prot · H30912 · 2015-10-13 00:00:00 — Jag tackar försvarsministern och emotser en proposition så att vi kan få en lagstiftning på plats. 22 Försvarsminister (S): Jag tror att vi i grunden är överens, så det finns inte så mycket att träta om. Försvarspropositionen är på 120 sidor. Det är mängder av beslut som ska effektueras. Ska vi klara det får vi försöka respektera att det finns en rejäl arbetsmängd och att alla frågor inte kan lösas med omedelbar verkan. Det kommer att ta lite tid, framför allt om ambitionen är att vi ska göra det på ett sådant sätt att saker och ting blir genomförbara och att vi inte går på pumpen i ett senare skede. Jag tackar för debatten. Det är bra att frågor lyfts upp till ytan och får klargöras . Överläggningen var härmed avslutad. § 11 Svar på interpellation 2015/16:31 om samlad styrning och planering av totalförsvaret 23 Försvarsminister (S): har frågat mig vilka åtgärder jag är beredd att vidta för att garantera en samlad styrning och sammanhållen planering av det svenska totalförsvaret. Enligt lag är totalförsvar den verksamhet som behövs för att förbereda för krig. Totalförsvar består av militärt försvar och civilt försvar. Under högsta beredskap är totalförsvar all samhällsverksamhet som då ska bedrivas. Arbetet med totalförsvar och planering för höjd beredskap har varit eftersatt . I ljuset av det försämrade omvärldsläget och den ökade osäkerheten i närområdet är det prioriterat att få till stånd en modern totalförsvarsplanering. Planeringen för beredskap utgår från en gemensam syn på samhällets säkerhet med utgångspunkt i de mål för vår säkerhet som har beslutats av . Inriktningspropositionen är skriven i ett totalförsvarsperspektiv. Av propositionen framgår det att den enskilt viktigaste delen i försvarsinriktningsperioden –2020 bör vara att höja den operativa förmågan i krigsförbanden och att säkerställa den samlade förmågan i totalförsvaret. Regeringen ser det som angeläget att planeringen samordnas mellan det militära och civila försvaret, att kunskapen om det civila försvaret ökar, att beredskapsåtgärder som behöver vidtas i samverkan med berörda aktörer identifieras och att det finns beredskap för att vid behov påskynda planeringsarbetet. Regeringens inriktning av Försvarsmaktens försvarsplanering är en utgångspunkt för planeringen för det civila försvaret. Regeringen beslutar om anvisningar till Försvarsmakten för försvarsplaneringen, där ett antal planeringsantaganden beskriver karaktären på de kris- och krigssituationer som kan ställas inför. Dessa planeringsantaganden utgör en grund i planeringen för det civila försvaret. Regeringens arbetsfördelning innebär att inrikesministern är ansvarig för att samordna krisberedskap och civilt försvar, i den mån det inte handlar om försvarets militära förmåga. Som försvarsminister har jag ansvar för militärt försvar och samordning mellan det militära försvaret och det civila försvaret inom ramen för totalförsvar, vilket jag tar på största allvar. 24 (FP): Det ligger inte så lite sanning i försvarsministerns påstående att inriktningspropositionen, inriktningsbeslutet och även den försvarsberedning som föregick det präglas av ett totalförsvarsperspektiv. Mot den bakgrunden blev man något förvånad över att den nuvarande regeringen när den tillträdde gjorde en boskillnad mellan å ena sidan det civila försvaret och å andra sidan det militära försvaret. Man frågar sig närapå om statsministern, innan han organiserade sitt regeringskansli, hade tagit del av de slutsatser som Försvarsberedningen nådde fram till. Om detta hade hänt hade det inte varit så överraskande. Men det är mer överraskande när en sådan boskillnad görs mellan civilt och militärt försvar i då spänningarna ökar mycket påtagligt i vårt närområde och då vi har försatt oss i en situation där vi i praktiken har avvecklat varje form av civilt försvar i det här landet. Det brukar heta att sitter i detaljerna. som jag nu påminner mig själv om att tacka försvarsministern för svaret finns