prot · H20970 · 2015-03-11 00:00:00 — Det handlar nämligen både om hur vi ska tydliggöra vem som har ansvaret för våra veteraner, såväl militära som civila, och om hur vi i det här landet ska bygga upp ett som svarar mot de speciella problem som våra civila och militära veteraner har. Jag kan försäkra om att det inom ramen för ett nationellt eller en nationell veteranmyndighet kommer att finnas en mängd olika nivåer man kan lägga sig på och olika dellösningar man kan finna. Det finns också skäl att påpeka att alla de berörda myndigheterna satt med i den utredning som lämnade förslaget om en nationell veteranmyndighet. Både Försvarsmakten och alla de civila myndigheter som skickar civila tjänstemän utomlands var med, och alla var helt överens. Det finns inga avvikande meningar eller särskilda yttranden i utredningen. De har alltså, som jag ser det, tagit ställning i stora delar. Jag har dock respekt för den remissrunda som pågår. Den ska naturligtvis slutföras. 147 (S) replik: Det är som sagt positivt att vi är överens om att frågan är viktig, men vi har olika syn på hur den ska hanteras. Vi tycker att den ska hanteras som en helhet, och detta innebär ändå att peka ut en specifik fråga. Dessutom står det i utredningen om en veteranmyndighet medan det i tillkännagivandet står om ett veterancentrum. Det tycker jag gör att det blir lite otydligt. Det är jättebra att man i hade med olika positioner och lyssnade, men faktum är att remissrundan pågår just nu och att den slutförs först . Därför tycker jag att det är oerhört problematiskt att man väljer att föregå remissrundan och tvinga igenom det här sakspecifika beslutet – för det är vad det är – i stället för att hantera detta som en helhet. 148 (M): Som ny i försvarsutskottet har man givetvis stor förståelse för den problematik som finns i den stora omställning som har skett. Jag har själv varit försvarsanställd , och jag har sett den problematik som finns i en så stor myndighet – en av absolut största. Att göra en grundläggande omställning av personalförsörjningen får såklart verkningar i organisationen. Vi kan se att det som har hänt , när vi har gått från en pliktarmé till en frivillig armé, har medfört konvulsioner. Jag tror att vi ska vara ärliga med att det har inneburit att vi kanske har tappat fart på andra områden. kan man väl konstatera att vi nu har sällat oss till de västerländska demokratiernas modell, där man inte har en plikt att tjänstgöra i armén under fredstid. I stället är det frivilligt. Vi ser även att frivilligorganisationer på olika sidor i försvaret klarar sig väldigt bra. Vissa frågor om Försvarsmaktens personal Jag tror dock att det finns ett fortsatt arbete att göra när det gäller personalrekryteringen. Vi moderater har listat ett antal åtgärder som jag tror att vi i Alliansen i stor utsträckning är överens om. Vi har exempelvis tittat på det här med tjänstgöringspremier och utbildningspremier, vilket finns i många västerländska länder. Vi ser att många soldater lämnar sin tjänstgöring innan kontraktstiden är slut, och man gör det för att man vill gå till utbildning eller för att man blir erbjuden jobb. Jag tror att vi genom olika incitamentssystem kan göra det enklare att fortsätta till slutet av tjänstgöringsperioden. Vi tror också att vi behöver hitta nya vägar för att kombinera utbildning med en militär tjänstgöring. På samma sätt som i många andra länder kan man exempelvis studera på deltid och i arbetet validera sin utbildning. Vi vet att Försvarsmakten är en duktig utbildningsorganisation, och vi vet att många färdigheter kan användas civilt. När det gäller såväl maskin- och förarutbildningar av olika slag som sjukvård och olika teknikutbildningar är det kunskaper som är efterfrågade även på den civila sidan. Här måste Försvarsmakten och de utbildningsanordnare som finns utanför