prot · H20975 · 2015-03-19 00:00:00 — Det är det som gör det lite komplicerat, och det är därför man kanske får ta lite extra tid, ställa frågor och peka på det. Ställer upp på det de själva har föreslagit i – att det ska vara frivilligt? Om de stöder Lavals agerande i den här frågan och vill att det ska vara enklare än det som finns förklarat i betänkandet, hur ska det gå till? 133 (SD) replik: Det var trevligt att lyssnade på vad jag sa den här gången. Det har inte alltid hänt vid tidigare tillfällen. Det ska vara enklare, ja. Det är möjligt . Men det finns fortfarande krav, vilket det är fullt rimligt att ställa på de flesta företag, att de anställda ska ha antingen kollektivavtal eller kollektivavtalsliknande villkor. Dock ska man komma ihåg att detta krav innebär att man måste genomgå ett visst antal prövningar innan man kan få lönebidrag, innan man kan få det här till stånd. Det vi anser är alltså att det ska vara enklare. Man kanske ska kunna följa upp i efterhand eller göra tydligare granskningar efter hand. Man ska se över vad man kan göra, vad man kan vidta för åtgärder för att inte en del av arbetsmarknaden ska vara stängd för dem med funktionsnedsättningar. Hur man än vrider och vänder på det finns det ett antal – ganska många – små företag som inte har kollektivavtal som de kan visa upp direkt och säga: Det här är det tecknande vi har. De måste genomgå en prövning för att visa att de har likvärdiga villkor. Alla de här företagen får då väldigt svårt att anställa någon med lönebidrag eftersom de inte kan veta det i tillräckligt god tid. Det här går helt i linje med exempelvis vårt förslag om att lönebidragen ska knytas till personen och inte vara någonting som man söker i efterhand. Det handlar helt enkelt om att öppna upp arbetsmarknaden för personer som redan har en svår situation på arbetsmarknaden. Det ska vara lättare att få de anställningarna. Sedan ska man givetvis granska och följa upp att det är goda villkor, men det är en annan sak. 134 (S) replik: Jag kan berätta för att jag inte bara lyssnar på vad hon säger. Jag läser också noggrant vad partiet skriver i sina förslag, och det är det som jag debatterar här . Läser man noggrant ser man att det står i er reservation: ”måste den arbetsgivare som anställer en person med lönebidrag ha kollektivavtal eller motsvarande.” Det vänder ni er alltså emot, och så vill ni att vi ska besluta att regeringen ska vidta åtgärder för att mindre företag som inte har kollektivavtal ska kunna använda sig av lönebidragsanställningar. Det är så klart uttryckt, herr talman, att det inte går att missförstå. Det går inte ens att försöka snirkla in på det sätt som försöker göra nu för att blanda bort korten. Jag tolkar svar på min fråga om hur det ska bli enklare som att hon säger: Ja, man ska visserligen kanske kunna ha kollektivavtalsliknande förhållanden, men man ska inte visa det. Det är klart att är det så man vill förenkla det, då kan man säga så här: Vi ställer krav på att alla ska ha körkort i trafiken, men man ska inte behöva visa det. Det är ju intressant. Man skulle spara in del på trafikpolisen, herr talman, men det är såklart ingen hållbar eller realistisk ståndpunkt. Om ni faktiskt tycker det ni skriver går det inte att tolka det på något annat sätt än att ni inte vill ha kollektivavtalsliknande förhållanden. Annars får ni skriva på ett annat sätt, . Ni kan inte skriva på ett sätt och sedan försöka rätta till det i efterhand. Då får ni säga: Hoppsan! Vi har gjort fel. Det är ett misstag. Vi tar tillbaka det och återkommer med en genomtänkt politik. 