prot · H20951 · 2015-01-27 00:00:00 — får ungefär hälften av dem som döms för bostadsinbrott villkorligt fängelse. Det blir liksom ingenting. Det finns undantag av alla möjliga slag som gör att resultatet av att tränga sig in i någons hem och förstöra någons liv nästan inte blir någonting. Detta är allvarligt därför att påföljderna spelar roll. Det problem jag tyckte att vi behövde diskutera är det faktum att lagstiftaren har varit väldigt fokuserad på värdet av stulna saker men inte på något sätt tagit intryck av den kränkning och de konsekvenser brottet får för de människor som drabbas. Det måste vi komma till rätta med. Att detta är allvarligt är skälet till att Alliansen förordar ett särskilt brott och vill ha skärpt lagstiftning. Vi menar att samhällets syn på denna typ av kränkning måste justeras. Inrikesministern tycker att det är viktigare att utreda och klara upp brotten. Jag ser inte någon konflikt mellan påföljd och önskemålet om effektivare utredning och lagföring. Tvärtom är det tyvärr så att poliser ofta överdriver betydelsen av vilken påföljdsnivå som finns när man ska prioritera ärenden. Man tycker inte att brott som leder till låga straff är särskilt viktiga. Det här är en signal in i polisorganisationen om hur allvarligt detta är. Det är riktigt att uppklaringen av bostadsinbrott är låg, men det finns stora variationer. Jag delar uppfattningen att det går att förbättra resultaten. Däremot förstår jag inte riktigt svaret. får gärna förklara lite grann om kärnprocesserna för mig och vad man tänker konkret när man skriver ”lyft fram behovet av att säkerställa att polisens brottsbekämpande verksamhet bedrivs underrättelsestyrt … i enlighet med polisens nationella utredningsdirektiv”. Vad är det en polis ska göra när någon har brutit sig in i en villa? Hur ska man angripa ett tiotal villainbrott i eller någon annan explosion av bostadsinbrott? De kommer liksom i skov. Jag blir bekymrad när man i det här sammanhanget börjar prata om brottsförebyggande åtgärder. Om det är något folk gör är det att brottsförebygga. Jag återkommer till det i mitt nästa anförande. 55 (M): Fru talman, statsrådet! Som sa alldeles tycker vi moderater att inbrottsstölder i bostäder är mycket allvarliga brott. Tyvärr väldigt få brott upp, och för dem som upp blir det mycket lindriga straff – i ungefär hälften av fallen blir det inte fängelse. Som nämnde vill vi införa ett nytt brott, inbrottsstöld, och höja minimistraffet från . Vi tror att det ger en tydlig signal till poliserna att de ska prioritera detta brott. Vi tror att den lagändringen skulle vara förebyggande, med färre inbrottsstölder. Inbrottsstölder är ofta seriebrottslighet. Det betyder att man begår brott , inte bara en gång. Då behöver man bara använda lite sunt bondförnuft: Ju du sitter i fängelse, desto mindre möjlighet att begå dessa brott . Innan jag kom in i 2010 jobbade jag som kriminalinspektör i . Jag började på kriminalpolisen 1982. Jag började på stöldroteln. En av de första utredningar som jag hade gällde en gammal tant som hade haft inbrott i sin lägenhet. Förhöret gick bra – det var inga krångligheter där. Sedan skulle hon hem. Men hon ville inte hem, för hon var så oerhört rädd. Det är , och jag kommer fortfarande ihåg den gamla tantens rädsla. Hon ville inte hem. Jag tycker att vi ska göra allt vad vi kan för att så få 80-åriga tanter som möjligt blir drabbade av detta. Därför vill jag fråga statsrådet: vill inte Socialdemokraterna skärpa straffen? Vill inte statsrådet att så få 80-åriga tanter som möjligt ska slippa vara rädda för att gå hem? 56 (MP): pratar om de 80-åriga tanterna och om straffskärpningar som lösningen på dessa rädda människors problem. Men problemet är att straffskärpningar inte leder till färre inbrott. Av egen erfarenhet kan jag säga att det inte heller leder till minskad rädsla för den som väl har drabbats av brott. Det som däremot spelar roll är samhällets förmåga att förebygga att brott begås, att klara upp de brott som begås och