sou · H3B349 · 2015-05-29 00:00:00 — Som berörs i avsnitt 9.3.4 framgår inte klart av förordningen vilka slags uppgifter som omfattas av upplysningsplikten. Denna fråga får avgöras i praxis. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om disciplinära åt- gärder i form av tillfälliga förbud. Bestämmelserna syftar till att införliva artikel 30a.1 leden c och e i revisorsdirektivet. Övervägan- dena finns i avsnitt 10.4.5. Enligt första stycket ska kunna besluta om ett tillfälligt förbud under högst att utöva revisionsverksamhet, underteckna revisionsberättelser eller i ett revisionsföretag utöva upp- drag som styrelseledamot, styrelsesuppleant, verkställande direktör, vice verkställande direktör, firmatecknare eller prokurist (jfr 11 § första stycket 3). Ett sådant förbud kan enligt första stycket med- delas om förutsättningarna för upphävande är uppfyllda men det finns särskilda skäl att begränsa åtgärden till ett tillfälligt förbud. I de fall som omfattas av första stycket kan det tillfälliga förbudet så- ledes användas för att mildra den åtgärd som annars skulle beslutas. Enligt andra stycket kan ett tillfälligt förbud också meddelas om det finns grund för varning och omständigheterna är försvårande, men allvarlighetsgraden av överträdelsen ändå inte riktigt når upp till den nivå som krävs för ett upphävande. I de fall som omfattas av andra stycket kan det tillfälliga förbudet således komma till använd- ning vid sådana överträdelser som annars endast skulle föranleda en varning. För att på detta sätt skärpa den påföljd som beslutas bör överträdelsen vara av sådant allvar att den i stort sett når upp till vad som krävs för ett upphävande. Avsikten är alltså inte att de tillfälliga förbuden ska användas som ett mer reguljärt alternativ till varning. Som anges i avsnitt 10.4.5 bör vid valet av vilket av de tre för- buden som ska beslutas beaktas om överträdelserna är av det slaget att revisorn helt bör fråntas rätten att medverka vid en revision eller om det är tillräckligt att revisorn inte får vara ansvarig för revisionen. Det sistnämnda kan vara fallet om de brister som läggs revisorn till last är av den karaktären att revisorn ändå bedöms kunna medverka vid en revision under överinseende av en annan huvudansvarig revisor. När det gäller förbudet att utöva upp- drag i ett revisionsföretag bör denna åtgärd tillgripas när de aktuella överträdelserna särskilt indikerar att revisorn är olämplig att delta i ledningen och styrningen av ett revisionsföretag. Detta gäller oavsett om företaget är registrerat eller inte. De tillfälliga förbuden ska kunna meddelas för om högst . Vid bestämmande av förbudstiden ska samtliga relevanta om- ständigheterna beaktas, däribland överträdelsens allvar och var- aktighet, graden av ansvar samt tidigare överträdelser. För att klargöra att även revisionsföretaget har ett ansvar att se till att ett tillfälligt förbud respekteras anges i tredje stycket att en revisor som meddelats ett förbud att utöva uppdrag som styrelseledamot etc. inte får utses att utöva ett sådant uppdrag. företag trots detta utser en revisor som omfattas av ett sådant förbud så är detta i sig en regelöverträdelse som kan föranleda disciplinära åtgärder. Paragrafen, som är ny, innehåller en exemplifierande uppräkning av omständigheter som ska beakta vid val av disciplinär åtgärd. Bestämmelserna syftar till att genomföra artikel 30b i revisors- direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 10.5.4. Utgångspunkten vid val av disciplinär åtgärd är de förutsätt- ningar som anges i 32 och 32 a §§. De omständigheter som anges i 32 b § ska därmed endast fungera som hjälpkriterier. De flesta om- ständigheter som nämns i paragrafen beaktas och bestäm- melserna är således i princip endast en kodifiering av praxis. När det särskilt gäller revisorns samarbetsvillighet under utredningen så är det endast sådan medverkan under utredningen som går längre än vad som krävs enligt lagen som bör beaktas. Som framgår av paragrafen ska vidare