135 (SD) replik: Uppenbarligen har vi gjort ett fel. Uppenbarligen måste vi använda lättläst svenska framöver. Nej, det är inte samma sak, . Om man läser reservationen som du själv precis citerade ser man att det vi menar är att det ska vara enklare även för små företag som inte har kollektivavtal – inte för dem som inte har kollektivavtal eller motsvarande. Det står ingenstans att vi inte står bakom att motsvarande ska räcka. Däremot konstaterar vi att det här kravet gör det svårare för de små företag som inte direkt kan visa upp ett kollektivavtal utan måste gå igenom en större granskning för att säkra att de kan visa upp att de har motsvarande villkor. Det gör det svårt för dem att över huvud taget öppna upp för att erbjuda de här anställningarna och få ett lönebidrag på köpet. Det skapar en tveksamhet och en svårighet att våga anställa. Givetvis ska kraven gälla. Givetvis ska granskningar ske. Givetvis ska man säkra att de företag som får lönebidrag också har minst motsvarande villkor. Men det bör kunna bli enklare. Det enda vi uttrycker är att det ska vara lättare. Det ska öppnas upp för att de företag som inte har kollektivavtal – inte kollektivavtal eller motsvarande utan kollektivavtal, punkt – ska få det lättare att också kunna ta del av lönebidraget. 136 (S) replik: Jag tror inte att klarar att krångla in sig mer. Vi får se om hon lyckas ta sig tillbaka till stolen efter det här anförandet. Det ska alltså vara krav på kollektivavtal eller motsvarande, men det är för krångligt att visa att man har det, så därför kan man inte ställa det kravet, men givetvis ska det finnas. Det är konklusionen av det säger. Vem som helst som lyssnar eller läser kan förstå att detta inte hänger ihop. Vad som också är viktigt att framhålla är att detta inte bara är ett misstag utan en tendens. I varje betänkande som rör arbetsmarknad attackerar kollektivavtalen, löntagarna och fackföreningarna. De attackerar den svenska modellen och allt det som har byggt starkt. Det gör de konsekvent och genomgående, och det är väldigt bra att vi kan få visa detta i riksdag. Vi ska fortsätta diskutera, debattera och informera svenska väljare och löntagare om den löntagarfientliga politik som och hennes parti står för. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) § 10 Kultur och fritid för barn och unga Kultur och fritid för barn och unga betänkande 2014/15:KrU5 Kultur och fritid för barn och unga 137 (M): Kultur- och fritidsaktiviteter för barn och unga är väl alla partier överens om att det är viktigt att det kommer alla till del, oavsett vilken bakgrund man har eller familjers möjligheter. Jag tänker ta upp två reformer som den tidigare alliansregeringen har genomfört och som har varit bra i det syftet. Jag vill prata om den enskilt största statliga satsningen på barn- och ungdomskultur, en samverkan mellan skola och professionella kulturaktörer, nämligen Skapande skola. Initiativtagare till detta var 2008 dåvarande kulturministern . har Skapande skola byggts ut och omfattar förskoleklass till årskurs 9. Under innevarande år har av alla kommuner i sökt Skapande skola-pengar. Det har kommit in 400 ansökningar, varav 102 är från friskolor. Skapande skola nådde också föregående år av alla elever. Huvuddelen av detta är skapande verksamhet. Det är bild, form, skrivande, berättande och så vidare, där eleverna skapar något tillsammans med en kulturaktör. Det är inte bara detta som är det fina. Den andra poängen med Skapande skola är att av stödet går direkt till arvoden till kulturutövare. De kan alltså arbeta och få ersättning för det de är utbildade till. Jag återkommer till när jag berättar om vår reservation, som jag kommer att yrka bifall till. En annan viktig reform som Alliansen genomförde trädde i kraft . Jag tänker på fritidspengen. Det är en peng på per barn och år som ges till familjer med svag ekonomi, familjer som lever på försörjningsstöd, och som ger en möjlighet för alla barn att delta i någon slags fritidsaktivitet. Det kan vara ensemblespel eller fotboll – man väljer själv vad man vill göra. Om man läser vad Socialdemokraterna och regeringen vill förstår man att de inte gillar fritidspengen. Av budgetpropositionen framgår att de hellre vill lägga pengar på den kommunala , dit de vill anslå 400 miljoner, och sänka terminsavgifterna med per termin. Det ger inte alls samma stöd som fritidspengen, menar