sou · H3B399d2 · 2015-12-04 00:00:00 — Detta skulle kunna bidra till en bättre förutsägbarhet i systemet och mot- Förslag till områden av allmänt intresse i 3 kap. MB verka inkonsekvens i rättstillämpningen. 2015/16:1, Utgifts- område 23, s. 63 uttalas att ska medverka i samhälls- planeringen och bevaka att samiska behov beaktas. Enligt utredningens bedömning finns det skäl att stärka Same- tingets roll i den kommunala planeringen. Detta görs lämpligast genom att får en skyldighet att under samråds- processen med att ta fram kommunala eller regionala planer enligt PBL inhämta yttrande. Detta kan ske genom ett tillägg i 2 kap. 1 § PBF. Genom detta förtydligas att renskötseln är ett allmänt intresse som ska bevakas på myndighetsnivå och inte enbart ett civilrättsligt avtalsobjekt. I förarbetena till NRL (prop. 1985/86:3, s. 60) angavs att en nöd- vändig förutsättning för en livskraftig fiskenäring är att det finns ett fullgott skydd för reproduktions-, uppväxt- och fångstområden som har avgörande betydelse för näringen. Detta var enligt departe- mentschefens mening en fråga av nationellt intresse. Departe- mentschefen förordade därför att det införs en bestämmelse som innebär att områden som är av riksintresse för fiskenäringen ska skyddas mot sådana förändringar som påtagligt kan försvåra näringens bedrivande. Regeringens ambition är att främja ett hållbart fiske, såväl i som globalt. En bärkraftig fiskeriförvaltning är en förut- sättning för att stärka sysselsättningsmöjligheterna inom fisket och bidrar till att trygga livsmedelsförsörjningen samt även till att upp- nå en god miljöstatus enligt EU:s havsmiljödirektiv (se prop. 2015/16:1, Utgiftsområde 23, s. 77). Det har under utredningens arbete inte framkommit annat än att områden som har betydelse för fisket även framgent ska om- fattas av hushållningsbestämmelserna. Enligt utredningens bedöm- ning ska områden som har betydelse för fisket även framgent kunna vara av riksintresse. I förarbetena till NRL (prop. 1985/86:3, s. 66) framhölls att fritidsfiskets intressen, utöver de som är gemensamma med fiske- näringens, bör sammankopplas med friluftslivsfrågorna. Bestäm- melserna till skydd för områden av betydelse för bl.a. friluftslivet Förslag till områden av allmänt intresse i 3 kap. MB bör således vara tillämpliga också på de reproduktions-, uppväxt- och fångstområden som har särskild betydelse för fritidsfisket. Havs- och vattenmyndigheten har uttalat att det behöver ut- arbetas delvis nya utgångspunkter och principer för att identifiera områden av riksintresse för fiske som även väger in de samhällseko- nomiska värden som skapas av fritidsfiske och besöksnäring som kan relateras till fiske. Omfattande yrkesfiske är en indikator på att ett område är viktigt, men kan innebära att det ekonomiska värdet från landningar inte är det som bör skyddas i första hand. Förstärkt skydd genom Havs- och vattenmyndighetens föreskrifter om fiske bör också vara en utgångspunkt som beskrivs då ett riksintresse- område värderas. En annan indikator för viktiga områden kan vara omfattande fritidsfiske, i synnerhet tätortsnära områden med goda fiskemöjligheter, liksom särskilt attraktiva områden som till exem- pel statens vatten ovan odlingsgränsen eller oreglerade vattendrag och älvar. Som påpekade (SOU 2009:45, s. 148) kan fritidsfisket inom vissa vattenområden vara ett lika beaktans- värt intresse som yrkesfisket. Med hänsyn till det och med hänsyn till att såväl yrkesfiske som fritidsfiske har den gemensamma och särskiljande utgångspunkten att verksamheterna går ut på ett mer aktivt utnyttjande av gemensamma naturresurser än andra verksam- heter är det naturligt att behandla dem i ett sammanhang. Mot bakgrund av vad som sagts anser utredningen att uttrycket yrkesfiske ska ersättas med fiske. I förarbetena till NRL (prop. 1985/86:3, s. 60) angavs att biologisk produktion i vattenområden i form av bl.a. odling av musslor och fisk blir allt vanligare och kan på få betydelse för eko- nomi