prot · H20950 · 2015-01-22 00:00:00 — Staden har helt jämnats med marken. Det finns inget stöd till de kurdiska rebellerna, inte heller till den kurdiska regeringen. Allt bistånd i alla former från hela världen stannar i . Det går inte direkt till . Riktade insatser är viktiga och bra, och jag hoppas att vi tänker på det långsiktiga arbetet. Självklart måste vi kunna använda FN:s resolution i det fallet. I går fick jag ett brev från gruppen Zhian i , som jobbar i Sinjarområdet i Shingal. Det finns många aktivister från och som jobbar där frivilligt. Jag har mer än 1 500 kurdiska namn, och de vet vilka det handlar om. De har skrivit till mig och bett mig att ställa en fråga till den svenska utrikesministern. De har stora förväntningar eftersom är det enda landet som lyfter fram kvinnors rättigheter. De har hört att särskilt den rödgröna regeringen lyfter fram dessa frågor. De undrar om det är så svårt att tala om de 100 flickor – de är inte kvinnor – som har blivit gravida efter att de har blivit våldtagna. Ingen vågar tala om dem nu när de har blivit köpta tillbaka eller frisläppta. De undrar om inte konkret kan göra något för dem. Gruppen skriver även om de 191 barn som är totalt föräldralösa och traumatiserade. Barnen har sett hur föräldrarna har blivit avrättade. De skriver att det inte går att hålla tillbaka sina tårar när barnen berättar om sina mammor. De har deltagit i ett seminarium i via Skype och berättat om hur de arbetar. Tio organisationer deltog i seminariet. Ministern var också inbjuden, men det var dagen innan regeringsbildningen. Många organisationer, även S-kvinnor i , står bakom dessa frågor. De bygger på önskemål från olika håll och är inte bara mina egna frågor. Därför krävs lite mer konkreta svar på vad vi i vill göra. Jag lämnar gärna över gruppens brev . 95 (FP): Om de människor som IS förslavar, fängslar och plågar ska befrias måste det i slutändan ske genom att detta så kallade kalifat krossas militärt. Det går en lång front från östra , Khanaqin nära , ända bort till i stort sett Kobane, . Det militära stödet syftar till att den fronten ska stå emot attackerna från IS. Jag blir lite förvånad, herr talman, eftersom interpellanten argumenterar utifrån att det är fråga om en FN-insats och resolution . Så är det inte. I praktiken, Amineh Kakabaveh, agerar . Man behöver inte ett FN-mandat därför att utsätts för en transnationell invasion av Islamiska staten. Därmed har rätt enligt att försvara sig – och agerar. Kobane ligger inte i utan i . Där agerar man också med bombningar, och det är folkrättsligt lite rörigare. Men i praktiken har eller regim inte protesterat mot detta. Då går frågan på något sätt tillbaka till interpellanten. talar man om att skydda civilbefolkningen. Innan gick in med flygstöd till Kobane höll Kobane på att falla. Det var inte många dagar kvar. Islamiska staten hade kanske intagit 80–av Kobane. YPG-styrkorna var oerhört trängda, och agerade på ett sätt som gjorde att hela enklaven höll på att falla. agerade med hjälp av en rad andra stater, vilket innebär att kontrollerar de kurdiska styrkorna av Kobane. Det hade varit omöjligt utan de amerikanska insatserna. Det vore bra, Amineh, att få ett besked om hur du ser på detta. Stöder du de amerikanska flygattackerna för att skydda civilbefolkningen och stärka de fronterna eller inte? 96 (S): diskuterar vi den akuta situationen, men det är rätt intressant att titta tillbaka på vad som har hänt tidigare. IS var en betydligt svagare grupp från början, men den tillhörde rebellerna i som slogs mot den syriska regimen. Det är en fruktansvärd regim, och det finns ingen möjlighet att försvara den. Tyvärr gjorde konflikten att IS växte till sig, och har de mer och mer tagit över. Dilemmat var att det fanns många som tyckte att det var bra att man försökte störta den syriska regimen på grund av övergreppen mot den egna befolkningen, men släpptes krafterna fram, som har tagit över mer och mer. Det här visar bara att våld föder våld; i en våldsam