sou · H3B331 · 2015-03-30 00:00:00 — En intervjuperson betonar att Säkerhetspolisen liksom andra säker- hetstjänsters inhämtningsmetoder ”bygger på att människor ingår i miljöer och kommunicerar med varandra”. Ett av de stora problemen med att upptäcka ensamagerande är därför att de inte ingår i någon miljö och är mycket försiktiga med att ta känsliga kontakter. I några av ärendena har dock kontakt tagits med ”kända” personer och Säkerhetspolisen hade på det sättet kunnat hitta fram. Omständigheter som gjorde att IHL sattes in Som redan nämnts är en stor skillnad mot de tidigare terrorärendena att de ensamagerande verkar ensamma i det fördolda. Normalt finns därför inte en uppföljning som kan öka i intensitet när illavarslande uppgifter kommer in. I stället kännetecknas flera av ärendena om ensamagerande av att Säkerhetspolisen fått mycket allvarlig informa- tion. I några fall har uppgifterna tytt på akuta situationer som fört med sig att Säkerhetspolisen agerat direkt. Utan tidigare uppgifter och med visserligen olycksbådande information, men ändå vag, gör att IHL har använts. Som tidigare nämnts hör dessa situationer med omedelbar användning av IHL till undantagen. I ett fall hade kontakt tagits med en känd terrorist och i ett annat ärende var det inköpen som ”triggade igång IHL:n”. I ett annat fall var det vissa kontakter av oroväckande natur – personer med för- måga att begå terrordåd – i kombination med uttalanden på internet. Är personen ”fågel eller fisk”, var frågan som ställdes och IHL bedömdes som en ”temperaturmätare” för att bedöma risken för attentat. Vad räknade man med att få för information? Som framgick av föregående avsnitt om terrorbrott, räknar Säker- hetspolisen med att IHL ska ge en uppfattning om en persons kontaktnät, framför allt med andra intressanta personer. Med hän- syn till att ensamagerande är försiktiga och håller sig för sig själva är det inte främst kontakter med likasinnade som efterfrågas. I stället är det kontakter som tyder på beställning av varor och tjänster som kan ge någon vägledning om vad den ensamagerande håller på med och har för inriktning. Kontakter med leverantörer är således av stort intresse. I ett fall hade Säkerhetspolisen spanat på personen utan att det hade gett någonting. fanns uppgifter som gjorde att IHL sattes in för att få ytterligare information. Vilken information fick man? I ett av de granskade fallen vägrade teleoperatören att med hän- visning till dom lämna ut några trafikuppgifter. Följaktligen genomfördes aldrig IHL-operationen och någon infor- mation kom inte fram. Ärendet gällde hot om ett bombdåd i . I en IHL-operation kom uppgifter fram om olika kontakter, bland annat om olika inköp. Dessutom kunde vissa misstankar om per- sonens förehavande beläggas. I ett annat ärende stärktes dock inte några misstankar med anledning av IHL. Nyttan med operationen var dock kunskapen om att det inte förelåg någon ”akut attentatsplan”. I några fall hade kontakter tagits med personer med anknytning till terrorism, en faktor som selekterar fram dem i Säkerhetspolisens inhämtning. Vad som givetvis oroar Säkerhetspolisens handläggare är de personer är tillräckligt försiktiga för att inte ta sådana kontakter. Efter en IHL-operation kom tillräckligt graverande uppgifter fram som gjorde att Säkerhetspolisens intresse ökade och personen är under fortsatt uppföljning. Som tidigare nämnts kan dock tidsförlop- pet till planerad handling vara mycket långt. Varken avlyssning eller förundersökning var dock aktuellt direkt efter IHL. I ett annat ärende var personen under uppföljning och efter IHL-operationen gick Säkerhetspolisen ned till uppfölj- ning på normalnivå. Skälet var att inga graverande uppgifter hade kommit fram i IHL:n. I ett IHL-ärende fortsatte uppföljningen, men på en lägre nivå. Enligt finns en avsikt att begå terrorbrott, men förmågan saknas. bedöms personen dock kunna avskrivas till följd av den bristande förmågan. För integritetsdiskussionen, se avsnitt 