försvaret bli bättre på att hitta en samordning. Jag tror även att vi behöver titta på de kontrakt som skrivs. Vanligtvis funderar man i slutet av en tjänstgöringsperiod självklart på vad som ska hända sedan – hur sker övergången från det militära till det civila? Vi ser att många väljer att hoppa på ett jobb eller studier i slutet av en tjänstgöringsperiod. Givetvis måste Försvarsmakten bli bättre på att hitta vägar emellan, och jag tror att vi skulle kunna hitta sådana om man från Försvarsmaktens sida kunde erbjuda former av utbildning parallellt med den militära tjänstgöringen. Det finns även andra länder som har förslag vi gärna vill titta mer på och som handlar om hur man kan ge utbildningspremier eller möjlighet till andra kostnader som finns i samband med studier. I den här situationen tror jag också att man inte ska tänka som vi kanske vanligtvis gör, nämligen att studier handlar om högre utbildning. Det är många soldater som går in i Försvarsmakten just för att arbetet i huvudsak inte är teoretiserat. Det ska vi ha respekt för. Det finns också delar i tjänstgöringen där organisationer bland frivilliganställda beskriver att de ekonomiska villkoren inte alltid är sådana att de bidrar till att man söker sig till frivillig tjänst i försvaret. Vi behöver titta på hur vi ersätter och behandlar arbetsgivare så att vi får en bra samvaro mellan det civila och det militära. Det behövs en bättre förståelse även från det civila för hur man kan växla mellan militärt och civilt. talare har berört veteransituationen. Jag tror att det är bra och uppskattas av de soldater som har tjänstgjort i den svenska försvarsmakten och utomlands att vi nu får en tydlighet i att vi ska gå fram med en förbättrad veteranverksamhet. Jag tror inte att de som har intresse av detta ser sig förbisedda av det sätt vi har fattat beslut på och det tillkännagivande som finns i betänkandet. har i ganska stor utsträckning skickat personer på utlandstjänst som innebär att de hamnar i situationer som vi kanske aldrig kan föreställa oss. Vi vet också att det ofta är ett långt steg mellan det militära och det civila när de kommer hem. Då behöver vi ge dem bästa möjliga mottagande och det bästa och mest värdiga stöd vi kan. I försvarsutskottet fick vi en redovisning, en ögonblicksbild kan man säga, av hur läget är i den svenska försvarsmakten. Det finns positiva sidor men också negativa sidor. Personalförsörjningen har inte fungerat i alla delar, och det finns en del luckor i det svenska insatsförsvaret. Vissa frågor om Försvarsmaktens personal rapport ställde frågan: Blev det som vi tänkt oss? På det kan vi svara både ja och nej. Den del där vi kan säga att det verkligen blev som vi tänkt är hemvärnet. Där har man full personalstyrka och en vältrimmad organisation. Man har god lokalkännedom, hög motivation och god utbildning. Den traditionella bilden av hemvärnet stämmer inte med dagens hemvärn. har hemvärnet bra utrustning och hög utbildning, högre utbildning än bland de värnpliktiga soldater som till viss del finns kvar i vår insatsorganisation. Det är viktigt att ta till vara den kunskapen. På olika håll har det uttryckts att vi behöver stärka vår möjlighet att agera snabbt och att vi behöver stärka vår förmåga i närtid. Ska vi göra detta i verklig närtid ser jag bara en möjlighet, och det är att ge hemvärnet större resurser och ny materiel så att man kan lösa nya uppgifter. Jag vet att man har prövat med ny försvarsmateriel, såsom granatkastare och olika typer av robotar. Alliansen tycker att man ska gå vidare med dessa försök och även bilda nya förband och ge hemvärnet nya uppgifter. De försök man gjort i Dalabataljonen med granatkastare och annan insatsorganisation är värda att ta till vara. Beväpnade män från har ju tidigare förändrat historien. Vi hoppas att de kan göra det igen med detta goda exempel – dock mer fredligt . Jag yrkar bifall till reservation nr 1. 