sou · H3B321d2 · 2015-03-02 00:00:00 — Arbetslöshetskassor med en högre än genomsnittlig arbetslöshet kunde få bidraget, som finansierades med en utjäm- ningsavgift. Medlemmarnas avgifter till arbetslöshetskassan skulle tillsammans med andra inkomster täcka finansieringsavgiften och utjämnings- avgiften, samt kassans förvaltningskostnader. Medlemsavgifternas storlek skulle därmed i stort sett endast påverkas av ersättningens nivå samt förvaltningskostnaderna. Det nya finansieringssystemet innebar därmed bl.a. att arbetslöshetskassornas kostnader för utbe- tald ersättning var oberoende av arbetslöshetens omfattning i kas- san. Betänkandet innehöll också förslag på höjd kompensationskvot, slopande av karensen och indexering av arbetslöshetshetsättningen. Detta för att harmonisera arbetslöshetsförsäkringen med sjukför- säkringen. Dessutom fanns vissa förtydliganden rörande säsongs- arbetslösas ersättningsrätt och de föreningsrättsliga reglerna. hade SO också erbjudit sig att ta över administrat- ionen av KAS, men utredningen menade att en sådan förändring inte skulle medföra några ekonomiska vinster. förslag om förändrad finansiering av arbets- löshetsförsäkringen infördes och innebar ett systemskifte för statsbidragshanteringen i arbetslöshetsförsäkringen.52 51Ds A 1987:4. 1987/88:114. Bakgrund till en trygg och effektiv arbetslöshetsförsäkring 1990 tillsattes en utredning för att utvärdera det nya finansierings- systemet för arbetslöshetsförsäkringen. Utredningen skulle också föreslå åtgärder för att förenkla utjämningen av medlemsavgifterna inom arbetslöshetsförsäkringen och föreslå former för en höjning av egenavgiften. Utredningen konstaterade i sitt betänkande 1991 att det nya finansieringssystemet fungerade bra och att det därför inte fanns någon anledning att föreslå ändringar.53 Utredningen hade övervägt en höjning av egenavgiften i arbetslöshetsförsäkringen, men effekt- erna av en sådan höjning bedömdes vara så stora att den, enligt utredningens mening, inte borde genomföras inom ramen för dåva- rande organisation och system. Även utjämningsbidraget bedöm- des fungera bra överlag, men där föreslogs justeringar av systemet Dessa förslag genomfördes emellertid inte. Däremot fördubblades finansieringsavgiften enligt utredningens modell, trots att själv avstyrkt förslaget.54 I stället för i finansieringsavgift skulle kassorna nu bidra av den genomsnittligt utbetalda dagpenningen under det löpande verksamhetsåret. Utredningen om en ny arbetslöshetsförsäkring En utredning om en ny arbetslöshetsförsäkring tillsattes 1992. Utredningen hade i uppdrag att lämna förslag om utformningen och finansieringen av en obligatorisk arbetslöshetsförsäkring. , mot bakgrund av den ökande arbetslösheten, fick utredningen även i uppdrag att lämna förslag om finansieringen av det ackumulerade underskottet i arbetsmarknadsfonden. Utred- ningen lämnade sitt betänkande 1993.55 I betänkandet övervägdes fyra olika modeller för en obligatorisk försäkring. I alla modeller fanns en grundförsäkring och en frivillig tilläggsförsäkring. Skillnaden mellan modellerna bestod i ersätt- 1991/92:38. Bakgrund till en trygg och effektiv arbetslöshetsförsäkring ningsgraden i respektive försäkring, taken för ersättning och ersätt- ningsformen (procentuell ersättning eller s.k. flat rate). Utredningen förespråkade det tredje alternativet, som innebar en grundförsäkring med samma ersättningsbelopp till alla, kom- binerad med en laglig rätt till bidrag från arbetsgivaren. Bidraget skulle gå till en frivillig tilläggsförsäkring som skulle fylla ut grund- försäkringen av ersättningsgrundande lön med ett tak. Grundförsäkringen föreslogs omfatta alla som uppfyllde vill- koren, och dessa villkor skulle anges i lag. Grundförsäkringen skulle finansieras genom generella arbetsgivaravgifter och individ- avgifter genom skatt. Tilläggsförsäkringen föreslogs utgöras av lagstadgade minimi- villkor, som att alla arbetstagare hade rätt till en tilläggsförsäkring och till en del av