sou · H3B3110d2 · 2015-12-16 00:00:00 — Som utgångspunkt gäller att i alla övriga fall när myndigheten anlitar en tredje part än ett internt företag finns en skyldighet jml. art. 5.3 KolltrF att iaktta ett konkurrensutsatt anbudsförfarande vid tilldelning av avtal om allmän trafik. Det konkurrensutsatta anbudsförfarandet skall vara öppet för alla företag, det ska vara rättvist och följa principerna om insyn och icke-diskriminering. KolltrF möjliggör förvisso att det efter anbudsinlämningen och ett eventuellt förurval kan föras förhandlingar i enlighet med dessa grundprinciper för att avgöra hur specifika eller komplicerade krav kan uppfyllas på bästa sätt. Det finns härtill ett antal undantag till kravet på konkurrensutsatt anbudsförfarande, vilka skall utvecklas nedan. Enligt artikel 5.1 i KolltrF anges uttryckligen de tidigare upp- handlingsdirektiven (2004/17/EG och 2004/18/EG) är tillämpliga på tjänstekontrakt respektive offentliga kontrakt om trafik avseende kollektivtrafik med buss eller spårvagn, medan KolltrF är tillämplig på 8 Lagrådsremiss - Nytt regelverk om upphandling, , s. 373 ff. tjänstekoncessioner för kollektivtrafik med buss- och spårvagn. Enligt direktiv /24/EU (LOU-direktivet) gäller att KolltrF även fort- sättningsvis ska tillämpas på avtal om allmän trafik och på tjänste- koncessioner för kollektivtrafik på järnväg eller tunnelbana. I syfte att klargöra förhållandet mellan LOU-direktivet och KolltrF anges därför i artikel 10 i) i LOU-direktivet att direktivet inte ska tillämpas på tjänstekontrakt som avser tillhandahållande av kollektivtrafik på järnväg eller tunnelbana. En likalydande bestämmelse finns även i artikel ) i direktiv /25/EU (LUF-direktivet) och i direktiv /23/EU (LUK-direktivet) anges i artikel 10.2 att undantag görs från det direktivets tillämpningsområde för koncessioner för kollektivtrafik såsom det avses i KolltrF. I stället gäller för dessa kontrakt att tilldelning även fort- sättningsvis bör omfattas av KolltrF. Det framhålls i LOU- och LUF direktiven att medlemsstaterna bör, i den mån KolltrF tillåter nationell lagstiftning att avvika från de regler som fastställs i den förordningen, att i sin nationella lagstiftning kunna fastställa att avtal om allmän trafik i fråga om kollektivtrafik på järnväg eller tunnelbana ska tilldelas genom ett konkurrensutsatt anbudsför- farande (skäl 27 och skäl 35 i LOU- resp. LUF-direktiven). I har regeringen behandlat frågan i lagrådsremissen om nytt regelverk om upphandling och där gjort bedömningen att undantagen i LOU- och LUF-direktiven för tjänstekontrakt som avser kollektivtrafik på järnväg eller tunnelbana inte bör genom- föras . Samma gäller även beträffande möjligheten till undantag i LUF-direktivet för koncessioner för kollektivtrafik.9 Tjänstekoncessioner är uttryckligen undantagna från upphandlingsdirektiven och upphandlingslagstiftningen. Sålunda har det inte funnits något rättsligt krav på ett öppet konkurrensutsatt förfarande vid tilldelning av tjänstekoncessioner. Däremot måste allmänna EU-rättsliga principer om likabehandling, icke-diskriminering och öppenhet iakttas, åtminstone när det finns en unionsdimension för sådana koncessioner. För kollektivtrafikens del är tjänstekoncessioner tämligen ovanliga i , med undantag för viss nattågstrafik och färjetrafik till och i stället används tjänstekontrakt i avtalsrelationen mellan 9 Lagrådsremiss - Nytt regelverk om upphandling, , s. 405 f. Se även Närings- departementets pro-memoria Tilldelning av koncessioner för kollektivtrafik, dnr N2014/5126/TE. RKM och järnvägsföretagen.10 används dock koncessioner för vissa sträckor av (Mälab).11 Till- delningen för sådana kontrakt kommer med all sannolikhet att bli föremål för ett konkurrensutsatt anbudsförfarande. Vidare kommer det sannolikt inte att bli möjligt att direkttilldela avtal om allmän trafik som är av mindre värde eller omfattning eller som avser järnvägstransporter.12 avser sålunda tillämpa konkurrens- utsatt anbudsförfarande för framtida kontrakt oavsett om dessa tilldelas såsom tjänstekontrakt eller tjänstekoncessioner. 