sou · H3B349 · 2015-05-29 00:00:00 — Revisorer och registrerade revisionsbolag som utför revision av sådana företag är vidare under- kastade en mer långtgående tillsyn och för företagen gäller särskilda krav bland annat avseende revisionsutskott och val av revisorer. Utredningen anser inte att det finns skäl att låta andra företag än de som enligt unionsrätten obligatoriskt ska anses utgöra företag av allmänt intresse omfattas av den strängare regleringen. Utred- ningen föreslår därför att med företag av allmänt intresse i ska, i enlighet med vad som föreskrivs i unionsregleringen, avses företag vars överlåtbara värdepapper är upptagna till handel på en reglerad marknad och finansiella företag. Till den sistnämnda kate- gorin hör företag som har tillstånd att bedriva bank- och finan- sieringsrörelse, vissa värdepappersbolag och vissa försäkringsföretag. Revisionsföretag från andra medlemsstater De nya EU-reglerna innebär att det ska vara möjligt för revisions- företag som har godkänts i en medlemsstat att registreras och utföra lagstadgad revision även i andra medlemsstater. Förutom att det utländska revisionsföretaget måste vara godkänt i sin hem- medlemsstat krävs att den huvudansvarige revisorn som utför revi- sionen på uppdrag av företaget är godkänd i den medlemsstat där revisionen utförs. behandlas ett utländskt företag som godkänts för att utföra revision i en annan EES-stat som ett revisionsföretag enligt revisorslagen, under förutsättning att den revisor som utövar revisionen är auktoriserad eller godkänd här i landet. Ett sådant revisionsföretag kan dock inte enligt gällande nationella bestäm- melser registreras som ett revisionsbolag i . Därmed kan ett utländskt revisionsföretag inte enligt gällande rätt vara vald revisor enligt bland annat aktiebolagslagen. För genomförande av de nya unionsreglerna föreslår utred- ningen att det införs bestämmelser om att ett revisionsföretag som har godkänts inom EES ska kunna registreras i . För att markera att registreringen av de nu aktuella revisionsföretagen sker på särskild grund, dvs. på andra villkor än de som gäller för svenska registrerade revisionsbolag, föreslår utredningen att sådana företag ska benämnas registrerade EES-revisionsföretag. För att ska få utföra lagstadgad revision i krävs att företaget utser en i auktoriserad eller godkänd revisor som huvudansvarig för de revisionsuppdrag som företaget åtar sig. som utför revision i ska stå under tillsyn när det gäller den svenska revi- sionsverksamheten. Revisorers opartiskhet och självständighet Flera av de bestämmelser som rör revisorers oberoende i förhåll- ande till revisionsklienten har ändrats genom de nya rättsakterna. Genom revisorsförordningen införs bland annat detaljerade bestäm- melser om revisionsarvoden och tillhandahållande av andra tjänster än revisionstjänster. I förordningen finns en katalog med så kallade förbjudna icke-revisionstjänster. Medlemsstaterna får i vissa avse- enden avvika från förbudskatalogen genom nationella bestämmel- ser i såväl skärpande som mildrande riktning. Utredningen har inte ansett att det finns skäl att införa förbud avseende ytterligare icke- revisionstjänster. Däremot föreslår utredningen att vissa skatte- och värderingstjänster ska kunna tillhandahållas under förutsättning att utförandet av tjänsterna inte påverkar revisorns opartiskhet och självständighet enligt särskilt angivna kriterier. Ändringarna i revisorsdirektivet innebär att förbudet för revi- sorer att tillträda vissa befattningar hos det granskade företaget gäller generellt och inte som tidigare bara för revisorer som utför revision av företag av allmänt intresse. Utredningen föreslår att den nationella regleringen ändras i enlighet med detta. Utredningen föreslår vidare att revisorer som överträder förbudet ska kunna åläggas en administrativ sanktionsavgift. Revisorer som tagit anställning hos en revisionsklient avsäger sig i normalfallet sin auktorisation eller sitt godkännande och omfattas inte längre av tillsyn. Disciplinära åtgärder såsom upphävande av auktorisation eller godkännande, varning eller erinran blir där- med utan effekt i dessa fall. En sanktionsavgift kan däremot fungera som ett mer effektivt medel att upprätthålla förbudet. Genom ändringsdirektivet har gjorts vissa ändringar avseende revi- sionsberättelsens utformning. Det är fråga om såväl formella som materiella krav. För att nationella bestämmelser om revisions- berättelsens innehåll ska vara förenliga med direktivet föreslår ut- redningen att det i dessa bestämmelser föreskrivs bland annat att berättelsen ska innehålla ett uttalande om eventuella väsentliga osäkerhetsfaktorer som avser händelser eller förhållanden som kan medföra betydande tvivel rörande företagets kapacitet till fortsatt drift. Dock får inte, i vidare