sou · H3B322 · 2015-03-27 00:00:00 — Även om dessa deskriptiva studier ger en god bild av lärarnas och rektorernas perspektiv, så är de nuvarande forskningsuppläggen allt för snäva i såväl omfång som storlek och begränsar forskarnas förmåga att närma sig en rad frågor, såsom hur rektorns ledarskap förhåller sig till lärarnas undervisning, förbättringssträvanden och målsättningar inom skolan, elevernas prestationer på det akademiska och sociala planet, rektorers ansvar för verksamheten och styrningen av resursfördelningen, för att nämna några. Det finns ett begränsat antal forskare i varje land vars forskning riktar in sig på skolans rektorer och dessas betydelse för skolsystemen. De är i många fall pionjärer inom sitt område. Forskningssamarbeten existerar, men de flesta studier utförs av enskilda forskare, och då ofta i form av doktorsavhandlingar, vilket inte minst är fallet i . Ett mindre antal av dessa nya forskare skriver artiklar och publicerar sig inom samma område efter sin doktorsexamen. Forskningen om framgångsfaktorer för rektorernas ledarskap Med tanke på att majoriteten av studierna är kvalitativa i sin utformning är det föga förvånande att det inte finns många storskaliga kvantitativa studier i de inrapporterade forskningssammanfattningarna (Ärlestig & , 2015; red. Trots att det finns mycket myndighetsdata att tillgå rörande resurser, utgifter, utbildningsinsatser och studieresultat har få forskare använt kvantitativa metoder och stora nationella och internationella data för att närma sig grundläggande frågor kring förutsättningar för och hur rektorernas yrkesutövande förhåller sig till lärarnas undervisningsmetoder, klimatet och kulturen på skolan, arbetsplatsmiljön, genomslaget i politiska beslut och skolresultat. Bristen på storskaliga studier som tillämpar kvantitativa modeller kan också ha sin grund i bristen på statlig finansiering för sådana ansatser och i det faktum att enskilda forskare föredrar kvalitativa undersökningsmodeller, eller en kombination av de två. Att sätta ihop forskarteam, lägga upp en forskningsplan för rektorsforskning, skapa långsiktiga forskningsupplägg och att utföra och redovisa resultaten från sådana studier är resurskrävande och kräver mer än enskilda forskares uppmärksamhet. Det krävs investeringar från statliga myndigheter för att stabilisera forskningscentrum och för att stödja de grupper som är engagerade i denna forskning. är sådan forskning kraftigt underfinansierad. 3.13Rektorers rekrytering, urval och socialisering ägnas lite uppmärksamhet Det finns inte mycket i de refererade texterna som tyder på att forskare ägnar nämnvärd uppmärksamhet åt viktiga policyagendor för att förstå hur kvalitetsfrågor kan relateras till hur rektorerna rekryteras, förbereds, utses och socialiseras in i sina formella ledarskapsroller på skolor. Utbildning och fortbildning av rektorer har traditionellt fallit på statliga utbildningsmyndigheter och kommuner. Exempelvis i ska alla rektorer under sina fyra första år som rektor delta i ett treårigt, universitetsbaserat befattnings-utvecklingsprogram som förväntas utrusta dem med kunskap och förståelse, färdigheter och förmåga samt värderingsförmåga och förhållningssätt som skall ge dem nödvändiga kompetenser och verktyg för att leda och styra sin skolas Forskningen om framgångsfaktorer för rektorernas ledarskap verksamhet i linje med nationella mål på ett sätt som gynnar alla barns och ungdomars lärande. Viktigast av allt är att dessa program skapar tillfälle att kritiskt reflektera kring det vardagliga ledarskapets utövande och resultat. finns det inte mycket forskning kring hur effektiva dessa utbildningsprogram är, och det finns inga aktuella studier som rör rektorernas rekrytering, urval och socialisering. 