prot · H20996 · 2015-05-06 00:00:00 — Det är tid att införa krav på förarbevis och åldersgräns för att köra vattenskoter för att öka säkerheten och tryggheten och minska antalet olyckor. Sjöfarten är ett av våra viktigaste och mest miljövänliga transportmedel. Den är jobbskapande och har en stor betydelse för välfärden och utvecklingen i vårt land. Med en stark svenskflaggad fartygsflotta ökar möjligheter att påverka miljö- och säkerhetsfrågor även internationellt. vill utan fördröjning införa ett svenskt tonnageskattesystem, lätta på de svenska bemanningsreglerna, minska på byråkratiska, krångliga och kostsamma regler, förbättra sjöfartens konkurrenskraft och förhindra utflaggning av svensk flotta. Den svenskflaggade handelsflottan behöver bättre konkurrensvillkor och stöd. En mer fungerande sjöfart till och från svenska hamnar är avgörande för svensk industri och dess möjligheter att konkurrera på världsmarknaden. vill att sjöfartsnäringen ges bättre villkor för att ska kunna bibehålla och utveckla en svenskflaggad flotta. Med detta yrkar jag bifall till Alliansens reservation och i övrigt till utskottets förslag i betänkandet. I detta anförande instämde , och (alla M) samt (C) och (FP). 84 (MP): Klimatet är dimensionerande för de beslut som jag som representant står för i trafikutskottet, och det är dimensionerande för vilken transport som ska vara på vilket ställe och vilket regelverk och vilka villkor vi ger de olika transportslagen. Men även om klimatet är det som ligger mig varmast om hjärtat delar jag den intention som låg bakom den förra regeringens tillsättning av utredningen om fossilfrihet på väg. har ett alldeles för stort oljeberoende. Vi är väldigt sårbara vid konflikter i andra länder eller när man använder energi som ett handelsvapen. Det borde man diskutera när man diskuterar andra åtgärder för att stärka försvar. Vi måste också minska sårbarheten. Både klimatet och ett minskat beroende av fossila bränslen talar för mer sjöfart. Då kan man undra: Hur hänger det ihop? De flesta båtar drivs ju med fossilt bunkerbränsle. Men det hänger faktiskt ihop, för energiåtgången vid sjöfart är väldigt liten. Det är ett formidabelt transportsätt om fartygen inte drivs på att köra onödigt fort. har en enorm fördel i form av en lång kust och väl fungerande hamnar. De flesta europeiska länder har anledning att vara väldigt avundsjuka på oss för det. När man färdas genom och ser pärlband av lastbilar som trängs på vägarna och som åstadkommer trängsel och olyckor och gör att privatpersoner har svårt att komma fram kan man tänka på hur geografi ser ut. Vi borde använda kusten mycket bättre än vad vi gör och vara ett föredöme för resten av . Men detta kräver att man ger rättvisa villkor och att man ger bra villkor. Jag tycker att det finns ett glapp i resonemanget från Alliansen här. Vi har enigt beslutat att målet för den svenska sjöfartspolitiken ska vara att vi har en svensk handelsflotta och att den tillförsäkras rimliga villkor. Men när man lyssnar på vad branschen själv anser vara rimliga villkor – till exempel i de debatter som har hållits i vartenda år åtminstone – hör man att de pratar om att man måste titta på hur villkoren ser ut för väg, järnväg och sjöfart. Det finns många utredningar som visar vilka kostnader respektive transportslag ger upphov till och vad man betalar in i skatt, farledsavgift, banavgift och så vidare. Då kan man jämföra vilket transportslag som täcker sina kostnader och var glappet är som störst mellan de kostnader man ger upphov till och vilken skatt man betalar in. Det är inget snack om att det är för långväga lastbilstransporter glappet är som allra störst mellan vad man betalar, i det här fallet framför allt bränsleskatt, och vad det kostar att upprätthålla vägar för transporterna. Vi kan också titta på olyckor, buller och trängsel – sjöfarten är ju outstanding i alla avseenden när det gäller att tillgodose näringslivets behov av transporter utan att vålla olägenheter för andra. Det man