sou · H3B377 · 2015-09-04 00:00:00 — Vad har hänt i de fall företag vägrat betala vid fakturabedrägeri efter kontakt? Företagen har i betydligt högre utsträckning än privatpersoner fått betalningspåminnelser när betalning uteblivit vid fakturabedrägeri efter kontakt. Av de drabbade företagen har fått en eller flera betalningspåminnelser. Inkassokrav har också varit vanligare bland företagen och har förekommit hos av dem. Ansökan om betalningsföreläggande har emellertid varit ovanligt även gentemot företag. har varit med om det. Än mer ovanligt har varit att företagen bakom kraven vänt sig till tingsrätten (0,). Även bland företagen har det varit vanligt att företagen bakom kraven inte hört av sig mer efter att kravet bestritts. Den erfaren- heten har av de drabbade företagen. Det är också som har svarat ”annat”. De öppna svaren tyder på att det i en del av dessa fall har varit fråga om påtryckningar per telefon. Resultaten ger inte stöd för antagandet att företagets storlek, sett till antalet anställda, skulle ha någon betydelse för vilka påtryck- ningsmedel som använts mot dem. Vad har hänt i de fall statliga förvaltningsmyndigheter vägrat betala vid fakturabedrägeri efter kontakt? Det är inte någon av de statliga förvaltningsmyndigheterna som har varit med om att företaget bakom ett betalningskrav vid faktura- bedrägeri efter kontakt har vidtagit någon form av rättsliga åtgärder mot myndigheten. Betalningspåminnelser har emellertid förekommit hos av de drabbade myndigheterna. Inkassokrav har skickats till av de drabbade myndigheterna. Av de drabbade har uppgett att det företag som framställt kravet inte har hört av sig mer efter att kravet bestritts. Det är också som har uppgett ”annat”. Av de öppna svaren att döma har det bl.a. varit fråga om kontakter via telefon eller e-post. Vad har hänt i de fall kommuner vägrat betala vid fakturabedrägeri efter kontakt? Svaren på frågan om vad som hänt när kommunerna vägrat betala vid fakturabedrägeri efter kontakt redovisas separat för de attestan- ter som även efter bestridande har hanterat kraven inom den egna verksamheten och de som efter bestridande har överlämnat kraven att hanteras på en mer central nivå inom kommunen. Av de attestanter som har uppgett att de fortsatt hantera betal- ningskraven har uppgett att de varit med om att företagen bakom kraven inte hört av sig mer sedan betalning uteblivit. Betal- ningspåminnelser har varit ganska vanliga och har förekommit hos av de attestanter som vägrat betala. Inkassokrav har också förekommit hos av de attestanter som vägrat godkänna betal- ning. Enstaka attestanter har uppgett att de varit med om att ansö- kan om betalningsföreläggande har gjorts (). Det är däremot inte någon som har uppgett att de har varit med om att faktura- utställaren vänt sig till tingsrätten. Det är som har svarat att något ”annat” har hänt. Av de öppna svaren att döma har det bl.a. varit fråga om kontakter per telefon, vilka i en del fall lett till att företaget tagit tillbaka sitt krav. De attestanter som har uppgett att hanteringen av betalnings- kraven överlämnats till en mer central nivå inom kommunen har i hög utsträckning uppgett att de saknar kännedom om vad som där- efter har hänt, dvs. om kommunen betalat eller inte. Av de som sagt sig känna till att kommunen vägrat betala har emellertid uppgett att företagen bakom kraven inte har gjort något mer efter att betalning uteblivit. Det är också som har uppgett sig ha kännedom om att det förekommit att fakturautställarna har skickat betalningspåminnelser. Vidare har uppgett sig ha kännedom om att kommunen fått ta emot inkassokrav. Det är inte någon av attestanterna som har uppgett att företagen bakom kraven har ansökt om betalningsföreläggande mot kommunen. Däremot har ett fåtal attestanter sagt sig känna till att företagen bakom kraven har vänt sig till tingsrätt (). Det är också som har svarat att något ”annat” har hänt. De öppna svaren ger ingen ledning till vilka åtgärder det kan