3.14Forskning kring rektorer – en kaskadeffekt Det råder knappast något tvivel om att intensifieringen av rektorernas arbete, i kombination med en ökad medvetenhet kring hur viktigt deras ledarskap är, har stimulerat viktiga förändringar i rektorernas arbetsliv. I en dynamisk social och politisk miljö med ökade krav på att skolor och yrkesrutiner ska omformas på ett sätt som tillmötesgår elevernas och lokalsamhällets behov, är rektorernas traditionella roll i förändring – den bearbetas, omdefinieras och omförhandlas. Här är åter kontexten en viktig faktor, och hur väl rektorer hanterar dessa externa policyförändringar är en viktig kvalitetsmarkör för rektorn. Forskning från visar att förändringar i yrkesroller tenderar att påverka rektorer olika beroende på var i karriären de befinner sig. konstaterar till exempel att: Veteranerna verkade, till skillnad från de nytillträdda cheferna, mindre påverkade av ansvaret för det administrativa arbetet. Det såg ut som de lät sina grundläggande värderingar styra beslutsfattandet, trots de omvälvande förändringar som skedde på andra ställen. Det är som om de försöker hålla fast vid den psykologiska belöning de fick som lärare. Detta skulle kunna benämnas som en vilja att hålla kontakten med ungdomarna. Rektorerna som befinner sig i mitten och början av karriären berättar å sin sida om etablerandet av professionell ansvarsskyldighet. Vissa av dem välkomnar också ansvarsskyldigheten hos ledningen, men de vill också behålla den sorts psykologiska belöning de fick som lärare. De helt nytillträdda rektorerna kände däremot inte till något annat än det rådande klimatet av ansvarsskyldighet. De tycktes ta det för givet, välkomnade det, och såg det som ett uttryck för professionalism. Diskurserna kring ledarskap och ansvarsskyldighet på nivå har förändrats, men ansvarsskyldigheten hos skolledningar är något Forskningen om framgångsfaktorer för rektorernas ledarskap som ses som ett ”förväntat misslyckande”. I finns ingen forskning om rektorers ansvar för verksamheten och väldigt få studier fokuserar på elevresultat, men desto fler studier beskriver rektorernas komplexa arbete och ett komplicerat styrningssystem. I samband med att rektorer omförhandlar och skapar nya yrkesroller kommer de att behöva stort stöd från beslutsfattare, lärare och de lokalsamhällen de tjänar. Tid, pengar och möjlighet till professionell fortbildning för att ta till sig nya kunskaper och kompetenser kommer att vara av yppersta vikt då rektorer utvecklar nya ledarskapsidentiteter. 3.15Rektorers betydelse för elevernas studieresultat I uppdrog , schools and families till en grupp forskare att i ett tre årigt projekt studera The impact of school leadership on pupil outcomes (2007). Forskarna har analyserat sambandet mellan utvecklingen av elevernas studieresultat och rektorns ledarskap i ett representativt urval skolor. anknyter till min utrednings utredningsdirektiv och därför finns anledning att redovisa den engelska studiens huvudsakliga budskap. I studien framhålls olika faktorer knutna till rektorns ledarskap som befrämjar goda studieresultat. Dessa faktorer är framtagna på basis av en genomgång av forskning på området. Flertalet av faktorerna har man dessutom funnit stöd för i den aktuella studien. Framgångsfaktorerna summeras i sex påståenden ”claims”. Dessa påståenden återges nedan (min översättning). 1.Nära nog samtliga framgångsrika rektorer använder samma grundläggande repertoar av ledarskap; en gemensam ”kärna”. utvecklar en gemensam idé om skolans färdriktning, utvecklar specifika mål som vägleder arbetet med att förbättra elevernas resultat, och har höga förväntningar på personalen och eleverna förstår och förmår utveckla enskilda lärares och annan personals kompetens utvecklar en skolorganisation som ger ansvarskännande och kollegialt stödjande lärare med goda omvärldsrelationer Forskningen om framgångsfaktorer för rektorernas ledarskap rekryterar, utvecklar och verkar för att behålla kompetent personal 2.Tre omständigheter påverkar rektorernas sätt att utöva ledarskapet. Rektorernas anställningstid i nuvarande befattning: Rektorer med kortare anställningstid i nuvarande befattning gör större ansträngningar för att