sou · H2B390 · 2015-01-01 00:00:00 — 1795 utlyste den franska militären en belöning på för en ny metod att bevara mat för härar. experimenterande och tester i franska flottan tog den franske konditorn och bryggaren hem priset 1810. patenterade lösning var kokning i glasburk med lock. Den bräckliga glasburken kunde dock inte mäta sig med metallburken och en process patenterad av engelsmannen presenterades . Men glasburken förblev länge populär för hemkonservering och för mera exklusiva livsmedel. Konservburken blev populär under Krim- kriget, och samt på upptäcktsresor. Men plåtburkarna var svåra att öppna och det krävdes hammare och huggmejsel eller bajonett. Det var först genom uppfinningen av konservöppnaren som konservburken fick en bredare spridning. Men inte kom en mera användarvänlig konstruktion, som står sig än . Under kom den lilla fickmodellen med utfällbart skärblad. Enligt började man i att experimentera med plåtburkar för öl, men först hade man en burk som var tät och som bevarade ölets smak. 1955 introducerades ölburken i i samband med att motboken slopades och starköl började säljas på systembolaget. måste burkarna öppnas med ett särskilt verktyg. kom olika typer av s.k. lättöppningslock och dagens modell introducerades . började man testa burkar av aluminium och sedan tillverkning i startats är den heldragna aluminiumburken dominerande på den svenska marknaden (SÖF). Figur 1 Olika typer av burköppnare Plåtburken tillverkas av aluminium eller stålplåt i två eller tre delar. Till den tvådelade burken stansas runda eller fyrkantiga tunna plåtstycken som bearbetas med särskilda verktyg och formas till en burk med botten i ett stycke och till önskvärt format och storlek, t.ex. ölburk eller sillburk. Metallstyckena stansas ur plåt i stora ark eller på rulle. Tvådelade burkar kan göras mycket tunna vilket innebär mindre åtgång av metall. Stabiliteten i en sådan tunn burk förstärks dels genom att ge burken en särskild profil i toppen och botten med en avtagande diameter mot burkens ändar och dels genom att fylla med en kolsyrad dryck, som i den förslutna för- packningen skapar ett inre tryck på väggarna. Den tredelade burken, som är vanligt för matvaror och icke kolsyrade drycker, består av en öppen cylinder samt botten och lock. Cylindern tillverkas av ett rektangulärt plåtstycke, som efter det att ytskiktet applicerats, rullas ihop och svetsas samman. Bottnen monteras hos burktillverkaren genom falsning. I en fals- maskin viks burksida och botten så att det skapas en femskiktad skarv mellan cylinder och botten, se bild. Tätningen i säker- ställs genom ytskiktet och kan förstärkas med en packning. Publicerad med tillstånd av . Genom särskilda anpassningar på locken för både två- och tre- delade burkar kan de öppnas utan särskilt verktyg. Förpackningen (burk och lock) är sedan färdig för leverans till livsmedelsindu- strin/förpackaren för fyllning. Efter fyllning monteras locket genom falsning. Därefter värme- behandlas burken med innehåll. Uppvärmningstemperatur och -tid väljs med hänsyn till vilken hållbarhet man vill uppnå och att inte smaken påverkas mer än vad som är godtagbart. Öl pastöriseras vanligtvis vid ca . Matvaror sterilkonserveras ibland upptill . till burkar av glas eller plast Det förslutningsbara locket kan tillverkas med olika typer av gäng- ning. För tillfredsställande tätning kompletteras ytskiktet med en plastpackning på undersidans ytterkant. Vissa plastburkar försluts med en tunn aluminiumfolie s.k. aluminiumoblat. Metalltuber för t.ex. kaviar eller mjukost formas genom extrude- ring av ett metallstycke, vanligtvis av aluminium. Metalltuben har den speciella egenskapen att den skyddar innehållet mot yttre på- verkan även efterhand som hatten skruvas av och förpackningen töms. Därigenom kommer bara den mindre ytan under hatten i kontakt med mikroorganismer och syre i den omgivande luften. Detta ytskikt ersätts efterhand som tuben töms. Metallen är lufttät och hindrar syre från att tränga in