sou · H3B386 · 2015-10-07 00:00:00 — Vidare framhåller JA-delegationen att det finns stora skillnader mellan offentlig och privat sektor. Kvinnor återfinns dessutom i betydligt mindre utsträckning på ledande positioner i det privata näringslivet. 7 Se t.ex. SOU 2003:16; SOU 2005:66; SOU 2007:108. Jämn fördelning av makt och inflytande 4.4Representation i politiken – riksdag, regering och EU 4.4.1Andelen kvinnor och män i sammansättning efter val är en av de mest centrala indika- torerna i fråga om makt och inflytande. är demokratins viktigaste institution. Det är den högsta beslutsfattande försam- lingen i landet och i dess viktigaste uppgifter ingår att stifta lagar, besluta om statens utgifter och inkomster i statsbudgeten samt kon- trollera regeringen och myndigheterna. En jämn könsfördelning i är en grundläggande förutsättning för kvinnors och mäns makt och inflytande i politiken och samhället.8 Figur 4.1 sammansättning efter val 1921–2014 Källa: SCB (2014a). 8 Inom forskningen finns flera förklaringar till vad som påverkar könsfördelningen i folk- valda församlingar, bl.a. strukturella, institutionella, kulturella och aktörsorienterade förkla- ringar. Strukturella förklaringar utgår från grundläggande faktorer och förhållanden på systemnivå, såsom betydelsen av socioekonomiska faktorer, grad av demokrati och typ av väl- färdsstat. Institutionella förklaringar lägger vikten på hur de politiska institutionerna är utfor- made, såsom valsystem och förekomst av kvoteringsregler. Kulturella förklaringar betonar betydelsen av attityder och värderingar, bl.a. synen på kvinnors roll i samhället. Aktörs- orienterade förklaringar riktar in sig på att förstå mekanismerna bakom förändring genom att analysera aktörer och processer. För litteraturöversikter, se bl.a. m.fl. (2008); Dahlerup & Leyenaar (2013); Freidenvall (2006). Jämn fördelning av makt och inflytande Utvecklingen mot en jämnare könsfördelning i har sedan allmän och lika rösträtt infördes /1921 varit långsam, se figur 4.1.9 Det var inte förrän vid valet då ett första språng ägde rum: andelen kvinnor bland riksdagsledamöterna ökade då från . En förklaring till ökningen är att 1971 gick från ett tvåkammarsystem till ett enkammarsystem. En annan för- är kvinnors ökade krav på ett mer demokratiskt samhälle med könsbalans i beslutsfattande församlingar.10 Vid valet sjönk andelen kvinnor bland riksdagsledamöterna sedan rösträttens införande, från . Andelen kvinnor i Socialdemokraternas riksdagsgrupp låg också kvar på samma nivå; könsfördelningen i partiet var dock förhållandevis jämn kvinnor och män. Det högerpopu- listiska partiet Ny Demokrati kom in i och dess riksdags- grupp bestod av enbart tre kvinnor () och 22 män. Ut ur åkte , som inte klarade fyraprocentspärren. Vid valet ägde ett andra språng rum: andelen kvinnor bland riksdagsledamöterna ökade från , vilket då var den högsta noteringen i världen. Den genomsnittliga andelen kvinnor i nationella parlament låg 1994 på 13 procent.11 Ökningen av andelen kvinnor i kan förklaras av de krav på ökad när- varo i det offentliga rummet som flera partiers kvinnoförbund ställde mot bakgrund av nedgången i kvinnorepresentation 1991 och det hot om ett nytt parti som det feministiska na under parollen ”Hela lönen, halva makten!” lät framföra. Som en reaktion på dessa krav införde bl.a. Socialdemokraterna principen om varannan damernas på partilistorna.12 Sedan valet har andelen kvinnor bland riksdagsledamöterna successivt ökat från (1994) till (1998), 45 pro- cent (2002) och (2006).13 Vid de två efterföljande valen 9Bergqvist (1994); Freidenvall (2006); (2006); Wängnerud (1998). 10Berqqvist (2015). 11IPU (2015). 12För en analys av de svenska politiska partiernas införande av könskvotering och andra regel- verk för en ökad kvinnorepresentation i politiken, se Freidenvall (2006). 