9.2.2.2. På liknande sätt som för terrorärendena är integritetsfrågorna tämligen okomplicerade eftersom det handlar om mobiltelefoner som är knutna till en viss person på ett helt annat sätt än en fast telefon. De grupperingar som Säkerhetspolisen följer upp inom ramen för politisk extremism är knutna till den autonoma rörelsen (vänster- extremism) och vit makt-miljön (högerextremism). De autonoma grupperingarna är företrädesvis Revolutionära Fronten (RF) och Antifascistisk front (). På vit maktsidan dominerar () och personer knutna till Svenskarnas Parti (SvP). På den autonoma sidan förekommer också så kallade aktionsnamn, där personer agerar under ett visst namn utan att det egentligen är en bestämd organisation. I stället kan personer från olika organisationer agera under aktionsnamnet. Dessa miljöer beskrivs som ”stora och spretiga”, och därför är det svårt för Säkerhetspolisen att peka ut gärningspersoner. Extremist- miljöernas säkerhetstänkande försvårar ytterligare att identifiera personer, det är ”inga syjuntor, för att tala öppet”, som en inter- vjuad handläggare uttryckte det. Den autonoma miljön är för individens frihet och mycket långt- gående personliga rättigheter. De är motståndare till stora ameri- kanska företag. Vit makt-miljön är färgad av den ariska tanken och driver en extremt nationalistisk linje. Inom vit makt-rörelsen finns en falang som vill orsaka stora kostnader för det allmänna. Skade- görelse ses därför som början till en revolution. Skadegörelse ingår också som en metod i den autonoma miljön. I utkanterna av både den autonoma miljön och vit makt- rörelsen befinner sig också personer som betraktas som särskilt extrema. De kan vara beredda att gå längre än dem som ägnar sig politisk brottslighet på någon slags normalnivå. Exempelvis i ett ärende karaktäriseras en sådan person av en intervjuad handläggare som ”alltför radikal” för vanliga organisationer på yttersta höger- kanten. Det handlar om en grandios personlighet med en vilja att ”göra sig känd i världen”. Hos Säkerhetspolisen uppstår stor oro när en sådan person verkar förbereda något radikalt. Indikationer på brottslig verksamhet Det är vanligt att den politiska extremismen har varandra som ömse- sidiga måltavlor, vilket resulterar i olika våldsbrott. Särskild den autonoma miljön använder sig av ”hembesök”, där vit maktanhängare utsätts för fysiska angrepp och deras bostäder för skadegörelse. Dessa ofta nära förestående våldsbrott och skadegörelsebrott han- teras ofta av Säkerhetspolisen med preventiva tvångsmedel, ofta telefonavlyssning (SOU 2012:44). IHL förutsätter dock att det är fråga om mycket allvarliga brott och inte den ”vanliga” kriminalitet som ofta förekommer inom de båda miljöerna. I de ärenden som ingår i undersökningen har brottsligheten trappats upp till befarad mordbrand, förberedelse till mord och andra grova våldsbrott av terrorkaraktär. På det sättet liknar IHL-operationerna med kopp- ling till politisk extremism ärendena om terror, både grupperingar och ensamagerande. Ett ärende på den autonoma sidan hade en bakgrund i syste- matisk otillåten påverkan mot myndighetslokaler, myndighets- personer och förtroendevalda. Det gällde främst skadegörelse och trakasserier. Brotten hade dock urartat i mordbrand. Inom vit makt-miljön förekommer en hel del vapen och följ- aktligen sker vapenträning som förberedelse till aktioner, och i för- längningen revolutionen. Det finns också ett kunnande att tillverka enklare bomber som . Ett ärende handlade om ett planerat mord mot en politisk motståndare inom den motsatta politiska miljön. Det skulle vara en reaktion på upptrappad våldspiral mellan miljöerna. ”Känslan finns att måttet nu är rågat”, som en handläggare förklarade mobiliseringen i miljöerna. Angrepp, motangrepp och hämnd är således vanliga inslag i konflikten mellan de båda extremistlägren. Språkbruket är upp- skruvat och det talas om hämnd och våld, men en annan sak är vad som faktiskt sker. Även om organisationerna är strikta