och orsaka härskning. Den mekaniska påfrestning, som det skyddande ytskiktet på tubens in- sida utsätts för när tuben töms, ställer särskildas krav på detta skikt. Flaskförslutningar i form av kronkorkar och skruvkorkar Kapsyler för flaskor med kolsyrade drycker såsom läskedrycker och öl samt spritdrycker och liknande kan innehålla BPA, men vanligtvis täcks den inre ytan av ett BPA-fritt plastskikt för att undvika läckage. Dessutom är kontaktytan mot innehållet liten och man torde kunna bortse från eventuell BPA-exponering från dessa typer av förpackningar. Plasttråg för halvfasta varor bl.a. vissa margarin- och mejeripro- dukter förseglas med en tunn aluminiumfolie. Undersidan på denna aluminiumfolie är belagd med polyeten som fäster mot trågets ytterkant vid förseglingen. Något ytterligare ytskikt behövs inte för att avgränsa metallen från innehållet. Smör- eller margarinförpackningens aluminiumfolie skiljs från innehållet med ett vaxat papper. Alternativ till material baserade på BPA Informationen i denna bilaga kommer från en rapport om alternativ till BPA-baserade material som överlämnats till franska parlamentet (Franska regeringen, 2014). Bilagan är en återgivning av den franska rapporten och slutsatserna är därför rapportskrivarnas. Polyfenylsulfon (PPSU) liknar polysulfon, men BPA har ersatts med en difenylgrupp. Materialet används för att tillverka nappflaskor. Fördelarna med materialet är att det har goda meka- niska och fysikalisk-kemiska egenskaperDet är också okrossbart, lätt, klarar UV-strålning och höga temperaturer samt är luktfritt. Nackdelen är att det är svagt gulfärgat. Ämnet är inte klassificerat under CLP och det är heller inte registrerat under Reach. Polyetersulfon (PES) kan framställas från flera olika mono- merer, bl.a. BPS. Liksom i fallet med PPSU har PES använts för att ersätta polykarbonat i nappflaskor. Fördelarna är att det är värme- tåligt och motståndskraftigt mot oxidation, strålning och röntgen- strålning, samt mot syror och baser. Materialet har även goda mekaniska egenskaper. Den främsta nackdelen är att PES kan tillverkas av BPS som misstänks vara hormonstörande och ha lik- nande egenskaper som BPA. Dessutom är materialet dyrare än polykarbonat. BPS ingår i programmet för ämnesutvärdering under Reach 2014(CoRAP, 2014). Polyamid (PA) är helt transparent och kan användas som ersättning till polykarbonat. Polyamid kännetecknas av stöttålighet, tålighet mot oljor och fetter vid höga temperaturer, motståndskraft mot syror och baser, motståndskraftigt mot utmattning, att det tar upp fukt från luften och att det klarar temperaturskillnader. polyamid (främst importerad från ) kan dock innehålla formaldehyd och primära aromatiska aminer. Det finns ett antal olika polyamider som kan ersätta polykarbonat. PA-6,6 kan ersätta polykarbonat i flaskor, nappflaskor och livsmedelsförpackningar. PA-11 som kan tillverkas från ricinolja kan ersätta BPA i flaskor och livsmedelsförpackningar. Materialet är godkänt för användning i kontakt med livsmedel. Priset är tre till fyra gånger högre än för polykarbonat. PA-12 kan användas som ersättning för poly- karbonat i nappflaskor och är godkänt för användning i material i kontakt med livsmedel. Materialet är dyrare än polykarbonat. Två ämnen som ingår i PA-6,6 är harmoniserat klassificerade i CLP. Hexametyldiamin är klassificerat som skadligt vid förtäring, skad- ligt vid hudkontakt, orsakar allvarliga frätskador på hud och ögon, samt kan orsaka irritation i luftvägarna. Adipinsyra är klassificerat för att orsaka allvarlig ögonirritation. Polyeten (PE) tillverkas genom polymerisering av eten. Även 1-okten, 1-hexen och 1-buten kan användas. Det finns två huvud- typer av PE – HDPE och LDPE. HDPE står för High Density Polyethene (högdensitetspolyeten) och framställs vid så lågt tryck att polymerkedjorna hinner bildas till raka kedjor, vilket ger ett styvt material. LDPE (Low Density Polyethene – lågdensitets- polyeten) tillverkas vid högt tryck vilket ger kedjor