ha varit fråga om. 4.13De drabbades benägenhet att polisanmäla I hur hög utsträckning har privatpersoner polisanmält fakturabedrägeri? Av de privatpersoner som vid ett eller flera tillfällen har drabbats av någon form av fakturabedrägeri är det som har uppgett att de i samtliga eller något fall har gjort en polisanmälan. Det är också som har uppgett att de varit i kontakt med Polismyndig- heten utan att göra någon anmälan. Det är dock av de drabbade privatpersonerna som har uppgett att de har drabbats av faktura- bedrägeri utan att i något fall polisanmäla det. Det är också som har svarat ”annat”. Av de öppna svaren att döma har det bl.a. varit fråga om att de drabbade kontaktat , kom- munens konsumentvägledare eller det företag som fakturan påstods komma ifrån. I hur hög utsträckning har företag polisanmält fakturabedrägeri? Företagen polisanmäler i marginellt högre utsträckning än privat- personerna. Av de företag som vid ett eller flera tillfällen har drabbats av någon form av fakturabedrägeri har i samtliga eller något fall har gjort en polisanmälan. Det är också som har kontaktat polisen utan att göra någon polisanmälan. Det är dock av de drabbade företagen som har råkat ut för fakturabedrägeri utan att i något fall anmäla det. I hur hög utsträckning har statliga förvaltningsmyndigheter polisanmält fakturabedrägeri? Hos de statliga förvaltningsmyndigheterna har benägenheten att polisanmäla varit litet högre än hos företagen. Av de drabbade myndigheterna har uppgett att de i samtliga eller något fall har gjort en polisanmälan. Det är dock som har uppgett att de varit med om att myndigheten har drabbats av fakturabedrägeri utan att det i något fall har polisanmälts. Ingen av myndigheterna har uppgett att de kontaktat polisen utan att göra någon anmälan. Det är dock som har uppgett att de inte vet om någon anmälan gjorts och som har svarat ”annat”. I hur hög utsträckning har attestanter inom verksamhet polisanmält fakturabedrägeri? Av de beslutsattestanter som vid ett eller flera tillfällen har drabbats av någon form av fakturabedrägeri som de själva fortsatt hantera har svarat att de i samtliga eller något fall har gjort en polis- anmälan. Det är också som har uppgett att de kontaktat polis- myndigheten utan att göra någon polisanmälan. Det är dock av attestanterna som har uppgett att den verksamhet eller enhet de arbetar inom har drabbats av fakturabedrägeri utan att det i något fall har polisanmälts. måste beaktas att av attestan- terna har uppgett att frågan om polisanmälan inte hanterades av deras enhet eller verksamhet utan på en mer central nivå inom kommunen. Därtill har uppgett att de inte vet om någon polisanmälan har gjorts eller inte. Det är också som har svarat ”annat”. Av de öppna svaren framgår att det bl.a. kan ha varit fråga om att kontakter tagits med det företag som fakturan påstods komma ifrån eller att man nöjt sig med att kontakta fakturautställa- ren och hota denne med att polisanmälan kan komma att göras. Av de attestanter som svarat att kravet i sin helhet hanterats på en mer central nivå inom kommunen har uppgett att de inte vet om kommunen har gjort någon polisanmälan eller inte. Av de attestanter som lämnat över kravhanteringen är det dock som har uppgett att de känner till att kommunen i samtliga eller något fall har gjort en polisanmälan. Det är också som har uppgett att kommunen tagit kontakt med utan att göra någon polisanmälan. som uppgett att kommunen polisanmält som inte polisanmält i något fall som inte polisanmält i något fall som inte polisanmält i något fall som inte polisanmält i något fall 4.14Uppfattning om egna kunskaper De tillfrågades uppfattning om egna kunskaper rörande hur man kommer ur ett avtal som man har blivit vilseledd att ingå De tillfrågade har ombetts att svara på hur de upplever sina egna, företagets, kommunens respektive myndighetens kunskaper i fråga om hur man kommer ur ett avtal som man blivit vilseledd att ingå. Av privatpersonerna har uppgett