att se till att de människor som vi har tagit fast och har inom kriminalvården inte återfaller i brott. Den forskning som finns visar att högre straff för än det ena, än det andra inte leder till något av dessa tre mål. Ni talar om att öka prioriteten för dessa brott. Min fråga till , i ledningen i , är: Varför misslyckades ni då med de här frågorna? Om man höjer straffen för det här brottet – och de 35 andra brott som , sammanlagt föreslår straffskärpningar på – hur menar ni att det ska leda till att polisen kommer att prioritera bättre? Vilka brott är det polisen ska prioritera ned? Någonstans behöver vi landa i vad som faktiskt fungerar. Att högre straff för allt är det som kommer att leda till färre brott eller mer uppklaring bygger mer på önsketänkande än på fakta. 57 Statsrådet (S): Jag har en dålig nyhet för interpellanten och debattörerna från den moderata sidan: Det är inte alls som får fängelse. Det är inte ens som får fängelse av dem som begår inbrott. med borgerlig regering är det nämligen av bostadsinbrotten som upp. Det innebär att går fria och inte hamnar i fängelse – ! vid makten höjde ni diverse straff. Ledde det till att uppklaringsprocenten ökade på det sätt som beskrev? Det finns ingen motsättning – man kan göra både och. Nej, uppklaringsprocenten sjönk vid makten. Det finns inget forskningsstöd för att strängare straff leder till vare sig lägre brottslighet eller högre uppklaring. Vi har den nivå på straff på bostadsinbrott som vi har haft under den borgerliga regeringen. har det kommit en utredning. Vi ska se över frågan och se om det finns anledning att skärpa straffen på någon punkt – à la bonne heure. Men att tro eller vara så fräck att man förespeglar medborgarna att detta skulle leda till att en massa brott upp eller att den gamla dam som du talar om, , skulle våga gå hem är att vara djupt oärlig. Ska vi ordna brottsuppklaringen är det helt andra åtgärder som måste till. Vi måste, som vi sade i debatten tidigare med , ha långtgående förstahandsåtgärder. Vi måste ha brottsförebyggande verksamhet från polisen. Det måste finnas polisiär närvaro i lokalsamhället på de tider då brott begås så att man kan se till att brott inte begås och – om det begås brott – att gärningsmännen kan gripas. Vi måste ha tekniska undersökningar på plats när det görs bostadsinbrott. Vi måste utveckla våra metoder. Under den tidigare regeringens tid hade vi faktiskt ett framgångsrikt projekt i som kallades Brålean på fikonspråk. Vad handlade det om? Jo, det handlade om bättre kanaler mellan dem som leder förundersökningen och poliser ute på fältet. Det ökade uppklaringen. Med verksamhetsutveckling långt ute, att låta poliserna vara poliser och att fokusera på sådant som forskningen säger hjälper, där det finns forskningsstöd för att klara att lösa fler brott och sätta fler bovar i fängelse, kanske vi kan komma över de i uppklaring av bostadsinbrott som vi hade med borgerlig regering, så att fler av de som går fria kan sättas bakom låt oss och bom. 58 (): Jag tycker faktiskt att vi ska prata om saker på rätt sätt. Det är inte så att påföljden klarar upp brott. Det är inte syftet. Påföljden har man för att få en konsekvens av ett brott. Det är väldigt viktigt. Påföljden signalerar med vilket allvar samhället ser på ett brott. Vi menar att synen på bostadsinbrott är för lindrig i förhållande till den kränkning som uppstår. Det har inte med uppklaring, polisens utredningsarbete eller något annat att göra. Det är en sammanblandning som egentligen är att förenkla till idioti. Däremot har sträng påföljd när det gäller bostadsinbrott betydelse. Man kan prata med vilken polis som helst. Om den lokala tjuven sitter inspärrad begås det färre bostadsinbrott. Så är det alltid. Vi har säsongsvariationer. Polisen vet ofta att när de släpper ut vissa återkommer de som lokala tjuvar vid inbrott; det finns ett samband. När det gäller påföljder och fängelsestraff är det många brottsoffer som känner sig lugnare när de vet att förövaren