engagera föräldrarna i skolans förbättringsarbete. Nya rektorer tar även fler initiativ till förändringar av skolans interna rutiner och processer. Nya rektorer tar också fler initiativ till åtgärder för att på olika sätt underlätta för personalen och därmed möjliggöra en koncentration på kärnuppgiften. Elevers socioekonomiska sammansättning på den aktuella skolan: Rektorer i socioekonomiskt mera utsatta skolor gör större ansträngningar för att engagera föräldrar i förbättringsarbete, för att strukturera organisationen i syfte att underlätta för lärarna, för att klargöra behovet av förbättringsarbetet på skolan och för att tillförsäkra en vidare förankring av beslut om förbättringar på skolan. Utvecklingen av skolans studieresultat: Särskilt i skolor där elevernas resultat är mindre goda framstår som angeläget att rektorer fokuserar på skolans organisation, skolkulturen och kopplingen till läroplanens mål samt på pedagogik och resultatuppföljning. 3.Rektorer har goda möjligheter att förbättra lärarnas undervisning och elevernas skolresultat genom att påverka lärarnas skicklighet, motivation och arbetsförutsättningar. Det är exempelvis viktigt att bidra till fokus på lärandeprocesser och engagemang. Det är även viktigt att rektor bidrar till en god arbetsmiljö för lärare och elever. 4.Rektors arbete för att förbättra elevernas studieresultat blir effektivare om rektorn har en ledningsgrupp eller andra typer av ledare till sitt förfogande. Det är även viktigt att eleverna involveras i och tar ansvar för skolans förbättringsarbete. 5.Rektorns stöd av underlydande ledare bör utformas med hänsyn till dessa ledares kapacitet. I vissa fall kan det vara lämpligt att Forskningen om framgångsfaktorer för rektorernas ledarskap rektorn delegerar beslut, i andra fall att rektorn endast använder underlydande ledare för att ta fram underlag för rektorns egna beslut. 6.Ett fåtal personliga egenskaper hos rektorerna förklarar en stor del av skillnaderna i ledarskapets styrka: Rektorernas tilltro till den egna förmågan är den enskilt viktigaste egenskapen. Rektorer med en större tilltro till sin förmåga är mera uthålliga vid uppleda misslyckanden eller stora utmaningar. När det gäller resultaten från den aktuella studien understryker forskarna särskilt att rektorer ofta kombinerar olika strategier för sitt ledarskap. Rektorerna analyserar behov, differentierar mellan olika åtgärder och strategier samt samordnar sina strategier med hänsyn till de behov och förutsättningar som identifierats. I studien har även framkommit att rektorernas värderingar och moraliska kvaliteter är av stor betydelse för lärarna på skolan och i förlängningen för elevernas studieresultat. Forskarna sammanfattar sitt huvudsakliga budskap med utgångspunkt från vad som framkommit i studien enligt följande Rektorn har en central roll som ledare för skolan. Rektorn formar interna processer och pedagogisk praktik som direkt leder till förbättringar i skolans resultat, särskilt i skolor med större utmaningar. Rektorn anpassar sitt ledarskap och sina strategier efter vad situationen på den aktuella skolan kräver, med bibehållet fokus på kärnvärden såsom empati, rättvisa och resultatfokus. Rektorn har höga förväntningar på lärarnas prestationer samt på elevernas studieresultat och sociala utveckling Rektorns ledarskap över undervisning och lärande: Rektorerna är ofta involverade i planeringen av enskilda elevers behov av insatser och fattar beslut om olika åtgärder. Rektorerna är dock inte alltid involverade i att leda lärarnas undervisning och i att ge återkoppling till lärarna. Alla rektorer delegerar eller fördelar ledaruppgifter i större eller mindre utsträckning, i olika former och med olika syften Forskningen om framgångsfaktorer för rektorernas ledarskap Rektorer använder olika strategier för att bygga en stark inre organisation på sin skola Flertalet av personalen på skolorna upplever att rektorn har en viktig roll i att bestämma skolans organisation, kultur, pedagogisk