finansieringen för denna försäkring från sin arbetsgivare. De faktiska ersättningsvillkoren skulle dock utformas av försäkrings- givare och försäkringstagare. Finansieringen av tilläggsförsäkringen föreslogs ligga utanför statsbudgeten. Tilläggsförsäkringen skulle i första hand ordnas genom kollektivavtal på arbetsmarknaden, och i andra hand genom enskilda avtal mellan arbetsgivare och arbets- tagare. Försäkringen skulle administreras av arbetslöshetskassorna och av två (statliga) nybildade arbetslöshetskassor, en för företag- are och en för löntagare. Utredningen lämnade även förslag i enlighet med tilläggsdirek- tivet, dvs. finansieringen av underskottet i arbetsmarknadsfonden, samt en rad förslag på stramare ersättningsregler för att under- stryka arbetslöshetsförsäkringens roll som omställningsförsäkring. Förslagen genomfördes inte. Obligatorisk arbetslöshetskassa införs i två steg Ett nytt förslag till obligatorisk arbetslöshetsförsäkring lades dock fram strax därpå i två propositioner. Avsikten med förslagen i propositionerna var att samtliga förvärvsarbetande med stark anknytning till arbetsmarknaden skulle kunna få en inkomst- relaterad arbetslöshetsersättning utan att vara medlemmar i en arbetslöshetskassa. KAS-systemet skulle kompletteras av en inkomstrelaterad ersättning inom ramen för systemet. Bakgrund till en trygg och effektiv arbetslöshetsförsäkring I den första propositionen föreslogs införandet av en allmän avgift för finansiering av kontantförmåner vid arbetslöshet för att finansiera reformen. Avgiften skulle betalas av den enskilde och vara avdragsgill. Den allmänna avgiften skulle, enligt förslaget, tas ut på summan av inkomst av anställning och annat förvärvsarbete upp till 7,5 basbelopp. I och med införandet av den allmänna avgiften föreslogs finansieringsavgiften slopas. Arbetsmarknadsavgiften föreslogs däremot vara oförändrad. Propositionen innehöll konkreta förslag rörande avgiften, men inte om hur försäkringen skulle reformeras för att omfatta alla förvärvsarbetande. Den nya allmänna avgiften infördes 1994.56 lämnade regeringen en andra proposition till riks- dagen där förslaget om en allmän och obligatorisk arbetslöshets- försäkring konkretiserades.57 Förslaget innebar att alla förvärvs- arbetande med stark anknytning på arbetsmarknaden skulle kunna få inkomstrelaterad ersättning vid arbetslöshet. Om den sökande inte var medlem i en arbetslöshetskassa och därmed inte uppfyllde medlemsvillkoret för att få den vanliga inkomstrelaterade arbets- löshetsersättningen, skulle han eller hon kunna få en inkomst- relaterad ersättning inom ramen för KAS. Med stark anknytning till arbetsmarknaden menades att både ett s.k. avgiftsvillkor och ett arbetsvillkor (samma som tidigare) skulle vara uppfyllt. Avgiftsvill- koret föreslogs innebära att den arbetslöse inom en ramtid före arbetslöshetens inträde skulle ha betalat den allmänna avgiften. Den inkomstrelaterade ersättningen inom KAS föreslogs till nivå och maximalt antal dagar motsvara arbetslöshetsförsäkringens ersättningsnivå och ersättningsperiod. Den nya inkomstrelaterade ersättningen skulle, enligt pro- positionen, administreras av KAS-regionerna på länsarbetsnämnderna, med skillnaden att de hädanefter skulle kallas arbetsmarknadskassor. Arbetslöshetskassornas administration påverkades inte av förslaget. Av propositionen framgick också att regeringen avsåg att återkomma i fråga om organisationen av KAS. antog propositionen i juni 1994.58 1993/94:80, bet.1993/94:AU6. 1993/94:209. 