att de tycker att de har tillräckliga kunskaper på området. Motsvarande siffra hos företagen är . Hos de statliga förvaltningsmyndigheterna har upp- gett att de anser det finnas tillräckliga kunskaper i denna fråga inom myndigheten. Motsvarande siffra hos attestanterna inom kommunerna är . Majoriteten av de tillfrågade i alla kategorier har svarat att de anser att de egna kunskaperna om hur man kommer ur ett avtal som man har lurats in i inte är tillräckliga. En stor andel av de som svarat så har emellertid uppgett att de vet vart de kan vända sig för att få reda på det. En relativt stor andel, i vart fall bland privat- personerna och företagen, har dock uppgett att de varken har till- räckliga kunskaper eller vet vart de kan vända sig för att få informa- tionen. Av privatpersonerna är det som har svarat så. Det är något fler kvinnor än män och fler yngre än äldre som ansett sig sakna tillräckliga kunskaper om hur man kan komma ur ett avtal som man har blivit vilseledd att ingå. Hos företagen är det som ansett att kunskaperna är otill- räckliga och att man inte heller inom företaget vet vart man kan vända sig för att få mer information. Det har varit fler mindre företag än större företag som har upplevt att det funnits en kun- skapsbrist inom företaget. Av de statliga förvaltningsmyndigheterna har uppgett att det inom myndigheten inte finns tillräckliga kunskaper och man inte heller vet vart man kan vända sig för att få tillräcklig kunskap. Motsvarande siffra hos attestanterna på kommunerna är . De tillfrågades uppfattning om egna kunskaper i fråga om hur man bemöter oriktiga krav från en leverantör De tillfrågade har generellt sett upplevt sig ha bättre kunskaper om hur man bemöter oriktiga krav från en leverantör än hur man kom- mer ur ett avtal som man har blivit vilseledd att ingå. Av de till- frågade privatpersonerna har ansett sig ha tillräckliga kun- skaper i frågan. Motsvarande siffra hos företagen är . Bland de statliga förvaltningsmyndigheterna har ansett att det finns till- räcklig kunskap inom myndigheten om hur man bemöter oriktiga krav från en leverantör. Bland attestanterna på kommunerna är det som har ansett att kunskaperna är tillräckliga i dessa avseen- den. Även när det gäller denna fråga har en stor andel av dem som uppgett att de saknar tillräckliga kunskaper svarat att de vet vart de kan vända sig för att få mer information. Av de tillfrågade privat- personerna är det dock som anser sig varken ha tillräckliga kunskaper heller veta vart de kan vända sig för att få information om hur man bemöter oriktiga krav från en leverantör. Även i denna fråga har kvinnor i högre utsträckning än män upplevt sig sakna tillräckliga kunskaper. Andelen privatpersoner som har uppgett sig sakna kunskaper i denna fråga har varit högre ju yngre personerna har varit. Hos företagen har uppgett att de saknar tillräcklig kun- skap och inte heller vet vart de kan vända sig. Även i denna fråga har den upplevda kunskapsbristen varit högre inom de mindre företagen än inom de större företagen. Hos de statliga förvaltningsmyndigheterna har uppgett att de anser att det saknas tillräckliga kunskaper inom myndigheten och att det inte heller finns tillräckliga kunskaper om vart man kan vända sig för att få mer information. Motsvarande andel av attestan- terna inom den kommunala verksamheten är . De tillfrågades kunskaper om hur det går till att få en betalningsanmärkning Av de tillfrågade privatpersonerna har majoriteten, , svarat att de tycker sig ha tillräckliga kunskaper om hur det går till att få en betalningsanmärkning. har uppgett att de varken har tillräckliga kunskaper eller vet vart de kan vända sig för att få mer information. De yngre har i högre utsträckning än de äldre uppgett att de saknar kunskaper på området. Däremot har det inte synts någon märkbar skillnad mellan könen. Företagen har i än större utsträckning, , uppskattat sin kunskap som tillräcklig. Det är dock av de tillfrågade före- tagen som har uppgett