även alla andra relevanta omständigheter beaktas. I paragrafen, som är ny, finns bestämmelser om administrativ sank- tionsavgift för överträdelser av förbudet i 25 a § att tillträda en ledande befattning hos en tidigare uppdragsgivare. Bestämmelserna grundar sig på artiklarna 30a.1 led f och 30b i revisorsdirektivet. Övervägandena finns i avsnitten 10.4.5 och 10.5.4. I första stycket anges att ska besluta att en sanktionsavgift om högst ska tas ut av den som bryter mot bestämmelserna i 25 a §. Sanktionsavgiften kan tas ut även av personer som avsagt sig sin auktorisation eller sitt godkännande som revisor, under förutsättning att personen i fråga var auktori- serad eller godkänd revisor när han eller hon deltog i gransknings- uppdraget. I 3 § första stycket 3, där uppgifter anges, har införts en bestämmelse om att nämnden ska pröva frågor om disciplinära åtgärder även mot en sådan person. Av andra stycket framgår att , när sanktions- avgiftens storlek fastställs, ska ta särskild hänsyn till sådana om- ständigheter som anges i 32 b § samt till revisorns finansiella ställ- ning och den inkomst som han eller hon erhåller på grund av den De angivna omständigheterna ska dock inte vara ensamt avgörande, utan alla relevanta omständigheter ska beaktas. Det kan till exempel röra sig om hur länge revisorn deltog i gransk- ningen och vilken roll revisorn hade, hur som förflutit från det att revisorn lämnade revisionsuppdraget till det att befattningen tillträddes, vilken befattning som tillträtts och det granskade före- tagets storlek. För att avgift ska beslutas i den övre delen av avgifts- spannet bör omständigheterna vara synnerligen försvårande. En revisor som, utan att avsäga sig auktorisationen eller godkän- nandet, tillträder en sådan befattning som avses i 25 a § omfattas även av övriga disciplinära åtgärder som föreskrivs i revisorslagen. Ingenting hindrar alltså att sådan person beslutar både att en sanktionsavgift ska utgå och att en annan disciplinär åtgärd, såsom till exempel upphävande av auktorisationen eller godkännandet, ska vidtas. En person som avsagt sig sin auktorisation eller sitt godkännande omfattas inte längre av tillsyn. En sådan person har alltså ingen skyldighet att medverka i nämndens utredning genom att svara på frågor etc. En person som är revisor har dock enligt 28 § skyldighet att bistå nämnden med de upplysningar med mera som nämnden efterfrågar. Som utvecklats i avsnitt 10.2 kan en sådan skyldighet komma i konflikt med skydd mot självangivelse om personen i fråga riskerar att drabbas av en sanktion som enligt konventionen är av straffrättslig karaktär. Den administrativa sanktionsavgift som föreskrivs i paragrafen har av allt att döma en sådan karaktär. För att bestämmelserna inte ska komma i konflikt med konventionen föreskrivs därför i tredje stycket att 28 § inte gäller för en revisor som är föremål för utredning av om sanktionsavgift enligt första stycket ska beslutas. Av fjärde stycket framgår att sanktionsavgiften tillfaller staten. I paragrafen, som är ny, finns bestämmelser om verkställighet av den sanktionsavgift som kan beslutas enligt 32 c §. Bestämmelserna har utformats med förebild i motsvarande bestämmelser i lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse. Av paragrafen fram- går att ett beslut om sanktionsavgift måste ha fått laga kraft innan avgiften behöver betalas. Därefter kan dock beslutet att påföra sank- tionsavgift verkställas utan föregående dom eller utslag när det gäller själva verkställigheten. I paragrafen anges att de disciplinära åtgärder som föreskrivs för revisorer i 32 § gäller även för registrerade revisionsbolag och revi- sorer från tredje land. I paragrafen har införts bestämmelser om att även de tillfälliga förbuden enligt 32 a §, och de nya bestämmelser- na i 32 b § om omständigheter som ska beaktas vid val av disciplinär åtgärd, ska gälla för dessa subjekt. Bestämmelserna grundar sig på artikel 30a.1 leden c och e samt artikel 30b i revisorsdirektivet. Övervägandena