13Inför riksdagsvalet kom jämställdhet åter upp på den politiska dagordningen, bl.a. mot bakgrund av bildandet av ett nytt politiskt parti som särskilt profilerade sig i jämställd- hetsfrågor: Feministiskt Initiativ. Partiet klarade inte av fyraprocentspärren till riksdagsvalet, men lyckades bättre i valen till kommunfullmäktige, där det fick platser i en kommun 2010 och i 13 kommuner 2014. Jämställdhet var också en central fråga under , då Feministiskt initiativ rönte framgångar genom att ta en plats i . Jämn fördelning av makt och inflytande 2010 och 2014 sjönk andelen kvinnor till (2010) respek- tive (2014). Senaste gången en nedgång av andelen kvin- nor bland riksdagsledamöterna skedde var 1991, men har andelen kvinnor sjunkit i två val i rad. Jämfört med 1994, då hade den högsta andelen kvinnliga parlamentariker i världen i genomsnitt, sjönk i samband med valet till plats num- mer 5 på den internationella rankningslistan.14 4.4.2Politiska partier som grindvakter Som framgår av statsvetaren underlagsrapport till denna utredning står förklaringarna till nedgången i andelen kvinnor i att finna hos de politiska partierna.15 Andelen kvinnor är särskilt låg i riksdagsgrupp. När kom in i , 2010, bestod partiets riksdagsgrupp av kvinnor och män. Vid det efterföljande riksdagsvalet, 2014, var andelen kvinnor och andelen män . I flera av de andra parti- erna kan också en minskning av andelen kvinnor bland riksdags- ledamöterna noteras vid valet jämfört med tidigare val. Speciellt anmärkningsvärd är nedgången i , där andelen kvinnor bland riksdagsledamöterna har sjunkit i två val i rad, från 50 pro- cent 2014. I tabell 4.1 visas andelen kvinnor bland partiernas kandidater och valda 1991–2014. 15Bergqvist (2015). SOU 2015:86 Jämn fördelning av makt och inflytande Andel nominerade och valda kvinnor i , 1991–2014, riksdagspartier Not: I Ny Demokrati nominerades och valdes kvinnor 1991–1994. Källa: SCB (2014a). Av tabell 4.1 framgår att det finns vissa skillnader mellan riksdags- partierna avseende andelen nominerade (kandidater) och valda kvin- nor. Tre grupperingar kan urskiljas: de rödgröna partierna har nomi- nerat som kvinnor och som mest kvinnor –2014. De borgerliga partierna har nominerat mellan kvinnor . Sverige- demokraterna utmärker sig genom att ha nominerat betydligt färre kvinnor, mellan . Liknande mönster återfinns när det gäller andelen valda kvinnor, även om det inte är lika tydligt. Inom de rödgröna partierna har som kvinnor och som mest kvinnor valts till riksdagsledamöter –2014. Inom de borger- liga partierna har mellan och kvinnor blivit valda till riksdagsledamöter. Relativt stora skillnader finns dock mellan de borgerliga partierna, liksom skillnader . Inom Sverige- demokraterna har kvinnor blivit invalda. Forskningen visar att partierna är grindvakter i politiken; partierna avgör bl.a. vilka av sina företrädare som ska kandidera till (och andra folkvalda församlingar) och i vilken ordning de ska pla- ceras på listorna.16 Det betyder att väljarna tar ställning till vilka 16 Se exempelvis Bjarnegård (2013); Freidenvall (2006); (2013); Lovenduski och (1995). Jämn fördelning av makt och inflytande kandidater de vill lägga sin röst på först efter det att partierna har gjort en gallring och rangordning av sina respektive kandidater. Partiernas privilegium att sätta samman sin egen partilista påverkar följaktligen också könsfördelningen av kvinnor och män på parti- listan. Generellt har de rödgröna partierna haft en högre kvinnorepresen- tation i än de borgerliga partierna. En förklaring till varia- tionen mellan partierna är att de rödgröna partierna i högre ut- sträckning än övriga partier går till val med partilistor där varannan kandidat på valsedeln är kvinna och varannan man, så kallade varvade listor (eller principen om varannan damernas). Socialdemokraterna, har alla infört någon form av köns- kvotering.17 Inom Socialdemokraterna praktiseras exempelvis princi- pen varannan damernas som innebär att kvinnor och män ska varvas på partilistorna. listor ska bestå av kvinnor och i ska partilistorna bestå av av respektive