sou · H3B335 · 2015-03-31 00:00:00 — I nämnda storstadslän är det främst befolkning på öar utan fast landförbindelse som har långa avstånd. Tillväxtanalys har också analyserat tillgängligheten till olika typer eller kategorier av dagligvarubutiker. I områden med låg eller mycket låg tillgänglighet till tätorter är en service- eller trafikbutik både den närmaste och näst närmaste butiken i de flesta fall. Därefter följer kategorin övriga dagligvarubutiker, medan det är mindre än en tredjedel av de bosatta i dessa områden som har en större butik med mer än 400 m² butiksyta som den närmaste eller näst närmaste butiken. Om man i resonemanget lägger till en kvalitetsaspekt som avser bredd och djup i urvalet av dagligvaror, något som i många fall inte kan erbjudas i mindre butiker, t.ex. trafikbutiker, så skulle man kunna hävda att tillgängligheten därför ofta överskattas i områden med låg eller mycket låg tillgänglighet till tätorter. 5.2Relativt stabilt läge för drivmedelsstationerna 5.2.1Lokala lösningar har växt fram fanns 2 800 drivmedelsanläggningar i som var kedjeanknutna och hade ett etablerat samarbete med ett drivmedelsbolag. Därutöver finns 300–400 stationer, s.k. vita mackar, som inte har ett fast avtal med en kedja. Antalen ovan kan jämföras med att 1969 fanns 9 000 bemannade drivmedelsstationer i . har drivmedelsmarknaden omstrukturerats. De största bolagen har förändrat sina stationsnät och mindre lönsam- Tillgången till kommersiell service i glesbygd ma försäljningsställen har antingen avvecklats eller omvandlats till obemannade stationer. Flera kända varumärken har profilerats om eller bytt ägare, vilket också påverkat stationsnätens utbredning. Omstruktureringen har lett till en stor minskning av antalet försäljningsställen för bensin och diesel i alla delar av landet. De största relativa förändringarna har skett i tätorter och tätortsnära landsbygder. Perioden –2012 var läget relativt stabilt i glesbygdsområdena och nedgången . Antalet försäljningsställen i glesbygd 2013 var 214 stycken. Den tekniska utvecklingen har lett till modernare och bränslesnålare bilar med större tankkapacitet . När det blir möjligt att köra betydligt längre innan bränsletanken är tom minskar också behovet av ett finmaskigt stationsnät. Utvecklingen på drivmedelsmarknaden kommer med stor sannolikhet att påverkas av nya tekniska genombrott, såsom nya bränslen och bränsleeffektivare bilar. inleddes extra satsningar på stöd till dagligvarubutiker och drivmedelsstationer. Dessa utökade stöd har haft betydelse för att stabilisera tillgången på drivmedelsstationer som flera lokala lösningar har kommit till stånd och nyetableringar ägt rum. Det finns ett antal små försäljningsställen med låga volymer och låg lönsamhet som gör att strukturen i många områden ändå är sårbar. Enligt uppgifter från branschföreträdare är de ekonomiska marginalerna i branschen relativt goda i grossistledet. Ett s.k. ”priskrig” ägde rum omkring och därefter lades många stationer ner. har lönsamheten i branschen förbättrats vilket främst kommit grossisterna, drivmedelsbolagen, till del. För vita pumpar köps bränslet ofta där det är billigast och på så vis försöker de som driver pumparna att få del av den ekonomiska marginalen. Sannolikt inträffar en situation då lönsamheten åter pressas tillbaka genom att nya aktörer i grossistledet etablerar sig. I gles- och landsbygder finns drivmedelspumpar ofta i anslutning till en dagligvarubutik. Om drivmedelspumparna tas bort påverkas även dagligvarubutikerna genom färre kunder och mindre intäkter, vilket kan få följder även för övrig service. Tillgången till kommersiell service i glesbygd När de stora aktörerna lade ner många stationer försämrades tillgängligheten till drivmedel. På en del små orter utvecklades då nya lokala lösningar för att tillgodose behovet av service. Det har medfört att det finns 300–400 s.k. vita pumpar som inte är knutna till någon etablerad försäljningskedja. De är oftast etablerade