finns i avsnitten 10.4.5 och 10.5.4. Det tillfälliga förbudet enligt 32 a § första stycket 1 att utöva revisionsverksamhet kan riktas mot både fysiska och juridiska per- soner och ska därför omfatta såväl registrerade revisionsbolag som revisorer från tredje land. Förbuden i 32 a § första stycket 2 och 3, dvs. att underteckna revisionsberättelser eller att utöva vissa upp- drag, kan dock bara riktas mot fysiska personer. Dessa förbud ska därmed endast utsträckas till att omfatta revisorer från tredje land som är fysiska personer. Registrerade revisionsbolag och revisorer från tredje land som är juridiska personer ska däremot inte om- fattas av dessa förbud. Paragrafen innehåller en möjlighet för att före- lägga revisorer med flera att vidta rättelse samt möjlighet att för- ordna att vissa beslut ska gälla . Genom ett tillägg i paragrafens andra stycke föreskrivs att möjlig- heten att förordna att vissa beslut ska gälla ska omfatta även beslut om tillfälliga förbud enligt 32 a §. I övrigt är paragrafen oförändrad. Övervägandena finns i avsnitt 10.4.5. Paragrafen innehåller överklagandebestämmelser. Enligt första stycket gäller som huvudregel att beslut enligt revisors- lagen får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Enligt andra stycket får dock beslut som rör examination eller särskild lämplig- hetsprövning inte överklagas. I det stycket har lagts till att inte heller beslut om godkännande av anpassningsperiod enligt 5 § får överklagas. Övervägandena finns i avsnitt 6.3.4. De nya reglerna ska träda i kraft . Utfärdande av ett tillfälligt förbud enligt den nya bestämmelsen i 32 a § andra stycket ska inte få ske om överträdelsen har ägt rum före ikraft- trädandet. Övervägandena finns i avsnitt 14.1. Utredningen föreslår att det i 32 a § införs bestämmelser om en ny typ av disciplinär åtgärd benämnd tillfälligt förbud. Ett tillfälligt förbud ska bland annat kunna utfärdas när det finns grund för att meddela en varning och omständigheterna är försvårande men ändå inte så allvarliga att det finns grund för en upphävandeåtgärd. Efter- som ett tillfälligt förbud får anses utgöra en strängare åtgärd än en varning innehåller övergångsbestämmelsen ett förbud mot retroaktiv tillämpning. 16.2Förslaget till lag om ändring i aktiebolagslagen (2005:551) 8 kap. Bolagets ledning I paragrafen finns bestämmelser om vilka bolag som är skyldiga att ha ett revisionsutskott och om utskottets sammansättning. Änd- ringarna i paragrafen grundar sig på artikel 39 i revisorsdirektivet. Övervägandena finns i avsnitt 13.3.4. har skyldigheten enligt första stycket att ha ett revisions- utskott gällt endast noterade bolag. Denna skyldighet har , i enlighet med kravet i artikel 39.1 i revisorsdirektivet, utvidgats till att omfatta alla bolag som är företag av allmänt intresse enligt defini- tionen i 2 § 11 revisorslagen. Vidare har kravet på att en ledamot ska vara oberoende tagits bort. Den sistnämnda ändringen grundar sig på artikel 39.5 i direktivet. I paragrafen har vidare införts ett nytt andra stycke där det anges att utskottet ska utse en av ledamöterna att vara ordförande. Be- stämmelsen motsvaras av artikel 39.1 fjärde stycket i direktivet. I tredje stycket, vilket tidigare var andra stycket, har endast gjorts en följdändring i paragrafhänvisningen i punkt 1. I övrigt är stycket oförändrat. I paragrafen, som är ny, finns en uppräkning av bolag som undantas från skyldigheten enligt 49 a § att ha ett revisionsutskott. Undan- tagen grundar sig på artikel 39.3 i revisorsdirektivet. Bestämmelser- na i första stycket har, framför allt på grund av komplexiteten i den EU-rättsliga regleringen, utformats som hänvisningar till motsva- rande bestämmelser i revisorsdirektivet. I andra stycket anges att bolag som avses i första stycket 3, dvs. bolag som har som enda uppgift att utfärda värdepapper med bakom- liggande tillgångar som säkerhet, ska offentliggöra skälen till att bolaget avstår från att låta antingen ett revisionsutskott eller styrelsen