och ett mjukt material. HDPE används till återanvändbara flaskor till t.ex. juice. Materialet är stöttåligt, tåligt mot kemiska produkter, okäns- ligt för vatten, ogenomträngligt för vattenånga, har utmärkta elekt- riska egenskaper, är lätt att tillverka och går att återvinna. Nack- delarna är att det inte är helt genomskinligt och att det inte är temperaturtåligt. LDPE kan ersätta polykarbonat i flaskor och livs- medelsbehållare. Det är tåligt mot kemiska produkter, har en låg genomsläpplighet för vatten och är mer elastiskt än HDPE. Efter- som det är ett opolärt material kan det användas som isolator. PE innehåller två ämnen som är klassificerade; eten (extremt brand- farlig gas, kan göra att man blir dåsig och omtöcknad) och 1-buten (extremt brandfarlig gas). Polypropylen (PP) framställs från propylen. Det kan ersätta polykarbonat i nappflaskor, barnserviser, barnartiklar, återanvänd- bara vattenflaskor, tallrikar och i livsmedelsklassade förvaringskärl. Det är slagtåligt, har bra motståndskraft mot kemiska produkter, klarar temperaturer över 100 ˚C, tåligt för nötning, mycket styvt, vattentätt, genomskinligt och lätt att återvinna. Till nackdelarna hör att det är naturligt opalescent, har låg UV-beständighet och att det är elastiskt. Dessutom kan det uppstå problem med täthet och lukt när materialet åldras. Eftersom ytan är mindre slät än poly- karbonat finns en risk för bakterietillväxt. PP innehåller propylen som är klassificerat som en extremt brandfarlig gas. Co-polyester kan ersätta polykarbonat i användningar i material i kontakt med livsmedel. Tritan framställs från dim- etyltereftalat, 1,4-cyklohexandimetanol och 2,2,4,4-tetrametyl-1,3- cyklobutandiol. Monomererna blandas i olika proportion för att ge materialet olika egenskaper. Alla ingående monomerer är registre- rade under Reach. Det tillverkande företaget anger på sin hemsida att de ingående monomererna är testade för hormonstörande egen- skaper och testerna varit negativa. Tritan® är godkänt för att användas i material i kontakt med livsmedel i EU och i . Tritan® kan ersätta polykarbonat i nappflaskor, vattenautomater, återanvändbara flaskor, husgeråd, hushållsapparater samt medicin- teknik (dialysmaskiner). Materialet är helt transparent, slagsegt värmetåligt, flexibelt, styvt, är motståndskraftigt mot kemikalier och frätande rengöringsmedel och klarar 500 cykler i en disk- maskin. Dessutom är det, i jämförelse med polykarbonat, lättare att tillverka, billigare och lättare med lägre densitet. Tritan® innehåller etylenglykol som är klassificerat som skadligt vid förtäring. Polyetentereftalat (PET) är en polyester som tillverkas av etylenglykol och tereftalsyra. Det kan ersätta polykarbonat i flas- kor och livsmedelsförpackningar. Det finns en oro att etylenglykol och tereftalsyra kan ha effekter på fertiliteten. Fördelar med PET är att det är hårt, det är tåligt mot nötning och stötar, det är mot- ståndskraftigt mot oljor, kolväten saltlösningar och kallt vatten. Materialet är också ogenomträngligt för vatten, gaser och smaker samt går att återvinna. Kristallint PET tål frysning, klarar mikro- vågsugn och 220 ˚C i vanlig ugn. Däremot klarar PET inte värme och varmvatten. PET innehåller etylenglykol och dietylenglykol som båda är klassificerade som skadligt vid förtäring. Det senare ämnet kommer att ingå i programmet för ämnesutvärdering under Reach 2015. Enligt uppgifter från det tillverkande företaget till Anses kan material som baseras på isosorbid användas som alternativ till polykarbonat. Isosorbid framställs genom dehydrering av sorbitol (en sockeralkohol) som själv framställs genom hydrering av glukos. Isosorbid används vid tillverkning av nya polyestrar och poly- karbonater. Det tillverkande företaget anger att polykarbonat som framställs från isosorbitol har liknande eller bättre egenskaper än polykarbonat framställt från BPA. Dessa polykarbonater används för högpresterande tekniska tillämpningar och Anses anger i en rapport att användning i