sou · H3B357 · 2015-06-11 00:00:00 — För de flesta bör det vara överraskande, och föga förtroendeingivande, om uppgifter om personliga och ekonomiska förhållanden som är sekretessreglerade i den verksamhet som klagomålet avser inte är det hos tillsyns- myndigheten. I likhet med den bedömning som gjordes i betänkandet Tillsyn över polisen kan dock kommittén inte se något behov av att hos tillsynsmyndigheten skydda uppgifter som inte hade omfattats av sekretess hos tillsynsobjekten.123 Syftet med en ny sekretess- reglering ska således vara att skydda uppgifter om enskildas personliga och ekonomiska förhållanden, som hade varit skyddade hos tillsynsobjekten, oavsett om de ges in av svenska myndigheter, enskilda, utländska myndigheter eller mellanfolkliga organisationer. Sekretess i Säkerhets- och integritetsskyddsnämndens tillsyns- verksamhet regleras i 42 kap. 5–8 §§ OSL. Den regleringen innebär bland annat att om nämnden i sin tillsynsverksamhet får en uppgift från en enskild och skulle en sekretessbestämmelse till skydd för enskilds personliga förhållanden ha varit tillämplig på uppgiften hos den myndighet som ärendet får anses avse, blir den sekretess- bestämmelsen tillämplig på uppgiften även hos nämnden. Om uppgiften kommer från en utländsk myndighet eller en mellanfolklig organisation gäller samma princip, men skyddet omfattar då även uppgifter om enskilds ekonomiska förhållanden.124 Innebörden av denna reglering är alltså en form av överföring av sekretess även om 122Den vid tillsynsobjektet tillämpliga bestämmelsen kan t.ex. innebära att sekretess gäller för uppgift om enskilds personliga förhållanden om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till denne lider men. Sekretessbestämmelser till skydd för enskildas personliga och ekonomiska förhållanden och som gäller särskilt för tillsynsverksamhet har dock ofta försetts med ett så kallat rakt skaderekvisit, dvs. sekretess gäller endast om det kan antas att den enskilde eller någon närstående till denne lider skada eller men om uppgiften röjs. Tillsyn över polisen, s. 234 ff. 12442 kap. 6 § andra stycket och 7 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). Informationsinhämtning, personuppgiftsbehandling och sekretess uppgiften erhålls från en enskild, en utländsk myndighet eller en mellanfolklig organisation. Med en ny motsvarande reglering för tillsynsmyndigheten och befintlig reglering i 11 kap. 1 § OSL (om överföring av sekretess från en myndighet till en tillsynsmyndighet) går det att uppnå samma sekretesskydd i tillsynsmyndigheten av uppgifter om enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden, oavsett om uppgiften erhålls via en svensk myndighet eller direkt från den enskilde, en utländsk myndighet eller en mellanfolklig organisation. Till skillnad från vad som gäller för Säkerhets- och integritets- skyddsnämnden, i de fall uppgifterna ges in av en enskild, anser dock kommittén att skyddet ska omfatta inte bara enskilds personliga förhållanden utan även enskilds ekonomiska förhållanden. Uppgifter om ekonomiska förhållanden kan ingå i den information som överlämnas till tillsynsmyndigheten. Sådana uppgifter omfattas vidare av sekretesskyddet i t.ex. 35 kap. 1 § OSL om skydd för enskild i verksamhet som syftar till att förebygga eller beivra brott, m.m. Kommittén ser inte anledning att ge dessa uppgifter sämre skydd när de ges in av en enskild jämfört med om de hade getts in av en myndighet. Ytterligare en skillnad jämfört med regleringen för är motiverad. I 11 kap. 1 § andra stycket OSL finns ett undantag som innebär att sekretess inte överförs om uppgiften ingår i ett beslut hos den mottagande myndigheten. Utan motsvarande undantag när det gäller uppgifter från enskilda, utländska myndigheter och mellanfolkliga organisationer blir sekretesskyddet starkare om någon av dessa lämnat uppgifterna jämfört med om en svensk myndighet gjort så. Kommittén ser inte några beaktansvärda skäl för en sådan skillnad.125 125 Någon motsvarighet