i landsbygd och mindre samhällen. Dessa drivmedelsstationer har varierande lösningar när det gäller vem som äger fastigheten, drivmedelsutrustningen respektive drivmedelslagret. På leverantörssidan finns flera exempel där små lokala eller regionala aktörer har breddat sin tidigare verksamhet och erbjuder leveranser av drivmedel till mindre stationer. Det kan handla om företag som tidigare enbart har levererat eldningsolja till hushåll eller diesel till stora fordon och åkerier. De har blivit alternativa leverantörer av bensin och diesel till nystartade mackar eller till stationer där tidigare leveransavtal har upphört. Det har även visat sig vara möjligt för privatbilister att tanka diesel på många befintliga stationer som i första hand riktar sig mot större fordon. Nedan beskrivs med hjälp av några exempel den utveckling som ägt rum . By-macken är en sammanslutning av oberoende drivmedelshandlare som samarbetar om bland annat marknadsföring, upphandling och erfarenhetsutbyte. Genom regional förankring och anpassning vill man verka för att lanthandlare med mack, enskilda mackägare, lokala kedjor och leverantörer av drivmedel samverkar. ”By-macken” startade i med åtta landsbygdsmackar som gick samman. Därefter har konceptet fått spridning över landet och finns nu i flera län. I exempelvis har ”Hela ska leva” genomfört ”” tillsammans med mackägare/småföretagare. Organisationen har samordnat ett länsnätverk och arbetat med gemensamma drivmedelsfrågor. Sammanlagt finns 18 mack- Tillgången till kommersiell service i glesbygd ägare i nätverket i län.1 Nätverkets deltagare har flera olika lösningar vad gäller leveransavtal för drivmedel. Regionala leverantörslösningar finns kopplade till de olika geografiska områdena. mellan och erbjuder ett koncept för att tillhandahålla drivmedel i små anläggningar, s.k. vita mackar. Bolaget, som i första hand tillhandahåller varor och tjänster till jordbruksföretag, driver 35 mackar i med omnejd. I början ägde och drev företaget alla anläggningar men när de stora oljebolagen drog sig undan från landsbygden blev investeringskostnaderna för höga. I stället utvecklades ett koncept där ett byalag eller motsvarande förening gavs möjlighet att gå in med och bli mackägare. Konceptet bygger på att Dalviks skriver avtal med föreningen och står för driften, bränsleleveranser, administration av kortsystemet samt försäkring av innehållet i tankarna. Företaget ger mackägarna full insyn i ekonomin. Försäljningsmarginal och bindningstid är något som båda parter kommer överens om när de skriver ingångsavtalet. Bränslet köper Dalviks från de etablerade oljebolagen. Innan projektet drar igång görs alltid erforderliga markprover för att inte råka ut för några överraskningar. Det vanligaste är att man sätter upp en ny anläggning som alla är tillverkade efter samma modell. Hälften av anläggningarna ägs av Dalviks medan den andra hälften ägs av föreningar. Förutsättningen för att få till stånd en vit mack är att det finns en aktiv förening och drivande bybor som kan skaffa fram medel. Det kan ske genom att sälja andelar till ortsbefolkningen, erhålla bidrag från samfälligheten och söka investeringsbidrag från . 1 Hela ska leva , ”Service i företagsamma bygder, steg 2”, Slutrapport Tillgången till kommersiell service i glesbygd I köptes drivmedelsanläggningen av Skelleftebränslen handel ekonomisk förening har köpt en komplett drivmedelsanläggning av företaget . Kostnaden för anläggningen, inklusive de miljöåtgärder som kommun stipulerat, är . handel står som ägare till anläggningen. För att finansiera inköpet har handel sökt och beviljats investeringsstöd från på av summan, dvs. Resterande finansiering kommer från bybor och fritidsboende som köpt ”andelsbevis” i anläggningen. Anläggningen arrenderas ut till Skelleftebränslen. Enligt arrendeavtalet har handel följande åtaganden: tillhandahålla godkända tankcisterner och pumpar respektive kortpelare, genomföra daglig tillsyn, hålla anläggningen med