metod och pedagogiska tekniker samt metoder för utvärdering. Inte lika många upplever att rektorn bidrar till att utveckla personalens kompetens eller diskuterar specifika frågor om utbildningen med enskilda medarbetare. Förändringar drivna av rektorns ledarskap samvarierar med utvecklingen av elevernas resultat i de fall resultaten har förbättrats från en relativt låg nivå Skolor som hade förbättrat sina resultat från en relativt låg nivå uppvisade större förändringar i skolkultur och skolklimat samt gällande fokus undervisning, lärande och resultatinformation. Rektorernas ledarskap varierar med rektorernas erfarenhet Rektorer som är effektiva i sitt ledarskap tillämpar varierande strategier för förbättringsarbete beroende på erfarenhet, tid som rektor på skolan, samt deras förståelse för behoven av förändring på skolan. Rektorerna gör större förändringar av chefskapet på en skola. Det är skillnader mellan rektorernas ledarskap i skolor för yngre elevern (primary schools) och skolor för äldre elever (secondary schools) Fler rektorer i skolor för yngre elever gör större förändringar i skolans organisation, för att stödja lärarna genom att ge dem kortsiktiga mål för undervisning och lärande och för att uppmuntra lärarna att stimulera lärande även utöver traditionella skolkunskaper. Fler lärare för äldre elever använder indirekt pedagogiskt ledarskap för att stödja lärande och lärare, exempelvis arbetslagsledare eller motsvarande. Rektorernas ledarskap varierar beroende på elevernas socioekonomiska sammansättning Rektorer vid skolor med större utmaningar vidtar fler förändringar i syfte att förbättra elevernas resultat. Rektorer på dessa skolor använder också ett bredare spektra av förbättringsåtgärder. I en sammanfattande diskussion framhåller forskarna att studien visar att rektorn är en viktig person för att leda lärare Forskningen om framgångsfaktorer för rektorernas ledarskap och annan personal i ett förändringsarbete på en skola. Rektorn är också viktigt för att skapa en skolkultur som kombinerar höga krav på personalen och varje enskild elev med höga ambitioner vad gäller ett gott omhändertagande av varje enskild elev. Forskarna framhåller även att rektorns indirekta pedagogiska ledarskap synes ha större effekt på elevernas studieresultat än det direkta pedagogiska ledarskapet. 3.16Skolfaktorer som har betydelse för att alla elever ska nå goda resultat Den amerikanske skolforskaren redovisar i en artikel resultaten av forskning om faktorer eller skolkulturer på enskilda skolor som kan förklara att vissa skolor kan ge goda studieresultat för alla elever, oavsett elevernas socioekonomiska bakgrund (Hoy 2012). Nedan sammanfattas artikeln (min översättning). Hoy framhåller sammanfattningsvis tre generella framgångsfaktorer för bra skolor: –lärarkollegiet och personalen i övrigt har som grupp en hög tilltro till sin egen förmåga - ”collective efficacy” –personalen har hög tillit till föräldrar och elever och detta förtroende är ömsesidigt - ”collective trust” –personalen har fokus på skolans kunskapsuppdrag ”academic emphasis”. Hoy har funnit att det viktigt att personalen på skolan har en tilltro till att man kan klara sitt uppdrag; en gemensam känsla av att skolan verkligen kan klara av att bibringa alla elever goda kunskaper och en god utveckling socialt och emotionellt, även om förutsättningarna kan vara svåra -”collective efficacy”. Hoy framhåller värdet av ett gott klimat på skolan, där varje elev ges ett respektfullt bemötande med utgångspunkt från elevens egna förutsättningar och egen personlighet. Rektorer på skolor med ett bra och öppet klimat utöver sitt ledarskap på ett sätt som utgör goda exempel för andra på skolan. Rektorerna på skolor med ett bra klimat är även konsekventa i sitt ledarskap, engagerade, visar tillit till sina Forskningen om framgångsfaktorer för rektorernas ledarskap medarbetare och undviker en närgången granskning av medarbetarnas arbete. Hoy understryker även vikten