det en del formuleringar där som jag är brydd över. Bland annat sägs det att det är en prioriterad uppgift för regeringen att få till stånd en modern totalförsvarsplanering. När man använder ordet modern i det sammanhanget leds man nästan att tro att det var något fel på den gamla modellen för totalförsvar som hade under till exempel det . Då fanns det för varje militär befattningshavare också en civil motsvarighet, inom ramen för ett totalförsvar där en ständig dialog pågick mellan det civila och det militära. Är det detta som har blivit omodernt, eller är det andra delar? Är det chefsnämnden i totalförsvaret som inte anses modern? Jag vore tacksam, fru talman, om försvarsministern hade möjlighet att utveckla detta i sitt kommande svar. En annan formulering som förekommer är att Försvarsmaktens försvarsplanering ska vara en utgångspunkt för planeringen av totalförsvaret. Då undrar jag: Kommer det att vara den enda utgångspunkten för totalförsvarsplaneringen, eller är det en bland flera utgångspunkter? Jag tror, fru talman, att svaret på den frågan kan ge olika konsekvenser. Jag är intresserad av att få en precision även där. I slutet av sitt svar kom försvarsministern fram till hur regeringen har fördelat arbetet med dessa frågor. Han sa att inrikesministern har ansvar för att organisera krisberedskap och civilt försvar, i den mån det inte handlar om försvarets militära förmåga, och att han som försvarsminister har ansvar för militärt försvar och samordning mellan det militära försvaret och det civila försvaret inom ramen för totalförsvar, vilket han säger att han tar på största allvar. Jag tycker att de orden visar på en viss komplexitet och ett mycket stort samordningsbehov i regeringen. Jag fruktar, fru talman, att en sammanhållen styrning av detta verksamhetsområde framöver väsentligen kommer att försvåras av regeringens ansvarsfördelning. 25 Försvarsminister (S): När det gäller modern försvarsplanering tycker jag inte att det finns någon anledning att dramatisera de orden, utan det handlar i stort sett om att vi nu måste börja från ett nolläge. Vi måste bygga upp något nytt som vi tycker passar den tid vi nu lever i. Sedan kan vi säkert hitta delar i det som var en gång som är bra och som vi kanske ska ta till oss som erfarenheter, men vi hittar kanske också andra bitar som vi kan utveckla utifrån dagens förutsättningar. Jag vill säga till att det inte finns någon anledning att gräva ned sig i det begreppet. Sedan är det väl som säger att alltid sitter i detaljerna. Om man har viss erfarenhet av att hantera administrativa frågor och byråkratiska organisationer och så vidare vet man att det inte går att bara tala i övergripande termer. Man måste också ha viss kunskap och känsla för de detaljer som skapar helheten. Detta är viktigt att ha med sig när man går in i sådant här. Jag tycker att man strikt ska utgå från inriktningspropositionen när man ska planera det framtida totalförsvaret. Man kan börja med att värdera att ett försvar av det här slaget omfattar mer än statliga myndigheter. Det har en bredd inne i kommuner, landsting, privata företag och frivilligorganisationer. Det är en bedömning av samhällets totala resurser, som ska mobiliseras i en eventuell krissituation. Den bedömning som regeringen gör är att en sammanhängande planering för totalförsvaret bör säkerställas genom planeringsanvisningar till berörda myndigheter. Statliga myndigheters förmåga på central och regional nivå att prioritera och fördela resurser vid höjd beredskap bör utvecklas. Det är en av de inriktningarna. En annan viktig del som jag vill markera är: ”Med utgångspunkt i en helhetssyn som omfattar hela hotskalan, ett gemensamt regelverk och en sammanhållen planeringsprocess bör planeringen för det civila försvaret samordnas såväl med Försvarsmaktens försvarsplanering som med planeringen för fredstida krissituationer. – – – Planeringsarbetet bör utgå från att förmågan att hantera kriser i samhället i fredstid också ska ge en grundläggande