till regleringen i 11 kap. 8 OSL innebärande att primära sekretess- bestämmelser normalt ska tillämpas framför sekundära behövs dock inte. Föreslagen reglering om överföring av sekretess gäller nämligen endast sekretessbestämmelser till skydd för enskilds personliga och ekonomiska förhållanden. Aktuella primära sekretessbestäm- melser vid tillsynsmyndigheten blir då 21 kap. 1, 3, 5 och 7 §§ OSL. När det är dessa primära sekretessbestämmelser som aktualiseras ska konkurrensregeln 11 kap. 8 § OSL inte tillämpas. Tanken med dessa bestämmelser i 21 kap. OSL är att de ska komplettera sekretess- regleringen i övrigt, inte att de ska konkurrera ut sekundära sekretessbestämmelser som blir tillämpliga på grund av bestämmelser om överföring av sekretess. Se m.fl., Offentlighets- och sekretesslagen (Zeteo, version ) kommentar till 11 kap. 8 §. Detta innebär att konkurrensregeln i 7 kap. 3 § OSL blir tillämplig om tillsynsmyndigheten från en enskild får en uppgift om enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden. Om flera sekretessbestämmelser är tillämpliga på uppgiften och en sekretessprövning enligt vissa Informationsinhämtning, personuppgiftsbehandling och sekretess Kommittén föreslår således att om tillsynsmyndigheten i sin tillsynsverksamhet får en uppgift från en enskild, en utländsk myndighet eller en mellanfolklig organisation och en sekretessbestäm- melse till skydd för enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden skulle ha varit tillämplig på uppgiften hos den myndighet som ärendet får anses avse, ska den sekretessbestämmelsen bli tillämplig på uppgiften även hos tillsynsmyndigheten. Det ska dock inte gälla för en uppgift som ingår i ett beslut hos tillsynsmyndigheten. Förslaget ovan avser tillsynsmyndighetens tillsynsverksamhet. Detsamma ska gälla om tillsynsmyndigheten får uppgiften i sitt bistånd åt annan stat med övervakning vid sådana gemensamma insatser för återsändande som avses i rådets förordning (EG) nr 2007/2004 av om inrättande av en europeisk byrå för förvaltningen av det operativa samarbetet vid Europeiska unionens medlemsstaters yttre gränser. I samband med gemen- samma insatser för återsändande kan tillsynsmyndigheten nämligen få uppgifter om enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden som inte kan hänföras till tillsynen över svenska myndigheter utan enbart till övervakning åt annan stat. Sådana uppgifter kan t.ex. lämnas in av Frontex, enskild eller av den utländska myndighet vars transport tillsynsmyndigheten ska övervaka. Sekretess till skydd för enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden ska då gälla som om uppgifterna hade getts in till organiserande svensk myndighet. En bestämmelse med ovan föreslagen innebörd bör placeras i femte avdelningen i OSL (sekretess till skydd för uppgift om enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden), närmare bestämt i 32 kap. (sekretess till skydd för enskild i verksamhet som rör annan tillsyn, granskning, övervakning, m.m.).126 Vid tillämpning av den föreslagna regleringen ska tillsynsmyndig- heten, i likhet med vad som gäller när uppgifterna kommer från en svensk myndighet, göra en självständig prövning när en uppgift för vilken överförd sekretess gäller begärs ut hos tillsynsmyndigheten. av bestämmelserna leder till att uppgiften ska lämnas ut som uppgiften är sekretessbelagd enligt någon eller några andra sekretessbestämmelser, ska således de senare bestämmelserna ha företräde. Detta även om det är fråga om konkurrens mellan primära och sekundära sekretessbestämmelser. 