av ömsesidig tillit mellan föräldrar, elever och personal. En förutsättning för denna tillit är bland annat lärare med hög kompetens. Hoy använder begreppet ”collective trust”, som definieras enligt följande: Collective trust is a state in which groups are willing to make themselves vulnerable to others and take risks with full confidence that others will respond in positive ways, that is, with benevolence, reliability, competence, honesty, and openess. Hoy framhåller vidare vikten av att skolan ständigt har kunskapsuppdraget i fokus och att personalen har höga förväntningar på alla elevers studieresultat. Hoy talar om ”academic emphasis of schools”. Hoy understryker att en ansträngning för att förbättra elevernas studieresultat på en enskild skola bör ha en bred ansats som inkluderar ett arbete för att skapa hög gemensam tilltro till lärarkollegiets förmåga, hög tillit till föräldrar och elever samt en betoning av skolans kunskapsuppdrag. Ett ensidigt fokus på exempelvis att bibringa eleverna traditionell skolkunskap riskerar att misslyckas, menar . 3.17Rekommendationer för att driva rektorsforskning framåt Med utgångspunkt i de texter som behandlats och analysen av dem, använder vi de återkommande teman vi har kunnat se i rektorsforskningen för att föreslå hur studier kring ledarskap inom skolan ska kunna bli ett erkänt forskningsfält. Rekommendationerna baseras på en rad forskningsgrundade antaganden. Att rektorernas ledarskapsroll(er) även i fortsättningen kommer att vara centrala för skolans utveckling, förbättring, organisatoriska kapacitet och elevresultat är allmänt accepterat bland forskarna inom området. Efter kvaliteten på lärarnas arbete och undervisningsmetoder får ledarskapet på skolan ses som den näst viktigaste faktorn för elevernas utveckling och studieresultat. Kombinationen av decentraliseringen och centraliseringen av utbildningsmässiga riktlinjer och styrelseskick har intensifierat vardagen för rektorer, och kraven på administrativ skicklighet och dynamiskt ledarskap Forskningen om framgångsfaktorer för rektorernas ledarskap kommer att fortsätta öka med oförändrad styrka. Med tanke på rektorernas centrala roll för elevernas studieresultat, oavsett nationella/lokala kontexter, kommer rektorsforskningen med all säkerhet att fortsätta att växa i betydelse . Ett fortsatt intresse för rektorsforskningen kommer naturligtvis att generera fler studier – mastersuppsatser, doktorsavhandlingar och en rad olika publikationer i vetenskapliga sammanhang och i facktidskrifter. Exempelvis framväxten av olika centrum för skolledarutveckling, där allt fler mastersstudenter och doktorander studerar, vidareutbildas och utvecklas, förser forskningsområdet med nya idéer och forskare. Det är emellertid viktigt att det finns en strategisk överblick som kan identifiera vilket fokus forskningen bör ha, så att struktur ersätter ett mer stegvist tillvägagångsätt. Forskningsresultaten kommer att genomlysa ledarskapspraxis inom skolan på så sätt att de kan tolkas och tillämpas på ett unikt sätt inom olika lokala, historiska, kulturella och strukturella kontexter. Nedan föreslår vi hur forskning om rektor kan utvecklas med utgångspunkt i resultaten från forskningsöversikterna som utgör grunden för detta kapitel. Forskningen om framgångsfaktorer för rektorernas ledarskap Ledarskapsutmaningar i relation till förändrade sociala strukturer. förhållandet mellan nationell skolpolitik och lokala styrningsstrukturer. Transformationen mellan lagstiftning, beslutsfattande och skolans ledarskap. Vad som karaktäriserar de lokala styrandestruktur som skapar god verksamhet. Hur nationell policy påverkar förbättringsprocesser i den lokala skolan i olika tidsperspektiv. Påverkan av internationella mätningar på elevprestationer i svensk skola. Hur effekterna av förändringsprocesser inom skolan på lokalnivå förhåller sig till lokala styrningsstrukturer Rektorers kortsiktiga och strategiska beslutsfattande i förhållande till förbättringar