el och området runt anläggningen i farbart och representativt skick, samt sörja för plogning och eventuell sandning . Skelleftebränslen åtar sig att: sköta driften av anläggningen, dvs. påfyllning av drivmedel, service, reparation och underhåll, ansvara för läckage, svinn och liknande fel, samt betala en hyres- och tillsynsersättning till Kalvträskhandel om /m3 drivmedel. Den genomströmningsersättning som handel erhåller (/m3) ger små intäkter. Däremot drar drivmedelsanläggningen kunder till butiken och framför allt är den en service till bybor, företagare, fritidsboende och besökare. trädde ändringar i kraft i lagen (2005:1248) om skyldighet att tillhandahålla förnybara drivmedel, den s.k. pumplagen. Tillgången till kommersiell service i glesbygd Förändringarna innebär lättnader i kravet att tillhandahålla förnybart genom en höjd volymnivå och att möjligheten till dispens från kravet på att tillhandahålla förnybara drivmedel i det enskilda fallet permanentas. En dispens får ges för så som skälen för dispens kan antas finnas kvar. Sedan lagen antogs 2005 har branschen i stort tillmötesgått kravet att tillhandahålla förnybara drivmedel. De enheter som haft dispens är ofta automater som drivs direkt av drivmedelsbolagen. Men det är inte enbart de större aktörerna som drar fördel av de nu gjorda ändringarna. Enligt Svensk Bensinhandels bedömning finns drygt 100 småföretagare som har eller haft dispens som också kommer att dra nytta av dem.2 Många av de tusentals bensinstationer som har stängts i har förorenat sin omgivning. Det kräver sanering av mark och vattendrag. Svenska petroleum- och biodrivmedelsinstitutet och flertalet av drivmedelsbolagen i har –2014 undersökt och vid behov åtgärdat föroreningar i mark vid mer än 4 000 nedlagda bensinstationer. Verksamheten har bedrivits i det gemensamma bolaget (). Syftet med SPIMFAB har varit att undersöka och vid behov sanera föroreningar i jord och grundvatten på bensinstationsfastigheter, där försäljningen hade upphört . Det finns ingen generell lösning för hur saneringskostnader ska finansieras när en drivmedelsstation läggs ned. finns det tydliga föreskrifter för hur en station ska utformas och drivas från miljömässig synpunkt. Därför sker numera saneringen av tomten, när en station stängs, i samråd med den lokala . Så har det inte alltid varit. lades fem tusen bensinstationer ned utan genomgång av hur oljeprodukterna påverkat omgivningen. 2 Svensk Bensinhandels remissvar över Förslag till ändring i drivmedelslagen (2011:319) och lagen (2005:1248) om skyldighet att tillhandahålla förnybara drivmedel M2011/1835/KI. Tillgången till kommersiell service i glesbygd I tionde kapitel finns bestämmelser som reglerar vem som är ansvarig för att avhjälpa en miljöskada som genom förorening av ett område kan medföra skada eller olägenhet för människors hälsa eller miljön. Enligt huvudregeln är det den som bedriver eller har bedrivit verksamhet eller har vidtagit en åtgärd som har bidragit till föroreningen, den s.k. verksamhetsutövaren, som är ansvarig för ett sådant avhjälpande. Även en fastighetsägare kan bli ansvarig. Frågan om sanering vid nedläggning är ett problem som kan hota fortsatt verksamhet i glesbygd. Mindre aktörer har i regel inte avsatt medel löpande för en sanering vid nedläggning. Man har inte tillräckligt god ekonomi för att genomföra saneringen och skjuter problemet framför sig. Detta leder till att mindre aktörer inte kan genomföra generationsskiften eller sälja sin verksamhet. I samband med övertagande av gamla mackar kan det vara oklart vem som har ansvaret om det föreligger ett behov av miljösanering. Anläggningen kan ha varit i drift , med olika ägare och med olika oljebolag som leverantörer. Detta är en problematik för såväl blivande mackägare som för leverantörerna av drivmedel. Den genonomsnittliga kostnaden för saneringen är per station, men kostnaden kan vara betydligt högre. Det finns exempel på situationer där enskilda stationsägare inte kan