förmåga att hantera krigssituationer. – – – Det är angeläget att planeringen samordnas mellan det civila och militära försvaret, att kunskapen om det civila försvaret ökar, att beredskapsåtgärder som kan behöva vidtas i samverkan med berörda aktörer identifieras och att det finns en beredskap för att vid behov påskynda planeringsarbetet.” Dessa meningar, som jag hämtat direkt ur inriktningspropositionen, markerar en väldigt tydlig inriktning. Som jag ser det kan inte organisationsformer eller hur regeringen inledningsvis har fördelat arbetet påverka det som står i propositionen. Det är det som ska fullföljas, det är det som är uppdrag till regeringen och det är utifrån det som regeringen måste agera. 26 (FP): Jag vill först uttrycka min uppskattning för försvarsministerns rättframhet. Han sa att vi inte har något civilt försvar. Det är sanningen. Det civila försvar som en gång fanns har sakta men säkert antingen fallit i glömska eller avsiktligt nedmonterats. Det tål att påpekas att medan det militära försvaret de kommande fem åren får förstärkningar med 10,2 miljarder har inga nya medel än så länge tillförts civilförsvaret och dess planering. Jag är övertygad om att regeringen, när dimmorna skingrats efter inriktningsbeslutet, avser att återkomma till hur uppbyggnaden av civilförsvaret ska ske och finansieras. Försvarsministern uppmanade mig att inte fastna på enskilda ord som ett modernt totalförsvar. Jag lever i tron att vartenda ord i de svar som ges på interpellationer här i kammaren vägs på guldvåg. Därför undrar jag om försvarsministern kan se några skillnader i det totalförsvar som vi nu ska bygga upp och det totalförsvar som vi en gång hade. Sedan ställde jag en tydlig fråga om Försvarsmaktens försvarsplanering. Försvarsministern säger i sitt svar till mig att det ”är en utgångspunkt”. Min fråga är: Är det utgångspunkten, eller är det en utgångspunkt bland flera andra? Jag tror att det har väsentlig betydelse att det klargörs. Avslutningsvis: Jag har noterat hur ansvaret fördelar sig mellan försvarsministern och inrikesministern när det gäller krisberedskap, civilt försvar, militärt försvar och totalförsvarsplanering. Men jag är ändå tvingad att på nytt fråga försvarsministern: Hur ser försvarsministern på möjligheten att med en sådan arbetsfördelning åstadkomma en samordnad styrning och planering av totalförsvaret? Finns det anledning för regeringen att överväga hur man har fördelat arbetsuppgifterna mellan de olika statsråden? 27 Försvarsminister (S): Jag sa att man inte ska fastna i ordet ”modernt”. När vi gjorde beredningen och jag deltog i detta utgick jag från att detta är en beskrivning av att vi började med en situation där vi har stor förbättringspotential. Vis av erfarenheten från andra områden kan jag säga: Man kan oftast inte bara kopiera det som var en gång, utan det handlar om att hitta en modell som passar den tid som vi nu lever i – därmed inte sagt att allt man gjorde då var dåligt eller fel. Vi får ta det som går att överföra och sedan utveckla nytt. Det är väl vad jag lägger in i den här formuleringen. Jag tycker att det är lite viktigt i de här sammanhangen att vi är exakta och inte svänger oss för mycket med olika begrepp, så jag vill läsa ur mitt svar: ”Regeringen beslutar om anvisningar till Försvarsmakten för försvarsplaneringen, där ett antal planeringsantaganden beskriver karaktären på de kris- och krigssituationer som kan ställas inför. Dessa planeringsantaganden utgör en grund i planeringen för det civila försvaret.” En sammanhängande planering för totalförsvaret bör vidare säkerställas genom planeringsanvisningar till berörda myndigheter. Det står också i inriktningspropositionen: ”Ramen för planeringen sätts även utifrån vilka resurser som är tillgängliga. På detta sätt skapas en samlad styrning av planeringen för totalförsvaret.” Det omfattar en bredd som så att säga väger in i samhället, i en bredare helhet än bara försvarssektorn. Det är den exakta utgångspunkten och formuleringen i