betalar är framför allt en farledsavgift, som går till att sköta . Skulle vi verkligen gynna sjöfarten skulle vi se till att även andra transportslag får betala de kostnader de ger upphov till, och det gäller framför allt lastbilstransporterna. Jag är väldigt glad över att vi i utskottet har kunnat vara så eniga kring denna gedigna granskning av sjöfartsnäringen och dess konkurrenskraft. Jag hoppas verkligen att den blir vägledande för hur vi resonerar och beslutar under hela mandatperioden, för den innehåller mycket klokt. Den förenar miljöaspekter med näringsaspekter, och näringsaspekter ger ju jobb om man behandlar dem rätt. Jag kan se att detta egentligen är själva essensen och grunden i det samarbetsregeringen bygger på, nämligen betoning på miljöfrågorna och Socialdemokraternas betoning på att skapa nya arbetstillfällen samt satsa på nyindustrialisering och det näringsliv som ligger i framkant. Sjöfarten skulle kunna ha en potential att göra mycket mer inom de här områdena. Då krävs det dock att vi från politiken levererar. Jag skulle vilja säga att det finns fyra punkter som det är helt nödvändigt att vi levererar på. Sedan finns det en bonuspunkt vi borde göra mer av men som kanske inte är helt nödvändig. För det första gäller det att så fort som möjligt införa en slitageskatt eller kilometerskatt för lastbilstransporter. Det skulle underlätta för att de som köper transporter använder vägen, järnvägen och sjöfarten till det den är bäst på. Det handlar om att hitta kombinationer så att lastbilstransporterna går till hamnen eller järnvägspotentialen. Den andra punkten handlar om att införa en tonnageskatt, och där har vi en utredning. Enligt de direktiv som fanns från alliansregeringen finansierar man tonnageskatten genom att dra ned på det sjöfartsstöd vi rödgröna en gång införde. Jag vill stanna lite vid just den aspekten. Jag minns när det infördes; jag var riksdagsledamot då. Då var man kritisk från Alliansen och sa att det inte fanns något värde för svensk sjöfart och att det inte spelar någon roll vilken flagga båtarna har. Det var Socialdemokraterna, som såg till att det sjöfartsstöd vi har infördes, vilket räddade sjöfarten undan den totala utflaggning som annars hotade i början av århundradet. krävs det dock mer. Jag står bakom förslagen om tonnageskatt och ämnar driva på så att vi kan införa den och förhindra ytterligare utflaggning. Den tredje punkten vi måste leverera på gäller kontroll av och sanktioner mot dem som inte sköter sig på sjön. Att vi har tuffare krav nu har självklart bejakats av , och det finns en bakgrund till detta – inte bara i form av de generella reglerna när det gäller försurning och annat som förbränning av fossila bränslen ger upphov till. är särskilt föroreningskänslig. Det är bräckt vatten och ett jättekänsligt ekosystem. Jag tycker kanske att tuffa krav borde gälla hela världen, men att man säger att och norra ska gå före är ganska rimligt mot bakgrund av hur känslig är. Om det då ska löna sig – och om man ska känna att de företag som anstränger sig för att satsa på metanol, LNG eller skrubber på befintliga metoder klarar kraven – måste man ha övervakning och sanktionsavgifter så att de som sköter sig inte blir utkonkurrerade av dem som inte sköter sig. Här har vi anledning att återkomma, och jag är glad att vi är överens i utskottet om att det är viktigt. Vi kan dra en direkt parallell till hur eniga vi har varit om att det ska vara rättvisa spelregler för vägtrafiken och att man inte ska kunna bedriva social dumpning eller annat. Motsvarande bör gälla på sjön. Den fjärde punkten jag tycker att politiken måste leverera på handlar om att underlätta för en övergång från fossila drivmedel – fossil bunkerolja, som helt dominerar – till förnybara bränslen. saknar vi tillräcklig kunskap för att veta exakt hur övergången ska gå till, i vilken utsträckning metanol ska användas och i vilken utsträckning LNG är en lösning. Vår gemensamma resa, när vi fick se vilka fördelar LNG hade, tror