jag. Med Socialdemokraternas förslag kan man inte välja vad man vill. Man måste välja för att få del av avgiftssänkningen. Man sänker också avgiften för alla, även – vilket jag tycker är tokigt – i min hemkommun , där det är väldigt privilegierade barn som bor. De är priviligierade så till vida att de flesta föräldrarna har ett arbete att gå till. De har alltså större möjligheter att betala för barnens fritidsaktiviteter. Men Socialdemokraterna väljer att slå ut det på alla kommuner och lägga ut för varje elev som går i i stället för att ge stödet direkt till dem som behöver det mest. För en familj med försörjningsstöd som har två barn, en pojke som vill spela fiol och en flicka som spelar fotboll, innebär det att de får stöd bara för den som väljer fiolen. Flickan som väljer fotboll har ingen möjlighet att få stöd, vilket blir väldigt tokigt. Med fritidspengen får alla möjlighet att välja det de vill. Kultur och fritid för barn och unga Jag återkommer till vår reservation. Det finns en reservation i ärendet från , , som jag vill yrka bifall till. Där säger vi att vi vill utöka Skapande skola till att även omfatta gymnasiet. förslag i betänkandet anser man att gymnasiet är en frivillig skolform. Då förstår jag att man gör sin satsning på i stället. Vi menar dock att gymnasiet är än viktigare, eftersom man då kanske har slutat helt med att spela eller utöva någon form av fritidsaktivitet. Då är det viktigt att Skapande skola även kommer gymnasiet till del, så att man nås av kulturverksamhet och tillsammans kan få utöva sådan verksamhet. Det är också bra med den gemenskap det skapar mellan elever, liksom det är bra ur integrationssynpunkt. Därför yrkar jag bifall till Alliansens reservation. 138 PER LODENIUS (C): var jag med i ett panelsamtal tillsammans med ordförande . Bland annat talade vi om jämställdheten i idrotten och ungdomars, både pojkars och flickors, möjlighet och förutsättningar att utöva sin idrott. Jag tänker på till exempel ridsporten, där av utövarna är tjejer. Men som min partikamrat påpekar i sin motion går kommunala bidrag till idrottsanläggningar betydligt oftare till sporter som i större utsträckning utövas av pojkar. Ur ett jämställdhetsperspektiv är det viktigt att lyfta och satsa också på idrotter där tjejer är i majoritet, som ridsport. är också jämställdhet ett av de viktigaste områdena man arbetar med. Det gäller också Kommuner och Landsting, som genomför utbildningar inom bland annat området kultur och fritid som syftar till att leda till och styra mot hållbar jämställdhet. Det är bra att jämställdheten vad gäller pojkar och flickors idrottande och fritid uppmärksammas. Mycket arbete görs inom detta område. Vi kan också se allt fler resultat från det arbetet. Men vi kan också konstatera att det finns mer att göra. Än är i alla fall inte jag och nöjda. De musik- och kulturskolor som finns runt om i vårt land är viktiga aktörer för barns och ungdomars kulturskapande. Den svenska musik- och är . Den styrs av kommunala beslut och bedrivs med kommunala resurser och avgiftsintäkter. Metoderna att förmedla och inspirera till musik eller andra konstarter skiljer sig från kulturskola till kulturskola – som orkesterskolan i , där barn redan från början spelar i orkester, innan man ens lärt sig instrumentet på riktigt, eller i , där man kan få undervisning i muntligt berättande och i kreativt skrivande. I kommun, min hemkommun, kan man välja mellan den kommunala , , och den fristående verksamheten . Musik- och kulturskolorna ser alltså olika ut i olika kommuner, vad gäller både struktur och verksamhet. Ansvaret för musik- och kulturskolorna ligger alltså hos kommunerna, och verksamheten ser olika ut i olika kommuner. Man har valt olika modeller och olika innehåll. Friheten att skapa sin egen kulturskola har också gett goda resultat. Om man alltför mycket skulle likrikta kommunernas musik- och kulturskolor skulle det vara förödande för utvecklingen. Kultur och fritid för barn och unga