situation sätter man sig över mänskliga rättigheter, och det sker ett rent slaktande. Tyvärr ger det ytterligare stöd åt dessa krafter. I det akuta skedet är det oundvikligt att använda våld mot IS när det handlar om att rädda människoliv, inte minst kvinnor och barn som är direkt hotade. Men i det långsiktiga perspektivet är det inte mer våld och mer krig som är lösningen. Man kan se att grupper som dessa frodas i en miljö där det används väldigt mycket våld. Långsiktigt handlar det om mänskliga rättigheter, grundläggande välfärd och kvinnors rättigheter. Det är det som i det långa loppet motverkar denna typ av organisationer. Det kan man se i , där fruktansvärda krig har bidragit till kvinnoförtrycket. Det är viktigt att se inte bara det akuta skedet utan också mer långsiktigt, inte minst på jämställdhetsfrågorna. De måste fram i alla sammanhang i utrikespolitiken. 97 Utrikesminister (S): Tack så mycket för kommentarerna! Jag kan bara upprepa att vi måste verka på alla dessa spår: både hantera den akuta situationen för att lindra det mänskliga lidandet och stödja den politiska processen via EU och FN och bidra till arbete. Vi måste göra allt vad vi kan för att förebygga att Isil kan rekrytera utländska terroriststridande. Vi måste fortsätta med vårt omfattande humanitära stöd. Vi vill hjälpa till på marken, men vi måste göra det via de organisationer som har tillgång till och tillträde till dessa områden. Vi förbereder, som sagt, att skicka inte stridande trupp utan dem som kan hjälpa till att utbilda peshmergan i . Det är det som är inriktningen på vårt stöd – det är en utbildningsinsats – och det måste förstås förberedas väldigt noga. Vi ger trots allt vårt stöd till en militär insats, för det behövs också i detta läge. Men det rymmer alla dessa olika perspektiv och insatser både på kort och på lång sikt. Jag tror att det är en stor tillgång att vi har en samsyn i riksdag både om analysen av situationen och om att vi fortsatt ska bidra med stora ekonomiska belopp och med den inriktning som vi har, med ett särskilt fokus på flickors och kvinnors situation. Vi har också uppmuntrat att se till att engagera kvinnor i sitt arbete, i sin delegation och i de insatser som han gör. Sedan krisen utbröt i har bidragit med . Vi är en av de viktigaste och största bidragsgivarna, så vi har ingenting att skämmas för – för att inte tala om att vi också tar emot och välkomnar så många flyktingar i . Det är ett otroligt viktigt bidrag. Där försöker jag förstås i EU-kretsen påpeka att detta ansvar bör tas av fler EU-länder för att det ska bli ännu bättre. Jag har också stort hopp om att det arbete som nu utför ska kunna hjälpa oss att inte minst förebygga rekrytering av terroriststridande. 98 AMINEH KAKABAVEH (V): Tack, utrikesministern! Jag tror inte att hörde vad jag sade: Jag tycker att det är bra med kortsiktiga insatser som är riktade till kurderna i både Kobane och . Det är viktigt. Men jag är en stark motståndare mot att vi ska bidra till långsiktigt krig. Det är riksdag som bestämmer, men vi i är för fred och säkerhet och tycker att det är viktigt att lyfta upp jämställdhetsaspekten. Jag håller fullständigt med . Kriget i har varit en av orsakerna till att extremismen har spritt sig i olika delar av världen, och det berör också . Många regeringar i stöder dessa terrorister, och är en av dem. Vi har vapenexport till , till den diktaturen, där de skär av ens huvud på gatan – en regim med könsapartheid. Det måste vi stoppa, och det är ett långsiktigt arbete, . Kriget i måste stoppas. måste ta initiativ mycket tydligare, mycket hårdare och mycket mer intensivt för att lösa den konflikten. Jag tror att konflikten i också hänger ihop med detta. När det gäller jämställdhetsarbetet i det utrikespolitiska målet hoppas jag att utrikesministern och tar initiativ till en konferens och bjuder in de stater som systematiskt förtrycker kvinnor – det är länder som sitter i FN. I FN:s och regi skulle vi kunna bidra med en konferens för att lyfta