prot · H209116 · 2015-06-15 00:00:00 — Regeringens beslut att stoppa det pågående vägbygget på av Förbifart kritiseras av . KU anser att regeringen borde ha inväntat besked från före beslut om ett eventuellt stopp av vägbygget. Genom att inte avvakta besked orsakade regeringen en fördröjning och också en kostnadsökning av vägbygget på i storleksordningen 150–170 miljoner. I motsats till vad sa här menar jag att det är klarlagt att det finns en kostnadsökning oberoende av vad den totala kostnaden kommer att bli. Även om det inom regeringen, som jag uppfattade det, var ett krav från som orsakade förseningen av Förbifart är det mot statsrådet , socialdemokrat, som KU riktar kritiken för att hanteringen av frågan inte var förenlig med budgetlagens krav på god hushållning. den inom fördröjda registreringen av de inkomna handlingarna från kritiseras av KU. 262 SKÅNBERG (KD): När det gäller E4 Förbifart handlar hela frågan om beredningskravet i regeringsformen. Det gäller alla ärenden i vilka regeringen fattar beslut. I det här ärendet pekar utskottet på följande: Enligt vår mening borde regeringen som ett led i att uppfylla beredningskravet i regeringsformen ha inhämtat ett yttrande från inför beslutet om frysning av projektet. Underlaget från visade att en frysning skulle komma att orsaka kostnadsökningar för projektet och att det skulle försenas. Man kan, som tidigare talare, relativisera och säga att 170 miljoner inte är så mycket, men det är förvisso långt mer än ingenting. För 170 miljoner kan man göra väldigt mycket. Mot denna bakgrund kan enligt KU hanteringen av frågan inte anses ha varit förenlig med kravet på god hushållning i budgetlagen, och därför landar KU i följande: Statsrådet kan inte undgå kritik för hanteringen av frysningen av projekt . Klimat- och miljöministerns uttalanden i samband med beslut om delegering av beslutsrätten av licensjakt efter varg (avsnitt 4.4) 263 (S): Gransknings-betänkande Klimat- och miljö-ministerns uttalanden i samband med beslut om delegering av beslutsrätten av licensjakt efter varg (avsnitt 4.4) I en anmälan som kommit in till begärs en granskning av vissa uttalanden som klimat- och miljöminister gjorde i medierna i samband med beslut om delegering av licensjakt efter varg. Anmälaren menar att beslut om överlämnade av beslutsrätt till länsstyrelserna är ett beslut som rör tillämpning av lag. I samband med beslut uttalade sig ministern i medierna och beklagade beslut om licensjakt. Anmälaren menar att det framstår som att statsrådet uttalar kritik mot hur myndigheterna har agerat i detta specifika fall, något som inte är tillåtet enligt regeringsformen. Anmälaren vill därför att utskottet granskar om uttalandena kan vara ett brott mot regeringsformens reglering som förbjuder just ministerstyre. Av 1 kap. 6 § regeringsformen följer att regeringen styr riket och att den är ansvarig inför . Regeringsärenden avgörs av regeringen vid regeringssammanträde. Det vill säga att beslutsfattandet sker genom kollektivt fattade beslut, och regeringsformen tar därmed i princip avstånd från ministerstyre. Enligt grundlagsberedningen har det ansetts bäst förenligt med det svenska systemet med självständiga ämbetsverk att rätten att ge direktiv till förvaltningsmyndigheterna ligger hos regeringen kollektivt. Genom ett beslut delegerade till länsstyrelserna att fatta beslut om licensjakt efter varg i ett antal län. I en intervju i beklagade dagens beslut hos om en licensjakt . I svarspromemorian som utskottet fick in framgår att aktuella uttalanden kom efter beslut . Hennes syfte var aldrig att påverka myndigheten. Av hennes svar framgår också tydligt att några kontakter med berörda myndigheter inte hade förekommit med anledning av beslutet. Slutligen anförs också att regeringen bemyndigade att delegera beslut om licensjakt till länsstyrelserna med stöd av jaktlagen. höll utskottet också en utfrågning med klimat- och miljöministern. Ministern framhöll att det hon beklagade var beslutets innebörd, det