jag dock var någonting vi alla tyckte var ganska positivt och ville satsa på. Jag tycker inte att politiken bara ska luta sig tillbaka och säga att det här är näringens eget ansvar. Det finns EG-direktiv som handlar om att upprätta infrastruktur för förnybara drivmedel, både gasformiga och el. Det ska implementeras i lagstiftningen så snart som . Det är dags att vi tar nya tag och funderar på hur det där ska se ut samt vad kan göra. Den femte punkten, som kanske inte är obligatorisk men vore högst lämplig, är att satsa mer på forskning och utveckling. har varit relativt framgångsrikt när det gäller de EU-forskningsmedel som har att göra med sjöfarten. Vi har anledning att höja ambitionerna, men då krävs det att vi har en svensk sjöfartsnäring som tillsammans med oss kan utveckla den teknik framtidens fartyg bör använda. Det ska vara teknik som ser till att underlätta övergång från olika transportslag och utnyttja framför allt kusten mycket bättre än vi gör . Inför att vi ska se över den nationella planen med de 522 miljarderna till investeringar i infrastruktur och underhåll måste vi se till att sjöfarten får en betydligt mer framskjuten roll. är jämfört med både landvägen och järnvägen en mycket billigare och kostnadseffektivare lösning för stora transporter från norr till söder och i motsatt riktning. Kustsjöfarten kan lösa många av de problem vi står inför, men då måste vi ta den på allvar. Jag skulle vilja avsluta med att säga följande. Även om detta är politikens krav och vad vi borde leverera härifrån är det inte bara vi som ska ta ansvar för att sjöfartens potential utnyttjas på rätt sätt. Upphandlare har ett ganska stort ansvar, vilket många kryper undan. Det är dock till syvende och sist den som beställer en transport som avgör vilka arbetsförhållanden som gäller för dem som arbetar på sjön, vilka emissioner som kommer från sjöfarten och om man hanterar den rätt när det gäller hastighet och säkerhet. Jag hoppas på att upphandlarna sätts mer i fokus framöver, för till syvende och sist har även de ett mycket stort ansvar för att transporterna sker på ett sådant sätt att man inte underminerar för kommande generationer. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet och avslag på samtliga motioner. 85 (C) replik: Jag tackar för ett mycket engagerat anförande. Låt mig instämma i att klimat och miljö är drivkrafter för både och , oavsett transportslag. Hållningen att vi måste använda transportslaget sjöfart bättre delar jag. Sedan tyckte att det fanns ett glapp i Alliansens resonemang, herr talman, och därför vill jag ta upp en fråga som kanske är lokal men väldigt viktig för svensk sjöfart. Det gäller älv-förbindelsen. Ett fartyg som ska upp i passerar minst två broar. Den ena heter , och den andra heter . , som är plågsam när man springer Göteborgsvarvet, ska bytas ut. Den politiska majoriteten i , som har ansvar för detta, driver en linje att bron ska byggas med en så begränsad höjd att det allvarligt kommer att försvåra sjöfart genom upp i . Vi har tidigare hänvisat till att denna sjöfart motsvarar ett stort antal transporter med lastbil och järnväg. ingår i den lokala majoriteten i . Jag undrar på vilket sätt glappet kan illustreras mellan det tal som just höll i talarstolen i riksdag och det agerande hennes parti står för i andra stad, det vill säga att med kraft driva en politik som innebär ett försvårande för Vänersjöfarten och det transportslag vi båda talar oss varma för. 86 (MP) replik: är ett parti som i likhet med , tror jag, inte dikterar vad varenda lokalavdelning ska tycka. står miljökonflikter mot varandra. Den ambition som finns hos majoriteten i att man ska underlätta att transporter i första sker med kollektivtrafik och cykel och i mindre utsträckning med biltrafik för att klara klimatmålen är förståelig, och jag delar den. I detta fall delar jag dock delvis problembeskrivningen, att det finns en konflikt mellan denna ambition och ambitionen att använda optimalt för fartygstransporter. För