kön, plus minus en person. Inom de borgerliga partierna finns olika former av målsättningar och rekommendationer om en jämn fördelning av kvinnor och män på partilistorna. Dessa regler är dock av frivillig karaktär, och benämns ofta inom forskningen som ”soft quotas”.18 Det enda parti som inte har infört någon form av regelverk gällande könsfördelningen på partilistorna är Sverigedemo- kraterna. är också det parti som har lägst andel kvinnor i sin partigrupp i . I tabell 4.2 visas en översiktlig bild av partiernas regelverk gällande könsfördelningen på parti- listorna.19 17Sverige har till skillnad från många andra länder inte infört någon lagstiftad könskvotering till politiska församlingar. har ca 80 länder lagstiftat om könskvotering, se ; Dahlerup red. (2006); Dahlerup och Freidenvall (2005), (2008), (2010); (2009). (2006). 19För mer detaljerad information av regelverken, se Freidenvall (2006), Wängnerud (2001), www. SOU 2015:86 Jämn fördelning av makt och inflytande Partiernas regelverk för könsfördelningen på partilistorna (förenklad bild). Målsättning om jämlik representation på Rekommendation om kvinnor på partilistor Rekommendation om jämlik representation på Rekommendation om kvinnor på partilistor. rekommendation om varvade listor av endera kön, plus minus en, på Källa: ; Wängnerud 2001; Förutom partiernas regelverk om könsfördelningen på partilistorna, spelar även topplaceringen på listorna roll för kvinnorepresenta- tionen i de folkvalda församlingarna. Om ett parti enbart har ett mandat i en valkrets får partiet antingen eller valda kvinnor beroende på om en kvinna toppar listan eller inte. Om ett parti har två mandat och tillämpar varvade listor väljs en kvinna och en man, dvs. partiet får kvinnor och män, oberoende av vem som toppar listan. Om ett parti har tre mandat, och tillämpar varvade listor, får partiet antingen kvinnor eller kvinnor beroende på om en kvinna toppar listan eller inte. Om män toppar merparten av ett partis listor är sannolik- heten stor att partiets kvinnorepresentation blir låg, i synnerhet om partiet är litet och har enbart ett mandat i varje valkrets. Av tabell 4.3 framgår i vilken utsträckning partierna har placerat kvinnor i toppen på partilistorna inför valen 1991–2014. Jämn fördelning av makt och inflytande SOU 2015:86 Toppkandidater på riksdagslistorna, andel kvinnor. Källa: SOU 2007:67; Alnevall 2009; utredningens egna bearbetningar. Tabellen omfattar partier som är representerade i . Andelen kvinnor som har placerats i toppen på listor till riksdagsval har både ökat och minskat . Vid valet hade av alla listor en kvinna i toppen.20 Drygt – 2006 – hade ungefär hälften av listorna en kvinna i toppen (44 pro- cent). har andelen listor med kvinnor i topp minskat, till 2014. Den huvudsakliga förkla- ringen till minskningen går att finna i inträde i . Inga av listor inför valen 2010 och 2014 hade en kvinna i topp. Det finns dock stora skillnader mellan partierna. Inför valet hade , riksdagslistor som toppades av en kvinna. Av listor toppades av en kvinna. Av , och listor toppades däremot 45, av listorna av en kvinna. Andelen kvinnor som placeras i toppen på listorna kan dessutom fluktuera inom partierna. Ett illustrativt exempel är som vid valet inte hade någon riksdagslista med en kvinna i topp, för att ha en andel om kvinnor i topp vid valen 2006 och 2010. 20 SOU 2007:67. Jämn fördelning av makt och inflytande 4.4.5Inrikes och utrikes födda kvinnor och män i Andelen utrikes födda riksdagsledamöter har ökat från till . ökade dock andelen utrikes födda i populationen, från till 16,5 procent.21 Utrikes födda är därmed underrepresenterade i riks- dagen i förhållande till sin andel i befolkningen. Med tanke på att kvinnor generellt sett är underrepresenterade bland de förtroende- valda skulle det kunna förväntas att gruppen utrikes födda kvinnor är sämre representerade än gruppen utrikes födda män. Så är inte fallet. Även om skillnaderna är små har andelen utrikes