126 Även om det är tal om en bestämmelse om överföring av sekretess är föreslagen placering lämpligare än en placering i 11 kap. om överföring av sekretess, som finns i den tredje avdelningen med allmänna bestämmelser, eftersom bestämmelsen endast rör uppgifter om enskilds personliga och ekonomiska förhållanden hos tillsynsmyndigheten. Informationsinhämtning, personuppgiftsbehandling och sekretess 15.9.3Inga ändringar i rätten att meddela och offentliggöra uppgifter Ytterligare en fråga blir om det finns skäl att införa någon särskild reglering med innebörden att tystnadsplikten i tillsynsmyndigheten inskränker meddelarfriheten. Med meddelarfrihet avses rätten att lämna uppgift i vilket ämne som helst för publicering i de medier som tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen omfattar.127 Meddelarfriheten är dock inte oinskränkt. Den ger till en början inte någon rätt att uppsåtligen för offentliggörande lämna ut en allmän handling som omfattas av sekretess.128 Det är inte heller tillåtet att åsidosätta tystnadsplikt i de fall som anges antingen i tryckfrihets- förordningen och yttrandefrihetsgrundlagen eller i OSL. Tystnads- plikten har således företräde framför meddelarfriheten på vissa områden. Detta gäller bland annat för uppgifter i ärenden om kvalificerade skyddsidentiteter och vissa uppgifter i förunder- sökning.129 Uppgifter som rör tillsynsmyndighetens tillsynsverksamhet kan komma att angå känsliga delar av brottsbekämpningen. De kommer även att kunna angå sådant som är starkt integritetskänsligt för enskilda. Ett röjande av sådana uppgifter skulle i enskilda fall kunna leda till allvarlig skada för den operativa verksamheten eller enskilda personer. Den tystnadsplikt som följer av sekretessen i tillsyns- myndigheten bör därför i flera fall ha företräde framför meddelar- friheten. Förslaget ovan innebär dock inte att något helt nytt sekretesskydd skapas, utan regleringen innebär att sekretessregler som redan är tillämpliga på uppgifter hos de operativa myndigheterna görs tillämpliga också på uppgifter hos tillsynsmyndigheten. Det finns därför inte anledning att föreslå några ändringar i regleringen av meddelarfriheten.130 127Se 1 kap. 1 § tredje stycket tryckfrihetsförordningen och 1 kap. 2 § yttrandefrihetsgrund- lagen. 1287 kap. 3 § första stycket 2 tryckfrihetsförordningen och 5 kap. 3 § första stycket 2 yttrandefrihetsgrundlagen. 12918 kap. 19 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). 130Jfr regeringens slutsats i prop. 2006/07:133. Ytterligare rättssäkerhetsgarantier vid användandet av hemliga tvångsmedel, m.m., s. 71 och 76 f. 16Samverkan med och gränsdragning till andra myndigheter Den nya tillsynsmyndigheten kommer att verka i en miljö med många myndigheter. Frågor om samverkan med och gränsdragning till andra myndigheter är därför centrala. Kommittén har tidigare besvarat några av de frågeställningar som berörs nedan. Eftersom frågorna är centrala finns det dock anledning att behandla dem samlat. 16.2Myndigheterna som omfattas av tillsynen Kommitténs bedömning: Genom en väl avvägd samverkan mellan tillsynsmyndigheten och de myndigheter som omfattas av tillsynen kan tillsynen bli mer effektiv. bör dock bevaka att dess fristående ställning och objektivitet inte rubbas genom denna samverkan. De myndigheter som omfattas av tillsynen, dvs. de objektsansvariga, och tillsynsmyndigheten har olika uppdrag. I förhållande till Polis- myndighetens verksamhet bör det särskilt framhållas att tillsyns- myndigheten inte ska utreda misstänkta brott. Om den i samband med tillsynen finner anledning att anta att brott har begåtts ska den i stället som huvudregel anmäla det till (avsnitt 10.11 och 11.11). Gränsdragningsproblem mellan tillsyns- myndigheten och de objektsansvariga uppstår inte. En viss likhet mellan deras verksamheter finns dock. Samverkan med och gränsdragning till andra myndigheter De centrala nivåerna i de objektsansvariga myndigheterna kan utföra kontroller, som liknar tillsynsmyndighetens inspektioner, av regional eller lokal verksamhet. Kontrollerna genomförs visserligen ur ett annat perspektiv, men det finns ändå anledning för tillsyns- myndigheten att vid planeringen ta hänsyn till de objektsansvarigas egna kontroller. För den granskade verksamheten kan det vara störande med två i tiden närliggande kontroller. De objekts- ansvariga bör således hålla tillsynsmyndigheten informerad om