sitter inne. Det är ganska mänskligt att det är på det sättet. Men det är inte skälet till en lång påföljd. Påföljden ska enligt min mening spegla det allvar som samhället ser på brottet med. Jag tycker att det är sorgligt att Socialdemokraterna inte vill diskutera påföljderna och vilken betydelse de kan ha i det här sammanhanget. Men jag förstår att ni har fått lägga er platt för , som uppenbarligen inte har någon kompetens över huvud taget på området. Det är oseriöst att blanda ihop de här begreppen. Sedan hävdar man att man kan allt om all forskning i världen. Jag lovar att jag kan plocka fram forskning som visar att detta har en viss poäng också. Varför misslyckades alliansregeringen? Så kan man inte heller ställa frågan. Bekämpningen av bostadsinbrott har utvecklats . I mitt inledningsanförande tog jag upp att vi ser ganska stora variationer i hur man lyckas klara upp bostadsinbrott, vilket leder mig till att man faktiskt kan förbättra en del. Däremot tror jag inte att vi någonsin kommer att nå 100 procents uppklaring, av det enkla skälet att bostadsinbrotten är besvärliga. Dels anmäler alla bostadsinbrott därför att man har sin hemförsäkring, dels går dessa brott mycket snabbt. Jag tror inte att ens en socialdemokratisk och miljöpartistisk regering kommer att ha poliser som cirkulerar i villaområden eller på andra tider när denna typ av bostadsinbrott begås i många olika sammanhang. Landsbygden är fylld av bostäder och fritidshus där det rimligen inte går att ha polisen på plats för att på det sättet skydda människor från denna typ av inbrott. Likväl måste man göra någonting. Jag tycker att det ska bli spännande att se vilka brottsförebyggande insatser som regeringen kommer att återkomma till konkret. Det som jag gärna vill säga när det gäller bostadsinbrott är att medborgarnas brottsförebyggande insatser i detta sammanhang är enorma. De flesta av oss har lås på dörrarna, och företagen som säljer larm och övervakning går som tåget därför att väldigt många anser att de måste köpa denna typ av tjänster. Vi har mycket aktivitet kring grannsamverkan och mycket annat. Så nog görs det en hel del brottsförebyggande. Men vi mäktar inte med både den lokala kriminaliteten och de kringresande och turnerande ligorna som specialiserar sig på bostadsinbrott runt om i landet. Det är komplicerande ärenden. Då hjälper inte alltid dessa åtgärder, utan det krävs naturligtvis också en helhetssyn. I det sammanhanget har påföljdsnivån faktiskt betydelse. Det går inte att fåna bort som om det skulle vara någonting som vi ser som den enda lösningen. Det är en del i ett viktigt arbete. 59 (M): I statsrådets svar till står det, som statsrådet nämnde, att utgångspunkten är att straffsatserna inte är avgörande och att det viktigaste är att brotten utreds och upp. Ja, det är viktigt. Men jag tycker att det också är viktigt att inbrottstjuvarna inte kan göra nya inbrott . I och med att det är seriebrottslighet är det ofta så att dessa personer inte gör bara ett inbrott. Det står också i svaret att bostadsinbrotten begås av organiserade och kriminella ligor. Det betyder också att de gör inbrott . Då är det självklart att om de sitter längre i fängelse kan de i alla fall inte göra inbrott under det extra halvår som de sitter i fängelse. Alltså måste det naturligtvis påverka brottsligheten någonstans. Det behöver man inte så mycket forskning för att inse. Det räcker egentligen med sunt bondförnuft. Sedan inser jag att det inte är bara detta som löser allting utan att det behövs många olika åtgärder. Statsrådet sade också att gärningsmännen måste gripas. Det tycker jag också. Men vad gör man sedan? Ska man bara släppa ut dem direkt? Då påverkar det verkligen brottsligheten. Jag tycker faktiskt att det ska vara riktiga och rejäla straff. Inbrottstjuvar som skadar människor förtjänar ett bra tag bakom lås och bom. Jag tänker bland annat på den gamla tant som jag har talat om och som fortfarande berör mig . Min fråga till statsrådet är: Anser statsrådet på fullt allvar att längre fängelsestraff inte har någon effekt över huvud taget på brottsligheten? 