58Först föreslog dock arbetsmarknadsutskottet vissa ändringar i regeringens lagförslag och beslutade att återremittera frågan till utskottet. I det andra betänkandet med Bakgrund till en trygg och effektiv arbetslöshetsförsäkring Efter valet revs reformen upp av den tillträdande socialdemokratiska regeringen och arbetslöshetsförsäkringen ”åter- ställdes” till sin tidigare form.59 18.3.10ARBOM-utredningen och lag om en allmän och sammanhållen arbetslöshetsförsäkring Utredningen om arbetslöshet och omställning tillsattes en ny utredning om ersättning vid arbetslöshet och omställning, kallad ARBOM, med uppdrag att skapa en allmän arbetslöshetsförsäkring. Utredningen lämnade sitt slutbetänkande 1996.60 Förslagen syftade till att öka försäkringsmässigheten i arbetslöshetsförsäkringen och att understryka försäkringens roll som omställningsförsäkring. Arbetslinjen och den enskildes ansvar var viktiga utgångspunkter för utredningen vars mål med försäk- ringen var en stabil arbetslöshetsförsäkring som skulle tåla kon- junktursvängningar och kunna ligga fast . Utredningen menade att införandet av KAS innebar vissa steg mot en allmän arbetslöshetsförsäkring. Den var dock fortfarande uppdelad i två delar i och med att KAS låg under länsarbetsnämnderna och den inkomstrelaterade arbetslöshetsersättningen hanterades av arbetslöshetskassor. Genom att ersätta de två separata systemen med en försäkring i två delar (en obligatorisk del med ett fast grund- belopp och en frivillig inkomstrelaterad del) som i sin helhet skulle hanteras av arbetslöshetskassor ansåg utredningen att det skapades en allmän och sammanhållen försäkring. Alla förvärvsarbetande som uppfyllde ett arbetsvillkor skulle ha rätt till ersättning från den obligatoriska – allmänna – delen av försäkringen. För att kunna få ersättning från det frivilliga försäk- ringsskyddet skulle det krävas att den sökande varit medlem i någon av de arbetslöshetskassor som administrerade försäkringen . anledning av samma proposition föreslog att skulle avslå propositionen, se bet. 1993/94:AU 18 och 26. 1994/95:99. Bakgrund till en trygg och effektiv arbetslöshetsförsäkring Utredningen föreslog att medlemmarnas bidrag till finansieringen av försäkringen skulle öka. Enligt förslaget skulle medlemsavgifterna täcka administrationskostnaderna samt en femtedel av inkomst- bortfallsersättningen. Däremot ansåg man inte att medlemsavgifterna skulle differentieras med avseende på arbetslösheten i de olika arbetslöshetskassorna. En allmän och sammanhållen arbetslöshetsförsäkring resulterade i en proposition där införandet av en allmän och sammanhållen arbetslöshetsförsäkring föreslogs. 61 Den nya arbetslöshetsförsäkringen skulle bestå av en grundförsäkring och en frivillig inkomstbortfallsförsäkring. Arbetslöshetsersättning skulle lämnas dels som ett grundbelopp till den som inte tillhörde en arbetslöshetskassa eller som tillhörde en kassa men som ännu inte hade uppfyllt medlemsvillkoret, dels som en inkomstrelaterad ersättning till den som hade uppfyllt medlemsvillkoret. Den nya försäkringen skulle administreras av arbetslöshets- kassorna. En ny, kompletterande arbetslöshetskassa skulle dock bildas för att arbetslöshetsförsäkringen skulle bli tillgänglig för alla med en viss anknytning till arbetsmarknaden. Kassan skulle bildas av rikstäckande organisationer som företrädde anställda respektive företagare på arbetsmarknaden. Ansvaret för försäkringens finansiering föreslogs även fortsatt delas mellan arbetslöshetskassornas medlemmar, samtliga arbets- tagare och staten. Propositionen innehöll inga genomgripande förslag om för- säkringens finansiering. Dock föreslogs att arbetslöshetskassorna skulle få möjlighet att differentiera avgifterna mellan olika med- lemskategorier om det fanns skäl för det. Denna differentiering skulle dock inte ske på basis av olika arbetslöshetsrisk utan baseras på medlemmarnas ekonomiska förutsättningar.62 Propositionen innehöll också vissa ändringar i ersättnings- villkoren. Den nya lagen antogs i och trädde i kraft . 