av skolans verksamhet. Rektorers ledarskap i multikulturella och socialt eller kulturellt utmanande miljöer. Ledarskap i förhållande till sociala och demokratiska värderingar, mobbning och elevresultat. Organisationsinriktad analys av hur skolledarnas agerande påverkar skolresultaten och vilket stöd skolledarna har via utbildning och kompetensutveckling. Vi rekommenderar att forskare börjar ta sig an dessa frågeställningar för att berika och vidga spännvidden i vår kunskap om rektorernas ledarskap. Att använda sig av gemensamma begreppsmässiga ramar, metoder och datainsamlingsverktyg skulle kunna vidga forskningen om rektor och skolans ledarskap och underlätta kunskapsutbytet kring rektorer och deras yrkesutövande. måste forskare alltid disciplinerat hålla fast vid ett dubbelt perspektiv där man visserligen tillägnar sig det som kan användas från andras studier, men vara medveten om viktiga kontextuella skillnader både på det nationella och lokala planet. 4Rektorns ledarskap - nationella mål och lokal skolutveckling I detta kapitel redogörs först översiktligt för statens förväntningar på rektorernas ledarskap . Därefter sammanfattas aktuella problem gällande rektorernas ledarskap baserat på forskning och utredningar från senare år. 4.1Under blev rektorn ett instrument för genomförande av den nationella skolpolitiken Av betänkandet Om styrning och ledning i skolan (SOU 2004:116) framgår att rektorn länge var den som stod i spetsen för en högre lärdomsskola eller senare ett läroverk. beslutades att även de lägre skolformernas ledare skulle tituleras rektor. Dagens rektorer har sina historiska rötter i två kategorier av befattningshavare: läroverksrektorn, som var en akademiker och statlig ämbetsman, samt folkskoleöverläraren, som var innehavare av en befattning. Både rektorn och överläraren kunde liknas vid att vara den främste bland lärarna - ”inter pares” inom sitt kollegium. Det var inte givet att rektorn skulle ägna någon större uppmärksamhet åt den undervisning lärarna bedrev. De representerade skolan utåt, var högsta instans och auktoritet och det var de som alltmer även fick axla uppgiften att se till att administrationen blev utförd. Rektorskapet sågs länge som en bisyssla som fullgjordes i kombination med läraryrket. Gradvis kom dock rektorsuppgiften att utvecklas till ett eget yrke. skulle folkskolan integreras med real- och flickskolorna. Bredare skikt av den unga befolkningen än dittills skulle ges möjlighet att ta studentexamen. Rektorn tilldelades rollen att delta i och underlätta reformernas genomförande samt att vara den Rektorns ledarskap - nationella mål och lokal skolutveckling statliga politikens ambassadör i skolan. Rektorn fick därmed utökade administrativa arbetsuppgifter. Särskilda befattningar som studierektorer infördes vid skolor med högstadium efter riksdagsbeslut . Ett riksdagsbeslut baserat på den så kallade skoladministrativa kommitténs betänkande , förstärkte skolledaren som pedagogisk ledare. Enligt propositionen var skolledare alltför tyngda av administrativa uppgifter, vilket ansågs motverka det pedagogiska ledarskapet. Det var därför enligt riksdagsbeslutet nödvändigt att överföra administrativa uppgifter till biträdespersonal. En skolledarutbildning i statlig regi startades . Utbildningen omfattade organisation, ledarskap med mera. Staten betonade att utbildningen skulle innehålla vissa styrmoment - rektorer och skolledare uppfattades som viktiga instrument för skolpolitiska ambitioner och reformer. 4.2Under blev rektorn verksamhetsansvarig skola fanns ett regelverk och ett statsbidragssystem som styrde väsentliga delar av den lokala skoladministrationen, som klasstorlek, timplaner och lärares undervisningsskyldighet. Lärares och rektorers tjänster var statligt reglerade. De var anställda av kommunerna, men det var staten som förhandlade och slöt avtal om deras avlöningsförmåner och övriga anställningsvillkor. Staten önskade alltså att rektorerna skulle vara pedagogiska ledare.