material i kontakt med livsmedel inte kan förväntas. Polyestrar framställda från isosorbid kan ersätta BPA-baserad polykarbonat i material i kontakt med livsmedel, t.ex. i kärl som kan användas i mikrovågsugnar. Dessa material har egenskaper som påminner om modifierad PET (t.ex. amorf PET – PETG) med hög värmetålighet, stor möjlighet till att bearbetas samt en god tålighet för kemikalier. Enligt det tillverkande före- taget är material som tillverkas av isosorbid framställda från för- nybar råvara och är nedbrytbara. De framställs från ett ämne som inte är giftigt och uppfyller heller inga kriterier för att klassificeras under CLP. Materialen har utmärkta optiska egenskaper, hög motståndskraft mot kemikalier, UV-strålning och höga tempera- turer. Tillverkning kan ske på befintliga anläggningar som anpassas och monomererna är godkända för tillverkning av plastmaterial i EU. Det krävs en hög grad av renhet vid polymeriseringen och produktionskapaciteten är liten. Priset är också högre än för andra monomerer. Ämnet är hydrofilt och har en låg reaktivitet vilket gör att det inte kan ersätta BPA i alla användningar. Det kan inte ersätta epoxi baserad på BPA i ytskikt i livsmedelsförpack- ningar av metall. Polyeterimid (PEI) tillverkas från en aromatisk diamin som kondenseras med en ftalsyraanhydrid. Plasten är transparent med en gul ton och är godkänd av FDA för att användas i kontakt med livsmedel. Den är värmetålig, har bra mekaniska och elektriska egenskaper och bra flamskydd, med en låg rökutveckling vid för- bränning. Eftersom plasten kan ångsteriliseras passar den bra för att användas i medicintekniska produkter. PEI kan också stå emot hydrolys och klarar strålning. Till nackdelarna hör att kostnaden för materialet och för bearbetning är hög. Materialet har också en låg motståndskraft mot starka baser och halogenerade lösnings- medel. PEI är inte harmoniserat klassificerad under CLP och är inte registrerad under Reach. Polylaktid (PLA) är en polyester som framställs från förnybara råvaror. Bakteriell fermentering används för att framställa mjölk- syra från sockerrör, sockerbetor, vete, majs eller cellulosa. Forsk- ning har visat att materialet kan användas till livsmedelsförpack- ningar, muggar och plastfilm. Enligt ett företag som citeras i den franska rapporten har PLA under använts inom medicinteknik. PLA kan även depolymeriseras tillbaka till mjölk- syra, som efter rening åter kan användas för att framställa PLA. Till fördelarna med materialet hör goda mekaniska och optiska egen- skaper och att det fungerar som en barriär mot fetter, oljor och smaker. Denna typ av plast är halvgenomsläpplig för ånga, vilket gör att den lämpar sig väl för förpackning av grönsaker. PLA kan dessutom komposteras och är biologiskt nedbrytningsbart. Nack- delarna är att materialet är skört, har låg styrka vid temperaturer över 45˚C och är känsligt för hydrolys. Mjölksyra är inte harmo- niserat klassificerat i EU. Topas® IT X1 är en blandning av två olika material, ett baserat på cyklisk olefin och det andra på styren. Materialet har bra optiska egenskaper, är stöttåligt och lätt att forma. Transparensen kan dock skifta med temperaturen. Materialet är motståndskraftigt mot po- lära föreningar, men inte mot opolära föreningar såsom fetter och oljor. Möjliga användningsområden är medicinteknik och material i kontakt med livsmedel. Priset är högre än för polykarbonat. gör en ämnesutvärdering under Reach för butadien, en av ingredienserna i Topas® IT X1 eftersom det finns oro kring dess toxikologiska egenskaper. Flera av ämnena som ingår i Topas® IT X1 är harmoniserat klassificerade i EU: eten (extremt brandfarlig gas, kan göra att man blir dåsig och omtöcknad), styren (reproduk- tionsstörande kategori 2, brandfarlig vätska och ånga, irriterar huden, orsakar allvarlig ögonirritation, skadligt vid inandning, miss- tänks kunna skada det ofödda barnet, orsakar organskador (hörsel- organ) genom lång eller upprepad exponering), butadien (extremt brandfarlig