149 (SD): För tids vinnande yrkar jag bifall endast till reservation 5. Vi sverigedemokrater var emot införandet av det nya personalförsörjningssystemet. Det är vår uppfattning att försvar tjänas bäst av att huvudsakligen vara baserat på värnplikt. I våra förslag har vi budgeterat för en allmän mönstring för unga män och en frivillig för unga kvinnor. I samband med mönstringen bör en kortare övning ske i grönkläder så att alla unga män och de kvinnor som vill får känna att de är en del av totalförsvaret, det kollektiva försvaret, och förstår vitsen med pliktsystemet. Iscensätta en värnpliktsutbildning för nya värnpliktiga kan vi göra på en gång utan utredning. Vi kan gå på de gamla böckerna och producera nya böcker efter hand. Beklagligtvis instämmer kammarens övriga ledamöter ännu inte i detta. Så länge som det nuvarande systemet existerar är det nödvändigt att vidta åtgärder för att förbättra det och se till att de oundvikliga problemen minimeras. Det står klart att för att man ska kunna rekrytera nya soldater och förmå dem att stanna så länge som det nuvarande systemet kräver behövs det betydande förbättringar av attraktiviteten i soldatyrket vad gäller såväl förmåner som visad uppskattning och omtanke från arbetsgivaren. En central del i arbetet med nödvändiga förbättringar anser vi vara åtgärder för att ge våra soldater och officerare drägligare villkor. När det gäller villkoren för kontrakterade gruppbefäl, soldater och sjömän menar vi att regeringen bör utreda möjligheten för dem som bor på logement att få subventionerade hemresor och tillgång till billig och nyttig lagad frukost, lunch och middag. De bör också slippa förmånsbeskattning för icke lagad mat ute i fält. Vi anser dessutom att de bör ges rätt att bo kvar på logementen för en låg hyra även efter provanställningstiden. Vissa frågor om Försvarsmaktens personal Dessa förslag skulle ge både bättre villkor för enskilda soldater och officerare och förbättrade förutsättningar för att rekrytera personal till det svenska försvaret. En förbättrad rekrytering vilar på två ben, där de rena förmånerna, som jag just berörde, är det ena. Det andra är att på olika sätt förbättra soldatyrkets status och att demonstrera för soldater och befäl att deras ansträngningar uppskattas. Ett sätt att göra detta är genom den svenska veteranpolitiken. Vi har i skilda sammanhang framhållit att veteransoldatspolitiken ska ge förutsättningar för att kunna lämna stort stöd både till dem som verkat i internationell tjänst och till deras anhöriga. Vi anser att ett veterancentrum som samlande punkt för svenska veteraner skulle kunna utgöra en möjlighet för svenska veteraner att samlas och även en möjlighet för resten av samhället att ta del av kunskap om de beundransvärda bedrifter och stora offer som veteranerna gjort för världsfreden och för undvikandet av mänskliga katastrofer. Vi anser också att vi borde inrätta en fast helgdag för svenska veteraner. Förslagsvis läggs en sådan helgdag den – detta dels för att inte skapa ökade kostnader för samhället genom att göra en arbetsdag till helgdag, dels för att veteranerna och deras anhöriga inte ska behöva ta ut en semesterdag för sitt deltagande. Om man skulle besluta att veteranernas minnesdag ska infalla på blir det lättare för veteraner och deras anhöriga att delta. Avslutningsvis anser vi att Försvarsmakten ska utse befäl upp till och med överste och kommendör. Därmed anser vi att regeringen efter förslag från Försvarsmakten bör besluta om anställning av generaler och amiraler. 