3.4Särskilt om gällande upphandlingskrav för avtal om allmän trafik KolltrF utgör förvisso lex specialis framför de direktiv om upp- handling som gäller inom unionen. Därtill finns, som ovan nämnts, tillämpningsbegränsningar för upphandingsdirektiven. Förord- ningen föreskriver att direkttilldelning i vissa fall kan tillämpas och att ett visst anbudsförfarande skall tillämpas i andra fall. KolltrF föreskriver dock inget om själva upphandlingsförfarandet, varvid stöd för hur detta skall genomföras får sökas i nationell lagstiftning om upphandling i allmänhet. För del finns regler härom återfinns i lagen (2007:1092) om upphandling inom områdena vatten, energi, transporter och posttjänster (LUF). För svenskt vidkommande blir sålunda upp- handlingsreglerna fullt tillämpliga i alla situationer när avtal om allmän trafik skall tilldelas, förutom när RKM, eller den enhet till vilken den delegerat sin uppgift, utför den allmänna trafikplikten i egen regi eller genom en fristående men kontrollera enhet.13 10Se PM, dnr N2014/5126/TE, s. 14 f. 11Tjänstekoncessioner används enligt Mälab för sträckorna – – , – – – , Sala – – – , – – . 12Se PM, dnr N2014/5126/TE. 13Noteras bör att ett uppdaterat regelverk inom försörjningssektorn kommer att införas i när försörjningsdirektivet införlivas i svensk rätt. Analysen här utgår dock från gällande rätt. 3.4.1RKM i egenskap av upphandlande enhet Enligt 2 kap. 23 § LUF avses med upphandling de åtgärder som vidtas av en upphandlande enhet i syfte att tilldela ett kontrakt eller att ingå ett ramavtal avseende bl.a. tjänster. Vidare gäller enligt 2 kap. 20 § LUF att med upphandlande enheter avses dels upphandlande myndig- heter enligt 2 kap. 21 § LUF, dels sådana företag som 1.en upphandlande myndighet kan utöva ett bestämmande inflytande14 över, eller 2.bedriver verksamhet som omfattas av lagens tillämpningsområde enligt 1 kap. 4–10 §§ LUF med stöd av en särskild rättighet eller ensamrätt.15 Särskilt angående upphandlande myndighet avses därmed enligt 2 kap. 21 § LUF statliga och kommunala myndigheter, med vilka jämställs 1.beslutande församlingar i kommuner och landsting, och 2.offentligt styrda organ16, samt 3.sammanslutningar av en eller flera myndigheter enligt ovan- stående. Härigenom får det anses klarlagt att RKM, eller den enhet till vilken dess uppgifter är delegerade, utgör en sådan upphandlande enheter som omfattas av reglerna i LUF. 14Enligt 2 kap. 20 § 2 st. LUF gäller att ett bestämmande inflytande skall anses finnas om en upphandlande myndighet, direkt eller indirekt, i förhållande till ett företag innehar mer än hälften av andelarna i företaget eller kontrollerar majoriteten av röstetalet på grund av aktieägande eller motsvarande eller kan utse mer än halva antalet ledamöter i företagets styrelse eller motsvarande ledningsorgan. 15Särskilda rättigheter eller ensamrätter definieras i 2 kap. 20 § 3 st sådan ensamrätt eller rättigheter som beviljats enligt lag eller annan författning; begränsar rätten att utöva en sådan verksamhet som avses i 1 kap. 4–10 §§ LUF till ett eller flera företag; och som väsentligt påverkar andra företags möjligheter att bedriva samma typ av verksamhet. 16Med offentligt styrda organ avses enligt 2 kap. 12 § LUF sådana bolag, föreningar, delägar- förvaltningar, särskilt bildade samfällighetsföreningar och stiftelser som tillgodoser behov i det allmännas intresse, under förutsättning att behovet inte är av industriell eller kommersiell karaktär, och 1) som till största delen är finansierade av staten, en kommun, ett landsting eller en upphandlande myndighet; 2) vars verksamhet står under kontroll av staten, en kommun, ett landsting eller en upphandlande myndighet; eller 3) i vars styrelse eller motsvarande ledningsorgan mer än halva antalet ledamöter är utsedda av staten, en kommun, ett landsting eller en upphandlande myndighet. Avtal om allmän trafik betraktas som ett