mån än vad som är nödvändigt för att bedöma om sådant tvivel föreligger, göras uttalanden om det granskade företagets framtida lönsamhet eller om hur effektivt och ändamålsenligt företagets lednings- eller förvaltningsorgan har be- drivit eller kommer att bedriva företagets verksamhet. Vid revision av företag av allmänt intresse finns ytterligare före- skrifter om revisionsberättelsens utformning i revisorsförordningen. Dessa bestämmelser innebär att det i flera avseenden införs nya krav på revisionsberättelsens innehåll när det gäller revision av företag av allmänt intresse. Förordningen gäller direkt och föranleder inga genomförandeåtgärder. Det finns utrymme för medlemsstaterna att meddela ytterligare föreskrifter om revisionsberättelsens utformning än de som följer förordningen. Utredningen konstaterar att natio- nell rätt i vissa avseenden redan går längre än vad direktivet och förordningen kräver. Det finns enligt utredningens mening inte skäl att föreslå fler krav på revisionsberättelsen som går utöver vad som föreskrivs i unionsrätten. Tillsyn av revisorer och registrerade revisionsbolag Revisorsförordningen innehåller bestämmelser som ålägger medlems- staterna att ge tillsynsmyndigheten vissa i förordningen angivna be- fogenheter. Utredningen föreslår att ska få utökade befogenheter vid tillsyn av revisorer och registrerade revisionsbolag som utför revision av företag av allmänt intresse, i den del tillsynen avser sådan revision. De nya befogenheterna innebär bland annat att ett granskat företag av allmänt intresse, på begäran och vid äventyr av vite, är skyldigt att lämna upplysningar till om revisionen. föreslås också, när det är nödvändigt, få genomföra en undersökning på plats hos en revisor eller ett registrerat revisionsbolag. I syfte att uppmuntra anställdas rapportering av överträdelser av revisorsdirektivet och revisorsförordningen införs genom ändrings- direktivet bestämmelser om system för rapportering av överträdel- ser (så kallade system för visselblåsare). Utredningen föreslår att registrerade revisionsbolag ska vara skyldiga att tillhandahålla ända- målsenliga system för rapportering vid misstänkta överträdelser av de bestämmelser som gäller för bolagets verksamhet. Genom ändringsdirektivet införs en reglering av administrativa åtgärder och sanktioner i revisorsdirektivet. Bestämmelserna är nya och saknar motsvarighet i det tidigare regelverket. Utredningen föreslår att de nya disciplinära åtgärderna inordnas bland de befint- liga åtgärder som föreskrivs i revisorslagen. Bland annat införs en möjlighet för att besluta om tillfälligt förbud under högst att utöva revisionsverksamhet, underteckna revisions- berättelser eller att utöva uppdrag som styrelseledamot, suppleant, verkställande direktör, vice verkställande direktör, firmatecknare eller prokurist i ett revisionsföretag. Ett tillfälligt förbud ska få meddelas om förutsättningarna för upphävande av auktorisation, godkännande respektive registrering är uppfyllda men det finns sär- skilda skäl som motiverar att den disciplinära åtgärden i stället begränsas till ett tillfälligt förbud. Ett tillfälligt förbud ska också få meddelas om det finns grund för varning och omständigheterna är försvårande men inte så graverande att det föreligger grund för upphävande. En annan ny sanktion är den administrativa sanktionsavgiften. Enligt utredningens bedömning är det mycket som talar för att denna sanktionsavgift är av straffrättslig karaktär enligt Europakonven- tionen och att därmed ett förfarande som innefattar påförande av en sanktionsavgift anses utgöra anklagelse för brott. Revisorer har en lagreglerad uppgiftsskyldighet. Uppgiftsskyldigheten är sanktio- nerad på så sätt att revisorer som inte medverkar i utredningar kan bli föremål för disciplinära åtgärder. Ett åläggande av en sanktion som är av straffrättslig karaktär kan med hänsyn till revisorers uppgiftsskyldighet komma i konflikt med Europakonven- tionens skydd mot att lämna självbelastande uppgifter (passivitets- rätten). För att tillgodose skydd i detta av- seende föreslår utredningen att sanktionsavgiften endast ska få åläggas vid överträdelse av reglerna om förbud för revisorer att inom viss tid tillträda vissa befattningar hos det granskade företaget. I dessa fall föreskrivs också undantag från den uppgiftsskyldighet för revisorn som annars gäller. Ändringarna i revisorsdirektivet innebär att bestämmelserna om revisionsutskott ändrats. Möjligheten att generellt undanta andra företag av allmänt intresse än noterade företag från skyldigheten att ha revisionsutskott har tagits bort. Utredningen föreslår att de nationella bestämmelserna om vilka företag som är skyldiga att ha ett revisionsutskott ändras i enlighet härmed. Liksom tidigare är det möjligt för företagen att låta styrelsen