Kommunernas historiska möjlighet och frihet, att utveckla verksamheten, det kommunala självstyret, är en viktig del i kulturskolornas framgång. Det är självklart viktigt att lära sig av hur andra kommuner gör och också att samarbeta för en ännu bättre utveckling och en ännu bättre musik- och kulturskola. Här gör också Smok, , en mycket viktig insats. Skapande skola är en annan viktig insats för barns och ungdomars möjlighet till kontakt med kultur och att få utöva kultur. Att få ta del av kultur, men kanske ännu mer att få utöva kultur, ger otroligt mycket tillbaka. Men det är inte bara det kulturella skapandet i sig som utvecklas när ett barn eller en ungdom får möjlighet att ta del av kultur och skapande. Oberoende av om det handlar om att skriva, måla, dansa eller spela musik eller om det handlar om något annat kulturellt uttryck utvecklas individen på många sätt. Att få utveckla sin talang i en kulturell verksamhet stärker barnets tro på sig själv och förståelse för andra. Utvärderingar av Skapande skola visar bland annat på hur barns och ungas delaktighet och inflytande utvecklas när kulturen får ta plats i skolan. Det bidrar också till ett förbättrat samarbetsklimat på skolorna, och elevernas självkänsla och självförtroende stärks. Det är något som jag själv kunde se i de klasser och på de skolor där jag hade förmånen att få jobba med dans- och sånglekar. Jag fick till exempel se hur dansen förde samman träningsskoleklassen med mellanstadieklassen och hur de mobbningstendenser som funnits tidigare efter bara några få danstillfällen försvann och byttes mot kamratskap. Och jag tänker på den mobbade killen, som efter tre danstillfällen hade blivit tjejernas favorit och vunnit killarnas respekt, då han var den, enligt tjejerna, som bäst kunde dansa i takt. Jag är övertygad om att många av de professionella kulturarbetare som genom Skapande skola har fått möjligheten att utveckla sig själva och sitt arbete och inte minst eleverna i skolan har liknande berättelser att dela med sig av. En viktig aspekt på är också att den breddar arbetsmarknaden för professionella kulturarbetare. Kultur är viktigt – så är det bara. Vad man kan konstatera är att både kulturskolorna och Skapande skola är mycket viktiga för barns och ungdomars möjlighet att delta i och ta del av kultur av hög kvalitet. Men det får inte bli en sammanblandning av dessa två. De är alltför viktiga var för sig. är otroligt viktig som en arena som ger möjlighet för barn och ungdomar att utvecklas inom sitt eget valda kulturella uttrycksområde. Frivilligheten och intresset från elevens sida är viktiga innehåll. De professionella lärarna stöttar, hjälper och lotsar den enskilde eleven. Just att eleven själv har valt att gå i är viktigt. Det är intresset som har styrt valet man har gjort. I , som är sprungen ur en centerpartimotion, får alla elever i en klass uppleva och delta under ledning av professionella kulturskapare. får dessa kulturskapare, som jag har sagt, både en möjlighet att utveckla sitt konstnärskap och en möjlighet till inkomst. Just mötet mellan eleverna och den professionella kulturskaparen, som kanske inte annars skulle hamna i detta möte, är en kärna i Skapande skola. Mötet sker under skoltid och är obligatoriskt för alla elever. Skapande skola är en unik satsning som måste få fortsätta att leva och utvecklas under sina egna villkor. Nästa naturliga steg är att också gymnasiet får ta del av Skapande skola. Kultur och fritid för barn och unga och Skapande skola är två skilda verksamheter. Båda är lika viktiga, men de har olika och unika uppdrag. Jag vill med det yrka bifall till reservationen. 