lägga ned verksamheten eftersom de då ställs inför ett saneringsansvar som de inte har råd med. De väljer i stället att driva verksamheten vidare för att undvika personlig konkurs. I praktiken kan det handla om att personer som uppnått pensionsåldern håller macken öppen för syns skull, trots att de egentligen vill stänga verksamheten för gott. Svensk Bensinhandel har samarbetat med , Kommuner och Landsting (SKL) och i ett projekt om hantering av miljö- och saneringsansvar när bensinstationer läggs ned. Tillsammans tog man fram ett förslag till hur finansieringen skulle kunna lösas genom en fondering, men finns ingen lösning etablerad. I regleringsbrev har verket fått i uppdrag av regeringen att utreda förutsättningar för och om möjligt föreslå nya finansieringsformer för kostnadseffektiv efterbehandling av förorenade områden där den ansvarige saknar betal- Tillgången till kommersiell service i glesbygd ningsförmåga för en efterbehandling. Myndigheten ska analysera och ge förslag till möjliga finansieringsmekanismer, till exempel branschinitiativ och fondlösningar (SPIMFAB). Apoteksombud utgör ett komplement till de fullvärdiga öppenvårdsapoteken och är viktiga för läkemedelstillgången i gles- och landsbygd. Ombuden finns på orter som saknar öppenvårdsapotek och är etablerade i redan existerande butiker såsom dagligvarubutiker, bemannade drivmedelsstationer och liknande servicepunkter. fanns det 714 apoteksombud i . Antalet kan jämföras med att det finns knappt 1300 öppenvårdsapotek. Ombuden har tre huvudsakliga uppgifter; de är ombud för försäljning av receptfria läkemedel, de är receptförmedlare och de lämnar ut receptbelagda läkemedel och andra apoteksvaror som inte finns i lager hos ombuden. Av de 714 apoteksombuden fanns enbart 39 i tätorter med mer än 3 000 invånare. På tätortsnära landsbygd fanns 503 ombud och i glesbygd 172 (tabell 5.4). Antalet apoteksombud har minskat i antal sett över en längre tidsperiod. Som framgår av tabell 5.4 har antalet ombud minskat från 1999 till 714 stycken 2013. Det är en minskning med över 220 ombud eller . I tabell 5.4 framgår även förändringen de fyra åren 2009–2013. Den visar en minskning med 125 ombud (-). Tillgången till kommersiell service i glesbygd Källa: bearbetning. 1Orter med 3 000 invånare och över, inklusive ett pendlingsomland , definieras som tätorter. Områden med 5–45 minuters pendlingsavstånd utanför tätorterna kallas tätortsnära lands - bygder. Områden som har över 45 minuters avstånd till närmaste tätort definieras som glesbygder. 2År 2013 avser läget . Den största procentuella förändringen, en minskning , har ägt rum i tätorter med minst 3 000 invånare. Men det är i områden med 5–45 minuters pendlingsavstånd utanför tätorter med minst 3 000 invånare, det vill säga i tätortsnära landsbygd som det största antalet apoteksombud har dragits in, 83 stycken (-). Nedgången kan ha flera orsaker, men den främsta orsaken är förmodligen att de butiker som varit ombud har lagts ned. Antalet försäljningsställen för receptfria läkemedel har ökat väsentligt . Antalet öppenvårdsapotek har ökat . Ökningen har ägt rum i områden med en mycket hög eller hög tillgänglighet till tätorter, alltså i eller nära tätorter. I områden med en låg eller mycket låg tillgänglighet till tätorter är antalet apotek oförändrat. Distanshandel är ett komplement till apotekens försäljning av receptbelagda läkemedel och kan för en del konsumenter vara ett fullvärdigt alternativ till ett fysiskt apotek. Läkemedel eller andra varor kan beställas på elektronisk väg via apotekens webbplatser eller genom telefonbeställning. Utlämning kan sedan ske på flera sätt. Varorna kan avhämtas på ett postserviceställe, skickas hem till kundens postlåda eller avhämtas hos ett apoteksombud. Tillgången till kommersiell service i glesbygd Källa: Tillväxtanalys. Tillgången till kommersiell service i glesbygd Det nuvarande servicenätet för post- och paketbefordran infördes då de traditionella postkontoren