inriktningspropositionen. När det gäller hur vi ska gå vidare och om arbetsfördelningen är rätt eller inte kan jag bara konstatera att vi har den arbetsfördelning som är uppgjord, och där ansvarar civilministern för den civila delen, medan jag har ansvaret för det som vetter till att stödja Försvarsmakten och den militära förmågan. Här handlar det om att jobba över ett brett fält och genom planeringsanvisningar klara ut den uppgiften. Grunden för planeringsanvisningarna är det som det har redogjorts för i propositionen. Det är liksom basen för vårt kommande arbete. Detta är en bred uppgift. Här har vi krisberedskapsuppgifter som ytterst har demonstrerats genom de insatser som gjordes i , där man från den civila krisberedskapssidan gjorde stora insatser men också tog i anspråk resurser från Försvarsmakten. Det är många saker som kan gå i varandra när vi ska presentera en organisation som håller i en helhet i samhället. Här kan det finnas många omvärderingar som behöver göras. När det gäller själva planeringen för krigets villkor och det som ställer krav på försvaret i det sammanhanget är det så att totalförsvarstanken handlar om att ha en mobilisering av hela samhället just för att kunna klara en sådan krissituation. 28 (FP): Jag tycker att försvarsministern nu lämnar välgörande svar. Jag uppfattar det så att han kommer att utgå från den totalförsvarsplanering som fanns medan vi fortfarande hade ett civilt försvar och en civil försvarsplanering. Jag tror att det är utomordentligt klokt att göra det och sedan komplettera för det fall det har tillkommit svårigheter – och visst har det gjort det, fru talman. Bara har vi i massmedierna kunnat ta del av att man nu i avskaffar de så kallade pappersrecepten på apotek och att det blir en helt it-baserad företeelse i fortsättningen. Vad det innebär i fråga om sårbarhet kan man fundera länge kring. Man kan också ta det faktum att vi i det här landet i allt mindre utsträckning använder kontanta medel när vi genomför transaktioner av olika slag. Vad innebär det för det fall att våra tekniska system går ned? Kommer vi att kunna upprätthålla en kommers? Kommer människor att kunna köpa sina förnödenheter på vanligt sätt? Det finns många utmaningar och många frågetecken här. Sedan säger försvarsministern – och läser igen från sitt skriftliga svar – att det är de här exakta formuleringarna som man ska utgå från. Men, fru talman, det hjälps inte. De framstår likväl som tämligen otydliga. Vad är det som ska vara utgångspunkten? Är det Försvarsmaktens försvarsplanering, eller är det också andra saker? kommer, efter det att inriktningsbeslutet är fattat, under den här hösten och delar av våren att fokusera just på civilt försvar och krisberedskap. De som har lyssnat på den här debatten kanske förstår behovet därav. 29 Försvarsminister (S): Jag kan väl bara säga så här: Oavsett hur man följer upp ett ärende – det är väl vällovligt att man gör det från utskottets sida – kan vi konstatera att vi har ett massivt beting framför oss och att det finns mycket i övrigt att önska av tidigare ansvarstagare i de här sammanhangen, vilket vi nu har att försöka reparera. Vi har också ett omvärldsläge som ställer krav på oss att vi levererar på olika sätt. Jag är nöjd och glad med den uppgörelse som finns. Vad mig anbelangar ska jag göra allt vad jag kan för att verkställa de olika ambitioner som står i inriktningsbeslutet. Det är nämligen den enda vägkarta för framtiden som vi har just nu som kan bidra med något konstruktivt och positivt. Om vi släpper den kartan befinner vi oss i en väldigt svår situation och är tillbaka på ruta ett. Det är viktigt att konstatera att det inte finns några medel anslagna för just den här delen. Därför måste det också i en inledningsfas inventeras vilka resurser som det egentligen finns i samhället som helhet, hur vi använder dem och hur vi går vidare. Sedan får man återkomma till en diskussion om de ekonomiska förutsättningarna för det. Det är klart att inget av detta i