150 (C): I den försvarspolitiska debatten talar vi om många olika frågor. Det blir lätt så att det handlar om materiel och införskaffande av flygplan, båtar och undervattensfarkoster. Men den kanske viktigaste faktorn är personalfrågorna och hur vi bygger och utvecklar Försvarsmakten utifrån en bra personalpolitik. Frågan om personalförsörjningen är grundläggande. Det är ett viktigt samtal som vi måste föra kontinuerligt. Vi måste ha fokus på att det ska vara attraktivt och intressant att söka sig till Försvarsmakten. vill prioritera en stärkt försvarsförmåga i hela landet. Det bygger på att det finns ett intresse hos befolkningen i hela landet för att engagera sig mer i försvarsfrågorna. Närvaron är viktig. Det är också viktigt att vi stärker totalförsvaret i detta arbete och att vi kan fortsätta att stärka bemanningen i hemvärnet. Just nu förs samtal om det kommande inriktningsbeslutet, och där är bemanningsfrågorna en oerhört viktig del i helheten. Det handlar om hur vi långsiktigt kan säkra tillgången till kompetent personal och hur vi i samarbete med olika aktörer kan rekrytera både kvinnor och män. Vissa frågor om Försvarsmaktens personal Vi i stöder det nuvarande upplägget med frivillighet som grund i fredstid. Det är bra att totalförsvarsplikten är könsneutral och att vi har möjligheten med den vilande totalförsvarsplikten, som kan aktiveras om det skulle krävas. Vi utgår från att både regeringen och Försvarsmakten noggrant följer och planerar för att snabbt kunna återuppta grundutbildningen av värnpliktiga och civilpliktiga om så skulle vara nödvändigt. Vi vet att utmaningarna är många just nu när det handlar om rekrytering och att få fram personal med rätt kompetens. Därför är långsiktigheten, uthålligheten och stabiliteten i personalförsörjningssystemet grundläggande. Vi måste fortsätta att ha fokus på att lösa de problem som uppkom i samband med reformen. Det finns iakttagelser i utredningen, som utskottets ordförande återgav väldigt fint tidigare här, och också erfarenheter från rapporter kring de utmaningar Försvarsmakten står inför. Varken eller kommer man att kunna nå upp till de krav på insatsverksamheten som regeringen och beslutat om. Granskningen har visat att det inte finns tillräckligt med personal eller materiel för att klara de uppgifter som Försvarsmakten har vad avser insatser, beredskap och utveckling. Vid utgången av 2014 omfattade insatsorganisationen 50 000 personer i befattningar. Av dessa var 6 000 inte bemannade. I lednings- och underrättelseförbanden var det , liksom i logistikförbanden. I arméförbanden, marinförbanden och flygvapenförbanden var det . Vi har en personalreserv på 55 000 personer. Då antalet krigsplacerade med värnplikt uppgår till 7 000 personer är det klart att vi behöver fortsätta att ha fokus på hur vi ska arbeta för att nå så som möjligt. Jag tycker att regeringens beslut om att ge Försvarsmakten rätt att kalla in soldater och sjömän utbildade med värnplikt till repetitionsutbildning skapar möjligheter att samöva hela krigsförband. Det är positivt och i rätt tid. Det är också bra då det stärker bemanningen. Som vi hörde tidigare ser vi, när vi följer upp, att hemvärnet och de 40 hemvärnsbataljonerna är en verksamhet som fungerar väl, både kvantitativt och kvalitativt. Det är oerhört viktigt att vi fortsätter att stötta den verksamheten och se på komplementära funktioner och vilken typ av resurser som krävs för att göra det ännu mer intressant. Det är klart att det finns plats för fler. Det är också viktigt ur ett hela-landet-perspektiv. Den utredning som utskottet har fått presenterad är mycket viktig att jobba vidare utifrån och följa upp i detalj. Man kan se skillnaderna om man jämför hur det såg ut med 2014. hade vi värnplikt, och det var stort fokus på internationella insatser. Det var litet fokus på att förbereda Försvarsmakten för att möta ett militärt angrepp. Det var låga krav på förbandens insatsberedskap och längre insatstider. Grundutbildningen bedrevs av ekonomiska skäl på en låg nivå. Det förekom inga krigsförbandsövningar, och