att anser att det inte finns tillräcklig kun- skap inom företaget och att man inte heller vet var information i frågan kan hämtas. Företagens storlek, sett till antalet anställda, synes inte ha någon betydelse för hur man uppskattat kunskaperna inom företaget i detta avseende. De statliga förvaltningsmyndigheterna har uppskattat kunskap- erna inom myndigheterna som ännu litet högre. Av de tillfrågade har ansett att kunskaperna är tillräckliga. Det är dock som har uppgett att det inom myndigheten varken finns tillräckliga kunskaper om hur det går till att få en betalningsanmärkning eller om vart man kan vända sig för att få sådan information. Av attestanterna inom kommunerna är det som har upp- gett att de anser att det finns tillräcklig kunskap inom verksam- heten i den aktuella frågan. Det är dock som har uppgett att det saknas tillräckliga kunskaper och att det inte heller finns till- räckliga kunskaper om vart man kan vända sig för att få tillräcklig kunskap. De tillfrågades kunskaper om möjligheterna att begära rättelse av felaktiga uppgifter i register Kunskaperna om vilka möjligheter som finns att begära rättelse av felaktiga uppgifter i register har generellt sett varit låga i alla respondentgrupper. Av de tillfrågade privat- personerna har uppgett att de anser sig ha tillräckliga kunska- per i frågan. De som ansett sig sakna tillräcklig kunskap och inte heller vetat var de kan få mer kunskap uppgår till av de till- frågade. Den upplevda kunskapsbristen har varit något mer utbredd bland kvinnorna än bland männen. Liksom beträffande flera andra frågor har de tillfrågade ansett sig ha sämre kunskaper ju yngre de har varit. Bland företagen har det varit en större andel, , som ansett att det finns tillräckliga kunskaper inom företaget. Det är som har ansett att företaget saknar tillräcklig kunskap och att det inte heller inom företaget finns tillräcklig kunskap om vart man kan vända sig för att få reda på mer. Det synes inte finnas någon koppling mellan kunskaperna i den aktuella frågan och företagets storlek. Av de statliga förvaltningsmyndigheterna har ansett att det finns tillräckliga kunskaper inom myndigheten. Det är dock som har ansett att det inte finns tillräckliga kunskaper inom myndigheten och att man inte heller inom myndigheten vet vart man kan vända sig för att få tillräcklig kunskap. Av attestanterna inom den kommunala verksamheten har uppgett att de anser att det finns tillräckliga kunskaper inom kom- munen. Det är dock som har ansett att det inte finns till- räckliga kunskaper och inte heller tillräckliga kunskaper om vart man kan få reda på mer i frågan. Utredningen har kontaktat 16 av landets 21 landsting och efterfrågat vilken erfarenhet de har av olika former av fakturabedrägeri. Lands- tingen har också fått frågor om sitt förebyggande arbete. I alla utom två fall har en telefonintervju gjorts med personer inom den centrala ledningen, t.ex. redovisningschefer och ekonomidirektörer. I vissa fall har även jurist intervjuats. I de resterande fallen har det bedömts vara tillräckligt med den information som utredningen fått via e-post. Landstingens svar redovisas som en sammanfattande beskrivning. De flesta landsting har berättat att de gör ingående kontroller av nya leverantörer innan dessa registreras som betalningsmottagare hos dem. Man kontrollerar bl.a. att leverantören har F-skatt och inte finns med på någon intresseorganisations varningslista. Efter- som landstingen inte kan betala en faktura om betalningsmottagaren inte finns registrerad i leverantörsreskontran innebär dessa kon- troller att de flesta bluffakturor kan stoppas . Många landsting anlitar också ett privat företag som gör kontroller av samtliga betal- ningsmottagare i samband med utbetalningar. En del landsting har också uppgett att de har skriftliga rutiner för hur man ska hantera bluffakturor. De flesta landsting har förmedlat bilden av att fakturabedrägeri inte är något stort problem hos dem. Samtliga landsting har