och sysselsättning. har i sin strategi för vattenbruket, Svenskt vattenbruk – En grön näring på blå åkrar, Strategi 2012–2020, bl.a. angett att vattenbruk i har en stor potential att växa. Efter- frågan på bra mat, både av fisk och av skaldjur, kommer att öka. Behovet av sättfisk för fisketurism och för utsättning i naturvatten kommer också att öka. Musslor och alger kan odlas för livsmedels- Förslag till områden av allmänt intresse i 3 kap. MB produktion men även för att minska övergödningen och som källa till förnybar energi. Vidare anges att kommuner och regioner har ett viktigt uppdrag att i sin planering anvisa lämpliga områden för vattenbruk. Svenskt vattenbruk bidrar till en hållbar ekonomisk utveckling och till att utveckla och diversifiera näringslivet på landsbygden. Detta leder till nya verksamheter, fler företag och högre sysselsättning. Vattenbruket bidrar till den regionala utveck- lingen. framhåller att vattenbruk är en del i över- siktsplaneringen samt att om kommuner pekar ut lämpliga om- råden för vattenbruk i översiktsplanen så underlättar det för före- tagare att starta eller utöka sin verksamhet. Mot bakgrund av det ovanstående anser utredningen att vatten- bruk framgent ska omfattas av hushållningsbestämmelserna. Vattenbruket är dock främst en regional och angelägen- het. Det saknas därför grund för att vattenbruk ska kunna vara av riksintresse. 12.8Naturvärden, kulturvärden och friluftsliv Utredningens förslag: Mark- och vattenområden samt fysisk miljö i övrigt som har betydelse på grund av deras naturvärden eller kulturvärden eller med hänsyn till friluftslivet kan vara av väsentligt allmänt intresse och av riksintresse. Behovet av grönområden i tätorter och i närheten av tätorter ska särskilt beaktas. De intressen som anges i den föreslagna bestämmelsen motsvarar de som anges i nuvarande 3 kap. 6 § . I förarbetena till NRL (prop. 1985/86:3 s. 64) uttalades att det var angeläget att mark- och vattenområden som är av betydelse på grund av naturskönhet eller vetenskapliga och kulturella värden eller med hänsyn till friluftslivet, ges ett skydd som innebär att de i första hand används för ändamål som är förenliga med dessa värden. Även från samhällsekonomiska synpunkter är det ett påtag- ligt intresse att slå vakt om en god natur- och kulturmiljö. Det gäller inte minst i områden där turismen är av stor betydelse för den bofasta befolkningens försörjning. Enligt gällande riktlinjer i den fysiska riksplaneringen bör naturvårdens och kulturminnes- Förslag till områden av allmänt intresse i 3 kap. MB vårdens viktigare intresseområden i landet hävdas särskilt mot förändringar som kan skada bevarandevärdena, bl.a. därför att om- rådena representerar värden som inte kan återskapas eller ersättas om de en gång förstörs. Vidare bör områden som är särskilt värdefulla för friluftslivet skyddas. I förarbetena till NRL (prop. 1985/86:3, s. 66) framhölls även att fritidsfiskets intressen, utöver de som är gemensamma med fiskenäringens, bör sammankopplas med friluftslivsfrågorna. Bestämmelserna till skydd för områden av betydelse för bl.a. friluftslivet bör således vara tillämpliga också på de reproduktions-, uppväxt- och fångstområden som har särskild betydelse för fritidsfisket. Som framgår av avsnitt 12.5.2 kan om- råden som har betydelse för fisket vara av väsentligt allmänt intresse och av riksintresse. beslutade om en ny struktur i arbetet med miljömål och fastställde 15 nationella miljökvalitetsmål (prop. 1997/98:145, bet. 1998/99:MJU6, rskr. 1998/99:183). Ytterligare ett miljökvalitetsmål beslutades (prop. 2004/05:150, bet. 2005/06:MJU3, rskr. 2005/06:48). Se vidare avsnitt 10.1.3. Flera miljökvalitetsmål har preciseringar och etappmål som kan ha relevans för hushållningsbestämmelsernas tillämpning. Bland annat anges att områdenas natur- och kulturvärden ska bevaras och att förutsättningar ska finnas för fortsatt bevarande och utveckling av värdena samt att områdenas värde för friluftsliv är värnade och