vill säga att man skulle gå mot en vinter med rättsosäkert läge när det gäller just licensjakten på varg. Ministern framhöll också att hon inte hade gjort några uttalanden om hur länsstyrelserna bör hantera den här frågan över huvud taget. Ministern sa också att syftet var att svara på journalisternas frågor. Hon sa också att det inte fanns något i hennes uttalanden som antydde att detta handlade om något annat än regeringens interna arbete med just det som är regeringens verktyg, det vill säga hur man utformar förordningar som ligger på regeringens bord och hur man utformar regelverktyg som myndigheterna sedan ska hantera. I utskottets ställningstagande påminns det om att utskottet har uttalat att ett statsråd självklart har rätt att uttala sig i olika sammanhang, då yttrandefrihetsgrundlagen även omfattar statsråd. Men med hänsyn till ett statsråds speciella ställning i förening med regeringsformens bestämmelser om myndigheternas självständighet, måste dock ett statsråd iaktta viss försiktighet när det gäller uttalanden som tar sikte på myndighetsutövning mot enskilda eller tillämpning av lag. Gransknings-betänkande Klimat- och miljö-ministerns uttalanden i samband med beslut om delegering av beslutsrätten av licensjakt efter varg (avsnitt 4.4) Enligt utskottet kan innehållet i uttalande uppfattas som en kritik i efterhand av delegationsbeslut. Länsstyrelsernas beslut skulle kunna bli överklagade till , vilket de i några fall också blev. Även om det inte var statsrådets avsikt att påverka myndigheterna är det enligt utskottet inte uteslutet att uttalandet kunde uppfattas ge uttryck för hennes uppfattning i sådana hänseenden som var av betydelse i den prövning som senare skulle göras av länsstyrelserna och efter överklaganden även av . Det är med stolthet som jag kan meddela att har ett i princip enigt granskningsbetänkande, åtminstone över blockgränserna. Det ger en trovärdighet för arbete och visar också att vi kan sätta blockpolitiken åt sidan och i stället fokusera på KU:s egentliga uppgift, nämligen att objektivt granska regeringen och dess arbete. Det är ett oerhört viktigt konstitutionellt förtroende som var och en av oss här inne har fått av folket. Det ska vi förvalta väl. Sist av allt vill jag önska herr talmannen och alla utskottskamrater i KU en skön sommar. Hoppas att ni ska ladda batterierna till höstens flammande debatter. 264 (MP): har just redogjort för ärendet i detalj, och jag instämmer i hennes beskrivning. Jag tänkte bara kommentera ett par saker. I bakgrundstexterna beskrivs ganska tydligt det faktum att det då klimat- och miljöminister gjorde uttalanden i medierna om licensjakten fanns det propåer från att se över det oklara rättsläget efter att inlett två överträdelseärenden mot för jakten på varg och jaktlagstiftningens förenlighet med . Regeringen hade med andra ord inte en samlad linje. Om man går tillbaka till det pressmeddelande som just har refererat till och läser rubriken är det just det som är tolkningen, alltså att regeringen är oenig. Det är alltid intressant för medierna att få reda på. I uttalandena är det också mycket tydligt att statsrådet uttalar sig om att man från hennes departement har begärt att landsbygdsministern ska lyfta fram frågan inför ett oklart rättsläge. Trots detta säger vi från KU att man inte helt kan utesluta att någon på skulle kunna uppfatta uttalandet som kritik. Vi skriver också i vårt gemensamma ställningstagande att även om det inte varit statsrådets avsikt att påverka myndigheterna är det inte helt uteslutet att uttalandet kunde ge uttryck för hennes uppfattning i sådana hänseenden som var av betydelse i den prövning som senare skulle göras av länsstyrelserna och efter överklagande av . 