beskrivs individerna som oberäkneliga och svårstyrda. Denna oberäknelig- het kan dock i undantagsfall gå åt andra hållet, och leda till mycket allvarliga brott. I ett annat ärende karaktäriserades en person som ”något av en pratmakare”. Enligt den intervjuade handläggaren kanske det ”räcker för honom att ha några beundrare på Facebook och träffa lite kända människor”. I ett ärende som gällde vit makt-miljön fanns kontakter in den kriminella mc-miljön. Mc-miljön figurerar också i periferin i ett annat ärende som gällde vapen där personen beskrivs vara fascinerad av ”krig, vapen, militaria, nazism och mc-gäng”. Den autonoma miljön föredrar gatustridsvapen och enklare bomber. I ett ärende fanns dock misstankar om tyngre beväpning och sprängmedel samt en koppling till att ett nätverk av cellstruk- tur som skulle vara under uppbyggnad. Det ärendet skiljer sig dock från den allmänna beskrivningen som ges av den autonoma miljöns resurser. Enligt har den autonoma miljön en god kart- läggningsförmåga gentemot politiska motståndare (särskilt Sverige- demokraterna, och Svenskarnas parti) och har byggt upp ett varumärke baserat på fruktan. Det attraherar i sin tur våldsbenägna personer. Även personer på den autonoma sidan bedöms vara oberäkneliga. I ett fall karaktäriserades en per- son som överdrivet ”impulsiv”. Den goda kartläggningsförmågan inom den autonoma miljön tar sig också uttryck i ett stort datakunnande med dataintrång som metod. Stora delar av den autonoma miljön korrelerar med hacker- miljön; allt ska vara fritt, det ska inte finnas några lagar eller andra regleringar. Dataintrång används även som ett angreppsmedel där aktivister påstås ha tagit sig in i några viktiga myndigheters data- system. Drivkraften hos dessa hackers är inte enbart politisk utan också att imponera på sina likasinnade med teknisk briljans. I ett ärende hade Säkerhetspolisen visserligen tillgång till vissa källor, men det fanns indikationer på att personer ur olika grupperingar på den autonoma sidan skulle delta i kommande brottslighet. Där fanns dock en informationsbrist som Säkerhetspolisen ville kom- pensera med mängddata, det vill säga IHL. Det gällde att ”hitta rätt personer i denna röriga krets”, som en handläggare uttryckte det. ”Vilka knytpunkter finns? Vilka är de centrala personerna?” I ett fall i extremistmiljön fanns uppgifter om att vapenträning hade ägt rum på en bestämd plats. Syftet skulle vara att förbereda ett mord. Ett ärende gällde en person som Säkerhetspolisen tidigare hade intresserat sig för och som bland annat ägnade sig åt långtgående hacking. Mot bakgrund av hans kapacitet sattes IHL in när det kom in oroande information som kunde tyda på allvarlig brottslighet. Det var dessa uppgifter som Säkerhetspolisen ville få bekräftade. I ett ärende hade Säkerhetspolisen ”dåliga ingångsvärden”. Dock var det bara en ”single source” och det behövdes ytterligare infor- mation. var uppgiften från källan mycket oroväckande och i förlängningen kunde det handla om människoliv. I ett fall som gällde flera personer och därmed ärenden befarade Säkerhetspolisen att brottsligheten skulle avse mordbrand mot myn- dighetslokaler och allvarliga våldsbrott. Det fanns en historik som pekade i den riktningen. I flera andra ärenden figurerar också vapen och bomber, vilket återigen illustrerar terrorinslaget i IHL-ärendena om politisk extremism. I ett ärende som gränsar till ensamagerande ställde intervju- personen frågan om det förekom ett ”lonely wolf syndrom”. Svaret blev nej, men enligt den intervjuade handläggaren var personen så ”kufisk att det ändå finns en risk för att det är en Breivik”. Framför allt inom den autonoma miljön är säkerhetstänkandet högt utvecklat. Det är en ”generation uppvuxen med datorer” och därför är IT-kunnandet högt, som en handläggare påpekade. Det finns till och med en säkerhetshandbok som stöd. Särskilda aktivisttelefoner med kontantkort används för kommunikation. Kommunikation sker ofta via olika sms-listor. Genom