60 (MP): Vi lämnar nu bakom oss av ensidigt fokus på högre straff och hårdare tag, då uppklaringsprocenten har minskat i stället för att ha ökat. går och Socialdemokraterna tillsammans in med inställningen att vi ska se till att vidta de åtgärder som vi vet fungerar. Vi ska sätta fokus på att klara upp fler brott. Det är det allra viktigaste för att människor inte ska känna rädsla för bostadsinbrott. Det är klart att har rätt i att man som man sitter i fängelse inte begår brott. Men om vi beaktar det faktum att det är av dem som begår bostadsinbrott som åker fast och att förlängningen av straff ändå är förhållandevis liten jämfört med den tid som man sedan ska vara ute, tror jag att detta är helt fel fokus och att det är ett skäl som inte räcker för att höja straffen för än det ena och än det andra. Oppositionspartierna utom vill skärpa straffen för totalt 35 olika brott. Jag tror att vi verkligen behöver titta på den forskning som finns, och jag har redan efterfrågat omtalade rapporter som visar att skärpta straff faktiskt leder till färre brott. Jag har fortfarande inte fått dem, men jag ser fram emot att läsa dem och diskutera dem sakligt utifrån den kunskap som vi har, inte utifrån bondförnuftet. 61 Statsrådet (S): Det finns, skulle jag vilja säga, en samsyn inom den kriminologiska forskningen att den upplevda upptäcktsrisken är betydligt viktigare än straffsatsen för att bekämpa brottsligheten. Den som vill läsa mer om det kan läsa vad amerikanen , som var förra årets Stockholmspristagare i kriminologi, har skrivit. Han har forskat mycket om detta. Man kan försiktigt fråga sig om menar att straffsatsen för inbrott är alldeles för låg och att den är det främsta verktyget för att komma till rätta med bostadsinbrotten, som de i alla fall påstår sig vara väldigt upptagna av. Varför gjorde ni ingenting som ni hade regeringsmakten? Uppklaringen av bostadsinbrotten är . av inbrottstjuvarna går fria. Jag kan lova att för dem som går fria och som aldrig upptäcks spelar det inte någon roll hur långa straffen är. De går ändå fria. Det är upptäcktsrisken och beivrandet som vi måste ta itu med om vi ska vara framgångsrika i fråga om bostadsinbrotten. och säger att vi inte behöver forskning utan att vi behöver sunt bondförnuft. Jag har stor respekt för sunt bondförnuft. Men om man ska bekämpa brottslighet är det rimligt att man också ser vilka åtgärder som hjälper, annars kanske det blir så att man sitter i regeringsställning , uppklaringen minskar, fler människor drabbas av bostadsinbrott och man försöker ordinera samma medicin om och om igen trots att medicinen inte verkar. 62 (): Min interpellation syftade huvudsakligen till att vi skulle diskutera påföljden, inte som den främsta och enda metoden för att bekämpa bostadsinbrott utan därför att vi anser att man rent tekniskt underskattar den kränkning som bostadsinbrott innebär för individen. tyckte regeringen inte att det var kul att diskutera. Justitieministern har tydligen inte med lagstiftningen att göra, så den frågan lämnar man därhän och ägnar sig åt allt möjligt annat. Detta är viktigt när det gäller uppklaring och mycket annat. Men den fråga som ställdes rörde faktiskt påföljden, och det tyckte jag var väsentligt. Därutöver finns helheten som är viktig. Jag menar att påföljden är viktig. Den har betydelse, dels därför att den signalerar vilken inställning samhället har till kränkningen, dels därför att den har en allmänpreventiv effekt. Just när det gäller bostadsinbrott är det ändå märkligt att det finns internationella ligor som turnerar i landet och som har som metodik att konsekvent byta ut en del av sina medlemmar därför att de då inte bedöms vara straffade tidigare i . Då får man ett antal kriterier som gör att straffnivån i princip blir ingenting. härjar dessa ligor här. Då är det någonting som är fel med påföljden. Varför gjorde den förra regeringen inte