sina egna kontroller. För att de objektsansvariga ska kunna beakta till- synsmyndighetens planerade inspektioner bör tillsynsmyndigheten informera de objektsansvarigas respektive ledningar om i vart fall den övergripande planeringen. Kriminalvården, och Säkerhetspolisen har varsin personalansvarsnämnd. En personalansvarsnämnd ska pröva frågor om skiljande av anställning på grund av personliga förhållanden, disciplinansvar, åtalsanmälan och avstängning. Om en händelse redan är föremål för en personalansvarsnämnds prövning bör tillsyns- myndigheten avvakta med sin utredning. En viktig förutsättning för att uttalandena ska få genomslag i den granskade verksamheten är att , Säkerhetspolisen och Kriminalvården har förtroende för den nya tillsynsmyndigheten och en vilja att använda resultatet av tillsynen i verksamheten. Till- synsmyndigheten är också för sin verksamhet beroende av informa- tion från de objektsansvariga. Det går inte att blunda för risken att objektiviteten rubbas i byggandet av den goda relationen.1 Det är centralt att tillsynsmyndighetens fristående ställning i förhållande till tillsynsobjekten bevaras, som det skapas förutsättningar för en effektiv tillsyn. När det gäller samverkan mellan tillsyns- myndigheten och de objektsansvariga kommer det alltså krävas ett kontinuerligt arbete för att hitta lämpliga former. Alla myndigheter ska enligt 6 § myndighetsförordningen (2007:515) verka för att genom samarbete med myndigheter och andra ta till vara de fördelar som kan vinnas för enskilda samt för staten som helhet. Av 6 § förvaltningslagen (1986:223) följer att varje myndighet ska lämna andra myndigheter hjälp inom ramen för den egna verksamheten. Kommittén har också ovan föreslagit att de 1 Jfr Statskontoret, rapport . Fristående utvärderingsmyndigheter – En förvaltningspolitisk trend, s. 97. Samverkan med och gränsdragning till andra myndigheter förvaltningsmyndigheter som omfattas av tillsynen bland annat ska vara skyldiga att lämna tillsynsmyndigheten det biträde den begär för sin tillsyn (avsnitt 15.7). Det finns enligt kommittén inte behov av någon särskild reglering om samverkan mellan de objektsansvariga och den nya tillsynsmyndigheten. Det vore inte heller lämpligt. 16.3Andra granskningsorgan och Frontex Kommitténs förslag: ska samverka med andra myndigheter och internationella organ som utövar tillsyn över verksamhet som bedrivs av , Säkerhets- polisen eller Kriminalvården. Det ska framgå av instruktionen för tillsynsmyndigheten. Kommitténs bedömning: Den nya tillsynsmyndigheten bör samverka även med andra granskningsorgan än de som avses ovan och med Frontex. Denna samverkan behöver dock inte särskilt regleras. Andra ordinarie tillsynsmyndigheter som utövar tillsyn över polisen eller Kriminalvården Kommittén har föreslagit att förhållanden som faller under annan ordinär tillsyn inte ska uteslutas från tillsynsmyndighetens tillsyns- ansvar. Det ska dock regleras att tillsynsmyndigheten normalt inte ska utöva tillsyn över förhållanden som annan tillsynsmyndighet har till särskild uppgift att utöva tillsyn över. I det sammanhanget har kommittén framhållit att tillsynsmyndigheten, inom ramen för myndigheternas samverkan, kan ta kontakt med den andra tillsyns- myndigheten om den i en utredning uppmärksammar brister eller risker som faller under annan ordinär tillsyn (avsnitt 10.8 och 11.8). Kommittén har också funnit att om den nya tillsynsmyndigheten meddelar ett beslut som rör annan tillsynsmyndighets tillsyns- område bör beslutet skickas till den myndigheten (avsnitt 13.8.3). I förhållande till andra tillsynsmyndigheter som utövar ordinär tillsyn över Kriminalvården och polisen blir det alltså tal om överlappande tillsynsansvar. Samverkan med och gränsdragning till andra myndigheter minskas dock påtagligt av förslaget att tillsyn normalt inte ska ske över sådana förhållanden som annan tillsynsmyndighet har till särskild uppgift att utöva tillsyn över. Det huvudsakliga syftet med det överlappande