörer, och minska risken för felaktig användning av kod- systemet. ska också undersöka hur ett utvecklat och utökat innehåll i kodsystemet bör förvaltas.11 arbetar nu med frågan om ordinationsorsak löpande och hanterar huvuddelen av de frågor som lyfts fram i slut- rapporten från regeringsuppdraget. Uppdraget finansierades till med medel från regeringens satsning på de mest sjuka äldre. I överenskommelsen mellan regeringen och SKL om satsningen på de mest sjuka äldre angavs att skulle fortsätta arbetet med att utveckla en ny och nationell källa för ordinationsorsak.12 I den avslutande rapporten lyfter fram vikten av att kodverket kan användas i vårdens it-system. Myndigheten rekommenderar därför att regeringen fattar beslut om en förvalt- ningsorganisation. förslag är att E-hälsomyndig- heten övertar ansvaret för den tekniska driften medan får ansvaret för den innehållsmässiga och terminologiska förvalt- ningen.13 fick i regleringsbrevet i uppdrag att i samråd med göra en ekonomisk analys av vad som krävs för att skapa och upprätthålla ett tekniskt drifts- och förvaltningsansvar för kodverket för ordinationsorsak. I upp- draget ska särskild vikt läggas vid ansvarsfördelningen mellan E- 10Socialstyrelsen (2013), Uppdrag att utveckla en nationell källa för ordinationsorsak – Slut- rapport. 11Regleringsbrev för avseende , S2014/1394/. 12Sammanhållen vård och omsorg om de mest sjuka äldre 2013 – överenskommelse mellan staten och Kommuner och Landsting, S2012/8765/FST (delvis). 13Socialstyrelsen (2014), Uppdrag att utveckla en nationell källa för ordinationsorsak – Slutrapport . Uppdraget ska redovisas den 8 maj 2015.14 Enligt regleringsbrevet ska säkerställa att kodsystemet är innehållsmässigt förberett för distribution till användare och att det finns processer för löpande uppdatering av kodsystemets innehåll. Myndigheten ska dessutom sätta upp rikt- linjer och krav för användningen av kodsystemet med särskilt beakt- ande av aspekterna informations- och patientsäkerhet, integritet och användarnytta. För att möjliggöra en ändamålsenlig och långsiktig distribution av kodsystemet till användare ska och gemensamt ta fram ett förslag till förvalt- nings- och distributionsverktyg. Förslaget ska också innehålla en ekonomisk analys av nödvändiga resurser för att skapa och upp- rätthålla verktyget, tekniskt såväl som innehållsmässigt.15 har redovisat en rapport om laboratoriemedicinsk terminologi, som bereds i Regeringskansliet.16 för laboratoriemedicinska analyser ska integreras i den gemensamma informationsstrukturen. förvaltades de så kallade NPU- koderna av bolaget men förvaltningen upphörde /14. En del av regeringsuppdraget var därför att tillsammans med huvudmännen skulle ta fram en plan för långsiktig förvaltning och finansiering av laboratoriemedi- cinska koder, som en del av det nationella fackspråket. Detta för- slag har redovisats till regeringen. bedömde att ett långsiktigt åtagande innebär att bör verksamheten finansi- eras genom en utökning av förvaltningsanslaget. 14Regleringsbrev för avseende /8929/(delvis). 15Regleringsbrev för avseende (S2014/7686/FST, S2014/8929/(delvis)). 16Socialstyrelsen (2014), Laboratoriemedicinsk terminologi – Underlag för nationell sam- ordning och finansiering. Förutom tillsyn (kapitel 10) ansvarar för drift, underhåll och utveckling av nationellt produktregister för läke- medel (NPL). NPL omfattar alla godkända läkemedel i , både de läkemedel som säljs på apotek och de som inte marknads- förs för tillfället. Uppgifterna i registret används bland annat inom hälso- och sjukvårdens journal- och receptförskrivningssystem. Bakom NPL står , , och (). Inform- ationen till NPL hämtas från informations- system LVIS, TLV:s informationssystem FLIS och och Laboratorier AB:s informationssystem AVALEX. Det är respektive organisation som ansvarar för att den egna informationen som ska ingå i NPL överförs till NPL. Efter sam- manställning av informationen i NPL ges de läkemedelsföretag som står som ansvariga för respektive produkt möjlighet att granska och verifiera informationen. NPL är också grunden för det nationella produkt- och artikelregistret (VARA) som innehåller alla läkemedel samt förbrukningsartiklar och livsmedel som ingår i högkostnadsskyddet. hämtar infor- mation från NPL och granskar nya eller ändrade uppgifter. När informationen är kvalitetssäkrad publiceras en exportfil till nästa mottagare i kedjan, det vill säga apoteken och vården. Informationen i VARA används i nästa led av i princip alla apoteksaktörer och vårdaktörer. E-hälso- myndigheten ansvarar för VARA och hämtar information från NPL. Regeringen har beslutat att överföra ansvaret för de uppgifter som rör sammanställning och förvaltning av läkemedelsleverantörers artikelinformation för läkemedel från till E-hälso- myndigheten från och med den 1 januari 2016.17 Vidare har , på uppdrag av regeringen, utveck- lat ett nationellt substansregister för läkemedel (NSL). 