avvecklades och ersattes med ett system med ombud där kunderna kan lämna och hämta brev och paket, köpa frimärken och utföra andra postärenden. Genom att ombudstjänsterna utförs av dagligvarubutiker, drivmedelsstationer eller annan servicehandel har tillgänglighet och öppettider i de flesta fall förbättrats. Enligt Tillväxtanalys statistik minskade antalet postserviceställen , sett över hela landet. I relativa termer har den största minskningen ägt rum i glesbygder. Där har antalet serviceställen minskat från 146 till 114, eller . I Tillväxtanalys siffror ingår även PostNords företagscenter. Antalet postombud är cirka 1 500. 206 frimärksombud med utlämning, varav 55 i glesbygd, 137 i tätortsnära landsbygd och 14 i tätort. 2I Tillväxtanalys siffror ingår även Postens företagscenter . Enligt uppgift från PostNord har företaget ingen ambition att minska antalet postombud i glesbygd framöver. När postombud försvinner i glesbygd beror det enligt PostNord främst på nedläggning av butiker och att det inte funnits alternativ på orten. tecknade PostNord ramavtal med ICA, Coop och om att utöka samarbetet inom postombudsverksamheten i . Avtalet löper och innebär att PostNord stärker sitt ombudsnät i dagligvaruhandeln. PostNord har utöver detta ramavtal dessutom individuella avtal med andra handlare. Cirka 31 000 personer har längre än 20 minuters resa med bil till det närmaste fasta servicestället för postservice. Det är en ökning Tillgången till kommersiell service i glesbygd med 3 600 personer . Ungefär 5 700 personer har till närmaste postserviceställe, vilket är en ökning med 600 personer . På landsbygden spelar postservice en viktig roll och möjliggör handel mellan företag och privatpersoner, oavsett bostadsort. Den som betjänas av lantbrevbäring kan exempelvis få paket levererade hem utan kostnad. I finns drygt 2 000 lantbrevbärarlinjer som ger service till 764 476 hushåll och 75 471 företag. Hos lantbrevbäraren kan man hämta aviserade försändelser, skicka brev och paket samt köpa frimärken. Utredningen har även tagit del av uppgifter från PTS om hur avstånden till postlådor utanför tätort utvecklats. Det finns en trend mot att något fler hushåll har längre avstånd. Cirka 27 000, eller , av drygt 700 000 hushåll utanför tätort, har postlådan placerad längre än från bostaden. Motsvarande siffra 2006 var 23 000 hushåll eller . Antalet hushåll som har längre än en kilometer till postlådan har ökat från 6 500 till 9 000 hushåll. I fjällvärlden och i skärgården finns cirka 1 100 hushåll som inte har fem dagars postutdelning . beslutade att lagen om grundläggande kassaservice skulle avskaffas och ersättas med det politiska målet att alla i samhället ska ha tillgång till grundläggande betaltjänster till rimliga kostnader. , som var ett dotterbolag till , avvecklades /09. I och med detta slutade också lantbrevbärarna att hantera kontanter. hade ett väl utbyggt kontorsnät där det gick att utföra en rad olika betaltjänster. Bakom avvecklingen av och beslut låg den tekniska utvecklingen med nya sätt att utföra betaltjänster, såsom internetbetalning och en ökad användning av kort för betalningar. Samtliga tre grundläggande betaltjänster; kontantuttag, betalningsförmedling och dagskassehantering, påverkas av en snabb teknik- och strukturförändring. Behov och beteenden förändras inte lika snabbt vilket leder till problem för användarna. Tillgången till kommersiell service i glesbygd områden där kundunderlaget är för litet för att nya betaltjänstlösningar ska utvecklas på kommersiell grund. Det gäller även för grupper som inte vill eller har svårt att använda de nya elektroniska betaltjänsterna. tillhandahålls grundläggande betaltjänster på kommersiella villkor av bankkontor, webbaserade betaltjänster, betaltjänstombud, uttagsautomater och värdetransportbolag. Dagligvarubutiker utgör ofta ett viktigt komplement genom att de erbjuder möjlighet att ta ut kontanter i samband med köp av varor. De ger också möjlighet till begränsade