i dess helhet fullgöra utskottets uppgifter. Utredningen föreslår därför att den möjlig- heten behålls. Revisorsdirektivet medger vidare att en viss krets av företag av allmänt intresse undantas från skyldigheten att ha ett revisions- utskott. Mot bakgrund av att revisionsutskott främst får anses vara av värde för stora företag och att kostnaderna för inrättande av sådana utskott inte är försumbara föreslår utredningen att möjlig- heten att undanta vissa företag från skyldigheten att ha revisions- utskott utnyttjas. Det är fråga om dotterföretag, fondföretag, alter- , företag vars enda uppgift är att utfärda vissa värdepapper och onoterade kreditinstitut. Genom de nya bestämmelserna har vidare revisionsutskottets uppgifter ändrats. Det är framför allt fråga om en precisering av utskottets uppgifter men också om en del nya uppgifter. Revi- sionsutskottets roll är fortfarande att bereda ärenden och informera styrelsen i sådana frågor som omfattas av utskottets uppgifter. Det fulla ansvaret för bolagets organisation och förvaltningen av bo- lagets angelägenheter åvilar alltjämt styrelsen. Utredningen förslår att de associationsrättsliga reglerna om revisionsutskottets upp- gifter ändras i enlighet med föreskrifterna i ändringsdirektivet. Bland de nya föreskrifterna kan nämnas att revisionsutskottet ska informera styrelsen om resultatet av den lagstadgade revisionen och på vilket sätt revisionen bidrog till den finansiella rappor- teringens tillförlitlighet och vilken roll utskottet haft i den pro- cessen. Vidare ska revisionsutskottet hålla sig informerat om resul- tatet av kvalitetskontroll av företagets revisor. Enligt en ny föreskrift ska revisionsutskottet också ansvara för ett särskilt urvalsförfarande vid val av revisor och lämna rekommen- dationer om vilken revisor eller vilka revisorer som bör utses. Revisorsförordningen innehåller särskilda bestämmelser om val av revisorer i företag av allmänt intresse. Huvudregeln är att revisors- valet i sådana företag ska föregås av ett särskilt urvalsförfarande. Bestämmelserna om det särskilda urvalsförfarandet finns i revisors- förordningen och kräver inte genomförandeåtgärder i nationell rätt. Anordnandet av urvalsförfarandet ingår som nämnts i revisions- utskottets uppgifter. Utredningen föreslår dock att företag av all- mänt intresse som har en valberedning i vilken aktieägarna eller medlemmarna har betydande inflytande ska ha rätt att låta denna valberedning sköta utskottets uppgifter vid revisorsvalet. Genom ändringsdirektivet införs ett förbud för avtalsklausuler som begränsar stämmans valfrihet vid revisorsvalet till vissa kate- gorier eller förteckningar över revisorer. Alla sådana befintliga avtals- klausuler ska vara ogiltiga. Utredningen har uppfattat att bestämmel- serna tar sikte på såväl villkor med sådant innehåll i bolagsordningen som villkor som avtalats med tredje man i till exempel ett låneavtal. Utredningen föreslår att bestämmelser om förbjudna villkor införs i den associationsrättsliga lagstiftningen. För företag av allmänt intresse gäller en skyldighet att utan dröjsmål anmäla till om en tredje part försöker införa ett avtalsvillkor av nu aktuellt innehåll. I syfte att stärka revisorers oberoende innehåller revisorsförord- ningen nya föreskrifter om revisionsuppdragets varaktighet i före- tag av allmänt intresse. Bestämmelserna är tillämpliga på alla företag av allmänt intresse och någon möjlighet att begränsa deras tillämp- ningsområde till börsnoterade företag föreligger inte. Reglerna innebär bland annat att det införs krav på inte bara personrotation utan också byrårotation. Ett revisionsuppdrag i ett företag av all- mänt intresse ska gälla i minst och varken det första upp- draget eller detta i kombination med förnyade uppdrag får gälla längre än . Därefter får revisorn eller revisionsbolaget åter utföra revision av det granskade företaget först efter utgången av en karens- period . Eftersom föreskrifter om revisionsuppdragets varaktighet reg- leras i revisorsförordningen ska motsvarande nationella bestäm- melser upphävas. Förordningen möjliggör dock för medlemsstaterna att i vissa avseenden föreskriva undantag från förordningens be- stämmelser i detta avseende. Utredningen föreslår att vissa av dessa möjligheter utnyttjas. Utredningen föreslår att det i nationell rätt införs regler som möjliggör för företag av allmänt intresse att förlänga uppdraget till sammanlagt under förutsättning att det anordnas ett nytt urvalsförfarande när uppdraget pågått . Under förutsättning att ytterligare en revisor anlitas när uppdraget pågått får vidare revisionsuppdraget förlängas till sammanlagt . Bestämmelserna om förlängning av revisionsuppdragets varaktighet utgör undantag till förordningens regler om byrårotation och är inte tillämpliga när en fysisk