265 (C): Det är efter en anmälan från riksdagsledamoten som har granskat uttalanden av miljöminister om licensjakten på varg. Det var i samband med att tog ett beslut om att delegera beslutsrätten om licensjakt på varg till åtta länsstyrelser. kritiserade i sitt uttalande beslut. Gransknings-betänkande Klimat- och miljö-ministerns uttalanden i samband med beslut om delegering av beslutsrätten av licensjakt efter varg (avsnitt 4.4) kritiserar miljöministern för hennes uttalanden i två avseenden, dels för kritiken mot som hade rätt att fatta beslut, dels för att hennes uttalanden skulle komma att styra kommande beslut hos länsstyrelserna om licensjakt och också beslut i fortsättningen av om dessa beslut på länsstyrelserna blev överklagade. Även bakom det här ärendet finns det som vi uppfattar det och som bekräftar en tydlig motsättning mellan regeringspartiernas åsikter – åsikter som regeringspartierna inte klarat av att hantera inom regeringen. Regeringsformen förutsätter att sådana motsättningar av internt inom regeringen. Att man är osams inom regeringen är inte bara intressant för medierna. Även med tanke på regeringsformen bör man bry sig om att redovisa en enig uppfattning från regeringens sida. Det här var mitt sista inlägg . Jag önskar er en skön sommar. 266 SKÅNBERG (KD): I det här granskningsärendet stannade vi för att vice statsminister beklagade beslut om licensjakt på varg. beslut innebar att rätten att fatta beslut om licensjakt delegerades till vissa länsstyrelser, och innehållet i uttalande kan uppfattas som kritik i efterhand av delegationsbeslut. för uttalandet återstod det fortfarande för länsstyrelserna att besluta i frågan om huruvida licensjakt skulle få bedrivas. Länsstyrelsernas beslut skulle dessutom kunna bli överklagade till . I några fall blev de också det. Även om det inte kan beläggas att det var statsrådets avsikt att påverka myndigheterna är det inte uteslutet att uttalandet kunde uppfattas ge uttryck för hennes uppfattning i sådana hänseenden som var av betydelse i den prövning som senare skulle göras av länsstyrelserna och, efter överklaganden, av . Statsministerns uttalanden i samband med budgetbeslut (avsnitt 4.8) 267 (SD): På tal om varg tänkte jag inleda mitt sista anförande här med en liten godnattsaga. Jag tyckte att det kändes passande på något sätt. Det var en gång för länge sedan en pojke som blev satt att ta hand om och valla får. Men denna uppgift tedde sig på tok för långtråkig för honom, så för att liva upp tillvaron ropade han högt att vargen kom. Då rusade de välvilliga byborna ut för att hjälpa pojken och rädda flocken, men väl på plats upptäckte de att pojken bara hade narrats. Detta upprepades så att när vargen till slut kom var det ingen som trodde på pojken längre. Hur sagan slutar vet ni antagligen redan. Gransknings-betänkande Statsministerns uttalanden i samband med budgetbeslut (avsnitt 4.8) senare fanns det i ett annat land en statsminister. Han rörde om i tillvaron genom att ropa lite olika saker. Jag ska inte trötta ut er genom att rabbla upp allt som han har ropat och utlovat på sin post, men ett litet axplock skulle kunna vara att han ropade och lovade sina medmänniskor att inte röra , att respektera överskottsmålet och att inte höja bensinskatten. Som bekant gick det till slut så långt att han ropade ut ett hot eller ett löfte, beroende på hur man ser det, om att avgå ifall han inte fick igenom sin budget. Slutligen lovade han att åtminstone genomföra ett extraval när han ändock inte fick som han ville. Och visst, att variera sig i vad man ropar kanske gör att man lyckas upprätthålla intresset för vad man säger något lite längre. Men vad hjälper väl det när kontentan blir densamma, det vill säga inte det minsta av vad man har ropat och lovat? Sveket blir nästan bara större om fler lystrar längre och tar en på ens ord, bara för att sedan upptäcka att det inte finns någon substans bakom dem när det väl kommer till kritan. I blir alltså Sagan om och vargen som kommer snarare Sagan om och kossan som vänder sig. Men vad allvarligare är: När partiordförande narras och ljuger för de egna väljarna är det en sak. Det är förvisso illa nog, men det är kanske i första hand en fråga för Socialdemokraterna och deras sympatisörer. Men när statsminister