bibehållna och påverkan från buller är minimerad. har ratificerat den Europeiska Landskapskonventionen. Det innebär att har förbundit sig att inarbeta konven- tionens intentioner i den nationella lagstiftningen. Av konven- tionen framgår att varje medlemsland har ett ansvar för att skydda, förvalta och planera landkapet. Länderna är skyldiga att utvärdera sina landskap och de förhållanden som påverkar dem. Utifrån en sådan granskning ska länderna sedan uppställa kvalitetsmål för landskapen. Det har under utredningens arbete inte framkommit annat än att mark- och vattenområden samt fysisk miljö i övrigt som har betydelse på grund av deras naturvärden eller kulturvärden eller med hänsyn till friluftslivet även framgent ska omfattas av hus- hållningsbestämmelserna. Förslag till områden av allmänt intresse i 3 kap. MB Under utredningens arbete har bl.a. uttalat att riksintressen är ett av de viktigaste instrumenten för att säkerställa att naturvårdens intressen tillvaratas i samband med prövning vid domstolar och i länsstyrelsernas och kommunernas planering och handläggning av ärenden. Till skillnad från de vanligaste områdes- skydden, som oftast utgörs av skyddsvärda men relativt små om- råden för biologisk mångfald samt med ett mer specifikt bevarande- mål, utpekar riksintressen för naturvård ofta stora ekologiska hel- heter på flera med en mycket stor ekologisk variation av värden. Mot bakgrund av det ovanstående är det enligt utredningens bedömning angeläget att mark- och vattenområden samt fysisk miljö i övrigt som har betydelse på grund av deras naturvärden även framgent ska kunna vara av riksintresse. Enligt är riksintressen ett av de viktigaste instru- menten för att peka på konkret vilken hänsyn friluftsliv bör ges vid prövande instanser vid exploatering. Riksintresset för friluftsliv tillför en annan dimension, dignitet och attraktion för friluftslivet än vad enbart ett områdesskydd gör i normalfallet. Mot bakgrund av vad anfört anser utred- ningen att mark- och vattenområden samt fysisk miljö i övrigt som har betydelse med hänsyn till friluftslivet även framgent ska kunna vara av riksintresse. har uttalat att bestämmelser om hushållning med mark- och vattenområden har en viktig funktion för en långsiktigt hållbar utveckling av kulturmiljön. Hushållnings- bestämmelserna fyller ett behov som inte kan tillgodoses genom andra befintliga bestämmelser. Systemet med att skydda om- råden av allmän betydelse respektive riksintressen, inrymmer även en pedagogisk potential genom att de uppmärksammas som förut- Förslag till områden av allmänt intresse i 3 kap. MB sättningar i samhällsplaneringen. Det samhälleliga behovet av att kulturmiljöer regleras enligt 3 kap. är fortsatt stort. Utredningen ansluter sig till bedömning och anser således att mark- och vattenområden samt fysisk miljö i övrigt som har betydelse på grund av deras kulturvärden även fram- gent ska kunna vara av riksintresse. Utredningens förslag: Mark- och vattenområden som har betydelse för dricksvattenförsörjningen kan vara av väsentligt allmänt intresse. Ett område med en grundvattenförekomst av stor betydelse för dricksvattenförsörjningen kan vara av riks- intresse. Behovet av att reglera detta intresse har även behandlats i avsnitt 10.3.4. föreslog i sitt slutbetänkande (SOU 2009:45) en bestämmelse i 3 kap. MB om att mark- och vattenområden som innehåller förekomster av grundvatten eller yt- vatten av stor betydelse för dricksvattenförsörjningen ska så långt möjligt skyddas mot åtgärder som kan påtagligt minska områdenas betydelse för denna försörjning. Utredningen förseslog att om- råden som innehåller förekomster av grundvatten som är av riks- intresse för vattenförsörjningen ska skyddas mot sådana åtgärder. Remissutfallet på utredningens förslag var positivt. Flera av remissinstanserna, bl.a. , ansåg att även ytvatten- förekomster skulle kunna pekas ut som riksintresse. Verket fram- höll att riksintressebestämmelserna syftar till att tydliggöra var de