min del väger ambitionen att få bort den klimatpåverkan som lastbilstransporterna utgör tyngre. Jag tycker att det är ett större hot. I det sammanhanget delar jag alltså sjöfartsnäringens synpunkter på hur denna förbindelse ska se ut för att inte förhindra passage till och från . Det betyder inte att Vänersjöfarten ska utgöra den enda godstransporten. Jag tror på ett transportsystem där väg, järnväg och sjöfart kombineras. Vi har investerat mycket i Ensoboxar för järnvägen och byggt upp med STAX för att klara tyngre järnvägstransporter. Det ska också användas. Jag förordar alltså kombinationen väg, järnväg och sjöfart. 87 (C) replik: Låt mig än en gång understryka att jag delar den syn anför på sjöfarten som ett mycket viktigt, utvecklingsbart och klimatsmart transportmedel. Men låt oss sätta oss in i ett medborgarperspektiv. Vilka förväntningar kan en människa ha som sätter sin tilltro till som ett engagerat parti i riksdag och i andra största stad, ett parti som är engagerat i miljö, miljöutveckling, klimatsmarthet etcetera? Ska hon tro på , som sjunger sjöfartens lov, vilket jag tolkar som ett förordande av en hög bro som inte förhindrar passage upp i ? Eller ska hon lyssna på lokala partiföreträdare i rikets andra största stad, som råkar vara den stad som har att förvalta en av inlandssjöfartens absolut viktigaste passager, och därmed bejaka ett hinder för att utveckla inlandssjöfarten mellan och ? Utvecklar vi denna sjöfart kan vi förvänta oss minskad trafik med ungefär 400 lastbilar och 15 långa tåg i en del av landet som plågas av mycket hård trafik och svår klimatpåverkan. Vilken del av är det rimligt att tro på, ? 88 (MP) replik: Jag är talesperson för transportfrågor i riksdagsgruppen och i . Vi anser att den ökade klimatpåverkan som lastbilstransporterna står för är ett av de största hindren för att nå målen om fossilfrihet och att få ett klimatneutralt . Det är därför en överordnad fråga. Låt mig problematisera den beskrivning som ger. Det är inte så att allt gods som ska till och från hamn ska gå via . Jag menar att kustsjöfarten kan användas mycket bättre än . Jag har själv studerat den feedertrafik som finns från till och från söderut. En del av det gods som ska ut och in från hamnen med större båtar och sedan ska ha en inrikestransport skulle kunna lastas om och gå längs kusten. Allt behöver inte gå via . Jag förstår den problematik som lyfter fram, men ibland står miljöfrågor mot varandra. är nog det parti som folk i allmänhet ska vända sig till om de tar miljön på allvar. I flera frågor har uttalat en målsättning men driver den inte. Till exempel gäller det rättvisa avgifter på transporter så som sjöfartsnäringen efterlyser och att införa den kilometerskatt på lastbilstransporter som många EU-länder har infört för att kunna få ett effektivare transportsystem. 89 (M) replik: Alliansen vill gynna sjöfarten genom att förbättra konkurrenskraften för den svenska sjöfarten. Vi talar om tonnageskatt, bemanningsregler och en del annat. Alliansen hade ett förslag som övriga partier i trafikutskottet hade kunnat ansluta sig till. Det gällde att ge regeringen i uppdrag att snabbt återkomma med förslag på en sjöfartsstrategi och hur man ska förbättra den svenska konkurrenskraften. Men Socialdemokraterna, var emot det, vilket var tråkigt. plan, som Socialdemokraterna är med på, verkar vara att försämra för lastbilsnäringen, det vill säga försämra lastbilarnas konkurrenskraft för att göra sjöfarten mer konkurrenskraftig. Ni vill ha dyrare bränslen och kilometerskatt, vilket beskrevs på ett bra sätt av trafikutskottets ordförande, miljöpartisten . Det är en dålig väg att välja att försämra lastbilarnas konkurrenskraft för att göra sjöfarten mer konkurrenskraftig. Låt oss inte glömma varför transporter genomförs. Det finns inget egenvärde i att transportera saker hit och dit, utan det handlar om den svenska industrins stora behov av att transportera sina produkter. Skog, malm och mycket annat ska transporteras. Då behöver vi fungerande transporter på både väg och järnväg och med sjöfart. Det är synd att ni väljer att ställa dessa transportslag mot varandra. Ja, vi ska utveckla sjöfarten. Den är bra på många sätt och miljövänlig. Men låt oss inte göra det genom att försämra konkurrenskraften för lastbilar, för i slutändan skadar det svensk industri och svenska jobb och därmed svensk välfärd. 