födda kvin- nor varit större än andelen utrikes födda män vid fem av sju riks- dagsval –2014. Vid riksdagsval sjönk antalet utrikes födda kvinnor (från 15 kvinnor 2010 till tio kvinnor 2014) medan antalet utrikes födda män ökade (från 13 män 2010 till 19 män 2014), se figur 4.2. Figur 4.2 Riksdagsledamöter –2014, andel kvinnor och män totalt och andel utrikes födda kvinnor och män Källa: SCB (2014a). Bland de utrikes födda kvinnorna och männen har merparten ett nordiskt ursprung. Vid valet var fem ledamöter (varav tre kvin- nor och två män) födda utanför gränser. Vid valet hade andelen ökat till 14 ledamöter (varav åtta kvinnor och sex män). 21 SCB (2014a). Jämn fördelning av makt och inflytande Vid valet var andelen kvinnor födda utanför gränser fem kvinnor (av totalt tio utrikes födda kvinnor) och nio män (av totalt 19 utrikes födda män). Sammanfattningsvis kan det konstateras att andelen kvinnor i har ökat stegvis, förutom under då både nedgångar och uppgångar kan noteras. har andelen kvinnor i minskat från 2014. Det innebär att utvecklingen inte är linjär och att det därmed inte går att räkna med att den alltid går framåt.22 4.4.6Kvinnor och män i Många, men inte alla, riksdagsledamöter har en plats i något av riks- dagens utskott. En utskottsposition är viktig för att få inblick och inflytande i arbete. Här bereds regeringens propositioner och skrivelser, riksdagsledamöternas motioner samt diverse EU- relaterade frågor. Utskotten har dessutom möjlighet att väcka egna initiativ inom sina respektive kompetensområden. Andelen kvinnor i utskott är i stort sett i paritet med andelen kvinnor bland riksdagsledamöterna. I takt med att män har ökat sin andel bland riksdagsledamöterna vid de senaste två valen har även utskotten fått en mer ojämn könsfördelning. Mellan perioden –2013 har andelen kvinnor bland ledamöterna utskott minskat från . Även andelen kvinnor bland utskottsordförande- posterna har minskat . Den vertikala arbets- delningen har därmed förstärkts. Den Jämställdhetspolitiska utred- ningen Makt att forma samhället och sitt eget liv konstaterade i sitt betänkande 2005 att män utgjorde en majoritet bland ordförandena i medan kvinnor utgjorde en majoritet på vice ordförande- posten.23 Mot denna bakgrund väckte utredningen frågan om det fanns ett ”glastak” i riksdagspolitiken eller om kvinnor kom- mer att nå även ordförandeposterna i samma utsträckning som män. 22Inom forskningen beskrivs utvecklingen gällande könsfördelningen i beslutsfattande församlingar i och övriga nordiska länder som inkrementell (incremental model), till skillnad från utvecklingen i många andra länder där ett snabbspår har tagits (fast track model), Dahlerup & Freidenvall (2005). Jämn fördelning av makt och inflytande Utvecklingen tyder på att frågan måste tas upp igen. I politiken finns ofta en horisontell arbetsdelning mellan kvinnor och män.24 Det innebär att det finns ett könsmönster där kvinnor företrädesvis finns representerade i utskott som bereder sociala frågor och frågor om vård, omsorg, utbildning och kultur, medan män dominerar på områden relaterade till ekonomi, teknik och försvar. var könsfördelningen i utskotten nästan helt jämn kvinnor och män och uppdelningen i olika kvinnodominerade och mansdominerade områden var inte lika tydlig som . I och med nedgången av andelen kvinnor bland riks- dagsledamöterna och 2014 har emellertid könsmönstret återigen stärkts. Det kan exempelvis nämnas att andelen kvinnor i finans- utskottet har sjunkit från . sjönk andelen kvinnor från i försvarsutskottet, medan andelen kvinnor låg på i både socialutskottet och utbildningsutskottet. Efter valet utgör kvinnor av ledamöterna i finansut- skottet och försvarsutskottet och av ledamöterna i social- utskottet respektive utbildningsutskottet. Även om könsbalans i beslutsfattande positioner är ett viktigt mål i sig betyder det inte att ökad representation alltid ger reellt inflytande i motsvarande grad. En intervjustudie med ett