statliga intressena finns, vilket är viktigt i den kommunala plane- ringen och i prövning enligt . Att ett område utgör riksintresse ger också rätt att överpröva kommunala planer som strider mot ett sådant intresse. Havs- och vattenmyndigheten har under denna utrednings arbete framfört att det är angeläget att ta upp frågan om en lag- ändring för att kunna peka ut riksintresse för större och viktiga dricksvattenresurser i enlighet med slut- Förslag till områden av allmänt intresse i 3 kap. MB En sådan ändring bör dock enligt myndighetens upp- fattning omfatta både grundvatten och ytvatten. Som påpekade i sitt remissvar gällande Miljö- processutredningens betänkande syftar riksintressebestämmelserna till att tydliggöra var de statliga intressena finns, vilket är viktigt i den kommunala planeringen och i prövning enligt . Ett av huvudsyftena med utredningens förslag att införa begreppet område av väsentligt allmänt intresse är att även dessa områden ska redovisas i kommunernas översiktsplaner och på så sätt bidra till att tydliggöra även var dessa områden finns. Enligt utredningens mening är dricksvattenförsörjning inte enbart ett statligt intresse utan det är i lika hög grad ett regionalt och kommunalt intresse. Av vad som framkommit är det enligt utredningens bedömning angeläget att mark- och vattenområden som har betydelse för dricksvattenförsörjningen ska omfattas av hushållningsbestämmel- serna och föreslår att mark- och vattenområden som har betydelse för dricksvattenförsörjningen kan vara av väsentligt allmänt intresse. Utredningens förslag ansluter till Miljöprocessutred- ningens förslag i SOU 2009:45 och innebär att ett område med en grundvattenförekomst av stor betydelse för dricksvattenförsörj- ningen kan vara av riksintresse. Även om det har framförts argu- ment för att även ytvattenförekomster ska kunna pekas ut som riksintresse, gör utredningen bedömningen att detta skulle leda till att stora områden i tätbefolkade stråk skulle utgöra riksintresse och därmed försvåra planeringen och motverka utredningens förslag för att underlätta tillämpningen. Utredningen anser att ett kunskaps- underlag om områden med ytvattenförekomster av väsentligt allmänt intresse i översiktsplanen i kombination med särskilda bestämmelser om tillsyn och ingripandemöjligheter enligt förslaget till bestämmelser i är tillräckligt för att ta tillvara intresset (se även avsnitt 11.4.4). Här åsyftas såväl områden för pågående som för framtida dricksvattenförsörjning samt reservvattentäkter och områden för konstgjord infiltration. Förslag till områden av allmänt intresse i 3 kap. MB 12.10 Värdefulla ämnen eller material Utredningens förslag: Mark- och vattenområden som innehåller värdefulla ämnen eller material kan vara av väsentligt allmänt intresse och av riksintresse. Det intresse som anges i den föreslagna bestämmelsen motsvarar det som anges i nuvarande 3 kap. 7 § . I förarbetena till NRL angavs bl.a. att det är angeläget att områ- den som innehåller kända tillgångar på värdefulla ämnen eller material skyddas mot åtgärder som kan förhindra eller försvåra ett framtida utnyttjande av den ifrågavarande resursen (se prop. 1985/86:3, s. 69). I mineralstrategi uttalas att är EU:s ledande gruv- och mineralnation och en del av målet med strategin är att den positionen ska förstärkas. Genom att använda vår mineral- resurs på ett hållbart sätt, i samklang med miljö-, natur- och kultur- värden kan vi skapa jobb och tillväxt i hela landet. Det har under utredningens arbete inte framkommit annat än att områden som innehåller värdefulla ämnen eller material även fram- gent ska omfattas av hushållningsbestämmelserna samt att områ- dena ska kunna vara av riksintresse. geologiska undersökning (SGU) har under utredningens arbete anfört att det är viktigt att områden med fyndigheter av för samhället värdefulla ämnen eller material även fortsättningsvis kan skyddas mot åtgärder som försvårar eller helt sätter stopp för framtida utvinning av dessa mineralfyndigheter. SGU