gas, kan orsaka genetiska defekter, kan orsaka cancer). Det görs en ämnesutvärdering under Reach för butadien. Material som baseras på melamin kan användas som alternativ till polykarbonat i serviser, köksgeråd och barnserviser. Dessa material klarar höga temperaturer och ljus men är dyra. Melamin innehåller formaldehyd som är klassificerat som cancerframkal- lande kategori 1b, köncellsmutagen kategori 2, giftigt vid förtäring, giftigt vid hudkontakt, orsakar allvarliga skador på hud och ögon, kan orsaka allergisk hudreaktion, giftig vid inandning, misstänks kunna orsaka cancer, misstänks kunna orsaka genetiska defekter samt kan orsaka cancer. och gör en ämnesutvärdering av formaldehyd under Reach. Akrylnitrilbutadienstyren (ABS) är en plast som består av tre olika monomerer: akrylnitril, butadien och styren. Den kan an- vändas som ett alternativ till polykarbonat i serviser, köksgeråd och i vattenkokare. En plastleverantör har enligt den franska rapporten uppgett att ABS används i konsumentvaror (leksaker, telefoner, skyddshjälmar), bilindustrin (interiöra dörrpaneler, stolsöverdrag, galler, paneler, spegelhöljen), vitvaror (höljen till vitvaror, kontroll- paneler, dammsugare), gjutning (plåtar, duschkabiner, traktortak, möbler, ytskikt på kylskåp). ABS är hårt, har en god dimensions- stabilitet, är tåligt för slag, repor, värme och fukt. Materialet är lätt att gjuta och forma och har utmärkt elektrisk isolering. Det står också emot syror, baser, alkoholer och animaliska, vegetabiliska och mineraloljor. Till nackdelarna hör opacitet, att materialet gul- färgas vid utomhusbruk (och kräver därför stabilisatorer) och att det har en mjölkig transparens. ABS är också mycket elektro- statiskt och kräver därför antistatiska tillsatser. Alla de tre ingående ämnena är harmoniserat klassificerade. För information om klassi- ficering för styren, se material av melamin och för information om butadien, se Topas® IT X1. Akrylnitril är klassificerat som mycket brandfarlig vätska och ånga, giftigt vid förtäring, giftigt vid hud- kontakt, orsakar hudirritation, kan orsaka allergisk hudreaktion, orsakar allvarliga ögonskador, giftigt vid inandning, kan irritera luftvägarna, kan orsaka cancer samt giftigt för vattenlevande orga- nismer med långtidseffekter. TSC-MTM tillverkas av butadien och styren. Enligt tillverkaren uppfyller materialet krav för att få användas i material i kontakt med livsmedel (för och EU). Det används för att till- verka produkter som kommer i kontakt med livsmedel (t.ex mjölk- flaskor), leksaker och delar till kylskåp. TSC-MTM är lättare och billigare än polykarbonat, men är mindre tåligt för stötar och höga temperaturer. Både butadien och styren är harmoniserat klassifi- cerade (se material av melamin och Topas® IT X1). Glas kan ersätta både polykarbonat och epoxi i vissa använd- ningar, t.ex. nappflaskor, flaskor, återanvändbara flaskor och livs- Glas kan återanvändas och återvinnas, är tåligt för höga temperaturer, enkelt att sterilisera och har en lång livslängd. En annan fördel är att det inte sker något läckage (migra- tion) genom glaset. Glas är dock tungt och lätt att slå sönder och kan utgöra en risk för barn. Kostnaden är också högre än för poly- karbonat, både för materialet och för återvinning. Keramik används som ett alternativ till polykarbonat i serviser och köksgeråd. Keramiska material är tåliga för höga temperaturer, fungerar utmärkt som elektrisk isolering och är resistent mot kemikalier. Rostfritt stål kan användas i stället för polykarbonat i flaskor eller livsmedelsförpackningar och passar för alla typer av livsmedel då det inte ger någon smakförändring av livsmedlet. Det kan dock finnas vissa problem med korrosion för svavelrika livsmedel, som senap eller vitt vin. Man bör också undvika direktkontakt med sura livsmedel. Materialet har ingen beläggning på insidan och står emot korrosion. Det har goda mekaniska egenskaper, är lätt att svetsa och enkelt att tillverka och rengöra. Rostfritt