försvarsplaneringen såg annorlunda ut. är det frivillighet, och vi fokuserar mer på hur vi ska kunna upprätthålla territoriell integritet vid ett väpnat angrepp. Det är en betydligt kortare insatstid, och kraven är mycket tuffare. Vi har också en försvarsplanering. Utifrån det säkerhetspolitiska läget, som har ändrats under dessa år, kan vi se att fokus på personalfrågorna är och kommer att vara oerhört viktigt för oss i det samlade arbetet. Vissa frågor om Försvarsmaktens personal Jämställdhet är grundläggande i detta arbete och något som vi måste lyfta fram inför kommande inriktningsbeslut. I realiteten är bilden ännu inte jämställd. Vi behöver jobba vidare med att få en jämnare rekrytering av kvinnor och män och få fler kvinnor att välja att stanna inom Försvarsmaktens ansvarsområde, både i internationella insatser och på hemmaplan. Jag tror att fokus kommer att ligga alltmer på detta. Detta är oerhört viktiga frågor, och stora utmaningar är kopplade till området. Som en av ledamöterna och representanterna i insynsråd vet jag och följer jag hyfsat noga vilka utmaningar som finns kopplat till vilka som söker sig till verksamheten och hur det i praktiken sedan genomförs uttagningar. Vi behöver anstränga oss för att nå, entusiasmera och engagera fler när det gäller att välja att söka sig till dessa verksamheter. Den här våren behöver vi också landa i ett klokt inriktningsbeslut med förslag på hur vi kan göra det ännu mer attraktivt och nå en betydligt större måluppfyllnad i vårt viktiga arbete. 151 (V): Det svenska försvaret har ställts om från ett territorialförsvar till ett insatsförsvar. Det har varit en utveckling som i grunden har stött. Men den omläggning som gjorts har gått för långt och undergräver försvarsförmåga. Därför ser vi inget ytterligare utrymme för nedskärningar i försvarets förbandsverksamhet i . vill inte se ytterligare förbandsnedläggningar. Tvärtom ser vi det som aktuellt med satsningar på förbandsverksamheten för att försvaret ska ha en kapacitet att i möta relevanta hot men också för att vår militära alliansfrihet ska vara trovärdig. En förutsättning för att försvaret ska ha möjlighet att möta olika hot och utmaningar är att försvaret har en stark folklig förankring. Därför är återinförandet av värnplikten enskilt viktigaste försvarspolitiska fråga. Vi vill att alla män och kvinnor i ska mönstra och att alla som är lämpliga ska genomföra en kortare militär grundutbildning. En framtida pliktlag ska ge möjlighet till såväl militär som civil tjänstgöring. För dem som önskar ska det vara möjligt att frivilligt fortsätta sin militärtjänstgöring och specialisera sig inom Försvarsmaktens olika delar. Vi vill se en grundlig utredning om hur Försvarsmaktens personalförsörjning ska och hur den folkliga förankringen ska stärkas. Mycket tyder på att det yrkesförsvar som nu bygger upp medför allt högre personalkostnader, vilket riskerar att tränga ut annan viktig verksamhet inom försvarsområdet. Erfarenheter från bland annat visar att ett system som bygger på heltidsanställda yrkessoldater är sårbart. Rekryteringen är konjunkturkänslig, och det finns en uppenbar risk för kraftigt ökade personalkostnader, svårigheter att nå rätt kompetens och ett stort antal vakanser. Vi tror också att det finns en risk för att det leder till en försvarsmakt med en alltför smal rekryteringsbas. Vissa frågor om Försvarsmaktens personal Den utredning som vill se angående Försvarsmaktens personalförsörjning bör därför ha följande utgångspunkter. Den folkliga förankringen bör utgöra en mycket viktig komponent för det militära försvaret. Försvaret ska spegla det övriga samhället vad gäller attityder och värderingar men också bestå av ett tvärsnitt av samhället. Vi behöver undanröja de strukturer som gör att det militära försvaret och dess stödmyndigheter inte klarar av att