dock uppgett att de drabbats av någon form av faktura- bedrägeri. Vanligast verkar vara fakturabedrägeri efter kontakt, t.ex. genom kontakter med telefonförsäljare som säljer olika former av annonsplatser på internet. Även bluffakturor förekommer, emellanåt i form av utskick av obeställda produkter med efterföljande faktura. Landstingen har i regel som rutin att bestrida fakturorna och det brukar därefter antingen inte hända något mer eller så får lands- tingen betalningspåminnelser. Det framstår som ytterst ovanligt att fakturautställaren går vidare med kravet. Det har dock förekommit att landstingen har betalat enligt ett betalningskrav, antingen därför att man inte har upptäckt att det varit en bluffaktura eller därför att man har bedömt att man inte kunnat bevisa att man har blivit vilseledd att ingå det avtal som betalningskravet grundar sig på. Ett fåtal landsting har berättat om svårigheter som varit för- knippade med att betalningskravet kommit från ett inkasso- eller factoringbolag. Det har förekommit att betalning har skett till ett inkassoföretag därför att man inte lyckats få kontakt med faktura- utställaren för att bestrida fakturan. I det aktuella fallet har man alltså trott sig vara tvungen att betala till inkassoföretaget. Ett annat problem har varit att de spärrar av leverantörer och bankgiro- nummer som har lagts in i landstingens leverantörsreskontra har varit verkningslösa när betalning till den aktuella leverantören har skett via ett inkasso- eller factoringföretag med ett annat bankgiro- nummer. Ett landsting har också uppgett att det kan vara svårt att upptäcka felaktiga betalningar till bankkonton, eftersom bank- sekretessen i dessa fall hindrar dem från att få besked om vem som är bankkontohavare. () har bistått utredningen med att samla in information från Domstolar. Insamlandet av information har gjorts genom att med hjälp av sitt IT-program find out har skickat en webbenkät till administrationen på alla dom- stolar utom Arbetsdomstolen, , Patentbesvärs- rätten och Försvarsunderrättelsedomstolen, dvs. totalt 75 dom- stolar. Frågorna i enkäten har bestämts av utredningen och har med hjälp av anpassats till det program som använts för undersökningen. Undersökningen har gjorts betydligt mindre om- fattande än den undersökning som utförts av marknadsundersök- ningsföretaget. Enkäten har besvarats av 68 domstolar. Det är 7 domstolar som har avstått från att besvara enkäten. Svarsfrekvensen har alltså upp- gått till . Frågorna i enkäten är begränsade till händelser som inträffat , dvs. Domstolarnas erfarenheter av bluffakturor Totalt sett har 11 domstolar uppgett att de har drabbats av någon form av bluffaktura. Fyra av dessa har svarat att domstolen har utsatts . Endast en av dessa domstolar har angett vid hur många tillfällen man drabbats, närmare bestämt vid fem till- fällen. Sju domstolar har svarat att man bara drabbats vid ett enda tillfälle. När det gäller vilka former av bluffakturor det har varit fråga om har fem domstolar svarat att de mottagit en bluffaktura från en okänd leverantör som domstolen inte tidigare hade varit i kontakt med. Två av domstolarna har svarat att de mottagit en kapad faktura. Åtta av domstolarna har svarat att de har mottagit en erbjudande- faktura. Ytterligare en domstol har lämnat ett svar som kan tolkas som att det varit fråga om en erbjudandefaktura. Domstolen ifråga hade mottagit ett förnyelseerbjudande på en tidning som tidigare hade varit gratis. Fått faktura från Fått kapad faktura Fakturorna har i de flesta fall, närmare bestämt i sex av fallen, rört böcker, tidsskrifter eller liknande. Beträffande en av dessa domsto- lar var det okänt om någon tjänst utförts eller produkt levererats. Övriga domstolar har uppgett att de inte fått någon produkt eller tjänst levererad i dessa fall. Näst vanligast har varit att fakturan eller erbjudandet rört mark- nadsföring på internet. Två av de fyra domstolar som har uppgett att fakturan eller erbjudandet rört