17 Uppdrag att förbereda och genomföra överföring av de uppgifter som rör sammanställning och förvaltning av artikelinformation om läkemedel (regeringsbeslut ), Uppdrag att förbereda och genomföra inordnandet av de uppgifter som rör sammanställning och för- valtning av artikelinformation om läkemedel i (regeringsbeslut 2014- 09-04). öppet register för läkemedelssubstanser som kan användas fritt för utveckling av it-tjänster för hälso- och sjukvården. NSL innehåller kvalitetssäkrad information om alla aktiva substanser samt ett urval av hjälpämnen som förekommer i läkemedel, licensläkemedel och lagerberedningar. All information om produkter, inklusive kopp- ling till aktiv substans, finns i NPL. Substanserna har samma id- nummer i både NSL och NPL så att registren kan användas till- sammans.18 5.2.3E-legitimationsnämnden och Svensk e-legitimation inrättades och har som uppgift att stödja och samordna den offentliga sektorns behov av säkra metoder för elektronisk identifiering och signering (e-legiti- mationer) i den offentliga förvaltningens e-tjänster. Nämnden till- handahåller en infrastruktur för elektronisk identifiering, en så kallad identitetsfederation. I infrastrukturen ingår även regelverk, teknisk infrastruktur och processbeskrivningar. Den nya modellen med ett valfrihetssystem för svensk e-legiti- mation som lanserat ska möjliggöra för offentlig sektor att ställa gemensamma krav och nå en situation där flera olika utfärdares e-legitimationer kan användas i e-tjänsterna. Därmed ska medborgaren själv kunna välja e-legitimation från någon av de leverantörer som godkänts av E-legitimationsnämn- den. Avsikten är att svensk e-legitimation ska införas i offentlig sektor under 2016.19 Enligt en rapport från MSB återstår dock ett antal frågor att lösa innan e-legitimationen kan vara på plats. Det gäller bland annat frågor om skyddet av personlig integritet, säkerhet i tjänsterna, finansiering av infrastrukturen och av even- tuella mervärdestjänster.20 18Mer information finns på 19Mer information finns på , 20Artikel i , ”Skarpt läge för svensk e-legitimation”, , hämtat . Den aktuella rapporten (MSB 2014) heter Framtidens säkra elektroniska identifiering – Framväxt och användning av e-legitimationer. 5.2.4Myndigheten för samhällsskydd och beredskap Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (MSB) har, enligt sin instruktion, ansvar för frågor om skydd mot olyckor, kris- beredskap och civilt försvar, i den utsträckning inte någon annan myndighet har ansvaret. Ansvaret avser åtgärder före, under och efter en olycka eller en kris.21 MSB:s uppdrag handlar till stor del om samordning, utbildning, förebyggande arbete och utvärdering. MSB har också ett uttalat ansvar för att samordna arbetet med sam- hällets informationssäkerhet. Det innebär bland annat att myndig- heten ska stödja och samordna arbetet med samhällets informations- säkerhet samt analysera och bedöma omvärldsutvecklingen inom området. MSB ska också svara för att har en nationell funk- tion med uppgift att stödja samhället i arbetet med att förebygga och hantera it-incidenter. MSB leder ett samarbete där fem andra myndigheter med sär- skilda uppgifter inom området informationssäkerhet deltar; För- svarsmakten, , , och /Säkerhetspolisen. Samarbetet kallas samarbete för informationssäkerhet (SAMFI) och myndighetsgruppen bildades . SAMFI har utarbetat en strategi för åren 2010–2015 för samhällets informationssäkerhet med tillhörande treårig handlingsplan. Handlingsplanen följer i huvudsak SIS (se nedan) handbok för Informations- säkerhet. Informationssäkerhet omfattar både administrativa och tekniska aspekter med avseende på konfidentialitet (skydd mot att obehöriga får tillgång till information), riktighet och tillgänglighet av information. Som komplement till dessa tre aspekter används bland andra även begreppet spårbarhet.22 MSB har också, tillsammans med ett antal myndigheter, tagit fram en strategi med mål för stärkt informationssäkerhet i vård och omsorg, i syfte att skapa en mer samordnad informationssäkerhet. I strategin konstateras bland annat att när det gäller vård och omsorg så saknas det en sammanhållen kravställning för att skydda informationen och de resurser som används för att hantera den.23 21Förordning (2008:1002) med instruktion för Myndigheten för samhällsskydd och beredskap. 22MSB, Strategi för samhällets informationssäkerhet 2010–2015. 