upp jämställdhet och kvinnors situation i konflikter i olika länder. Jag hoppas att vi kommer att göra det arbetet. Överläggningen var härmed avslutad. § 11 Svar på interpellation 2014/15:171 om motståndskraft mot ryska hot om användning av kärnvapen 99 Utrikesminister (S): har frågat mig vad jag och regeringen avser att vidta för åtgärder syftande till att stärka motståndskraft mot hot om användandet av kärnvapen riktade av mot . Regeringen ser allvarligt på kärnvapenpolitik. Vi ser hur den ryska regimen förnyar sina kärnvapenarsenaler, och tyvärr har inte president svarat positivt på president förslag om förhandlingar om ytterligare minskningar av de ryska och amerikanska kärnvapenarsenalerna. Det finns ett antal åtgärder som och andra kärnvapeninnehavare kan och borde vidta för att minska riskerna och öka förtroendet. Bland annat kan de minska kärnvapnens stridsberedskap, åta sig att inte vara först med att använda kärnvapen, öka öppenheten kring kärnvapenarsenaler och säkra och eliminera material som kan användas för kärnvapen. Detta framför inom ramen för de kontakter vi har med . En särskilt viktig fråga är de taktiska kärnvapen som är utplacerade i vårt närområde. Planerna på att modernisera dessa vapen är oroande, och vi upprepar vår uppmaning till , liksom till , att dra tillbaka dessa vapen och eliminera dem. Kärnvapen gör världen mer osäker, och de slukar enorma resurser. Framför allt skulle en kärnvapenanvändning få katastrofala effekter på människor och natur över både tid och rum. Följderna är mer omfattande än vad någon enskild stat kan hantera. I en orolig tid är det oerhört viktigt att agera kraftigt för nedrustning. Regeringen har stärkt nedrustningsarbetet brett. Vår linje är tydlig: Alla kärnvapen måste avskaffas. Det är den enda garantin för att kärnvapen inte ska användas igen. Det handlar om såväl som hela världens säkerhet. Regeringen bedriver därför ett aktivt arbete för att alla kärnvapen fullständigt elimineras. Ett av mina första beslut som utrikesminister var att också skulle gå med i det humanitära initiativet, som fokuserar på kärnvapnens humanitära konsekvenser. Orsaken var enkel: Kärnvapen får aldrig mer användas. Regeringen satte på åskådarbänken och ville inte delta i detta konkreta arbete mot kärnvapen. För mig var det en märklig linje. Vi måste arbeta intensivt, också i nya forum, för detta. Det tar jag och på största allvar. Som ett led i detta arbete deltog med en stor delegation från både riksdag och regeringskansli i den tredje konferensen om kärnvapnens humanitära konsekvenser, som ägde rum i . Konferensen samlade drygt 150 länder och ses som ett steg framåt i arbetet mot kärnvapen. Nästa anhalt för arbetet är icke-spridningsavtalet översynskonferens som äger rum . Till dess kommer vi att fortsätta vår dialog med andra likasinnade länder, däribland våra nordiska grannar, om hur vi vid översynskonferensen kan uppnå konkreta resultat som för arbetet framåt. Vårt mål är en värld fri från kärnvapen. I detta arbete har vi många allierade, tack och lov. Det är enbart genom enträget och strategiskt, politiskt och diplomatiskt arbete som vi kan nå framgång i detta. 100 (FP): Tack så mycket, utrikesministern, för svaret! Det var ett fylligt svar; det kan väl närmast beskrivas som en exposé över de nedrustningsambitioner som har i olika sammanhang. Jag vill inleda med att säga att jag sannerligen delar utrikesministerns önskan om en kärnvapenfri värld. Precis som utrikesministern konstaterar i sitt svar har president levererat en vision om detta, som så här långt har fått föga gensvar från till exempel rysk sida. Överlag har Natoländerna tagit en del nedrustningsinitiativ som man med stolthet kan se tillbaka på. Jag tänker på , som förbjöd personminor. Jag tänker på Osloprocessen och förbudet mot klustervapen, som naturligtvis har anslutit sig till. Men är dessvärre inte en signatär i något av dessa fall. Min fråga handlade inte allmänt om de nedrustningsansträngningar som regeringen gör utan