stål har en lång livslängd och kan återvinnas fullt ut, vilket innebär en ekonomisk fördel. Silikon kan användas i nappflaskor men är ovanligt och dyrt. Alternativ till epoxi baserad på BPA Polyesterhartser används i ytskikt i dryckesburkar och konserv- burkar av metall, där de ersätter BPA-baserade ytskikt. Ytskikten passar inte till sura livsmedel. Polyesterbindningarna har en tendens att hydrolyseras vilket gör att ytskikten förlorar sin hållfasthet vilket i värsta fall kan ge upphov till att förpackningen perforeras. Livslängden hos konserverna (2–) är kortare än hos konserver med ytskikt baserade på BPA (). Ett exempel är Polykoat®. Detta ytskikt innebär mindre energiåtgång vid till- verkningen och en lägre produktionskostnad än epoxi baserad på BPA. Prestandan är lika bra som för epoxi (med möjligt undantag för sura livsmedel). Propylenkarbonat (PPC) skulle kunna användas för öl- och läskburkar och i konservburkar med livsmedel. PPC innehåller propylenoxid som är klassificerat som extremt brandfarlig vätska och ånga, skadlig vid förtäring, skadlig vid hudkontakt, kan orsaka hudirritation, orsakar allvarlig ögonirritation, skadlig vid inandning, kan orsaka irritation i luftvägarna, kan orsaka genetiska defekter samt kan orsaka cancer. Ämnet är upptaget på kandidatlistan till Reach, och har föreslagit att klassificeringen ska ändras till giftig vid förtäring, giftig vid inandning och giftig vid hudkontakt. Oleoresiner är naturliga hartser (kåda) från t.ex. barrträd. De inkluderar olika blandningar av oljor och hartser. De kan före- komma i olika former (mjuka, halvflytande, delvis flyktiga etc.) som motsvarar tillståndet hos de ingående oljorna och hartserna. De inkluderar alkoholer, syror, aromatiska aldehyder, estrar och ett flertal terpentinämnen. Oleoresiner skulle kunna användas som ett alternativ till epoxilacker i konservburkar och dryckesburkar. En- ligt litteraturen kan oleoresiner inte användas till mycket sura pro- dukter som till exempel tomater. Att använda oleoresiner medför en merkostnad på . Biobaserade hartser framställs från naturliga råvaror. Chemsud, en högskola i , har arbetat med att hitta alternativ till lacker baserade på BPA. Målsättningen har varit att använda naturliga material. De har tagit patent på epoxidering av fenolföreningar från flera olika källor (ved, vinstockar, frukter, grönsaker, kryddor, alger m.m.) för att hitta prepolymerer för epoxi. Dessa aromatiska epoxihartser baseras på flavonoider, tanni- ner och fenolsyror. hade man framställt ett harts baserat på polyfenoler från tanniner och skrev kontrakt med ett företag som tillverkar dryckesburkar. Chemsud har inte kommit in med mer information om hur denna typ av ytskikt åldras. Fördelarna anges vara goda mekaniska egenskaper, samt god motståndskraft mot kemikalier och värme. Inga nackdelar har rapporterats. Chemsud har utökat sin forskning med fler alternativ (hartser framställda från tanniner från te, cashewnötsolja och vanillin). Dessa lacker kan användas inom luftfart, försvar, byggnader, isolering, färger, ytskikt och för livsmedel. Enligt Chemsud är lacker baserade vanillin de mest lovande. Vanillin framställs från lignin som finns i alla vaskulära växter och en del alger, vilket gör att tillgången på råvara är enorm och kommer från en förnyelsebar källa. Det pågår flera andra forskningsprojekt för att hitta bio- baserade hartser. BiolignineTM är ett material framställt från lignin. Det skulle kunna användas för att framställa epoxihartser där BPA har ersatts med lignin. Man har inte gjort några studier specifikt för användning i kontakt med livsmedel. En fördel med BiolignineTM är att det kan substituera fenoler i de flesta industriella användningar. En sådan substitution skulle innebära en minskning av utsläpp av växthusgaser, eftersom de ämnen som BiolignineTM skulle ersätta framställs från petroleumprodukter. Produkten kan genast använ- das av industrin. Materialet är dock brunt, vilket inte passar för vissa användningar.