börjar ljuga för hela svenska folket blir det allas angelägenhet och därmed också en fråga för . Tyvärr, eller kanske som tur är, hann endast en anmälan inkomma om detta som regeringen och hann sitta och ropa innan deadline för årets granskningar löpte ut . Men det gör kanske inte så mycket, då det utan tvekan allvarligaste avsteget från gjorda utfästelser som vi har haft att granska är det ofta upprepade löftet om att avgå och sedermera utlysa nyval både inför och efter det att regeringens budgetproposition hade fallit i denna riksdag. Statsministern har därefter, med hjälp av mer erfarna kollegor och tjänstemän, försökt bortförklara sina uttalanden med mer eller mindre sinnrika svepskäl och efterhandskonstruktioner. Utöver det hastigt och lustigt påkomna kabinettsfrågeargumentet anförs till exempel även att utsaga om att försöka fälla varje budget som ökar anslaget till invandringen skulle ha ändrat de parlamentariska förutsättningarna. Det synes i alla fall mig vara ett något märkligt argument, herr talman, då jag i min enfald trodde att förutsättningarna för den kommande mandatperiodens parlamentariska arbete fastslogs med all önskvärd tydlighet på valdagen . Vi kan i det aktuella ärendet sålunda konstatera att de möjliga utfallen av budgetbeslut i rådande parlamentariska läge var väl kända och förutsägbara för statsministerns uttalanden. Ett besked om när en statsminister och en regering avser att avgå eller utlysa ett extra val måste ändå anses höra till de sakuppgifter som har störst betydelse inom svensk demokrati. Höga krav måste således ställas på att uttalanden som görs i sådana frågor vilar på saklig grund. Gransknings-betänkande Statsministerns uttalanden i samband med budgetbeslut (avsnitt 4.8) I sammanhanget vill jag betona att det saklighetskrav i offentlig verksamhet som föreskrivs i regeringsformen ytterst syftar till att upprätthålla förtroendet för den offentliga maktapparaten. Statsministern har precis som pojken i sagan, enligt vår mening, i det aktuella fallet agerat på ett sätt som riskerar att skada detta förtroende. Men vad ännu värre är torde dock vara att detta utskott, som är satt att bevaka och försvara folkets grundläggande intressen, riskerar att bidra till att ytterligare undergräva detta förtroende genom sitt förlåtande och snudd på undflyende agerande i frågan. Att Socialdemokraterna i utskottet försökte rädda sin partiledare genom att gräva fram och åberopa det i den svenska ordningen tämligen främmande kabinettsfrågeinstitutet är kanske inte så konstigt. Att resten av utskottet går med på detta är emellertid mer anmärkningsvärt. Det är nästan som att det andra blocket inte vill se honom stå vid sitt ord och avgå, för vem ska då regera landet? Inte de partier som har lagt sig platt vid varje chans att ta över makten i alla fall. Det kanske förklarar varför man valde att inte heller följa upp det efterföljande löftet om extra val, för även om kabinettsfrågeinstitutet med lite god vilja möjligen skulle kunna lösa regeringschefen från sitt löfte att avgå hjälper det honom inte på något sätt att trassla sig ur det utlovade extra valet. Det är också lite anmärkningsvärt att utskottet väljer att inta ett så undflyende och förlåtande förhållningssätt till saklighetskravet i just detta ärende, då man i till exempel sitt eget utfärdade uppdrag att låta utreda statsråds skyldigheter att medverka i KU:s granskning helt förlitar sig på just saklighetskravet för att säkerställa sanningshalten i lämnade uppgifter. Så ibland verkar det vara jätteviktigt, även i andra sammanhang än när regeringen agerar högsta förvaltningsmyndighet, och ibland inte fullt likaså. Avslutningsvis, herr talman, kan jag bara inte låta bli att citera vad vår egen utskottsordförande anförde i en replik på tidskriften hemsida : ”En regering KAN INTE sitta kvar om dess budget faller utan MÅSTE då avgå (eller utlysa extraval).” Det förefaller sålunda uppenbart för samtliga berörda och åtminstone inom utskottet allom bekant att några andra konstitutionellt godtagbara alternativ inte finns, varför det blir än mer anmärkningsvärt att man låter detta uppenbara avsteg från den författning man är satt att försvara passera utan vidare åtgärd. I detta anförande instämde och (båda SD). 