90 (MP) replik: ingår i ett regeringssamarbete med Socialdemokraterna. Det innebär att vi förutom att ha ett ansvar för miljön, som ligger våra hjärtan närmast, känner ett visst ansvar för ekonomi. Utgiftsområde 22, som vi hanterar, omfattar 50 miljarder . Jag har respekt för att det är en stor andel av skattebetalarnas pengar. Närmare 10 miljarder går till underhåll av vägar. Det finns ett tydligt samband mellan volymen av lastbilstransporter och slitage på väg. Vi känner ansvar för att vägsystemet ska hållas farbart i hela landet för de människor som behöver färdas där. För att kunna klara det till rimliga kostnader behöver kustsjöfarten ersätta en del av lastbilstransporterna. Att man måste låta lastbilar betala vad de kostar har , , , , och flera andra EU-länder insett. I används dessa pengar för att hålla järnvägen i bra skick. Det är en utmärkt modell, och det är tråkigt att Alliansen inte kan ansluta sig till det som händer i resten av . 91 (M) replik: Politik är som allra bäst när tydligheten är så slående som i denna debatt. Regeringspartierna och Socialdemokraterna deklarerar tydligt att de avser att stärka sjöfartens konkurrenskraft genom att försämra för lastbilarna. Det är bra att debatten är så tydlig, för det gör att människor kan skapa sig en uppfattning om vilken politisk väg som är rätt och rimlig att gå. Låt mig berätta att det finns en hel del skillnader mellan de länder som trafikutskottets ordförande beskriver. är ett till ytan relativt litet land med andra utmaningar och förutsättningar. är ett något större land som ligger i mitt och där mycket trafik passerar. är ett vidsträckt land i utkant med långa avstånd att överbrygga. Att anamma den politik som fungerar i små länder eller i länder i och försöka använda den som en modell för att utveckla kommer att leda väldigt fel. Vi är därför emot det som regeringen vill införa, såsom kilometerskatter, högre bränsleskatter och så vidare. Det är fel väg att gå. Som jag sa: Om man försämrar för lastbilarna flyttar man inte bara över transporter till sjöfarten, utan man ser till att en hel del transporter aldrig blir av. Svensk industris konkurrenskraft drabbas alltså. Det blir mindre av skog, malm, färdiga produkter och lastbilshytter från . Det blir mycket mindre som kommer att transporteras därför att ni försämrar svensk konkurrenskraft genom att göra transporterna dyrare. Det är fel väg att gå. Låt oss i stället förbättra möjligheterna för den svenska sjöfarten. 92 (MP) replik: Jag vill erinra om att vi nu debatterar sjöfartsnäringen. Inledningen har varit att vi ska utnyttja sjöfartens potential mer. Jag tror inte att svenskt näringsliv mår sämre av att tungt gods går från norr till söder vattenvägen i stället för på väg och järnväg. Det mår miljön, ekonomin och jobben bra av. De slutsatser som finns i den rapport jag håller i står alla partier i utskottet bakom. Det finns ingenting att gräla om när det gäller det. Jag tycker däremot att det är väldigt tyst från Alliansen om hur man ska underlätta övergången till förnybara drivmedel inom sjöfarten. Varför kan man inte använda en sund marknadsekonomisk princip, att den som skitar ned ska betala för sig? Internalisering av externa kostnader heter detta i den nationalekonomiska retoriken. Det står för, och det borde partier med borgerligt ursprung också göra. Jag drar mig inte för tillkännagivanden från trafikutskottet när det finns anledning till det. Vi har stor integritet i utskottet. Men att regeringen ska åstadkomma det som alliansregeringen inte gjorde tycker jag kanske är att ta i lite. Jag vill ge regeringen en chans att göra färdig den maritima strategi som man har påbörjat. Om regeringen inte levererar kan jag nog ansluta mig till ett tillkännagivande, men regeringen måste ha en fair chans att uträtta sitt arbete utan att jagas av tillkännagivanden. 