någonting åt detta? Vi gjorde många andra saker. Men vi slutade inte att arbeta , utan vi fortsatte att tillsätta utredningar och arbeta för att bedriva arbetet framåt. Jag tror att det är dags, i dagens samhälle, att titta på integritetskränkningen som en aspekt av bostadsinbrott och överväga en skärpning av påföljden alternativt ett särskilt brott för den typ av inbrott som sker i människors hem eller fritidshus. Jag tycker att man är värd viss respekt för att man lyfter upp den frågan i kammare. Kammaren beslutade på förslag av tredje vice talmannen att ajournera förhandlingarna till . § 14 (forts.) Svar på interpellation 2014/15:189 om skärpta påföljder mot bostadsinbrott 63 Statsrådet (S): Det blir lätt ett avbrott i debatten, men jag kan gärna konstatera vad vi är överens om. Det handlar om vikten av att bekämpa bostadsinbrott och vikten av att vidta rätt åtgärder. Jag har speciellt tryckt på de förebyggande åtgärderna och de brottsbekämpande åtgärderna. Därmed inte sagt att vi utesluter att se över straffen, utan vi har sagt att vi ska återkomma med vår syn på frågorna när utredningen är färdigberedd. Överläggningen var härmed avslutad. § 15 Svar på interpellation 2014/15:201 om trafikdatalagring 64 Statsrådet (S): har frågat justitie- och migrationsminister dels om han avser att införa några begränsningar i polisens möjligheter att använda sig av uppgifter baserade på trafikdatalagring, dels om han avser att göra några förändringar i . Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. Brottsbekämpning är en central fråga för regeringen. Tillgången till uppgifter om elektronisk kommunikation har ofta en avgörande betydelse för de brottsbekämpande myndigheternas möjligheter att utreda allvarlig brottslighet. Behovet av en effektiv brottsbekämpning måste emellertid alltid vägas mot respekt för grundläggande rättigheter och särskilt behovet av att minimera intrång i enskildas integritet. Enligt regeringsförklaringen ska regeringen i och EU verka för att säkra rättssäkerheten och den personliga integriteten, bland annat när det gäller datalagring. I syfte att stärka skyddet för den personliga integriteten beslutade regeringen att en särskild utredare ska överväga hur ett i högre grad samlat integritetsskydd kan fungera inom en och samma myndighetsstruktur genom att tillsynen över behandling av personuppgifter samlas hos en myndighet (dir. 2014:164). Vidare ska Datainspektionen och den parlamentariska integritetskommissionen göra en översyn av befintlig lagstiftning, också i ljuset av att fler privata aktörer samlar in information om konsumenter. De svenska reglerna om leverantörers skyldighet att lagra och lämna ut trafik‑, lokaliserings- och abonnemangsuppgifter till brottsbekämpande myndigheter gäller oförändrat. En utredare har i en departementspromemoria som överlämnades (Ds 2014:23) kommit fram till att de svenska reglerna om datalagring ryms inom de ramar som ställs upp av unions- och Europarättens allmänna principer och kravet på respekt för grundläggande rättigheter. Utredaren konstaterade att unionsrätten och Europarätten endast anger en miniminivå för integritetsskydd och att bör sträva efter att uppfylla sådana krav med marginal. Utredaren bedömde därför att det fanns skäl att närmare överväga några förändringar för att ytterligare stärka skyddet för den personliga integriteteten, bland annat vad gäller reglerna om en oberoende kontroll av inhämtning av uppgifter i underrättelseskedet. Utredaren analyserar vilka förändringar som bör göras i reglerna om lagring och utlämnande av uppgifter om elektronisk kommunikation för att stärka skyddet för den personliga integriteten (dir. 2014:101). I detta sammanhang övervägs också förutsättningarna för utlämnande av uppgifter om elektronisk kommunikation i de brottsbekämpande myndigheternas underrättelseverksamhet, den så kallade inhämtningslagen. Uppdraget ska redovisas . Några tilläggsdirektiv är inte planerade. När utredningen har redovisat sitt uppdrag kommer det att finnas ett bättre underlag för att ta ställning till vilka åtgärder som kan vara aktuella. 