1996/97:107. Bakgrund till en trygg och effektiv arbetslöshetsförsäkring Knappt tio efter att den nya lagen om arbetslöshetsförsäkring hade trätt i kraft tillsattes en ny utredning av frågan om obligatorisk arbetslöshetsförsäkring.63 Utredningens förslag innebar en ny kom- pletterande arbetslöshetsförsäkring för personer som inte var med- lemmar i en arbetslöshetskassa. Denna skulle gälla vid sidan av den befintliga medlemsbaserade arbetslöshetsförsäkringen och tillsam- mans skulle de utgöra en obligatorisk arbetslöshetsförsäkring. Utgångspunkten för förslaget var att den befintliga arbetslös- hetsförsäkringen som byggde på frivilligt medlemskap skulle påver- kas så lite som möjligt av den kompletterande försäkringen. På några punkter presenterades även förslag som rörde den medlems- baserade arbetslöshetsförsäkringen. Till exempel föreslogs att med- lemsvillkoret och grundförsäkringen skulle avskaffas helt. Vidare föreslogs att inträdesvillkoren i den medlemsbaserade arbetslös- hetsförsäkringen skulle mjukas upp för att underlätta medlemskap i en arbetslöshetskassa. Alfakassan föreslogs betala ut ersättning till dem som inte var medlemmar i någon arbetslöshetskassa. För detta skulle Alfakassan kompenseras med statsbidrag genom Arbetsförmedlingen och IAF. I betänkandet föreslogs också att en ny myndighet skulle skapas för att administrera uppbörden av den s.k. arbetslöshetsförsäk- ringsavgiften. Enligt förslaget skulle den som omfattades av den kompletterande arbetslöshetsförsäkringen, dvs. hade etablerat sig på arbetsmarknaden men inte var medlem i någon arbetslöshets- kassa, betala en årlig avgift. Arbetslöshetsförsäkringsavgiften skulle motsvara den högsta gällande medlemsavgiften i någon av arbets- löshetskassorna för att arbetslöshetskassorna inte skulle förlora medlemmar. En person blev enligt förslaget betalningsskyldig när han eller hon hade haft arbetsinkomster som uppgick till 2,7 prisbasbelopp under ett kalenderår.64 Betalningsskyldigheten bestod tills dess att personen ansågs varaktigt ha lämnat arbetsmarknaden, dvs. uppnått pensionsålder eller inte hade uppfyllt kriterierna för avgiftsskyldig- het . 64När förslaget presenterades 2008 motsvarade 2,7 prisbasbelopp . Enligt prisbasbelopp motsvarar detta . Bakgrund till en trygg och effektiv arbetslöshetsförsäkring Mot bakgrund av det i huvudsak negativa remissutfallet angav regeringen i budgetpropositionen att den inte avsåg att gå vidare med utredningens förslag.65 Den föreslagna lösningen ansågs innebära ett alltför tekniskt komplicerat system. Det fanns enligt regeringen emellertid fortfarande skäl att eftersträva att alla som arbetar bör omfattas av obligatorisk arbetslöshetsförsäkring med rätt till inkomstrelaterad ersättning i händelse av arbetslöshet. Frågan skulle därför prövas vidare inom ramen för den kommande parlamentariska socialförsäkringsutredningen. 18.4Översikt av genomförda reformer rörande ersättningsreglerna Nedan följer en översikt av de större lagändringar av ersättnings- reglerna som genomförts inom arbetslöshetsförsäkringen . En förutsättning för att få arbetslöshetsersättning har alltid varit att den sökande är arbetslös och att han eller hon har ett inkomst- bortfall på grund av arbetslösheten. Utöver detta regleras allmänna villkor i arbetslöshetsförsäkringen, ofta kallade grundvillkoren, i lagen. innebar grundvillkoren att den sökande skulle vara arbetsför och oförhindrad att åta sig arbete, beredd att anta erbjudet lämpligt arbete, vara anmäld som arbetssökande hos den offentliga arbetsförmedlingen, samt inte kunna få ett lämpligt arbete.66 förtydligades de allmänna villkoren genom en bestäm- melse om att den sökande måste anstränga sig för att finna ett lämpligt arbete för att vara ersättningsberättigad. Tanken med denna bestämmelse var att understryka att den sökande själv måste medverka till att lösa arbetslöshetssituationen.67 2008/09:1. 