fysisk spaning och telefonavlyssning framgår att per- soner i den autonoma miljön undviker klartext i telefonsamtal. Koder används, och ett meddelande om att exempelvis samlas för att måla banderoller kan i stället betyda att en aktion av annat slag ska genomföras. Vid sådana aktioner lämnas mobiltelefoner kvar i bostaden för att undgå spårning. Även inom vit makt-miljön finns ett säkerhetstänkande, men det är generellt sett något mindre utvecklat än på den autonoma sidan. Särskilt med sin militaristiska inriktning anges dock lägga stor vikt vid säkerhet. att telefonavlyssning inte brukar ge särskilt mycket information. Krypterade chattar eller Skype används för kommunikation. Enbart ett fåtal mycket betrodda personer känner till platser där eventuella vapen förvaras. För utomstående som Säkerhetspolisen är det svårt att få insyn i vad som äger rum inom organisationerna. Medlem- marna drillas hårt i säkerhet och säkerhetsfrågor diskuteras på möten. Omständigheter som gjorde att IHL sattes in Säkerhetspolisen har en uppföljning av både den autonoma och vit makt-miljön. Ofta är det något som händer som gör att IHL sätts in. Det finns indikationer på brottslig verksamhet. Däremot saknas mera konkreta uppgifter om vilket brott som ska begås, mot vem och när. Uppgifterna är för vaga för att kunna inleda förundersökning eller använda preventiva tvångsmedel, menar de intervjuade hand- läggarna. IHL används därför i underrättelseverksamheten för att komma framåt i kartläggningen. är också underrättelseläget begränsat. Det är för lite upp- gifter i ”korgarna” som det finns indikationer på brott. På en ort började det hända saker och en rad allvarliga aktioner från de autonoma genomfördes. ”Det var som en hälsning, nu kör vi”, och därför behövdes ytterligare information om vad som var å färde. I ett ärende ville Säkerhetspolisen göra sin kartläggning steg för steg, vilket är ett vanligt sätt att resonera på hos intervjupersonerna. Valet faller då ofta på IHL. Det kom dock fram sådana uppgifter genom IHL:en att stress uppstod och Säkerhetspolisen fick i stället tillstånd att avlyssna telefoner. Ett IHL-ärende gällde en akut situation med en påstådd situa- tion där sprängmedel skulle förvärvas. Ett annat ärende var också akut eftersom det fanns starka indikationer på vapenanskaffning i syfte att genomföra ett lönnmord. Vad räknade man med att få för information? Säkerhetspolisen räknar med att få klarlagt om den aktuella per- sonen har kända kontakter som kan bekräfta eller avfärda andra uppgifter om att allvarlig brottslighet är på gång. ”mobilgenerationen” och därför förekommer sms flitigt. Det anses viktigt att använda IHL för att med hjälp av olika kontakter som tas få indikationer på personers förmåga, och ibland också vilja att agera. Kunskap om personernas kontaktnät anses också mycket värdefullt. Genom IHL går det att få bekräftat tidigare kända upp- gifter och kartlägga för att få ny information. I ett ärende ville Säkerhetspolisen undersöka om det fanns kon- takter mellan några personer i vit makt- och mc-miljön. Faran ligger i att mc-miljön bedöms ha lättare att få tag på vapen och sprängmedel som riskerar att levereras till vit makt-miljön. Även geografisk positionering kan ge indikationer på att de aktuella personerna är på väg mot en viss ort där det skulle finnas en kontaktperson. I ett annat ärende ville Säkerhetspolisen undersöka i vilka kretsar personen rörde sig, även om han reste till en viss stad. Det kunde ge en fingervisning om de befarade attentatsplanerna. Vilken information fick man fram? I en operation som gällde flera personer och ärenden kom det fram uppgifter som tydde på förestående brottslighet. I en annan operation fanns uppgifter om att några centrala personer hade befunnit sig på en viss ort, vilket bekräftade annan information. Även kontaktnätet kunde identifieras och det kom fram oroväckande information om att den yngre generationens aktivister hade kontakt med den äldre bestående av relativt