139 (FP): Mina allianskamrater har på ett förtjänstfullt sätt beskrivit och talat om innehållet i betänkande KrU5. Från sida vill jag peka på några viktiga detaljer och delar som betänkandet berör och som dess helhet faktiskt kan vara en viktig motkraft till. Det är delar som vi gemensamt behöver arbeta vidare med. Jag ska ta min utgångspunkt i internet. Internet är en fantastisk infrastrukturell revolution, som har kommit att förändra vårt sätt att vara och umgås i grunden. Men nätet har också blivit den nya skådeplatsen för ohämmat hat, skrupelfri mobbning och personförföljelser utan någon som helst gräns. På nätet kan vi gömma oss bakom alias och anonymitet. När det gäller det här kan faktiskt kulturen, framför allt kulturen för barn och unga, i bred bemärkelse vara en motkraft. För nästan exakt begick en 13-årig flicka självmord i Kumla. Hon hade blivit mobbad och förföljd på nätet. Det bidrog antagligen till att hon tog sitt liv. Det är relativt ovanligt att så unga personer tar livet av sig. Men i åldersgruppen 15–19 sker det minst ett självmord i . Det sker ett försök till självmord i den här åldersgruppen . I åldersgruppen 15–44 vet vi att självmord är den vanligaste dödsorsaken. I olika organisationer som arbetar med att ta emot samtal från utsatta barn och ungdomar finns det volontärer – jag har kontakt med rätt många av dem. tar de emot hundratals telefon- och chattsamtal från unga som mår mycket dåligt psykiskt. av de hjälpsökande uppger i undersökningar att de har självmordstankar. Ett vanligt samtalsområde är just mobbning. De allra flesta vittnar om hur mobbning har skadat dem för livet. Motionen om mötesplatser på nätet är därför en väldigt viktig motion. Det stora flertalet självmord går faktiskt att förebygga. 13-åringens liv hade kunnat räddas – det är jag helt övertygad om. Det är inte fruktbart att stå här och peka ut någon enskild aktör som ansvarig. Skolan har naturligtvis en nyckelroll. Men vi har också alla ett gemensamt ansvar. Kulturen – genom Skapande skola, musik- och och meningsfulla fritidsaktiviteter av alla de slag – är en viktig framgångsfaktor i grunden, inte ett lullull ovanpå. Jag är helt övertygad om att flera åtgärder behövs för att rädda liv. Kultur och fritid för barn och unga Många skolor har ett genomtänkt program mot mobbning, men ofta ligger fokus på mobbning i det fysiska rummet. I takt med att mer och mer av vårt liv och umgänge sker på nätet måste också mobbningsprogrammen arbeta mer med situationer på nätet, precis som så förtjänstfullt tas upp i det här betänkandet. Vår värdegrund för hur vi beter oss mot varandra måste anpassas till dagens realitet. Som människor i det fysiska rummet har vi utvecklat sociala koder som anger vad man får säga och vad man får göra. Och man tar ansvar för sina handlingar. Internet tycks delvis ha satt denna värdegrund ur spel genom att möjliggöra anonym kommunikation med miljontals mottagare på en gång. Skolan, föräldrar och kulturarbetare måste arbeta medvetet med att ange ramarna för hur man agerar på nätet. Det handlar inte om att förbjuda unga att besöka vissa sajter – det gör de ändå – utan det handlar om att visa på platser, att prata med dem om vad man får säga och vad man får göra och att ge dem goda alternativ. En avgörande faktor för en god psykisk hälsa är goda relationer mellan barn och föräldrar. Vi som föräldrar behöver utveckla vår förmåga att kommunicera med barnen och fånga upp signaler på ohälsa, till exempel att ett barn mobbas eller att ett barn mobbar. Olika former av föräldrastöd är grundläggande viktigt. Det gäller också möten med vuxna i goda situationer, som till exempel Skapande skola ger uttryck för. Det psykosociala stödet i skolan är centralt. Alla skolor måste ha tillgång till en skolkurator. Skolpersonalen, i synnerhet lärare, behöver tränas i att se tecken på ohälsa. Och det behöver komma in fler professioner i skolan, till exempel genom Skapande skola, som kan hjälpa till. Ja, det behövs mycket mer kunskap om vad som orsakar psykisk ohälsa och självmord. En pekade ut att det krävs kraftfulla satsningar på forskning i . Det är bara att hålla med. Varje självmord är en katastrof. Vi kan alla med gemensamma krafter förhindra dessa tragiska och onödiga dödsfall. Med detta, herr talman, vill jag yrka bifall till Alliansens gemensamma reservation under punkt 4 samt i övrigt bifall till förslaget i betänkande KrU5. 