var fokuserad på just . Vi övervarade för sedan en rikskonferens i i Folk och Försvars regi. Vi hörde representanter för FOI tala om den ryska kärnvapenretoriken. har president varit på i och konstaterat att är världens största kärnvapenmakt. Det är alltså en tydlig retorik som snart gränsar till antydningar om hot. På i säljer man T-shirtar med på bröstet. Vi har själva upplevt hur medeltungt bombflyg simulerat attacker, som kan vara kärnvapenattacker, mot svenskt territorium – och så vidare. Jag är en sådan dysterkvist, herr talman, att jag tror att också vi måste närma oss den här mycket sorgliga och dramatiska frågeställningen: Vad kan vi göra och vad är regeringen beredd att göra för att stärka svensk motståndskraft om ett sådant hot skulle framföras? Vi hade alldeles en aktuell debatt här i kammaren om det nya säkerhetspolitiska läget. Jag tror att utrikesministern i förbifarten sa att ingen tar upp det faktum att Nato, eller åtminstone Natos medlemmar, förfogar över kärnvapen. Jag gjorde det i den debatten, och jag tar upp det nu igen. Men frågan, utrikesministern, är som sagt: Vilka kontakter och vilken planering i form av försvarsplanering eller politisk planering är regeringen beredd till för att ska stärka sin motståndskraft mot av uttalade eller antydda hot? 101 Utrikesminister (S): Vi skiljer oss inte åt i analysen eller i hur allvarligt vi ser på att detta används som ett indirekt hot i den ryska propagandan. Det nämns som en stor tillgång, som om det skulle kunna tas till också som ett direkt hot. Det känns förstås mycket allvarligt. Det finns inga enkla, snabba lösningar. Precis som vi redan har nämnt i den säkerhetspolitiska diskussionen är det också här via det samarbete vi har i EU-kretsen vi hoppas kunna ta itu med den ryska aggressionen och det ryska beteendet just . Förhoppningsvis kan vi få dem att se att det eskalerar kriser och få en dialog och en avspänning till stånd. Vi ser det inte , men det är den inriktning som vi har och måste ha för vårt arbete. Där har vi, precis som de övriga EU-länderna, varit eniga i synen på de instrument som kan användas för detta. Vi måste också jobba via försvarspolitiken och via det samarbete vi har även om de frågorna. Det är inte säkert att man tycker att det blir tryggare av att vi finns under ett annat kärnvapenparaply. Så kan man också beskriva det. Vi har samarbete med våra grannar, runt och med Nato. Där diskuteras förstås, och jag utgår från att det diskuteras i Försvarsberedningen, hur vi rustar oss på bästa sätt. Tyvärr är det ju så att när det gäller kärnvapen är det inte så lätt att skydda sig. Vi måste förhindra att de kommer till användning, och då måste vi arbeta på alla nivåer, från FN-samarbetet och försöken att få in i ett sådant samarbete och sådana sammanhang till EU och hela vägen i de samarbetsformer som vi har . 102 (FP): Min fråga handlar egentligen inte om användningen av kärnvapen. Om de skulle komma till användning – förbjude! – i någon framtida konflikt finns det ju inget som helst skydd. Konsekvenserna av sådan vapenanvändning kommer att bli monstruösa med humanitära mått mätt. Min fråga handlar om när eller om ett hot om användning av dessa vapen framförs. Jag hör hur utrikesministern resonerar kring olika samarbeten som vi kan tillgripa. Det är klart att jag skulle bli ännu lugnare om utrikesministern berättade vad regeringen redan har gjort för att förebygga och förekomma en sådan situation. Tar man kontakt inom EU-kretsen om den här problematiken? På vilket sätt – och citerar jag utrikesministern – jobbar man med det här ”via försvarspolitiken”? Jag kan säga att i Försvarsberedningen har inte just den här frågeställningen kommit upp. Det kanske delvis har att göra med att den ryska kärnvapenretoriken är en relativt ny företeelse. Vi måste också förstå att när vi diskuterar militärt försvar i det här landet tenderar vi, som självklart saknar massförstörelsevapen, att helt bortse från den här företeelsen. Jag har aldrig deltagit i någon