förlängningen – jag sätter inte in det i något exakt tidsperspektiv – kommer att kunna drivas bara på de medel som vi besitter , utan vi måste på något sätt hantera även de frågorna. Vi måste ha en planering, vi förbereder nu i beslut med planeringsanvisningar, och jag hoppas att vi ska kunna tydliggöra dem så fort som möjligt och återkomma med rapport till och utskottet. Överläggningen var härmed avslutad. § 12 Svar på interpellation 2015/16:18 om effekter av regeringens politik 30 Finansminister (S): har frågat mig varför budgeten inte innehåller en analys av hur hushållens disponibelinkomst påverkas av regeringens politik, hur stor andel av hushållen som kommer att få se sin disponibelinkomst öka respektive minska och om jag anser att det bör ligga i det demokratiska samtalets intresse att regeringen är transparent och öppen med att redovisa effekterna av den egna politiken. Påståendet att budgeten inte innehåller en analys av hur hushållens inkomst påverkas är felaktigt. På s. 18 i bil. 2 finns en tabell över hur de olika inkomstgrupperna påverkas i genomsnitt. Inkomstgrupperna bygger på ekvivalerad inkomst, vilken tar hänsyn till det samlade hushållets disponibla inkomst. Analysen för olika inkomstgrupper är dessutom gjord med exakt samma metod som i tidigare budgetpropositioner och i enlighet med internationell praxis. Vidare har tolkat tabellen i budgetpropositionen på fel sätt. Det är inte möjligt att utifrån denna dra slutsatser om hur många personer som får högre eller lägre inkomst. I varje inkomstgrupp finns det personer som får en högre disponibel inkomst, får en lägre disponibel inkomst eller inte påverkas alls. Vad som visas är genomsnittet för inkomstgruppen. Att en inkomstgrupp i genomsnitt får lägre disponibel inkomst betyder inte att alla i inkomstgruppen får det. Det är därför fel att påstå att kommer att få en lägre ekonomisk standard till följd av ändrade skatter och transfereringar. Beräkningar visar att får en oförändrad eller högre ekonomisk standard och att får en lägre ekonomisk standard. En analys av disponibelinkomst på individnivå oberoende av hushållseffekter ger att cirka två av tio får en högre, tre av tio får en lägre och fem av tio får en oförändrad disponibelinkomst. 31 (M): Vi har en regering som har lagt fram den kanske mest vänsterorienterade budgeten som har sett . Det finns inget annat land i västvärlden där man det senaste kvartsseklet har presenterat så pass omfattande skattehöjningar utan att de har varit budgetmotiverade. Regeringen har av bara rent ideologiska skäl presenterat en budget som är så vänsterinriktad som den som vi nu ser på riksdags bord. Det handlar om skattehöjningar på och ökade utgifter på nästan 200 miljarder . Alla dessa skattehöjningar går inte till vård, skola och omsorg. Det är av regeringens satsningar som går till vård, skola och omsorg. Det absolut mesta går till bidrag, subventioner och en arbetsmarknadspolitik som låser in människor i utanförskap. Denna politik har kritiserats kraftigt av , som menar att detta leder till färre jobb. Den har kritiserats av . Den har till och med kritiserats av fackförbunden. En del av socialdemokraternas egna partikompisar säger att den typen av skattehöjningar som man nu går fram med inte är motiverade. Denna politik har också kritiserats av näringslivet. I en opinionsundersökning visar det sig att av svenska folket tror att regeringens politik skapar fler jobb – . Det finns väldigt mycket att säga om denna budget. Men det som den här debatten handlar om, och som är orsaken till att jag ställde den här interpellationen till finansministern, är hur stor andel av svenska folket som förlorar på denna ekonomiska politik. Det är ganska uppenbart att om man höjer skatterna med 154 miljarder kommer någon att behöva betala detta. Den enkla riktlinjen, som inte säger allt, är att alla som tjänar mer än är förlorare på budget. Alla som går upp , jobbar och sliter och bidrar till svensk välfärd och har en inkomst på mer än förlorar på