140 (KD): ”vet jag vad jag ska hålla på med när jag blir vuxen! Jag ska hålla på med film och sånt!” Så sa en elev som kommit i kontakt med alliansregeringens succésatsning Skapande skola. Läraren berättade att den eleven hade haft svårt att fokusera. Men när klassen började med ett filmprojekt levde eleven upp som aldrig förr, visade organisationsförmåga och samarbetsvilja och fick en större tilltro till sin egen kapacitet. hjärtefråga Skapande skola har tagits emot väl av kulturskapare, elever och lärare. I korthet går satsningen ut på att professionella kulturskapare och skolan samarbetar för att långsiktigt integrera kulturella uttryck i skolans arbete. Vi anser att Skapande skola är ett utmärkt sätt att låta barn och ungdomar få kontakt med kulturen. Vi lutar oss mot forskning som visar att barn som tidigt och regelbundet har kontakt med kulturell verksamhet får en större förmåga att känna igen och uttrycka sina känslor. Den förmågan är avgörande för att förstå andra människors känslor och att känna empati. På så sätt utvecklas också barnets kognitiva förmåga. Kultur och fritid för barn och unga Grundskola och förskoleklass får till Skapande skola-aktiviteter. Detta gäller oavsett om det rör sig om friskolor eller kommunala skolor och oavsett vilken bakgrund och vilka förutsättningar eleverna har. När Myndigheten för kulturanalys publicerade en första utvärdering visade det sig att av de utbetalade medlen användes till löner för kulturskapare, något jag självfallet välkomnar. Visserligen är det barnen som står i fokus för denna reform, men att våra kulturskapare har fått ytterligare arbetstillfällen är något som vi alla ser värdet av. I vår reservation i dagens betänkande skriver vi att Skapande skola utgör kärnan i Alliansens kulturpolitik. Detta är knappast någon överdrift. Tillgängligheten till kultur har i och med detta ökat dramatiskt, vågar jag påstå. Vår linje är att reformen borde byggas ut till att också gälla gymnasieskolan, som det står i reservationen och i den tidigare motionen. Detta skulle ytterligare öka såväl ungdomars tillgång till som delaktighet i kulturlivet. Jag beklagar att den sittande regeringen inte tycks se värdet i det. Alla barns och ungas rätt till kultur är en prioriterad fråga inom kulturpolitiken. Så står det i betänkandet. Och omfattande insatser görs också för att kultur i olika former ska vara tillgänglig för barn och unga. har barn och unga upp till fri entré till de statliga museerna, inklusive , i och . Socialdemokraternas och prioriteringar för kultur för barn och unga känns något dunkla och otydliga, tycker jag. De vill via statsbidrag sänka terminsavgiften till den kommunala kultur- och med . vill de ta bort fritidspengen för barn i de familjer som har det sämst ställt. Den är på , och det är ett mycket träffsäkert stöd till barn i familjer med försörjningsstöd. Vad är logiken i att ta med ena handen och ge med den andra? Kontentan blir ju att de barn som verkligen behöver ökade resurser skulle få mindre till kulturutövande med regeringens politik än vad de får . Så är det ju. Det är lätt att räkna efter. Den rödgröna regeringen vill hellre smeta ut pengar vare sig mottagaren behöver dem eller inte. De vill värna bidragssystem, vi vill värna människor. Jag har en praktikant här i , och när han fick höra om detta sa han spontant: ”Men detta är ju rena rama omvända .” Hela idén med fritidspengen utgår från vetskapen om att barn som växer upp i ekonomiskt utsatta familjer inte deltar i organiserad fritidsverksamhet i lika stor utsträckning som andra barn. Det är därför som reformen genomfördes. Därför införde vi fritidspengen, som riktar sig till just barn i hushåll med försörjningsstöd för att de ska kunna vara med i en idrottsklubb, gå i musikskola eller delta i annan fritidsverksamhet. Socialdemokratiska företrädare har sagt att vi pekar ut fattiga barn med fritidspengen.