person utsetts till revisor för ett före- tag. av allmänt intresse ska enligt utredningens förslag inte omfattas av möjligheten att med stöd av de angivna undantagsbestämmelserna förlänga revisionsuppdragets varaktighet utöver tioårsperioden. Revisorsförordningens regler om personrotation innebär att huvudansvariga revisorer ska avsluta sin medverkan i revisions- uppdraget senast efter datumet för deras utnämning. De får därefter inte åter delta i revisionen av det granskade företaget förrän en karenstid har förflutit. Eftersom skälen för personrotation gör sig i än högre grad gällande när en fysisk person är vald som revisor föreslår utredningen att det beträffande per- sonliga revisorsuppdrag införs bestämmelser i nationell rätt om att ett sådant uppdrag i ett företag av allmänt intresse får gälla i högst . Direkt av revisorsförordningen följer att det därefter gäller en karenstiden innan revisorn åter kan åta sig revi- sionsuppdrag i företaget. Någon möjlighet att med avsteg från för- ordningen föreskriva en annan karenstid finns inte. Entledigande av revisor efter talan vid domstol Enligt gällande svensk rätt får revisorer entledigas endast om det finns saklig grund. Dessa bestämmelser infördes till följd av regler i revisorsdirektivet. Genom ändringsdirektivet har tillkom- mit ytterligare regler om entledigande av revisorer i revisors- direktivet. Reglerna gäller bara för revisorer med uppdrag i företag av allmänt intresse och innebär att det ska finnas en möjlighet för en aktieägarminoritet som representerar eller mer av rösterna eller kapitalet i ett företag av allmänt intresse, organ inom det granskade företaget och viss myndighet att inleda förfarande om entledigande av företagets revisor vid en nationell domstol om det finns saklig grund för det. Utredningen föreslår att det i den associationsrättsliga lagstift- ningen tas in bestämmelser om möjlighet att väcka talan vid allmän domstol om en revisors entledigande . Utöver en aktieägar- minoritet ska styrelsen och ha rätt att väcka talan om en revisors entledigande. In 2006, Parliament and the Council adopted a directive on statutory audits of annual accounts and consolidated accounts (the ‘Audit Directive’). The Audit Directive, which re- placed the previous, less comprehensive, , was implemented in Swedish law through provisions in the Auditors Act, the Act and other statutes.1 On , new rules were adopted on auditors and auditing (the EU auditing package). The new rules comprise a re- gulation containing specific requirements regarding statutory audits of public-interest entities (the ‘Audit Regulation’) and a directive amending the Audit Directive (the ‘Amending Directive’). The Audit Regulation regulates certain matters pertaining to the audits of public-interest entities. The term ‘public-interest entities’ refers to listed companies and certain financial undertakings. Several of the rules regarding audits of public-interest entities have been transferred from the Audit Directive to the Audit Regulation. In addition, the Regulation has introduced comprehensive new rules for such audits. Since an EU regulation is directly applicable in the Member States and precludes equivalent national legislation, the basic assumption is full harmonisation of statutory audits of the types of entities covered by the Regulation. The Audit Directive still contains rules that apply to all audits that fall under EU law. Moreover, there are still certain rules in the Directive that apply only to public-interest entities. The number of rules in the Directive has also increased considerably. 1 See Government 2008/09:135 Audit committees etc. The Inquiry’s main task has been to analyse the amendments required in Swedish law in order to implement the new legal instru- ments. Most of the new provisions in the Audit Regulation do not require any implementing measures. In some cases, however, the provisions of the Audit Regulation require certain Swedish provisions to be annulled, as the matter will be regulated directly by the Regulation. Further, the Audit Regulation contains some provisions that have to be transposed into national law, as is the case with the rules in the Audit Directive. Some of the major amendments are presented below, together with the Inquiry’s pro- posals. The general purpose of the new provisions on auditors and statu- tory audits is, firstly, to improve the quality of audits and, secondly, to ensure that the auditing rules make a greater contribution to financial stability. The regulatory framework is also intended to promote a less vulnerable market for auditing services. One general principle of the Inquiry’s work has been to avoid increasing the administrative burden on companies beyond what is required by EU law. Regarding financial