etablerade per- soner. Däremot saknades uppgift om att de aktuella personerna hade vistats i ett visst område vilket innebar att de befarade attentats- planerna inte skulle förverkligas. I ett ärende som gällde den autonoma miljön visade det sig att personen hade mycket kontakt med en rad kända aktivister. En av dem var föremål för förundersökning och några andra kopplades till en mordbrand. ”Det osar katt”, som en handläggare uttryckte det. Säkerhetspolisen fortsatte uppföljningen, men gick ned i ”normal- läge” eftersom situationen inte bedömdes som akut. Den öppna polisen hade varit aktiv mot de autonoma vilket hade fått en avkylande effekt på vit makt-miljöns hämndplaner. Inom vit makt- miljön hade tidigare funnits en besvikelse över att den öppna polisen inte hade gjort mer för att komma till rätta med de autonomas återkommande våldsutövning. I ett ärende kom fram att personen mest hade kontakt med ”mc-busar och gamla kompisar”, vilket visade att attentatsplanerna inte var nära förestående; han var ”inte riktigt på G”. ”Tvångsåtgärder handlar om nivåer på uppföljning”, som en hand- läggare uttryckte det. De personer som är föremål för IHL är ändå aktuella för Säkerhetspolisens intresse och uppföljning. Men när temperaturen stiger kan IHL sättas in. Om det inte bekräftar att något är på gång, kan uppföljningen gå tillbaka till ett normalläge. Är dock uppgifterna tillräckligt konkreta och alarmerande, finns andra tvångsmedel att ta till eller fortsätta med, som telefonavlyss- ning. I ett fall kunde Säkerhetspolisen tack vare IHL gå vidare med telefonavlyssning och förundersökning inleddes. I ett fall visade IHL att en autonom gruppering var aktiv och därför får den högre prioriteten inom . I vart fall var det tänkt så, men det är alltid ”en resursfråga”, påpekade en intervjuad handläggare. I ett ärende fortsatte Säkerhetspolisen att kartlägga och i slut- ändan inleddes förundersökning, men för andra brott som gällde otillåten påverkan mot politiker och myndighetspersoner. IHL:n bekräftade kopplingar av allvarligt slag till kända extremistkretsar och Säkerhetspolisen kunde dessutom ringa in ytterligare personer som tidigare hade varit okända. ”Vi höll bevakningen, men stegrade den inte”, berättade en intervjuad handläggare om ett ärende som inte visade sig lika akut som befarat. Han beskriver att fördelen med IHL är följande. ”Man ökar sin kunskap och får snabbt en normalbild. Innan terror- misstanken och i närheten av ett datum, är det några förändringar? Har han många kontakter med förmågehöjande, exempelvis grovt kriminella med tillgång till vapen? Även andra tecken på förbered- else kan iakttas, exempelvis kontakt med resebyråer. Kommunika- tion behövs för det mesta i dagens samhälle.” För integritetsdiskussionen, se avsnitt 9.2.2.2. Det faktiska integritets- intrånget är som det befarade eftersom det handlar om mobiltelefoner som är personliga. I ett ärende var dock ett nummer felaktigt så uppgifterna lades i ”tuggen”. Främmande makt är intresserad av svensk högteknologi och veten- skapliga framgångar, men också av vilka säkerhetsbrister som finns inom känslig svensk industri- och affärsverksamhet. På många håll i världen skiljer man inte tydligt mellan stat och kapital, vilket får till följd att utländska säkerhets- och underrättelsetjänster kan ha en även kommersiell inriktning. Intresset hos främmande makt gäller givetvis också politiska frågor som avtal mellan länder och posi- tioneringar i olika internationella frågor. Inget ärende förefaller ha en tydlig riktning mot det svenska militära försvaret, ett annars klassiskt område för spionage. För- klaringen kan både vara att undersökningen trots allt omfattar ett begränsat antal ärenden och att det svenska försvaret uppfattas av främmande makt som mindre intressant. Verksamheten i bedrivs av underrättelseofficerare som ofta har olika täckbefattningar på ambassader och andra representa- tioner. De försöker i sin tur värva informationsbärare. Underrättelse- officerare