budget. Men det intressanta är att om man slår upp budgeten finns det en fördelningsanalys över ungefär vilka inkomstgrupper det är som vinner och förlorar. Om man delar in samhället i tio olika grupper beroende på hur mycket de olika grupperna tjänar är det i genomsnitt sex av tio grupper som förlorar. Jag håller med finansministern om att detta inte innebär att av svenska folket förlorar. Men det är en ganska tydlig indikator på att det är en stor grupp människor som är stora förlorare på regeringens politik. Men det som trots allt är absolut mest intressant är att det i den förra budgeten som lade fram fanns en fördelning över hur detta slår på hushållen. Även om en person som individ kan vinna på denna budget kan det vara så att denna person är gift med någon som förlorar ännu mer, så att hushållskassan totalt sett går back på regeringens politik. Dessa uppgifter har läckt ut till medierna från . Det pekar mot att det i genomsnitt är åtta av tio inkomstgrupper som förlorar på politik. Då är frågan varför detta inte finns med. Vi kan tycka olika i sak, men varför kan finansministern åtminstone inte stå för effekterna av sin politik och att den drabbar en stor del av dem som jobbar i det här landet? 32 Finansminister (S): Jag ska ge några sakupplysningar. På s. 18 i bil. 2 finns en fördelning över nivån på effekterna av budgeten på hushållen. Jag ska dock säga att precis som gällde när tidigare regeringar har angett den här typen av fördelningseffekter är alla reformer inte med. Därför ser man inte effekten av alla reformer utan bara av dem som man får med i facitmodellen. Det finns alltså begränsningar med detta sätt att räkna, vilket jag tycker är viktigt att vara öppen med. Där är det ingen skillnad mellan denna regering och den tidigare regeringen, utan det handlar om de möjligheter som man har att få in olika reformer i dessa tabeller. menar att alla förlorar när vi får en bättre välfärd. Där har jag en annan uppfattning. Om man till exempel i en budget sänkte skatterna och drog ned rejält på välfärden – om man stängde alla skolor och sänkte skatterna lika mycket – skulle denna modell se ut som om alla var vinnare. Men så är det naturligtvis inte. Därför innebär denna budget, precis som säger helt korrekt, att vi höjer en del skatter. Det är klart att de som har högre inkomster får vara med och bidra till detta. Men vi använder pengarna till någonting. Vi använder pengarna för att barnen ska få en bättre undervisning i skolan och för att vi ska få en mer jämlik skola så att alla barn får det stöd som de behöver i skolan. Vi lägger pengar på att barn ska få bättre fritis. Därför är alla barn på fritis vinnare i denna budget. Alla våra ungdomar som går arbetslösa är vinnare på denna budget. De långtidsarbetslösa som får möjlighet att komma i arbete är vinnare. Alla som åker tåg är vinnare eftersom vi satsar mer på järnvägsunderhåll. Alla som är bostadslösa är vinnare eftersom vi satsar stort på att det ska byggas fler bostäder i landet. Alla äldre är vinnare eftersom vi satsar på äldreomsorgen och dessutom sänker skatten för våra pensionärer. Därför är samhället som helhet vinnare på denna budget. Men om man bara tittar på skatterna – men inte heller alla skatteförändringar finns med i dessa tabeller – kan man säga att man är förlorare. Men min bedömning är att samhället är en vinnare, inte för att man tar bort alla skolor och sänker skatten utan för att vi förstärker skolorna så att alla barn får det stöd som de behöver. 33 (M): Det finns mycket att säga inte bara om regeringens politik utan även om hur så systematiskt försöker flytta debatten till att handla om någonting annat än det som den ska handla om, det vill säga hur många som förlorar på den här politiken, och försöker måla upp en bild av att skulle vilja förespråka stora nedskärningar i välfärden. Vi gör också satsningar på välfärden. Välfärden har fått mer pengar. Vård, skola och omsorg har fått väsentligt mer pengar vid makten. Det vill vi fortsätta med.