slumpmässigt urval av ledamöter i 2005 visar att många riksdagsledamöter anser att manliga riksdagsledamöter har lättare att nå de positioner som ger makt och inflytande i och att det finns många synliga och osynliga strukturer i som understödjer män.25 Omvänt framhåller riksdagsledamöterna att kvinnliga riksdagsleda- möter möts av lägre tolerans och högre krav från omvärlden och har svårare att nå fram och synas i politiken. Av intervjustudien fram- går också att riksdagsledamöterna anser att de kvinnliga riksdags- ledamöterna i högre grad än de manliga har åldern emot sig och 24Bergqvist (2015). 25Riksdagsförvaltningens utredningar (2005). Jämn fördelning av makt och inflytande saknar de etablerade kontaktnät som ger tyngd och inflytande.26 Av intervjustudien framgår också att kvinnliga ledare och kvinnor som driver jämställdhetsfrågor motarbetas. Sexuella trakasserier och ned- sättande kommentarer om kvinnor förekommer också. I en uppföljande intervjustudie med riksdagsledamöter framträder en mer positiv bild.27 De intervjuade riksdagsleda- möterna tecknar en relativt ljus bild av jämställdheten i , särskilt i relation till äldre tider och i relation till omvärlden. Kritiska röster framträder dock också, särskilt bland kvinnor i det rödgröna blocket. I studien diskuteras tänkbara förklaringar till den bild som framträder. Enligt rapportförfattarna står en förklaring att finna i påtagliga generations- och partivisa skillnader. Flera av de intervjuade riksdagsledamöterna är relativt unga och har av naturliga skäl inte varit delaktiga i den kamp för ökat inflytande som deras ”förmödrar” hade utkämpat. Partisammansättningen bland de intervjuade 2010 var dessutom en annan än i den intervjustudie som gjordes 2005. Den ideologiska förskjutning som detta innebar ansågs kunna på- verka såväl problemformuleringar som retorik. En annan förklaring som framhålls i rapporten är att jämställdhet har blivit politiskt korrekt bland riksdagsledamöterna; när alla är ”för” jämställdhet minskar också lite av den politiska sprängkraften. Ytterligare en förklaring som anförs i rapporten är att de insatser som har gjort , mot bakgrund av de resultat som hade framkom- mit i den föregående intervjustudien, hade gett faktiska resultat. Bland insatserna ingick bl.a. fastställandet av ett handlingsprogram för jämställdhet för varje mandatperiod, regelbundna seminarier för utskottspresidier och introduktion om bl.a. jämställdhet för alla nya ledamöter.28 4.4.7Andelen kvinnor och män i regeringen och har det, med något undantag, varit en jämn könsför- delning bland statsråden. Dagens regering () består av 11 kvinnor och 11 män. Dock har ännu inte någon kvinna varit stats- 26Riksdagsförvaltningens utredningar (2005:5). 27Riksdagsförvaltningens utredningar (2012). 28Riksdagsförvaltningens utredningar (2005). Jämn fördelning av makt och inflytande Andelen kvinnor bland statssekreterarna, inklusive kabinett- sekreterarna minskade från mellan (januari). En förklaring till att andelen kvinnor bland stats- sekreterarna har varit förhållandevis låg kan sannolikt kopplas samman med att det är en dold maktposition, som inte har varit föremål för granskning i media eller varit synlig för väljarna på samma sätt som gäller för statsråden. I enlighet med den s.k. He-for-She-policyn, som regeringen introducerade 2014, ska emellertid lika många kvinnor som män finnas på alla politiskt tillsatta poster inom stats- förvaltningen senast . , 2015, är köns- fördelningen jämn bland statsråd, statssekreterare och politiskt sak- kunniga.29 I sammanhanget bör nämnas att det finns en grupp av politiska tjänstemän som kan kallas för policyprofessionella. Någon statistik fördelat på kön finns inte för denna kategori av tjänstemän.30 hör kommittéväsendet (de offentliga utred- ningarna), som har en viktig funktion för att förbereda och utreda politiska beslut. Utredningen damernas satte under 1980- talet utnämningarna till offentliga kommittéer och styrelser under