tillsynsansvaret är att undvika gränsdragnings- problematik, inte att tillsynsmyndigheten ska utöva tillsyn över t.ex. Kriminalvårdens formella vuxenbildning vilket Statens skol- inspektion ska göra. Det finns fördelar med att tillsynsmyndigheten har kontakt med andra ordinarie tillsynsmyndigheter även i andra situationer än när myndigheten uppmärksammar brister eller risker som faller under deras tillsyn. Om tillsynsmyndigheten samordnar sin tillsyn med andra tillsynsmyndigheter kan man förebygga att viss verksamhet granskas i alltför hög grad eller att viss verksamhet helt faller utanför all granskning. För det fall en verksamhet blir föremål för tillsyn av olika myndigheter med för kort tidsmellanrum kan det uppfattas som störande för verksamheten. Med en samordnad tillsyn kan man också undvika att tillsynsobjektet måste lämna samma uppgifter vid flera olika tillfällen.2 När tillsynen planeras bör alltså tillsynsmyndigheten beakta vilka inspektioner m.m. som andra myndigheter ska genom- föra. bör också hålla andra tillsynsmyndigheter informerade om den tillsyn som planeras. Därtill kan tillsynsmyndigheten utföra gemensamma granskningar med andra ordinarie tillsynsmyndigheter. Under de gemensamma granskningarna kan varje myndighet bidra med sina särskilda kompetenser och resurser. Ett helhetsgrepp kan tas och eventuellt motstridiga krav redas ut. En av tillsynsmyndigheterna kan ta initiativ till en gemensam granskning. Regeringen har också möjlighet att ge myndigheterna i uppdrag att gemensamt genomföra en granskning. Efter ett samordnat tillsynsbesök kan var och en av de deltagande myndigheterna fatta egna beslut utifrån sina ansvarsområden. En av myndigheterna kan eventuellt göra ett sammanfattande protokoll.3 En gemensam utredning får dock aldrig innebära att någon av myndigheterna utövar tillsyn utöver det egna uppdraget.4 2009/10:79. En tydlig, rättssäker och effektiv tillsyn, s. 26. Se även SOU 2004:100. Tillsyn – Förslag om en tydligare och effektivare tillsyn, s. 149. 3Se SOU 2002:14. Statlig tillsyn – Granskning på medborgarnas uppdrag, s. 111 ff. T.ex. har och Inspektionen för vård och omsorg genomfört gemensamma inspek- tioner. Under de gemensamma inspektionerna har de olika myndigheterna utrett det som gäller deras respektive tillsynsansvar och myndigheterna har meddelat separata beslut. 2009/10:79. En tydlig, rättssäker och effektiv tillsyn, s. 26. Samverkan med och gränsdragning till andra myndigheter som det är viktigt med samverkan med andra ordinarie tillsynsmyndigheter bör hänsyn tas till att samverkan i sig kräver resurser. Gemensamma inspektioner kan t.ex. innebära ökad tids- åtgång i tillsynsarbetet. När ställning tas till i vilka fall och i vilka former samverkan ska ske bör således kostnaden vägas mot nyttan. Samverkan bör bli mer resurseffektiv om tillsynsmyndigheten träffar överenskommelser med centrala tillsynsmyndigheter om i vilka fall samverkan ska ske och processen för den. En överens- kommelse ger samverkan en fast struktur och gör det mindre beroende av personliga kontakter och tillfälliga initiativ.5 JO och JK utövar extraordinär tillsyn över flera olika typer av statliga verksamheter. Många av de verksamheter som står under denna extraordinära tillsyn står under tillsyn också av annan statlig myndighet. Att det nu införs en myndighet för ordinär tillsyn även över polisens och Kriminalvårdens verksamheter föranleder inte någon gränsdragningsproblematik i förhållande till JO och JK.6 JO och JK hänvisar ofta enskilda som anmäler missförhållanden till en ordinarie tillsynsmyndighet, i stället för att inleda en utredning (avsnitt 6.3). När det ändå uppkommer ärenden där tillsynsinsatser aktualiseras från JO eller JK och den nya tillsynsmyndigheten, bör ansvaret för dessa ärenden kunna klargöras genom kontakter dem emellan. Avseende samverkan mellan tillsynsmyndigheten och JO eller JK måste det dock beaktas att JO och JK utövar tillsyn även över tillsynsmyndigheten. Detta kan påverka