268 (M): Det här är det andra ärendet där vill gå längre än övriga partier i KU när det gäller att framföra kritiska synpunkter. Vad det handlar om är att statsminister inför budgetomröstningen gjorde uttalanden som kunde uppfattas som att han gjorde budgetomröstningen till en så kallad kabinettsfråga, en i svensk konstitutionell rätt välkänd företeelse. Han deklarerade att han inte skulle sitta kvar om inte regeringens budgetförslag bifölls av . Som bekant valde han dock inte att avgå efter budgetomröstningen utan aviserade i stället att regeringen tänkte utlysa nyval så snart det kunde ske, det vill säga . Gransknings-betänkande Statsministerns uttalanden i samband med budgetbeslut (avsnitt 4.8) Frågan som ställs i KU-anmälan är om statsministern bröt mot saklighetskravet i regeringsformen genom att ställa vad som kunde uppfattas som en kabinettsfråga och sedan inte avgå trots att han förlorade omröstningen. Det så kallade saklighetskravet finns i regeringsformen 1 kap. 9 § där det stadgas att domstolar samt förvaltningsmyndigheter och andra som fullgör uppgifter inom den offentliga förvaltningen ska beakta allas likhet inför lagen och iaktta saklighet och opartiskhet. Kravet har tolkningsvis getts en relativt vidsträckt tillämpning och anses omfatta bland annat ett krav på att myndigheterna ska utgå från korrekta fakta i sitt beslutsfattande och i sin kommunikation. Även regeringen anses omfattas av saklighetskravet, i varje fall när regeringen agerar som högsta förvaltningsmyndighet men även i vissa andra situationer. KU har i några fall åberopat saklighetskravet och bland annat framhållit att uppgifter som regeringen lämnar till KU i samband med KU:s granskning måste vara korrekta. KU har varit noga med att inte åberopa saklighetskravet alltför långt utanför det förvaltningsrättsliga området, till exempel när statsråd gör uttalanden i en politisk debatt. Också i sådana fall har KU sagt att statsråds uttalanden ska vara korrekta men utan direkt hänvisning till saklighetskravet i regeringsformen. Det är också viktigt att påpeka att en rimlig tolkning av saklighetskravet ger vid handen att kravet tar sikte på att det är sakuppgifter som ska vara korrekta. Sakuppgifter kan i princip vara sanna eller falska. Statsskulden kan till exempel vara av bnp eller . Båda uppgifterna kan inte vara sanna . I det fall vi nu debatterar är vi dels långt från regeringens roll som förvaltningsmyndighet, dels handlar det inte om fakta i den mening som jag exemplifierade. Det handlar i stället om politiska bedömningar och uttalanden som ingår i en politisk process. Utskottets slutsats, som alla partier utom SD står bakom, är att det måste finnas utrymme för en regering att i svåra parlamentariska lägen göra nya politiska bedömningar och frångå tidigare uttalanden. Att ställa en så kallad kabinettsfråga innebär inte en konstitutionell förpliktelse att avgå om regeringen förlorar den aktuella omröstningen. Regeringen kan ur juridisk synpunkt välja att avgå, att utlysa extra val eller att sitta kvar som om ingenting hade hänt. Vad av detta som är politiskt möjligt eller lämpligt är en annan fråga. Det utskottet har att ta ställning till är vad som är formellt korrekt. Utskottet anser därför att statsministern i samband med budgetomröstningen handlade på ett sätt som är förenligt med grunderna för det demokratiska systemet och inom ramen för gällande ordning. Låt mig åter betona att det är viktigt att utskottet inte övertolkar gällande bestämmelser utan håller sig inom ramen för vad som är gällande rätt. Då är majoritetens ställningstagande det enda rimliga. 