fullgöra de uppgifter som avses i 49 c §. Bestämmelsen motsvaras av artikel 39.3 andra stycket i direktivet. Offentliggörande kan till exempel ske genom en upplysning i förvaltningsberättelsen eller på bolagets webbplats. Övervägandena finns i avsnitt 13.3.4. Paragrafen, som tidigare hade beteckningen 49 b §, innehåller bestäm- melser om revisionsutskottets uppgifter. De ändringar som gjorts i paragrafen grundar sig på artikel 39.6 i revisorsdirektivet. De nya och ändrade bestämmelserna har, på motsvarande sätt som de tidigare bestämmelserna i paragrafen, utformats i nära överensstämmelse med direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 13.3.4. I punkten 1 har införts en bestämmelse om att revisionsutskottet, förutom att övervaka bolagets finansiella rapportering, även ska lämna rekommendationer och förslag för att säkerställa rapporte- ringens integritet. Bestämmelsen, som motsvarar artikel 39.6 led b i direktivet, innebär således att det ställs högre krav på att revisions- utskottet tar aktiv del i och medverkar till att den finansiella rappor- teringen uppfyller kraven i relevanta bestämmelser om finansiella rapporter. Punkten 2 är oförändrad. Enligt en ny bestämmelse i punkten 3 ska utskottet hålla sig informerat om resultatet av kvalitetskontroll. På vilket sätt detta ska ske överlämnas till utskottet att bestämma i samråd med revisorn. Bestämmelsen motsvarar artikel 39.6 led d i direktivet. I övrigt är punkten oförändrad. Punkten 4 är ny. Där föreskrivs att revisionsutskottet ska infor- mera styrelsen om resultatet av revisionen och på vilket sätt revisionen bidrog till den finansiella rapporteringens tillförlitlighet samt vilken roll utskottet spelade i den processen. Bestämmelsen, som motsvarar artikel 39.6 led a i direktivet, tar således sikte på den information som utskottet ska lämna till styrelsen och påverkar inte ansvarsför- delningen för den finansiella rapporteringen. Punkten 5 har omnumrerats. Bestämmelserna i punkten är oför- ändrade. Även punkten 6 har omnumrerats. I denna punkt har vidare lagts till att utskottets uppgift att biträda vid revisorsval bortfaller i de fall som aves i 49 d §, dvs. när utskottets uppgifter i stället utförs av en valberedning. Den nya bestämmelsen grundar sig på artikel 39.6 led f i direktivet. I paragrafen, som är ny, föreskrivs undantag från bestämmelserna om revisorsval i artikel 16 i revisorsförordningen. Möjligheten att medge undantag framgår av artikel 16.8 i förordningen. Övervägan- dena finns i avsnitt 13.4.5. I artikel 16 i revisorsförordningen finns ett detaljerat regelsystem för hur revisorsval i företag av allmänt intresse ska genomföras, inklusive vilka uppgifter revisionsutskottet ska ha i den processen. Enligt artikel 16.8 får medlemsstaterna tillåta att bolag som har en nomineringskommitté i vilken aktieägarna har ett betydande infly- tande låter den kommittén utföra revisionsutskottets uppgifter. Genom 49 d § införs den möjligheten i svensk rätt. I paragrafen används den i svensk rätt vedertagna beteckningen valberedning. Innebörden av bestämmelsen är att bolag som har en nominerings- kommitté, valberedning eller liknande som motsvarar de krav som ställs i bestämmelsen själv får avgöra vilket organ som ska utföra de aktuella uppgifterna. I paragrafen anges att revisorn ska granska årsredovisningen och styrelsens och verkställande direktörens förvaltning. Granskningen ska vara så ingående och omfattande som god revisionssed kräver. I första stycket har lagts till att granskningen ska utföras med profes- sionell skepticism. Tillägget är en följd av artikel 21.2 i revisors- direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 7.2.4. I artikel 21.2 tredje stycket i direktivet anges att med profes- sionell skepticism avses en ifrågasättande inställning, att vara upp- märksam på förhållanden som eventuellt kan tyda på felaktigheter till följd av fel eller bedrägeri och att göra en kritisk bedömning av revisionsbevis. Enligt andra stycket i artikel 21.2 ska