föreslog i samband med arbete (SOU 2009:45) att begreppet fyndighet skulle tas bort och att det skulle medge att arealmässigt större områden kan pekas ut. I slutbetänkande uttalades (SOU 2009:45, s. 164) bl.a. följande. När det gäller ett sådant exploate- ringsintresse som område av värdefulla ämnen eller material är det själva fyndigheten som har varit begränsande för vilka områden som kan föreslås. Detta förutsätter att prospektering m.m. har skett och att fyndigheten kan identifieras innan området kan före- slås som riksintresse. Denna metod leder ofta till att det är exploa- tören som kommer in med underlaget till SGU och begär att områ- det ska föreslås som riksintresse. Av förarbetena och av paragrafens Förslag till områden av allmänt intresse i 3 kap. MB andra stycke framgår att det inte enbart är de värdefulla ämnena och mineralerna utan också möjligheterna att utvinna dessa som ska skyddas. föreslog i sitt slutbetänkande att para- grafens andra stycke bör ändras så att det framgår att åtgärder inte får vidtas inom områden som innehåller ämnen eller material av ifrågavarande slag om åtgärderna innebär att utvinningen påtagligt försvåras. ansluter sig till Miljöprocess- utredningens bedömning och anser således att uttrycket fyndig- heter ska utgå ur bestämmelsen. 12.11Anläggningar för industriell produktion, energiproduktion, energidistribution, väg-, järnvägs-, luftfarts-och sjöfartskommunikation, elektronisk kommunikation, vattenförsörjning, avfallshantering och kärnavfallshantering Utredningens förslag: Mark- och vattenområden som är särskilt lämpliga för anläggningar för industriell produktion, energi- produktion, energidistribution, väg-, järnvägs-, luftfarts- och sjö- fartskommunikation, elektronisk kommunikation, vattenför- sörjning, avfallshantering eller kärnavfallshantering kan vara av väsentligt allmänt intresse och av riksintresse. De intressen som anges i den föreslagna bestämmelsen motsvarar de som anges i nuvarande 3 kap. 8 § . Riktlinjerna i den fysiska riksplaneringen innehöll vissa anvis- ningar beträffande miljöstörande och särskilt resurskrävande indu- strier. Riktlinjernas syfte var att förhindra sådan lokalisering till kusterna i om etableringen kunde skada möjlig- heterna att utnyttja kustområdena för rekreation och för att bevara värdefulla områden för naturvård och kulturminnesvård etc. Rikt- linjerna anvisade emellertid också lämpliga platser vid kusterna för sådan miljöstörande industri som hade särskilda krav på lokalise- ringsförutsättningar, t.ex. tillgång till djuphamn eller stora vatten- kvantiteter. Riktlinjerna innehöll dessutom vissa allmänt hållna uttalanden om lokalisering av miljöstörande industrier till övriga Förslag till områden av allmänt intresse i 3 kap. MB delar av landet, t.ex. fanns vissa allmänna uttalanden beträffande bl.a. vägar och kraftledningar. I förarbetena till NRL (se prop. 1985/85:3 s. 75) framhölls att vissa typer av anläggningar är starkt beroende av naturförutsätt- ningarna på en viss plats, bl.a. tillgången till en djuphamn eller förut- sättningarna att utvinna vindkraft i större skala. Även områden med andra särskilt gynnsamma fysiska förutsättningar för vissa typer av anläggningar, t.ex. i fråga om topografi, berggrundens beskaffenhet, tillgång till processvatten eller möjligheten att omhänderta spill- vatten, ansågs kunna ges ett skydd genom bestämmelserna. I förarbetena till NRL (se prop. 1985/86:3 s. 77–78) konstate- rades att strategiskt viktiga passager, som medför stora tekniska och samhällsekonomiska fördelar för uppbyggnaden av det regionala vägnätet, kan anses vara av nationell betydelse och således ska kun- na säkerställas för vägändamålet med stöd av den aktuella bestäm- melsen, dvs. vara av riksintresse. Även andra typer av anläggningar som behövs för att uppfylla regionala behov kan anses vara så viktiga att få till stånd att det är en angelägenhet för hela landet. Det kan t.ex. gälla avfallsanläggningar och tekniska