tjänstekontrakt om det inte utformas som en tjänstekoncession. Sådana avtal som gäller utförande av tjänster enligt bilaga 2 eller 3 till LUF, beroende av om de är s.k. A- respektive B-tjänster. Med A-tjänster avses tjänster, vilka är väl lämpade för gränsöverskridande handel. B-tjänster är, å andra sidan, sådana som är mindre väl lämpade för gränsöverskridande handel. Särskilda och mer flexibla upphandlingsregler gäller för B-tjänster. Transporttjänster tillhör de s.k. försörjningssektorerna och det följer av 1 kap. 2 § LUF att lagen gäller för upphandling av varor och tjänster för verksamhet inom områdena bl.a. transporter. Enligt 1 kap. 8 § 1 st. LUF omfattas en transportverksamhet av LUF om den består av tillhandahållande eller drift av publika nät i form av transporter med järnväg, automatiserade system, spårväg, tunnelbana, buss, trådbuss eller linbana. Sådana nät för transport- tjänster skall anses finnas om tjänsten tillhandahålls enligt villkor som fastställts av en behörig myndighet och som avser linje- sträckning, tillgänglig transportkapacitet, turtäthet och liknande förhållanden. Samtliga landtransporter omfattas av upphandlings- reglerna enligt bilaga 2, som generellt klassificeras som A-tjänster, med undantag av järnvägstransport som omfattas av kategori 18, vilka klassificeras som B-tjänster. I förarbetena till LUF framhöll regeringen att det underliggande försörjningsdirektivet17 omfattar såväl tillhandahållande av, som drift av publika nät. Regeringen anslöt sig till betänkandet i det att den tidigvarande ordningen med trafikhuvudmännens tillhanda- hållande av sådana nät för transporter omfattades av försörjnings- direktivet och LUF. Ändringen som introducerades genom försörjningsdirektivet innebar att bestämmelsen om publika transportnät kom att jämställas med andra nät såsom gas, värme, el och vatten. Viktigt att notera därvidlag var att det inte enbart rör sig om förvaltning av själva nätet utan även tillhandahållande av transporttjänster samt drift av nätet. 17 och Rådets direktiv /18/EG av om samordning av förfarandena vid offentlig upphandling av byggentreprenader, varor och tjänster, EUT L 134, 30.4.2004, s. 114–240. att en trafikhuvudmans verksamhet att upprätthålla viss trafik omfattades av LUF.18 Traditionellt upphandlas sålunda spårbunden kollektivtrafik enligt LUF, alltmedan kollektivtrafik på vatten kan upphandlas enligt LOU.19 Regeringen noterade att för införandet av LUF hade de specifika reglerna om kollektivtrafik på EU-nivå ännu inte trätt i kraft och att det kunde förväntas särskilda regler angående främst undantag från upphandlingskravet gällande kollektivtrafik.20 Undantagen till det allmänna upphandlingskravet har sedermera infördes genom KolltrF har emellertid inte föranlett några ändringar i LUF och bestämmelsen med innehåll att upphandlingskrav gäller i alla andra fall kvarstår därför och skall utredas mera ingående i det följande. 3.5Allmänna undantag enligt KolltrF från upphandlingskravet Det följer av KolltrF att kravet på konkurrensutsatt anbudsför- farande i vissa fall kan efterges, vilket i sådana fall möjliggör direkt- tilldelning av avtal om allmän trafik. Dessa undantag begränsas formellt tillämpningsområdet för LUF. 3.5.1Undantag för avtal av mindre betydelse enligt EU-reglerna För det första föreskrivs ett de minimis-undantag i artikel 5.4 KolltrF, genom vilket behöriga myndigheter, om det inte är för- bjudet enligt nationell lagstiftning, får fatta beslut om direkt- tilldelning av avtal om allmän trafik när antingen det årliga genom- snittsvärdet av avtalen uppskattas till eller när avtalen gäller kollektivtrafik på mindre än . När det gäller ett avtal om allmän trafik som direkttilldelats ett litet eller medelstort företag som bedriver trafik med högst 23 fordon får dessa tröskelvärden höjas på så sätt att direkttilldelning 18Prop 2006/07:128, s. 453. 19Se Ds 2014:25, Nya regler om upphandling, s. 566. 