1999/2000:98. Bakgrund till en trygg och effektiv arbetslöshetsförsäkring kompletterades grundvillkoren med en regel om att den sökande även måste medverka till att upprätta en individuell handlingsplan. Handlingsplanen skulle innehålla kraven på sök- aktivitet, aktuella sökområden och bedömningen av lämpligt arbete för den sökande. Den individuella handlingsplanen var tänkt som ett stöd för både den sökande och för arbetsförmedlingen och förutsatte att den sökande deltog i upprättandet av planen.68 trädde nya grundvillkor i kraft. Dessa skulle tydliggöra att det rörde sig om villkor av grundläggande karaktär, dvs. villkor den sökande kunde uppfylla fr.o.m. den första arbetslösa dagen. Även fortsatt skulle den sökande vara arbetsför och oförhindrad att åta sig arbete i en viss omfattning, och han eller hon skulle vara anmäld som arbetssökande hos den offentliga arbetsförmedlingen. Till dessa villkor lades kravet att den sökande i övrigt skulle stå till arbetsmarknadens förfogande, dvs. ha för avsikt att arbeta och att det inte fick finnas hinder mot att göra detta. Genom lagändringen kommer denna grundläggande princip i arbetslöshetsförsäkringen till uttryck direkt i lag.69 Arbetsvillkor och överhoppningsbar tid En utgångspunkt för att få arbetslöshetsersättning har varit att den sökande ska vara förankrad på arbetsmarknaden. krävdes att den försäkrade närmast före arbetslöshetens inträde hade utfört förvärvsarbete inom en ramtid av . Användandet av med arbete jämställd tid vid upp- fyllande av ett arbetsvillkor, dvs. yrkesutbildning, värnplikt eller tilläggssjukpenning enligt lagen om moderskapshjälp, begränsades . En och med arbete eller med jäm- ställd tid kunde bara användas en gång för att uppfylla ett arbets- villkor. I och med att användandet av den jämställda tiden begräns- ades för uppfyllande av arbetsvillkor utvidgades bestämmelsen om överhoppningsbar tiden. Från att enbart ha gällt styrkt sjukdom omfattades nu även värnplikt, vuxenutbildning, och nykterhetsvård m.m.70 1999/2000:139. 2012/13:12. Bakgrund till en trygg och effektiv arbetslöshetsförsäkring infördes lagändringar som innebar att genomförd arbetsmarknadsutbildning eller yrkesinriktad rehabilitering kunde räknas in i arbetsvillkoret och därmed berättiga till arbets- löshetsersättning. Skälet till lagändringen var att det var möjligt att återknyta till en påbörjad ersättningsperiod . Att göra arbetsmarknadsutbildning och yrkesrehabilitering tillgodo- räkningsbara ansågs minimera risken för att sökande skulle avbryta aktiviteten för att återknyta till en sådan påbörjad ersättnings- period.71 gjordes arbetsvillkoret om från att beräknas till fyra.72 infördes en allmän arbetslöshetsförsäkring. Reformen hann dock inte genomföras i alla delar innan den upphävdes , efter ett regeringsskifte. I den allmänna arbetslöshets- försäkringen delades kvalifikationsvillkoret upp i två delar, ett allmänt och ett särskilt arbetsvillkor. Denna uppdelning åter- användes i senare lagstiftning. För att kvalificera sig för en första ersättningsperiod krävdes reguljärt förvärvsarbete. Det allmänna arbetsvillkoret innebar, enligt huvudregeln, minst 75 timmars arbete inom en ramtid av före arbetslöshetens inträde. Påföljande ersättnings- period kunde en sökande kvalificera sig till genom det särskilda arbetsvillkoret. Det särskilda arbetsvillkoret kunde uppfyllas genom beredskapsarbete, arbetsmarknadsutbildning eller yrkes- inriktad rehabilitering, arbetslivsutveckling (ALU) värnplikt eller genom uppbärande av föräldrapenningförmåner m.m.73 återställdes arbetslöshetsförsäkringen till hur den sett ut innan juli 1994. justerades arbetsvillkoret så att det innebar att en sökande måste ha arbetat minst inom en ramtid av före arbetslösheten.74 krävdes åter reguljärt förvärvsarbete för att beviljas en första ersättningsperiod. 1985/86:150. 198/89:100. 73I de två sistnämnda fallen fick dock sammanlagt högst tillgodoräknas. 1994/95:99 och bet. 1994/95:AU5. Bakgrund till en trygg och effektiv arbetslöshetsförsäkring SOU 2015:21 kunde dock uppfyllas genom deltagande i vissa arbetsmarknads- politiska åtgärder eller genom tid med föräldrapenning m.m.75 skärptes arbetsvillkoret så att det krävdes minst 80 tim- mars arbete inom ramtiden på tolv mån- ader för att vara berättigad till ersättning.76 sänktes dock kravet åter. En sökande måste då antingen ha förvärvsarbetat med minst 70 arbetade timmar i eller minst av där den sökande arbetat minst för att vara ersättningsberättigad. Syftet med förändringen var att säkerställa