revisorn särskilt upprätthålla professionell skepticism i granskningen av ledningens uppskattningar av verkliga värden, nedskrivningar av tillgångar, av- sättningar samt framtida kassaflöden som är relevanta för företagets kapacitet till fortsatt drift. I revisionsstandarden 200 föreskrivs att revisionsarbete ska utföras med ett skeptiskt förhållningssätt. Definitionen av profes- sionell skepticism i direktivet överensstämmer i princip med den som finns i 200. Den nya bestämmelsen i 3 § innebär således endast en kodifiering av praxis. I paragrafen finns bestämmelser om vem som utser revisor. Enligt första stycket är huvudregeln att revisorn väljs av bolagsstämman. I det stycket har en bestämmelse införts om att bestämmelser i bolags- ordning och villkor i avtal som begränsar stämmans val till vissa kategorier av eller förteckningar över revisorer är ogiltiga. Bestäm- melsen grundar sig på artikel 37.3 i revisorsdirektivet. Övervägan- dena finns i avsnitt 13.4.5. Bestämmelsen träffar alla former av villkor som begränsar stäm- man vid valet av revisor, till exempel att endast vissa uppräknade revisionsbyråer, eller revisionsbyråer av viss storlek, får väljas. Sådana villkor kan förekomma exempelvis i ett låneavtal eller annat avtal med tredje man, eller i form av en bestämmelse i bolagsordningen eller i ett aktieägaravtal. Bestämmelsen om att sådana villkor är ogiltiga innebär inte att förekomsten av sådana avtalsvillkor leder till att valet av revisor i sig blir ogiltigt, utan endast att stämman inte är bunden av villkoret vid val av revisor. Paragrafen behandlar utseende av minoritetsrevisor. I tredje stycket görs en ändring som innebär att beslut om att utse en minoritetsrevisor gäller till och med den årsstämma som hålls under det räkenskapsår som kommer efter det innevarande räkenskaps- året. Ändringen är av rättelsekaraktär (jfr prop. 2004/05:85 s. 636). I paragrafen finns bestämmelser om att ett registrerat revisions- bolag får väljas till revisor och om vilka bestämmelser som då ska gälla för den revisor som är huvudansvarig för revisionen. I första stycket har införts en bestämmelse om att även ett registre- rat EES-revisionsföretag får utses till revisor. Bestämmelsen grundar sig på artikel 3a i revisorsdirektivet. Övervägandena finns i av- snitt 6.4.4. I andra stycket har uppräkningen av de bestämmelser som ska gälla för den huvudansvarige revisorn ändrats på så sätt att hänvisningen till 21 a § om uppdragets längd och förbud att delta i revisionen har tagits bort. Denna fråga regleras numera för de huvud- ansvariga revisorernas del i artikel 17.7 i revisorsförordningen. Över- vägandena finns i avsnitt 13.5.5. I paragrafen finns bestämmelser om revisorns mandattid. I andra stycket har införts en föreskrift om att det i bolagsordningen ska vara möjligt att ange flera möjliga mandattider att välja mellan för den (i regel bolagsstämman) som utser revisorn. Den längsta möjliga mandattiden ska dock, liksom tidigare, vara . Vidare anges att om revisorn i ett bolag vars bolagsordning innehåller flera möjliga mandattider inte utses för viss angiven tid, ska revisorns uppdrag gälla för den kortaste av de tider som anges i bolagsordningen. Övervägandena finns i avsnitt 13.5.5. I paragrafen finns bestämmelser om längsta möjliga sammanlagda mandattid för revisorer i vissa bolag. I paragrafen har angetts att uppdraget som revisor i noterade aktiebolag får gälla i högst i följd samt att den som varit revisor i bolaget inte får delta i revisionen om inte förflutit sedan han eller hon lämnade revisionsuppdraget. Till följd av ändringar i revisors- direktivet och tillkommande reglering i revisorsförordningen upphävs paragrafen i den lydelsen. I stället har nya bestämmelser införts om dels så kallad revisorsrotation, dels så kallad byrårotation. Bestämmelser om revisorsrotation och byrårotation finns i arti- kel 17 i revisorsförordningen. Dessa bestämmelser gäller för revisorer i företag av allmänt intresse. Huvudregeln i artikel 17.1 i förord- ningen