försvarsdebatt där vi på allvar har satt oss in i att tänka: Om ett sådant hot kommer, vad gör vi då? tror jag att det är tid att fundera över detta. Utrikesministern nämner också den ryska kärnvapenretoriken. Vi ska förstå att det är en fast och ledande del i rysk militär doktrin. Man utgår från att de kan komma till användning. Man har inte alls det intellektuella förhållningssätt – eller möjligen emotionella dito – som vi lever med i det här landet. Det påstås, och det sa jag i den aktuella debatten vi hade här för någon timme sedan, att en gång som statsminister fick frågan: Vad gör du om blir hotat med kärnvapen? Han lär enligt berättelsen ha svarat: Då ringer jag . Då är vi egentligen tillbaka i den säkerhetspolitiska debatt som vi hade här för någon timme sedan. Frågan är om utrikesministern ser det som en fördel eller en nackdel att befinna sig under ett kärnvapenparaply – som också innebär ett skydd för ett enskilt litet land utan egna motsvarande vapen. 103 Utrikesminister (S): Jag anade att det kunde vara en ledande fråga som skulle leda oss tillbaka till ett svar som vi hörde förut. Men jag väljer att ta det som en uppriktig poäng och en uppriktig fråga. Jag tror inte att det finns något annat svar. Vi har redan konstaterat att om det skulle bli en kärnvapenattack är vi alla försvarslösa. Jag förstår att menar vad som händer , kanske när ett hot framställs. Blir vi då tryggare om vi finns under ett annat kärnvapenparaply? Är det detta som det handlar om? Jag anser att det vi kan göra är att verka för kärnvapennedrustning i alla de forum som jag har nämnt. Det är det absolut viktigaste arbetet. Där måste vi oförtröttligt försöka övertyga och övertala att delta och bidra på bästa möjliga sätt och på ett konstruktivt sätt. Vi måste bidra genom alla våra samveten till en avspänning, till en deskalering och faktiskt till en dialog som kan vrida utvecklingen i rätt riktning. Det gör vi genom alla våra samarbetspartner från EU och hela vägen. Jag trodde att ni också talade om de yttersta hoten i Försvarsberedningen. Men något förvånande säger du att det inte är en del av detta. Jag utgår från att man i en försvarsberedning och i en diskussion om vår försvarspolitik måste ta upp alla olika hot som vi kan utsättas för och hur vi ska bemöta dem. Men det finns inga enkla svar, utan vi ska fortsätta arbeta på alla dessa olika områden. Jag hävdar nog att vi utifrån en direkt hotbild står oss väl också med den position som vi har och med de samarbeten som vi har . 104 (FP): Det var en hoppingivande avslutning på utrikesministerns anförande. Jag hade varit beredd att instämma i den optimismen om jag hade fått en del konkreta besked. Visst är Försvarsberedningen ett organ för regeringen som ska göra långsiktiga säkerhetspolitiska analyser. Men ansvaret för utrikes‑, säkerhets- och försvarspolitiken vilar helt och fullt på regeringen. Därför känner jag att jag måste begära lite mer. nämner utrikesministern ett antal exempel på kontakter som man kan ta inom ramen för, antar jag, FN, EU, det transatlantiska samarbetet och så vidare. Jag hoppas innerligt att utrikesministern från denna debatt tar med sig den plikten att , långt innan detta är en politisk realitet, börja sondera, fundera och vidta de mått och steg som går för att förebygga och förstärka vår motståndskraft mot eventuella hot om användning av kärnvapen från rysk sida. Jag tycker att det är mycket positivt att man jobbar brett med nedrustningsfrågorna. Men jag konstaterar att och förefaller vara tämligen immuna mot alla de initiativ som tas på detta område. Det är någonting som delar med andra länder som , med flera. Men jag är orolig, herr talman, över att den här typen av hot eller antydningar om hot kan komma att dyka upp. Därför råder jag regeringen att, om man inte har gjort det tidigare, allvarligt fundera på hur de kan förebyggas. 