65 (M): Tack, statsrådet för svaret! Hoppas att statsrådet hinner hämta andan. Jag ska passa på att gratulera statsrådet till ett gott kollektivt beslut. Vi har pratat mycket brottsförebyggande arbete , och antog regeringen äntligen proposition nr 50 om en sänkning av arbetsgivaravgifterna för ungdomar. Det är en bra brottsförebyggande åtgärd för att se till att fler ungdomar kommer i arbete. Det är så vi kan jobba samfällt med straff för dem som inte sköter sig och att se till att folk kommer i sysselsättning. Jag tycker att man kan ge en liten bakgrund till den fråga vi ska diskutera , nämligen trafikdatalagring. Det är fråga om ett direktiv som har antagits av EU. Frågan diskuterades i , där Socialdemokraterna kritiserade alliansregeringen för att alliansregeringen inte genomförde direktivet snabbt. Regeringen tog lite tid på sig. Vi tittade på lagstiftningen. Den är svår ur integritetssynpunkt men nödvändig när det gäller att kunna utreda allvarlig brottslighet. Det handlar om att få tillgång till trafikuppgifter på ett rättssäkert sätt för brott som handlar om mord, våldtäkt, grova narkotikabrott eller terroristbrott. Vi vet alla vad som hände . blev bötfällt, och böterna försvann därför att ogiltigförklarade utformningen av direktivet, inte datalagring som sådan. Att alliansregeringen hade gjort ett bra jobb visade sig inte minst sedan när en utredare tittade på frågan och kunde konstatera att den svenska rätten inte stred mot vare sig eller Europarätten. Däremot hade regeringen redan tidigare konstaterat att den så kallade inhämtningslagen hade en del brister. Det konstaterade också utredaren, och därför fick utredningen ett tilläggsuppdrag. sitter utredningen och arbetar med frågan. Socialdemokraterna drev på och var kritiska till alliansregeringen. Man ville få klarhet före regeringsskiftet och påtalade gång efter annan behovet av datalagring. kan vi konstatera att regeringspartnern , långt efter regeringsskiftet, ställt sig kritiskt till debattartikeln. Det innebär en del frågetecken om regeringens förmåga att upprätthålla och se till att polisen har de verktyg som behövs. Därför känns det angeläget för oss i att veta vilken kurs som regeringen har, vilka ambitioner regeringen har och vilken inriktning ministern har. Därför ställde jag två frågor i min interpellation. Den sista frågan handlade om ministern avser att göra några förändringar i vad gäller inhämtningslagen. Där har ministern gett ett med beröm godkänt svar. Svaret var att man inte tänker ändra i alliansregeringens direktiv. Däremot var det lite jobbigt med den första frågan. ska jag inte betygssätta, men min fråga var om ministern tänker införa några begränsningar i polisens möjligheter att använda sig av uppgifter baserade på trafikdatalagring. Här har jag jobbat stenhårt med att gå igenom svaret gång efter annan, men jag kan bara beklaga att frågan är obesvarad. Det fanns ingen viljeinriktning i interpellationssvaret, och jag fick inte något svar. Det svar jag har fått är att det finns ett antal utredningar, som jag själv nämnde i min fråga. Det hänvisas till dem i fortsättningen. Men min fråga gällde om ministern har avsikter att införa några begränsningar i polisens möjligheter att få tillgång till uppgifter baserade på trafikdatalagring. 66 (MP): antyder att det finns en sorts spricka i regeringen, baserat på att har haft en kritisk hållning till datalagringsdirektivet. Det stämmer att vi har varit och är kritiska till mycket i hur den har utformats. Vi är alla överens om att datalagringsdirektivet fälldes just för att det inte uppfyllde alla rimliga kriterier vad gäller integritetsskydd. När det gäller integritetsfrågor måste man se till helheten. Masslagring av information handlar om att se till att betrakta inte bara ett förslag för sig utan alla förslagen tillsammans: Hur påverkar detta möjligheten att övervaka enskilda människors privatliv?