enterprises, however, account has been taken of the fact that stricter rules may be warranted in some cases, even if this leads to an increased administrative burden. When formulating proposals for public-interest entities, including provisions on audit committees and appointment of auditors, the Inquiry has as far as possible proceeded from and attempted to preserve the Swedish model of corporate governance. Definition of ‘public-interest entity’ Stricter provisions apply to audits of public-interest entities than to audits of other entities. Furthermore, auditors and registered audit firms conducting audits of such entities are subject to more far- reaching supervision. These entities are also subject to special requirements regarding audit committees, the appointment of audi- tors and other matters. The Inquiry does not consider that there is any reason for the stricter regulations to apply to entities other than those that under EU law must be regarded as public-interest entities. The Inquiry therefore proposes that the term ‘public- interest entity’ shall cover undertakings whose transferable securi- ties are admitted to trading on a regulated market and financial undertakings. The latter category includes companies that are authorised to conduct banking and financing business, certain securities companies and certain insurance companies. Audit firms from other Member States The new EU legislation makes it possible for audit firms that have been approved in one to be registered and conduct statutory audits in other Member States as well. One condition is that the key audit partner responsible for conducting the audit on behalf of the firm must be approved in the where the audit is being conducted. A foreign firm that has been approved to conduct statutory audits in another is already treated as an audit firm under the Swedish Auditors Act, provided that the auditor con- ducting the audit is authorised or approved in . However, current national provisions do not allow such an audit firm to be registered as an audit firm in . Consequently, under current law, a foreign audit firm cannot be appointed auditor in accordance with the Act and other provisions. To implement the new EU legislation, the Inquiry proposes that an audit firm that has been approved elsewhere in the EEA shall have the right to be registered in . Since the registration is based on special grounds, i.e. on conditions other than those that apply to Swedish registered audit firms, the Inquiry proposes that such firms shall be called ‘registered EEA audit firms’. To conduct statutory audits in , an EEA audit firm will be required to entrust the principal responsibility for the audits it takes on to an auditor who is authorised or approved in . Registered EEA audit firms conducting statutory audits will be subject to the super- vision of () to the extent relevant to audits carried out in . The independence of auditors Several of the provisions concerning the independence of auditors in relation to their audit clients have been changed by the new legal instruments. The Audit Regulation introduces detailed rules on audit fees and the provision of non-audit services. The Regulation includes a catalogue of prohibited non-audit services. The Member States have some latitude to deviate from the catalogue by enacting stricter or more lenient national provisions. The Inquiry has found no reason to introduce prohibitions regarding additional non-audit services. However, the Inquiry proposes that it should be permissible to provide certain tax and valuation services to an audit client as long as the performance of these services does not affect the auditor’s independence according to specially designated criteria. As a result of the changes in the Audit Directive, the pro- hibition against auditors taking up certain positions in the audited entity will apply to all auditors and not just to auditors conducting audits of public-interest entities, as was previously the case. The Inquiry proposes that the national provisions are amended accor- dingly. The Inquiry also proposes that auditors who violate this prohibition may be subject to an administrative pecuniary sanction. Auditors who have taken up a position with a client normally re- linquish their authorisation or approval and are no longer subject to supervision by . Consequently, in these cases disciplinary measures such as the withdrawal of authorisation or approval, a disciplinary reprimand or a disciplinary reminder have no effect. A pecuniary sanction, on the other hand, may serve as a more effective means of maintaining the prohibition. Design of the audit report The Amending Directive makes certain changes in the design of the audit report. These changes concern both formal and sub- stantive requirements.