20Prop 2006/07:128, s. 453 f. får ske när antingen det årliga genomsnittsvärdet uppskattas till eller när avtalet gäller kollektivtrafik på mindre än . Om dessa tröskelvärden överstigs måste alltså det konkurrensutsatta anbudsförfarandet tillämpas. Dessa specialregler har direkt effekt i , vilket bl.a. innebär att tröskelvärdena för direkttilldelning enligt LUF inte är tillämpliga för sådana avtal som omfattas av dessa regler. Om de minimis-undantaget däremot inte är tillämpligt blir det aktuellt att beakta tröskelvärdena i LUF. 3.5.2Undantag för avtal om nödåtgärder enligt EU-reglerna För det andra finns ett undantag för nödåtgärder. Det följer av artikel 5.5 KolltrF att sådana får vidtas vid trafikstörningar eller överhängande risk för sådana störningar. Nödåtgärden skall i sådana fall bestå i en direkttilldelning, en formell överenskommelse om utvidgning av ett avtal om allmän trafik eller ett åläggande att fullgöra viss allmän trafikplikt. Nödåtgärderna är i vart måste vara tidsbegränsade, varvid det föreskrivs att en direkttilldelning, en utvidgning av ett avtal om allmän trafik eller ett åläggande om ett sådant avtal som nödåtgärd får inte överstiga . skall även rätt att överklaga beslutet om åläggande att fullgöra viss allmän trafikplikt. Beslut om åläggande om att bedriva kollektivtrafik har inte tagits i svensk lagstiftning, varigenom det inte är möjligt för RKM att framtvinga kollektivtrafik vid trafikstörning eller vid risk för detta. Det nationella förfarandet i bygger sålunda på frivillighet gällande nödåtgärder. I beredskapshänseende torde det kunna ifråga- sättas om detta är en lämplig ordning. Om möjlighet till åläggande införs i svensk rätt måste dock även effektiva rättsmedel och tillämpningsföreskrifter införas. 3.5.3Undantag för kollektivtrafik på järnväg enligt EU-reglerna För det tredje finns ett allmänt undantag om kollektivtrafik på järnväg. Sålunda stadgas i artikel 5.6 KolltrF att om det inte är förbjudet enligt nationell lagstiftning får de behöriga myndigheterna fatta beslut om direkttilldelning av avtal om allmän trafik som rör järnvägstransport. En begränsning i undantaget gäller emellertid annan spårbunden trafik som tunnelbana och spårvagnar. Härtill gäller att löptiden för sådana avtal får ingås för en period om maximalt . I existerar inget uttryckligt förbud mot direkttilldelning av kollektivtrafik på järnväg. Genom LUF existerar däremot ett påbud om upphandlingsplikt för dessa kontrakt. Förvisso kan hävdas att de sanktioner som följer av otillåtna direktupphandlingar jml. 16–17 kap. LUF medför att det i rättslig mening torde vara omöjligt att kringgå reglerna enbart med hänvisning till att det otillåtna alternativa förfaringssättet inte är uttryckligen förbjudet. En ändamålstolkning av , sedd i ljuset av den svenska nationella lagstiftningen, torde ge vid handen att det enligt nationell rätt inte är tillåtet att direkttilldela avtal om allmän trafik på järnväg när detta inte sker i den behöriga myndighetens egen regi. Rättsläget får därför anses vara klarlagt i detta hänseende. 3.6Särskilt om regler om löptider för avtal om allmän trafik Det följer av artikel 4.3 KolltrF att löptiden för avtalen om allmän trafik i allmänhet inte får överstiga för persontransporter på järnväg eller annat spårburet transportsätt (gäller även för upp- handlat förfarande). Om ett avtal om allmän trafik gäller flera olika transportsätt och transporterna på järnväg eller annat spårburet transportsätt står för av de ifrågavarande tjänsternas värde, är löptiden tillika begränsad till , vilket innebär en avvikelse från de maximala som gäller för busstransporter. Löptiden får emellertid utökas till för järnvägstrafik vid såväl upphandlad som direkttilldelade avtal om allmän trafik om det med hänsyn till villkoren för tillgångarnas värdeminskning så är behövligt som kollektivtrafikföretaget tillhandahåller till- gångar som både är betydande i förhållande till de totala tillgångar som är nödvändiga för att bedriva den persontrafik som avtalet om allmän trafik gäller och huvudsakligen