lupp.31 Utredningen kunde konstatera att 1981 var enbart av det totala antalet medverkande i kommittéer kvinnor. Utred- ningens arbete resulterade i konkreta mål och en tidsplan för genom- förandet. Bland annat fastställdes målet om könsbalans. Detta arbete gav under en förhållandevis goda resultat med en ökning till kvinnor 1996 och till 2000.32 ökade andelen kvinnor bland alla kommittédeltagare från . En närmare granskning av statistiken visar emeller- tid att andelen kvinnor var lägre bland ordförandena än bland leda- 29Mellan 2002 och ökade även andelen kvinnor bland de administrativa cheferna inom från . Med administrativ chef avses tjänsten som administrativ chef vid varje departement. 30Garsten, och Svallfors (2015). I ett bidrag till den pågående Demokrati- utredningen redogör , och för sin forskning om denna ganska okända kategori politiska makthavare. Enligt dem är policyprofessionella inte folkvalda politiker. De är inte heller valda av medlemmar i de organisationer de arbetar för. Snarare är policyprofessionella personer som är anställda för att bedriva politik. Enligt deras mening kan intåget av denna nya kategori i svensk politik, en grupp som inte sällan har otydliga roller och oklara mandat men betydande inflytande, få konsekvenser för både trans- parensen och ansvarsutkrävandet i politiska processer, vilket i sin tur kan riskera undergräva det demokratiska systemets legitimitet. 32Bergqvist (1994). Jämn fördelning av makt och inflytande ökade andelen kvinnor bland alla ordförande från . Mantrat ”Ju högre upp i hierarkin desto fler män” synes därmed fortfarande gälla. 4.4.8Andelen kvinnor och män i Andelen kvinnor bland svenska EU-parlamentariker är hög. Sedan blev medlem i EU 1995 har andelen kvinnor bland de svenska EU-parlamentarikerna överstigit . Vid tre val har andelen kvinnor överstigit , 2004 (), 2009 () och 2014 (). 4.5Representation i politiken – kommuner och landsting ligger andelen kvinnor stadigt på i kommunfullmäktige och runt 47–i . Efter valet är den genomsnittliga andelen kvinnor i kommunfullmäktige och i . Det innebär inga större förändringar sedan föregående val.33 Utvecklingen är därmed mer eller mindre stillastående. Medan representationen av kvinnor i är tillfredsställande, är det anmärk- ningsvärt att mycket lite har hänt vad gäller andelen kvin- nor i kommunfullmäktige. Som påpekar i sitt underlag till denna utredning kan andelen kvinnor variera mycket mellan landets olika kommuner och landsting.34 Exempelvis varierade kvinnors andel i kommunfullmäktige efter valet mellan i kommun och i kommun. Andelen kvinnor i kommunfullmäktige varierar också mellan de olika politiska partierna.35 Efter valet varierade den genom- snittliga kvinnorepresentationen från i Sverigedemokra- 33Vid valet ökade den genomsnittliga kvinnorepresentationen i kommunfullmäktige med en procentenhet, från till . 34Bergvist (2015). Jämn fördelning av makt och inflytande terna till i Miljöpartiet.36 En förklaring till skillnaden mellan partierna är att de rödgröna partierna i högre utsträckning än övriga partier går till val med partilistor som är varvade (precis som i ). Socialdemokraterna, har alla infört någon form av könskvotering.37 Också inom de borgerliga partierna har olika former av rekommendationer och målsättningar om en jämn fördelning av kvinnor och män införts, men dessa regler är inte tvingande på samma sätt som könskvoteringsreglerna. Inom litteraturen kallas ofta dessa former av rekommendationer och målsättningar för mjuk kvotering, ”soft quotas”.38 4.5.1Ordförandeposter i kommun- och landstingspolitiken Det råder även förhållandevis stora skillnader mellan kommuner och landsting när det gäller andelen kvinnor och män på de olika för- troendeuppdragen. Kommunfullmäktige är en betydligt mer mans- dominerad politisk församling än , och detta förhållande blir än mer markant på de ledande positionerna. Posten som ordförande och vice ordförande i kommunfullmäktige domineras av män.