är att uppdraget som revisor i ett sådant företag får fortgå i högst i följd. Från denna huvudregel får medlemsstaterna dock föreskriva undantag i vissa fall. Av första stycket framgår att bestäm- melserna i paragrafen syftar till utnyttja några av dessa undantags- möjligheter. Undantagen räknas upp i tre punkter i andra stycket. Undan- taget i punkten 1 grundar sig på artikel 17.2 led b i förordningen. Innebörden av det undantaget är att den längsta möjliga mandat- tiden för personligt valda revisorer (dvs. revisorer som är fysiska personer) är . Detta överensstämmer med vad som har gällt för personligt valda revisorer i noterade bolag. Undantagen i punkterna 2 och 3 gäller för revisorer som är juridiska personer och grundar sig på artikel 17.4 i förordningen. Om de för- utsättningar som anges i bestämmelserna är uppfyllda får mandat- tiden förlängas till som längst tjugo respektive om ett registrerat revisionsbolag eller ett registrerat EES-revisionsföretag är vald revisor. I dessa fall finns i artikel 17.7 i förordningen bestäm- melser som innebär att den revisor som är huvudansvarig för upp- draget måste bytas ut . Kraven i punkterna 2 och 3 på nytt urvalsförfarande respektive anlitande av ytterligare en revisor är hämtade från artikel 17.4 i förordningen. I artikel 17.5 anges som ytterligare villkor för för- längning att styrelsen på rekommendation av revisionsutskottet ska föreslå stämman att revisorns uppdrag ska förnyas och att detta förslag godkänns. I bestämmelserna har därför tagits in en föreskrift om att styrelsen, efter en sådan rekommendation, ska lämna förslag Att det är bolagsstämman som beslutar om för- längning framgår dock redan av 9 kap. 8 §. Någon erinran om detta i 21 a § har inte ansetts nödvändig. I tredje stycket anges att bestämmelserna i andra stycket 2 och 3 inte gäller uppdrag som revisor i företag av allmänt intresse som är kredit-, värdepappers- eller försäkringsbolag enligt definitionen i 2 § 11 b–d revisorslagen. Det innebär att revisorns sammanlagda mandattid i sådana bolag inte får överstiga den maximala mandattid som anges i artikel 17.1 i revisorsförordningen. Den bestämmelse om karenstid innan revisorn återigen får delta i revisionen som tidigare fanns i paragrafens andra stycke har som nämnts tagits bort. Bestämmelser om detta finns nu i artikel 17 i revisorsförordningen. Övervägandena finns i avsnitt 13.5.5. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om att vissa utpeka- de subjekt får föra talan om entledigande av revisorn i ett bolag som är ett företag av allmänt intresse. Bestämmelserna grundar sig på artikel 38 i revisorsdirektivet. Övervägandena finns i avsnitt 13.6.5. I paragrafen anges att ägare till aktier som representerar av aktiekapitalet eller rösterna i bolaget, styrelsen och har rätt att föra en sådan talan. Talan ska väckas vid allmän domstol och bifallas om det finns saklig grund för den. Se vidare om saklig grund i avsnitt 13.6.5. I paragrafen, som är ny, finns bestämmelser om gemensam revisions- berättelse när fler än en revisor har utsetts. Bestämmelserna gäller när ett bolag har flera valda revisorer. Däremot är de inte tillämp- liga bara för att flera revisorer deltar i ett större granskningsuppdrag, om endast en revisor eller revisionsbyrå är vald revisor i bolaget. Bestämmelserna grundar sig på artikel 28.3 i revisorsdirektivet. Över- vägandena finns i avsnitt 8.4.5. I första stycket anges att om fler är en revisor har utsetts ska de lämna en gemensam revisionsberättelse. Samtliga utsedda revisorer ska då också göra den revisorspåteckning som föreskrivs i 28 § andra stycket. Enligt andra stycket gäller att om revisorerna är oeniga om resultatet av revisionen så ska varje revisor lämna ett eget uttalande enligt 31 § första stycket, dvs. ett uttalande om huruvida årsredo- visningen har upprättats enligt tillämplig lag om årsredovisning. De ska då också ange skälen till oenigheten. Av 9 kap. 38 § framgår att dessa bestämmelser gäller även vid koncernrevision.