269 (S): Gransknings-betänkande Statsministerns uttalanden i samband med budgetbeslut (avsnitt 4.8) Detta är en mycket betydelsefull fråga vad gäller de slutsatser som utskottet drar. Jag har tidigare berört dem i min inledning. De handlar om två centrala instrument för att just vårt statsskick, det parlamentariska, ska fungera. Det bygger på att regeringen åtnjuter förtroende och har tillräckligt stark ställning och stöd för sin existens. I sin reservation är , som vår ordförande sa, inriktade på att försöka argumentera utifrån sakuppgifter, saklig grund och saklighetskrav, och man refererar till en av de paragrafer som finns i vår regeringsform. Men som vår ordförande också lyfte fram är det tydligt att detta primärt gäller regeringen som förvaltningsmyndighet. Det gäller ställningstaganden och kanske uttalanden när regeringen har fattat ett tillämpande regeringsbeslut, till exempel en inriktning för myndigheters agerande. Det framgår av paragrafen att domstolar, förvaltningsmyndigheter och andra som fullgör uppgifter inom den offentliga förvaltningen ska beakta allas likhet inför lagen samt iaktta saklighet och opartiskhet. Precis som ordföranden var inne på har utskottet framhållit att ett statsråd bör iaktta särskild försiktighet i vissa hänseenden, bland annat i fråga om uttalanden som kan riskera domstolarnas och förvaltningsmyndigheternas grundlagsfästa självständighet. Det gör att anmälan och reservation inte har grund i gällande regeringsform. Det gör att den inte kan bli föremål för något positivt beslut eller någon positiv rekommendation från . Jag vill framhålla att det är en mycket viktig frågeställning och att vi har lagt mycket stor vikt vid att detta ska komma fram i det här ärendet. Vi är mycket nöjda med de formuleringar som utskottet har gjort. De har stor betydelse, och genom att det vid sidan av är en så omfattande uppslutning kring dem kommer de att kunna vara vägledande för och för ställningstagande i dessa frågor. 270 SKÅNBERG (KD): Det är mitt fel att vi har haft den här frågan. Jag har släppt igenom den i till KU. Det är som anmäler den till granskning. Hur kommer det sig att jag nu står här och röstar emot? Till att börja med gör jag inte det. KU-anmälan antog att vi skulle pröva denna fråga; det var detta som det var fråga om. Det har gjorts mycket grundligt. Det som har övertygat mig är att det finns tillfällen då en statsminister inte kan säga precis exakt vad han tänker, och dessutom kan omständigheter ändra sig. Det kan för övrigt säkert gälla en finansminister också. Frågan om vi kommer att ha en devalvering kan inte alldeles enkelt besvaras med ett ja, ifall man ska ha en devalvering . Det finns tillfällen när man är tvungen att säga något som inte helt stämmer med verkligheten. Gransknings-betänkande Statsministerns uttalanden i samband med budgetbeslut (avsnitt 4.8) Kommer statsministern att avgå och regeringen med honom ifall hans budget faller? Ja, jag kommer att avgå, säger han i TV4. Men 1 kap. 1 § regeringsformen säger att regeringen ska ha parlamentsmajoritetens förtroende eller i varje fall tolereras av denna majoritet. Att ställa en så kallad kabinettsfråga, det vill säga hota med att regeringen kommer att avgå om en votering i kammaren går den emot, innebär inte en konstitutionell förpliktelse för regeringen att avgå vid ett voteringsnederlag. Så står det i vårt betänkande. Det är detta vi har stannat vid. Det är inte en konstitutionell förpliktelse. Det finns inget rättsligt krav att man måste avgå och hålla ord, utan det hör till de redskap som en statsminister kan bruka. Man kan hota med att avgå och sedan inte göra det. Sedan kan man ha åsikter om det moraliskt hållbara i att lämna ett, som det visade sig, felaktigt besked. Men det är inte KU:s sak att utifrån konstitutionen begära ansvar för det, utan det lämnar vi åt väljarna i kommande val. Regeringens ståndpunkt i fråga om kommissionens prioriteringar (avsnitt 1.1) 271 (S): Regeringens ståndpunkt i fråga om kommissionens prio-riteringar (avsnitt 1.1) Detta granskningsärende handlar om den förra regeringens ståndpunkt i fråga om kommissionens prioriteringar.