denna typ av tjänst eller produkt har också uppgett att de hade fått en tjänst utförd eller produkt levererad. Två domstolar har inte lämnat något svar på vad fakturan eller erbjudandet rört. Ett av de två fall av kapade fakturor som före- kommit har rört en faktura som påståtts vara utställd av . I vilken utsträckning har domstolarna betalat bluffakturor? I de flesta fall har domstolen vägrat att betala bluffakturan. Nio domstolar har svarat att de vägrat betala. I dessa fall har faktura- utställaren gått vidare med betalningspåminnelse och inkasso i ett fall och vänt sig till tingsrätten i ett annat fall. I övriga fall har fakturautställaren inte hört av sig mer efter bestridandet. Två dom- stolar har uppgett att det har hänt att de har betalat en bluffaktura. I båda fallen har betalning skett därför att de som beslutat om betal- ning inte insett att det rört sig om fakturabedrägeri. Fakturabeloppen har i de flesta fall legat på mellan och . I två av fallen har beloppen legat högre, på mellan och i det ena fallet och på mellan och i det andra fallet. Har betalat i något fall När det gäller fakturabedrägeri efter kontakt har sex av de 68 dom- stolarna svarat att de har drabbats av det. Två av dessa domstolar har uppgett att de har drabbats . Fem av dessa domstolar har uppgett att domstolen påstods ha ingått ett muntligt avtal per telefon. I ett av fallen har det varit fråga om ett prova-på- erbjudande som fakturerades. Också har det rört sig om en telefonkontakt. Fakturorna har främst rört marknadsföring på internet med ett påstående om att domstolen ingått ett abonnemangsavtal med en bindningstid på . Fakturorna har i de flesta fall varit på mellan och . I ett fall har fakturan varit utställd på ett belopp om . I ett annat fall var beloppet på mellan och . Fem av de sex drabbade domstolarna har uppgett att de har vägrat att betala. Inget av de företag som framställt betalningskraven har i dessa fall gått vidare för att driva in dem. Två domstolar har upp- gett att det har hänt att betalning skett. I bägge fallen har domstol- arna uppgett att orsaken härtill har varit att de som tagit beslutet att betala inte insett att det handlat om fakturabedrägeri. Polisanmälan, rutiner m.m. Av de domstolar som uppgett att de har drabbats av någon form av fakturabedrägeri har endast en uppgett att domstolen i något fall har gjort en polisanmälan. Sex domstolar har uppgett att man inte har gjort någon polisanmälan. Två domstolar har uppgett att man kontaktat som skulle gå vidare med saken. De återstående två domstolarna har inte besvarat frågan. När det gäller domstolens rutiner för att undvika att drabbas av fakturabedrägeri har de flesta som besvarat enkäten, av de tillfrågade, svarat att de tycker att domstolen har tillräckligt bra rutiner. Av övriga har ungefär hälften svarat att de tycker att dom- stolen inte har tillräckligt bra rutiner. Övriga har svarat att de inte vet. av de tillfrågade har svarat att de tycker att dom- stolen har ett snabbt och tillräckligt bra sätt att nå ut med informa- tion om t.ex. fakturabedrägeri till anställda inom domstolen. Övriga har svarat att de inte vet. Fakturabedrägeri drabbar en stor del av samhället Av utredningens kartläggning framgår att fakturabedrägeri drabbar en stor del av samhället. Vanligast är bluffakturorna, dvs. fakturor som skickas ut från någon helt okänd leverantör, fakturor som utformats för att likna fakturor från någon välkänd leverantör (kapade fakturor) och erbjudanden som utformats som fakturor och där det varit svårt att se att det varit fråga om ett erbjudande (erbjudandefakturor). I genomsnitt har var femte person, vart tredje företag, var tredje statliga förvaltningsmyndighet, var sjätte domstol och nära nog varenda kommun fått en eller flera bluffakturor. Uppgifterna är mer osäkra när det gäller landstingen. Även hos dem har det emellertid förekommit att man mottagit bluffakturor. Fakturabedrägerier efter kontakt är inte lika vanliga som bluff- fakturorna.