är knutna till de person- transporttjänster som omfattas av avtalet. Samma förlängda löptid gäller även om det är motiverat genom de kostnader som uppstår på grund av ett särskilt geografiskt läge, men då enbart för de yttersta randområdena. Ännu längre löptider för avtal om allmän trafik är också möjliga om det är motiverat genom amortering av kapital i samband med exceptionella investeringar i infrastruktur, rullande materiel eller fordon och om avtalet om allmän trafik tilldelas genom ett rättvist konkurrensutsatt anbudsförfarande. I sådana fall krävs, för att säkerställa öppenhet, att den behöriga myndigheten efter det att avtalet ingåtts tillställer kommissionen avtalet om allmän trafik samt uppgifter som motiverar den längre löptiden. Det maximala löptiden för direkttilldelade kontrakt är därmed . Reglerna om löptid för avtal om allmän trafik har inte intagits i svensk rätt. Sålunda innehåller lagen (2010:1065) om kollektivtrafik (KolltrL) inga direkta bestämmelser om löptid i 3 kap. KolltrL angående avtal om allmän trafik. Det finns heller inga indirekta bestämmelser som såsom tidshorisonter för regionala trafikförsörj- ningsprogram i 2 kap. KolltrL. Härigenom tillämpas alltså de ovan nämnda bestämmelserna som följer av EU-reglerna. 3.7Upphandlingskrav vid trafik utanför Kollektivtrafiklagens tillämpningsområde En särskild som må uppkomma i samband med samhällsuppdrag är om staten kan åberopa den s.k. in-house doktrinen för andra sträckor än de som omfattas KolltrF och KolltrL. Här skulle i så fall argumentet vara att staten – förvisso genom sitt helägda järnvägsbolag – i egen regi vidtar utför någon sådan form av trafik. Det kommer emellertid att bli mycket svårt att åberopa Teckal-undantaget eftersom det mest sannolikt kommer att falla på verksamhetskriteriet. I Cabotermo uttalade att kravet på att den ifrågavarande personen skall bedriva huvuddelen av sin verksamhet tillsammans med den eller de myndigheter som innehar den har särskilt till syfte att säkerställa att upphandlingsdirektivet är tillämpligt i det fall då ett företag som kontrolleras av en eller flera myndigheter är aktivt på marknaden och således kan konkurrera med andra företag. Domstolen framhöll att ett företag inte nödvändigtvis berövas sin handlingsfrihet endast på grund av att de beslut som berör företaget kontrolleras av den myndighet som innehar det, om företaget fortfarande kan utöva en betydande del av sin ekonomiska verksamhet tillsammans med andra aktörer. Vidare krävs enligt praxis att företagets tjänster huvudsakligen är avsedda enbart för denna och detta anses i praktiskt hänseende ske om företaget huvudsakligen utövar verksamhet åt denna myndig- het, och all annan verksamhet endast är av marginell karaktär. Huruvida så är fallet följer av en analys av alla omständigheter, såväl kvalitativa som kvantitativa.21 Även om det ovanstående självfallet behöver undersökas in casu torde det inte föreligga några tvivel om att SJ inte uppfyller verksamhetskriteriet. SJ bedriver från staten fristående verksamhet i konkurrens med andra aktörer och det följer av SJ:s egen affärsidé att bolaget ska erbjuda marknadens mest kundnära och hållbara tågresande i egen regi och i samarbete med andra.22 Däremot hindrar inte upphandlingsrätten att sträckor som inte betjänas med trafik upphandlas genom koncessioner eller incitamentskontrakt, vilket potentiellt sett kan ge en låg finansiell exponering för staten, men likafullt tillräcklig för att etablera trafik. Som ovan nämnts förklaras behovet av upphandling av den fullständigt liberaliserade marknaden. 3.8Framtida svenska regler om konkurrensutsatt anbudsförfarande Enligt gällande rätt upphandlas, som ovan nämnts, spårbunden kollektivtrafik enligt nu gällande 15 kap. i LUF. I allt väsentligt är de materiella reglerna likalydande i 15 kap. , vilket innebär att det finns krav i svensk rätt på konkurrensutsatt anbudsförfarande, låt vara att de mer flexibla reglerna därigenom kan tillämpas. Så mycket är dock klart att det inte kommer att vara möjligt enligt nu gällande rätt i att direkttilldela avtal om allmän trafik till SJ. 21Mål C-340/04, Carbotermo SpA och Consorzio Alisei mot Comune di Busto Arsizio och AGESP SpA, 2006, s I-4137, p. 60–64. 