93 (FP) replik: Jag ska ta upp det som nämndes avslutningsvis, nämligen behovet av ett tillkännagivande och att man vill ge regeringen en chans att fullfölja sitt arbete. Det kan man kanske tycka låter rimligt, men eftersom tillhör ett av de partier som sitter i den så kallade samarbetsregeringen kan man konstatera att allianspartierna valde att fullfölja sitt krav på ett utskottsinitiativ om en tydlig riktlinje till regeringen om arbetet därför att vi i utkastet till en nationell maritim strategi inte kunde identifiera sjöfarten nämnvärt, nästan inte alls. Om man med tydlighet hade talat om de villkorsförbättringar som vi diskuterade tidigare hade vi kanske kunnat inta en annan hållning. Jag tror nog att kan dela min uppfattning att man när man tar del av utkastet ser att sjöfarten är väldigt lite berörd, om ens alls. Vi kanske kan få en liten kommentar om det. Vårt krav var egentligen att regeringen skulle återkomma och redovisa hur man specifikt tänkte kring sjöfarten och hur man tänker jobba med den. Vi är överens på de flesta punkter när det gäller hur vi ska jobba vidare. Kan vi få en kommentar från om hur hon ser på utkastet till en nationell maritim strategi – känns det verkligen tillfredsställande? 94 (MP) replik: Jag kan delvis dela uppfattningen att det var ett magert dokument vi fick på vårt bord i trafikutskottet. Men jag närvarade vid det maritima möte i som också bevistade och hörde där ministern skissera hur man tänker ta itu med detta. Det som är lite nytt och som skiljer en maritim strategi från ett dokument som enbart handlar om sjöfarten som näring är att man ska försöka integrera skötseln av vårt hav och vår kust och turistaspekter rörande vad som händer längs havet med forskning. Detta är ett mycket större och mer avancerat grepp än att bara se till sjöfarten som näring. Men jag tycker att vi i trafikutskottet ska kunna förvänta oss både och. Jag har förhoppningar om att det ska levereras. Annars hade jag anslutit mig till kravet på ett tillkännagivande. Jag tycker inte att den tid som har gått sedan regeringen tillträdde fram till nu motiverar att man är otålig och säger: Varför har ni inte gjort klart det som den förra regeringen hade på sig att göra? Jag tycker att regeringen ska få en chans till att leverera. 95 (FP) replik: Det var egentligen inte det kravet som ställdes i vårt förslag till tillkännagivande. Vi ville att regeringen ska återkomma med en redogörelse för hur man tänker jobba vidare med en nationell sjöfartsstrategi. Vi i tycker att det är viktigt att vi har en maritim strategi med ett brett anslag och att sjöfarten är en del av det. Som jag nämnde i mitt anförande finns det en stor potential på många områden i anslutning till havet så att vi på ett uthålligt och hållbart sätt kan utnyttja det som en resurs. En annan del av diskussionen är att vi ibland tenderar att diskutera ett transportslag i taget. Hela vårt arbete är lite stuprörsmässigt på det sättet. Som nämnde i sin replik måste vi se det transportslagsövergripande. Jag vill ansluta mig till det som nämnde. Till syvende och sist måste vi utveckla varje transportslag optimalt. Precis som han sa är det när allt kommer omkring någon som måste betala transporterna. Det är inte bara det att de är lika dyra, utan de kan faktiskt bli så dyra att ingen kan utnyttja dem. Svenskt näringsliv förlorar sin konkurrenskraft. Det är en annan sak vi måste ta med i beräkningen. Vi hade en liknande diskussion om tyngre och längre fordon. Från sjöfarten har man sagt att om man tillåter längre och tyngre lastbilar kan det mycket väl gynna sjöfarten i och med att man kan köra olika typer av containrar när man når vissa punkter. Det är tydligt att saker och ting hänger ihop. Jag tror att i grunden kan dela den uppfattningen.