105 Utrikesminister (S): Jag tackar för detta. Jag har egentligen ingenting emot att låta dig få sista ordet, så som du sammanfattade detta. Det enda jag kan säga är att jag tyckte att det kändes väldigt bra när vi kom i regeringsställning och fick komma till departementet och faktiskt ge nya instruktioner om att vi från svensk sida nu åter skulle engagera oss i nedrustningsarbetet. Det var faktiskt det första vi gjorde, nämligen att vi signalerade till vår delegation i om detta humanitära initiativ och sa att vi kommer att engagera oss i nedrustningsfrågorna. Resten tar jag med mig. Jag tycker att det är självklart att detta också måste vara en del av den diskussion vi har om säkerhetspolitiken, om hot och om vad vi gör på både kort och lång sikt. Men min grundtanke är ändå inte att vi får en annan part som också hotar med kärnvapen och som hjälper till att förhoppningsvis skapa en spiral som kan bidra till nedrustning och avspänning. Överläggningen var härmed avslutad. § 12 Svar på interpellation 2014/15:181 om utrikesministerns vägran att erkänna pågående folkmord 106 Utrikesminister (S): har frågat om situationen i och och om möjligheter att ingripa och påkalla insatser från enligt folkmordskonventionen för att förhindra ytterligare övergrepp. Frågorna är nära förbundna med varandra, och jag väljer därför att besvara dem i ett sammanhang. Jag har också tidigare svarat på interpellation 2014/15:57 i en liknande fråga. Principen om skyldighet att skydda, responsibility to protect, uttrycker en politisk förpliktelse för stater att skydda befolkningar i fara. Principen anger att stater har samma ansvar oavsett om det handlar om fara för folkmord, brott mot mänskligheten, krigsförbrytelser eller etnisk rensning. Stater ska också få hjälp från andra stater och organisationer när detta behövs. I sista hand anger principen att andra stater har en skyldighet att ingripa – inom de ramar som följer av folkrätten – till skydd för en hotad befolkning. Vi beklagar här förstås att hindrar säkerhetsrådet från att agera. Vittnesmålen som når oss från Isils härjningar i och är fruktansvärda, som vi har konstaterat i tidigare debatt. Bilderna vittnar om lidande och fasa. Mord, tortyr, våldtäkter och stympningar förekommer i stor skala. Rapporterna visar på grova, systematiska och omfattande övergrepp mot de mänskliga rättigheterna och överträdelser av internationell humanitär rätt. I mina och de flestas ögon är dessa övergrepp brott mot mänskligheten, och risk för folkmord föreligger. Jag har redan tidigare pekat på begränsningarna i det folkrättsliga folkmordsbegreppet. För att det juridiskt ska handla om folkmord måste det bland annat bevisas att det finns en avsikt att helt eller delvis förgöra en konventionsskyddad grupp som sådan. Definitionen omfattar inte övergrepp mot politiska grupper eller etnisk rensning. Det finns alltså viktiga skillnader mellan den juridiska definitionen av folkmord och hur ordet förstås i allmänt språkbruk. Vad gäller omständigheterna vid Sinjarbergen tyder mycket på att Isil har begått gärningar med avsikt att helt eller delvis förgöra en religiös folkgrupp, yazidierna. Därmed skulle Isil i detta fall ha gjort sig skyldig åtminstone till försök till folkmord. Regeringen stödjer de USA-ledda flygattackerna mot Isilmål i . Vi ingår i den breda koalitionen för att bekämpa Isil och stödja . Denna koalition har samlat ett 60-tal länder och entiteter, däribland EU och samtliga EU:s medlemsstater. Regeringen har valt att fokusera vårt stöd, som jag redan har sagt, utmed två huvudlinjer: humanitärt och politiskt. Vi är, tillsammans med , det EU-land som tar störst ansvar för den humanitära situationen. har bidragit med i humanitärt stöd och tagit emot ca 65 000 asylsökande från , inklusive statslösa. Vi stöder grannländer, som är utsatta för ett hårt tryck. , och har tillsammans tagit emot 3 miljoner flyktingar. På lång sikt är det enbart en politisk lösning som kan få slut på konflikten. Regeringen stöder fullt ut FN-sändebudet arbete. Han arbetar intensivt, och regeringen har nära kontakt med honom för att kunna stödja arbetet på bästa sätt.