23MSB (dnr. 2012-3431), Strategi för stärkt informationssäkerhet inom vård och omsorg. E-delegationen (som formellt är en statlig kommitté) har haft ett samordningsuppdrag gentemot ett antal andra myn- digheter om e-förvaltning. Delegationen består av 16 generaldirek- törer från de mest it-intensiva myndigheterna och en representant för SKL. E-delegationen arbetar enligt information på sin hemsida24 med: 1.att ta initiativ till och koordinera förstudier och projekt som leder till förvaltningsgemensamma tjänster som utgår från privatpersoners och företags behov, 2.att koordinera andra strategiska projekt, det vill säga identifiera gemensamma beröringspunkter för att undvika dubbelarbete, bidra till erfarenhetsutbyte och sprida goda exempel, 3.interoperabilitet (digital samverkan), det vill säga hur myndig- heters olika datasystem ska kunna fungera tillsammans och kommunicera med varandra, 4.att ta fram vägledningar och riktlinjer, 5.att följa upp utvecklingen av myndigheternas arbete med e-för- valtning, samt att 6.följa upp utvecklingen av myndigheternas arbete med e-förvalt- ning. E-delegationen har lämnat ett flertal betänkanden, med förslag om bland annat att SIS bör inrätta ett nationellt it-standardiseringsråd (se nedan), ett antal strategier, vägledningar och riktlinjer, med för- slag om det som är och Statens service- center samt drivit utvecklingen av ett antal förvaltningsgemen- samma utvecklingsinsatser. E-delegationens uppdrag skulle ha avslutats i nuvarande form men regeringen har förlängt delegationens uppdrag till och med den 1 juli 2015.25 E-delegationen förslag till nationell strategi för interoperabilitet utgår från EU:s digitala agenda samt tre andra europeiska styr- dokument; European Interoperability Strategy (EIS), European 2014:37, Ändrad tid för redovisning 2014. Interoperability Framework (EIF) och European Interoperability Architecture (). Arbete pågår med att ta fram svenska mot- svarigheter som benämns Vägledning för digital samverkan, Inter- operabilitetsarkitektur och Förvaltningsgemensamma specifika- tioner (FGS). E-delegationen konstaterar att det inte räcker med teknisk expertis för att åstadkomma digital samverkan. Det måste också finnas kunskap om hur man når en gemensam begreppsförståelse, det krävs kompetens att leda och styra en komplex samverkans- grupp samt djup kunskap om de juridiska och säkerhetsmässiga förutsättningar som föreligger. Detta förutsätter en ram, en arkitektur, som hjälper till att fokusera diskussionerna till de saker som är relevanta för just denna samverkan. Arkitekturen ska beskriva hur aktörerna samverkar – inte hur de arbetar internt, vilka system de använder eller hur deras interna information är struktur- erad. Principerna för digital samverkan ska ge stöd vid utveckling och förvaltning av olika typer av tjänster. Principerna ska även underlätta utveckling och förvaltning av samverkansprocesser som berör flera aktörer. E-delegationens vägledning handlar främst om hur samverkan mellan olika myndigheter och andra aktörer ska gå till, men principerna kan också användas internt hos respektive aktör.26 Enligt E-delegationen har den nuvarande modellen för digital samverkan i samhället flera styrkor, exempelvis att svensk förvalt- ning har identitetsbeteckningar på personer, företag, fastigheter och fordon samt goda erfarenheter från vården när det gäller utveckling av standardiserade tekniska plattformar och tjänster. Men modellen har också svagheter, bland annat att utvecklingen går långsamt till följd av den begränsade förvaltningsgemen- samma styrningen av interoperabilitetsfrågor. Vidare anser E-dele- gationen att det saknas en tydlig målbild för interoperabilitet för de kommande tre till fem åren, vilket gör det svårare att fokusera på rätt nationella insatser. E-delegationen ser en hög medvetenhet om behovet av samverkan kring interoperabilitet men det råder brist på standardisering och brist på mandat att driva och samordna utveck- lingen. 26 E-delegationen (2014), Vägledning för digital samverkan, version 4.0. E-delegationen har lämnat förslag på hur framtidens e-förvalt- ning kan organiseras och föras vidare i ett längre perspektiv. E- delegationen resonerar kring för- och nackdelar med samordning som arbetsmetod men landar i att samordningsmodellen är att före- dra. Det krävs, menar , ökad förvaltningsövergrip- ande digital samverkan mellan statlig och sektor. En ny medlemsorganisation föreslogs för e-förvaltningsfrågorna liknande den kollegiemodell som till exempel har. Ett särskilt samarbetsorgan med sektor föreslogs också.27 E- delegationens betänkande remitterades till ett stort antal instanser och en sammanställning av remissvaren finns på Näringsdeparte- mentet.28 Utredningen noterar särskilt att en remissinstans, SKL, i sitt remissvar efterlyser större mandat för det samverkansorgan som föreslås och menar att frågor om infrastruktur, interoperabilitet och informationssäkerhet samt gemensamma lösningar måste han- teras på en samhällsövergripande nivå.29 Regeringen har pekat på behovet av att främja digital samverkan och aviserade därför en starkare styrning och samordning av över- gripande it-användning i statsförvaltningen. En satsning på 45 mil- joner kronor ska därför göras –2018. Ett strategiskt råd med myndighetschefer inrättas för att biträda . () ska få i uppdrag att stötta rege- ringen i genomförandet av satsningen. Regeringen avser också att inleda en dialog med SKL om förutsättningarna för hur digital samverkan med kommuner och landsting kan utvecklas och förutsättningarna kan förbättras för lösningar som är anpassade för hela landet.30