formerna för och graden av samverkan med tillsynsmyndigheten. Samverkan bör syfta till att undvika dubbelarbete och inte avse gemensamma tillsynsinsatser. Skulle tillsynsmyndigheten trots allt inleda ett tillsynsärende i samma sak som JO eller JK kommer ärendet att kommuniceras med 5Det kan t.ex. röra sig om att ange kontaktpersoner hos respektive myndighet, skapa en struktur för regelbundna ledningsmöten eller reglera när och vart beslut ska skickas för kännedom. I överenskommelsen kan man också behandla när och hur synpunkter från den andra myndigheten ska hämtas in eller brister och risker påtalas för den andra myndigheten. Myndigheterna kan vidare inrätta tillfälliga eller mer permanenta samarbetsorgan för att lösa särskilda uppgifter. I en överens- kommelse mellan och har respektive myndighets tillsynsansvar i vissa avseenden fördelats. Se överenskommelse , IMS 2013/105234, dnr 07-2013/4558. Överenskommelse mellan och . 6Jfr JO, ämbetsberättelse 2010/11:JO1, s. 28 f. Samverkan med och gränsdragning till andra myndigheter Tillsynsobjekten kan då i sitt svar påtala att frågan även är eller har varit under utredning hos annan tillsynsmyndighet. Internationella organ som utövar tillsyn över polisen och Kriminalvården Utöver den ordinära och extraordinära tillsyn som behandlats ovan finns det internationella aktörer som kan kontrollera regelefter- levnaden i Kriminalvårdens och polisens verksamheter. Kommittén har i beskrivningen av den externa granskningen av Kriminalvården berört den kontroll som utövas av mot tortyr, mot tortyr och för förhindrande av tortyr (avsnitt 6.2, se nedan angående Frontex ombud för grundläggande fri- och rättigheter). Enligt minister- kommittés rekommendationer avseende de europeiska fängelse- reglerna ska tillsynsorgan som övervakar förhållandena i fängelser och behandlingen av de intagna uppmuntras att samarbeta med de inter- nationella organ som har laglig rätt att besöka fängelser.7 Tillsyns- myndigheten bör således samverka även med internationella organ som kan utöva tillsyn över polisen och Kriminalvården. Granskningsorgan som inte utövar tillsyn över polisen och Kriminalvården Kommittén har ovan behandlat samverkan med och gränsdragning till andra organ som kan utöva tillsyn över polisen och Kriminal- vården. bör i syfte att utveckla tillsynsmeto- derna samverka även med tillsynsorgan som inte utövar tillsyn över polisen eller Kriminalvården. Personer som inom staten arbetar med tillsyn delar erfarenheter genom . Syftet är att stärka yrkesrollen för statligt anställda som arbetar med tillsyn genom kontinuerligt erfarenhetsutbyte, debatter och kunskapsutveckling.8 För att utvecklas i sin övervakning av utrikestransporter bör till- synsmyndigheten samverka även med organ i andra medlemsstater 93.2 i rekommendationer Rec (2006)2 avseende de europeiska fängelsereglerna. 2009/10:79. En tydlig, rättssäker och effektiv tillsyn, s. 9. Samverkan med och gränsdragning till andra myndigheter som har motsvarande uppgift. Samverkan kan bestå av erfarenhets- utbyte, gemensamma utbildningar etc. Den nya tillsynsmyndigheten ska inte utöva någon annan typ av granskning av polisen och Kriminalvården än tillsyn (kontroll av regelefterlevnad). Den kan ändå komma att granska samma verk- samhet som ett granskningsorgan som inte utövar tillsyn, t.ex. Riks- revisionen, om än ur olika perspektiv. Samverkan krävs alltså inte bara med andra myndigheter som utövar tillsyn utan även med myndig- heter som utövar annan form av granskning av polisens eller Kriminal- vårdens verksamhet. Någon egentlig överlappning av uppgifter blir det dock inte tal om i förhållande till myndigheter som endast utövar annan granskning än tillsyn. Vid gemensamma insatser för återsändande fungerar Frontex som en mellanhand och samordnar de olika nationella myndigheter som vill delta. kommer således vid övervakningen av påtvingade återvändanden att behöva samverka med Frontex (se även avsnitt 13.8.2 om rapportering till Frontex).