kontantuttag för kunder till butikens samarbetande bank samt svarar för viss betalningsförmedling. I takt med att små lanthandlare upphör med verksamheten påverkas tillgången till kontantuttag i glesbygden. Därför är det viktigt att betaltjänster inte ses som en isolerad fråga utan som en del av det regionala servicearbetet. Från har länsstyrelserna uppgiften att pröva stöd enligt en förordning (2014:139) om statligt stöd till tillhandahållare av grundläggande betaltjänster. Bakgrunden till att ett stöd införts är att det i vissa områden är långt till en uttagsautomat, ett serviceställe där det går att betala en räkning över disk eller ett inlämningsställe för en dagskassa. Bristen på kontanthanteringslösningar är ett problem för både småföretag och bofasta i gles- och landsbygder. Detta är påtagligt också i turisttäta skärgårdsområden. Knappt 38 000 personer av befolkning har längre än färdväg till sitt närmaste kontantuttagställe. Av dessa har mer än 19 000 personer längre än 40 kilometers färdväg till det närmaste fasta servicestället för kontantuttag. Nästan alla är bosatta i de fem norrlandslänen. Närmare 53 000 personer har längre än till sin närmaste betalningsförmedling. Drygt 1 100 arbetsställen med kontantintensiv verksamhet har längre än till sitt närmaste serviceställe för dagskassehantering. Det saknas tillförlitliga uppgifter över en längre tidsperiod när det gäller tillgänglighet till betaltjänster, men sett i ett längre tidsperspektiv är förändringarna betydande. Tillgången till kommersiell service i glesbygd Antalet serviceställen har minskat för samtliga tre servicetyper . Däremot varierar förändringen i tillgänglighet till tjänsterna lokalt över hela landet. Att antalet serviceställen för betaltjänster har gått ned kan till stora delar härledas till beslut att dra in en operatörs tillstånd att bedriva betaltjänstverksamhet. Beslutet medförde direkt och indirekt att ett stort antal ombudsställen för olika betaltjänster stoppades i hela landet och att tillgängligheten till betaltjänster försämrades betydligt i dessa områden. Huvuddelen av verksamheterna hade inte återupptagits då årets inventeringsperiod av serviceställen för grundläggande betaltjänster avslutats.3 De största bankaktörerna har i ett gemensamt bolag, , tagit över skötseln och verksamheten för ägarbankernas alla automater i . Genom arbetet i det gemensamma bolaget sker en samordning av tidigare nät av bankomater. En följd av samordningen är att antalet uttagsautomater i detta nät blir färre . Hur detta kommer att påverka tillgängligheten i olika delar av landet är ännu ovisst. När det gäller det totala antalet uttagsautomater har dessa ökat . är ökningen cirka 450 automater, eller i relativa termer . Förbättringarna finns i samtliga områdestyper men de största förbättringarna har ägt rum i tätorter. Ökningen beror främst på att en aktör, utanför de stora affärsbankernas system, löpande har byggt ut sitt nät av uttagsautomater. PTS har arbetat med att analysera sårbarheten på detta område. Analysen visar att det på cirka 240 orter endast finns ett ställe för kontantuttag med följden att det på en del av dessa orter skulle bli mycket långa avstånd om den uttagsmöjligheten försvann. Analysen visar även att drygt 120 orter skulle få ett medelavstånd på över till närmaste betalningsförmedling om den befintliga skulle stänga. 3 Tillgång till grundläggande betaltjänster – Delrapport 5, Tillväxtanalys PM 2014:26. Tillgången till kommersiell service i glesbygd 5.6Tillgången till elektroniska kommunikationer 5.6.1Butikernas betalterminaler fungerar inte alltid I glesbygd upplever många människor att de inte har en fullgod och fungerande tillgång till bredband och mobiltäckning. Det drabbar bl.a. dagligvaruhandlare när betalningar med kort till och från inte fungerar. PTS har tagit fram en plan med åtgärder för att öka tillgängligheten och minska sårbarheten i områden med begränsad tillgång till infrastruktur för telefoni och internet.