är tränade i spioneriets ädla konst och har i allmänhet stora resurser till sitt förfogande. De är uthålliga och kan ägna mycket möda åt målsökning och värvning. Underrättelseverksamheten kan också vara av betydligt mindre kvalificerad art. Exempelvis kan utländska studenter och praktikanter vid svenska universitet och företag ha fått med sig ett uppdrag till att förse sitt hem- land med hemlig information. Diktaturer är intresserade av att kartlägga flyktingar som finns i och framför allt via dem få ytterligare kunskap för att slå ned den inhemska oppositionen. Vissa flyktingmiljöer i beskrivs som i hög grad infiltrerade av flyktingspioner. Utan att de själva vet om det kan det till och med i en och samma miljö finnas flera spioner. På det sättet kan uppdragsgivaren hålla dem under uppsikt. En intervjuad handläggare berättade om ett sådant aktuellt fall, där alltså Säkerhetspolisen hade bättre överblick än var och en av flyktingspionerna. Flyktingspionagets syfte är alltså att kartlägga och i förlängningen tysta oppositionen mot regimen i hemlandet. Spionerna rapporterar om bland annat vilka som går på politiska möten, hämtar uppgifter från medlemsregister i oppositionella föreningar, lämnar uppgift om nya medlemmar och personer som förväntas komma till . Uppgifter om kontakter med oppositionella i hemlandet är givetvis av särskilt stort intresse. Flyktingspionage är följaktligen en del av den interna säkerhets- tjänsten, men bedrivs i annat land, i detta fall . I de studerade IHL-ärendena rubriceras fallen som grov olovlig underrättelseverk- samhet eftersom brottsligheten inte riktas mot svenska intressen (rikets säkerhet). kunde flyktingspionaget vara mer offensivt på så sätt att flyktingar kunde angripas i asyllandet. Enligt flera intervjupersoner hör det dock till det förflutna. Däremot leder det givetvis till otrygghet att flyktingmiljön är infiltrerad och att förflugna ord kan få allvarliga konsekvenser för personer som fortfarande finns kvar i ursprungslandet. Även släktingar i hemlandet som inte har något annat med oppositionen att göra än släktskap med en flykting riskerar att råka illa ut. De personer i de studerade ärendena som bedriver flykting- spionage är inte några tränade agenter utan har rekryterats av den utländska säkerhets- och underrättelsetjänsten för att infiltrera flyktingmiljön i . Rekryteringen kan exempelvis ha skett i samband med att den blivande agenten fängslats på grund av sitt oppositionella arbete. En intervjuad handläggare berättar att de ofta är ”sorgliga gestalter, som fängslats och torterats. Få har en ’flödig’ livsstil.” Flyktingspionen rapporterar sedan till sin handledare som ofta finns i hemlandet. Dessa kontakter sker ofta med telefon och därför är IHL av intresse. För utlandssamtal spelar också signal- spaning stor roll. Möten kan också ske i länder som är positiva till den aktuella diktaturen eller där säkerhetstjänsten är svag. Indikationer på brottslig verksamhet Ett fall gällde en utländsk person som samlade på sig stora mängder av känslig information från ett företag. Det fanns även tydliga tecken på att personen försökte hemlighålla denna insamling av uppgifter. Det var företagets säkerhetsavdelning som hörde av sig till Säkerhetspolisen. Även i ett annat ärende tog ett företag kon- takt med Säkerhetspolisen eftersom man hade fattat misstankar om spioneri. Ärendet gällde en utländsk underrättelseofficer som Säker- hetspolisen kände till och som försökte värva en uppgiftslämnare. Ett annat ärende tog sikte på en person i som hade en befattning knuten till främmande makt som enligt Säkerhetspolisen brukade reserveras för säkerhets- och underrättelsetjänsten. Dess- utom samarbetade han med en annan person som Säkerhetspolisen redan visste arbetade under täckmantel. I ett ärende var omständigheterna egendomliga i samband med att en flykting anlände till . Till det kom att han i förhåll- ande till intog olika positioner som inte gick ihop med en flyktingsituation.