försörjnings- system som är nödvändiga för en regions utveckling. Målet för näringspolitiken är att stärka den svenska konkurrens- kraften och skapa förutsättningar för fler jobb i växande företag. De näringspolitiska insatserna ska även bidra till att uppnå målen i EU:s gemensamma strategi för tillväxt och sysselsättning (se prop. 2015/16:1, Utgiftsområde 24, s. 12). har under utredningens gång anfört att riks- intresse för industriell produktion spelar en viktig roll för att säker- ställa näringslivets utvecklingsmöjligheter regionalt och lokalt. Till- växtverket anser även att det är centralt att säkerställa att närings- livet har goda möjligheter att kunna utvecklas långsiktigt. Det bör därför övervägas om en ny benämning, ”riksintressen för närings- livsutveckling” ska införas i lagstiftningen i samband med riks- intresseutredningen. Det skulle bättre svara mot hur vårt näringsliv och samhälle ser ut . Förslag till områden av allmänt intresse i 3 kap. MB Enligt utredningens bedömning finns det även framgent ett behov av att mark- och vattenområden som är särskilt lämpliga för anläggningar för industriell produktion ska omfattas av hushåll- ningsbestämmelserna samt att områdena ska kunna vara av riks- intresse. Utredningen anser dock inte att det finns skäl att ändra benämningen på det sätt som har föreslagit. Det övergripande målet för energipolitiken är att trygga tillgången på el och annan energi på med omvärlden konkurrenskraftiga villkor. Energipolitiken ska skapa villkor för en effektiv och hållbar energianvändning och en kostnadseffektiv svensk energiförsörjning med låg inverkan på hälsa, miljö och klimat samt underlätta omställningen till ett ekologiskt uthålligt samhälle. Härigenom främjas en god ekonomisk och social utveckling i hela (se prop. 2015/16:1, Utgiftsområde 21, s. 14). har under utredningens gång anfört att anläggningar för energiproduktion och energidistribution av mer allmän karaktär fortsatt är i behov av reglering då exempelvis etable- ringar utanför angivna riksintresseanspråk så långt som möjligt kan skyddas mot annan påverkan. Möjlighet till trygg energiförsörjning och ett effektivt resursutnyttjande vid planering av infrastruktur och energianläggningar är av stor betydelse för hela samhället. Enligt utredningens bedömning finns det även framgent ett behov av att mark- och vattenområden som är särskilt lämpliga för anläggningar för energiproduktion ska omfattas av hushållnings- bestämmelserna samt att områdena ska kunna vara av riksintresse. Energipolitiken syftar till att förena ekologisk hållbarhet, kon- kurrenskraft och försörjningstrygghet. Det är centralt i arbetet med att bygga ett hållbart samhälle och sysselsättningen i är beroende av att det finns en god och tillförlitlig tillgång till el till konkurrenskraftiga priser (se prop. 2015/16:1, Utgiftsområde 21, s. 51–53). Samhällets beroende av el ökar allt mer. för- ändras elsystemet genom en förändrad produktionsmix med en Förslag till områden av allmänt intresse i 3 kap. MB ökande andel förnybar energi. Kunder ges även bättre möjligheter att styra sin elanvändning. Det nordiska elnätet knyts allt mer sam- man med kontinenten och mot en integrerad europeisk energi- marknad. Därmed förändras överföringsmönster och stamnätet behöver anpassas till framtidens behov. har under utredningens gång anfört att stora delar av det svenska stamnätet är ålderstiget och i behov av att förnyas. har aviserat att man i största möjliga mån är intresserat av att bygga de nya ledningarna parallellt med de befintliga. anser att även om så blir fallet är lokaliseringsbedömning en viktig fråga, och en bedömning av att ett område är av riksintresse skulle fylla en viktig funktion. Enligt utredningens bedömning finns det även framgent ett behov av att mark- och vattenområden som är särskilt lämpliga för anläggningar för energidistribution ska omfattas av hushållnings- bestämmelserna samt att områdena ska kunna vara av riksintresse. 12.11.4 Kommunikation – transporter