dels att arbetslöshetsersättning bara lämnades till sök- ande med en fast förankring på arbetsmarknaden, dels att personer som arbetade halvtid skulle kvalificera sig för arbetslöshetsersätt- ning. Det var inte givet med ett arbetsvillkor på 80 timmars arbete . trädde nya regler i ikraft, vilka innebar att som mest med tid med föräldrapenning eller genomförd totalför- svarsplikt åter kunde jämställas med arbete vid uppfyllande av arbetsvillkor. slopades återkvalificeringsvillkoret i försäk- ringen. De arbetsmarknadspolitiska program som varit åter- kvalificerande, liksom värnplikt och tid i föräldraledighet blev i stället överhoppningsbara. De subventionerade anställningar som varit återkvalificerande förblev tillgodoräkningsbara i ett arbets- villkor, med undantag för det särskilda anställningsstödet. Föränd- ringen var ett led i att tydliggöra arbetslöshetsförsäkringens roll som omställningsförsäkring. Av samma anledning begränsades den överhoppningsbara tiden till max sju år.78 skärptes arbetsvillkoret till att innebära minst 80 tim- mars arbete under minst sex av ramtidens . Det alternativa villkoret skärptes till minst 480 arbetade timmar under sex sammanhängande månader med minst 50 timmars arbete . Vid samma tillfälle kortades den överhoppningsbara tiden till max . Syftet med regeländringarna var att understryka 1995/96:25. 1995/96:222. 1996/97:107 och bet. 1996/97:AU13. 1999/2000:139. Bakgrund till en trygg och effektiv arbetslöshetsförsäkring betydelsen av förankring på arbetsmarknaden för att arbetslöshets- ersättning skulle kunna lämnas.79 För en anställd krävdes tolv månaders medlemskap i arbets- löshetskassa för att få arbetslöshetsersättning. För att bli medlem i en arbetslöshetskassa krävdes att den sökande var mellan arbetade inom kassans verksamhetsområde minst och minst per arbetsdag. Vid införandet av den nya lagen om arbetslöshetsförsäkring 1998 förtydligades inträdesvillkoret. Det krävdes att den sökande hade arbetat i genomsnitt minst under fyra sammanhängande veckor.81 Tidpunkten för inträde i arbetslöshetsförsäkringen förtydligades 2001, så att inträde beviljades från den 1:a i den månad den sökande ansökte om medlemskap. upphävdes regeln som innebar att en sökande måste uppfylla ett nytt inträdesvillkor vid byte av arbetslöshetskassa. Anledningen till det var att arbetsmarknaden blivit mer rörlig, vilket ställde högre krav på flexibilitet.82 Den s.k. 17-timmarsregeln för att beviljas inträde i en arbets- löshetskassa slopades 2009. Anledningen till detta vara att villkoret ansågs försvåra för den enskilde att bli medlem i en arbetslöshets- kassa. Villkoret ledde dessutom till administration både för arbets- löshetskassorna som för arbetsgivarna. Kravet på ett aktuellt arbete inom arbetslöshetskassans verksamhetsområde upphörde sam- . Förändringen syftade till att öka anslutningsgraden.83 Bestämmelsen om lämpligt arbete har ändrats mycket lite . Den innebär att en sökande, under vissa förutsättningar, kan tacka nej till ett erbjudet arbete utan att det får konsekvenser för 2006/07:15. 1996/97:107. 1999/2000:139. 2008/09:127. Bakgrund till en trygg och effektiv arbetslöshetsförsäkring I bedömningen ska hänsyn tas till den sökandes yrkesvana, förutsättningar och personliga förhållanden. Dessutom måste rimliga arbetsförhållanden råda för att arbetet ska anses som rimligt, dvs., att anställningsförmånerna är förenliga med kollektivavtal, att det inte råder arbetskonflikt på arbetsplatsen och att arbetsplatsen uppfyller kraven för att förebygga ohälsa och olycksfall. infördes ett föreskriftsbemyndigande gällande lämpligt arbete i arbetslöshetsförsäkringen. Som skäl angavs att bedöm- ningen av lämpligt arbete måste kunna variera utifrån arbetsmark- nadens läge, som det krävs preciseringar av vad som ingår i bedömningen för att stärka rättssäkerheten i tillämpningen.84 Bestämmelsen om lämpligt arbete kompletterades med en sär- skild regel om sökområdet , den s.k. 100- dagarsregeln, se kapitel 19 och 20.