22Uppgift från , elektronisk resurs: , lydelse . 3.8.1Fortsättningsvis krav på upphandling av tjänstekontrakt För framtiden har problemet för svenskt vidkommande varit att KolltrF hänvisar till upphandlingsdirektiven gällande kollektiv- trafik med buss eller spårvagn. Om det däremot gäller tjänste- kontrakt eller tjänstekoncessioner följer av KolltrF att upphand- lingsdirektiven inte är tillämpliga, varvid tilldelningen av sådana kontrakt skall ske i enlighet med artikel 5 i KolltrF. Regeringen har framhållit att det finns behov av kompletterande lagstiftning och att bestämmelser bör införas som reglerar för- farandet vid konkurrensutsättning av tjänstekontrakt avseende kollektivtrafik på järnväg, med tunnelbana eller på vatten enligt artikel 5.3 KolltrF. På basis av att har en konkurrensutsatt kollektivtrafikmarknad anses det finnas behov av fortsatt liknande krav på konkurrensutsatt anbudsförfarande.23 KolltrF reglerar inte vilket konkret upphandlingsförfarande som skall tillämpas på nationell nivå – endast att det skall vara fråga om ett konkurrensutsatt anbudsförfarande. Regeringen anser dock att det är olämpligt att låta RKM utforma egna upphandlingsför- faranden inom ramen för det allmänna kravet på konkurrens- utsättning och anbudsgivning. I stället anses det mest ändamåls- enligt att utforma regleringen så att tjänstekontrakt avseende kollektivtrafik på järnväg och tunnelbana kan tilldelas på liknande sätt som , inte minst i beaktande av att nuvarande system har ansetts fungera ganska bra. Mot denna bakgrund kommer tilldel- ning av tjänstekontrakt mest sannolikt att omfattas av 19 kap. i de nya upphandlingslagarna som föreslås träda i kraft . Upphandlingarna kommer därigenom även framgent att genomföras enligt den nya lagen på försörjningsområdet.24 3.8.2Inga undantag för direkttilldelning av kontrakt av mindre värden eller järnvägstrafik En i detta sammanhang viktig fråga är om det i anses lämpligt att nyttja möjligheten till direkttilldelning enligt KolltrF. Regeringens bedömning är emellertid att det bör införas en ny bestämmelse i 23Ds 2014:25, Nya regler om upphandling, s. 559 ff. 24Ds 2014:25, Nya regler om upphandling, s. 564 ff. KolltrL innebärande att avtal om allmän trafik i form av tjänstekontrakt som avser kollektivtrafik på järnväg, med tunnelbana eller på vatten inte får direkttilldelas med stöd av artikel 5.4 (kontrakt av mindre värde) eller 5.6 (undantag för Jvg i allmänhet) i KolltrF. Detta innebär dock att reglerna i artikel 5.2 KolltrF (egen regi) och undantaget för nödåtgärder i artikel 5.5 KolltrF kommer att kvarstå. Regeringen föreslår att åtminstone det sistnämnda undantaget tydliggörs i svensk lagstiftning. 3.9Sammanfattande bedömning av samhällsuppdrag till SJ Det ovan anförda leder till slutsatsen att det enligt gällande regel- verk inte är möjligt att till SJ ge ett samhällsuppdrag om kollektiv- trafik, vare sig den är regional eller ej. Nationell svensk rätt hindrar sådan tilldelning och några undantag till denna regel kommer mest sannolikt inte att införas för framtida kontrakt. kommer även tjänstekoncessioner att konkurrensut- sättas, varför det heller inte kommer att vara möjligt att tilldela sådan koncession till SJ utan ett föregående konkurrensutsatt anbudsförfarande. 4 Bedömning av specifika frågeställningar 4.1Möjligheten till begränsning av konkurrensen mellan operatörer Inom uppdraget ingår det att besvara huruvida tillåter att begränsar konkurrensen mellan operatörer till att endast avse konkurrens om spårkapacitet, dvs. att järnvägstrafikföretagen endast har möjlighet att utföra trafik som upphandlas av RKM, eller en återinrättad Rikstrafikhuvudman som organiserar och upphandlar all interregional trafik som inte kommer till stånd av RKM.