rekrytera kvinnor och personer med invandrarbakgrund i tillräcklig omfattning. Ett framtida personalförsörjningssystem för Försvarsmakten måste klara av att förse myndigheten med tillräckligt mycket personal med tillräckligt hög kompetens, oavsett det säkerhetspolitiska läget och den ekonomiska konjunkturen. Systemet måste vara robust och långsiktigt uthålligt. Vi vill alltså att alla män och kvinnor i ska mönstra och att alla som är lämpliga ska få göra en kortare militär grundutbildning, som jag sa tidigare. Samtliga förband i insatsorganisationen bör utnyttjas för såväl nationella som internationella insatser. måste naturligtvis deltagandet i internationella insatser bygga på frivillighet. Alla förband behöver dock inte vara optimerade för internationella uppgifter. Framför allt marktrupper ska utgöra basen vid internationella uppdrag. Förbandens beredskapssättning ska anpassas efter behov, så att förbanden kan stå i högre beredskap, som snabbinsats för nationella och internationella uppgifter. Även i ett framtida svenskt försvar som bygger på allmän värnplikt behövs ett mindre antal heltidsanställda soldater. Det handlar för det första om vissa specialister och för det andra om vissa förband som behöver vara tillgängliga dygnet runt. Det är främst inom flygvapnet och marinen, som har huvudansvaret för den svenska incidentberedskapen, men det kan också handla om mindre arméenheter. Hemvärnet med de nationella skyddsstyrkorna utgör en viktig del av militära försvar, som ett komplement till Försvarsmaktens arbete för att stärka den folkliga förankringen. Men hemvärnet är också en central resurs för att vårt samhälle ska klara större kriser. Det är en kostnadseffektiv resurs som ska finnas tillgänglig över hela landet. Det är viktigt att också hemvärnet består av ett tvärsnitt av samhället. Vi behöver uppvärdera reservofficerarnas roll i ett framtida svenskt försvar och skapa en tydlig reservofficerskarriär inom Försvarsmakten. Genom att införa värnplikt bibehåller vi försvaret som en angelägenhet för hela svenska folket. Via plikten får fler i samhället insyn i det militära försvaret, som det blir lättare att hitta och locka rätt kvinna eller man till försvarets olika befattningar. Med ett värnpliktsförsvar kommer fler att förstå vikten av ett försvar och den egna insatsen i detta försvar, inte bara det rent militära. Ett värnpliktsförsvar är flexibelt och kan enkelt utvidgas om omvärldsutvecklingen så skulle kräva. Det finns en struktur och en organisation för att kalla in och genomföra grundläggande utbildning, och det är inte heller samma dramatik i ett politiskt beslut, om en mer omfattande utbildnings- och tjänstgöringsplikt skulle krävas. Vissa frågor om Försvarsmaktens personal Ett personalförsörjningssystem baserat på mönstringsplikt skapar stabilitet och politiskt handlingsutrymme, och vi får större möjligheter att rekrytera också till andra försvarsrelaterade organisationer. Därmed yrkar jag bifall till reservation 3. 152 (M) replik: Det kom fram uppgifter i debatten som i någon mening kanske inte är helt nya men ändå är uppgifter som gör att man behöver få klarlägganden. Du säger att ni vill införa en allmän mönstring och att de som är lämpliga utifrån den mönstringen ska tas ut till en kortare militär utbildning. Jag vet att ni har lagt pengar i er budget för mönstring, men jag har inte sett medel för kostnaderna för den här utbildningen. Min fråga är: Hur ska ni täcka detta? Ni säger att en professionell armé, en frivilligrekryterad armé, skapar kostnader som möjligtvis trycker ut andra verksamheter. Men frågan är: Vad skulle en militär organisation där ett mycket större antal tas in för utbildning kosta? Det har också konstaterats att i den värnpliktsmodell som vi hade tidigare, där väldigt många unga män togs ut för att göra sin värnplikt, sin militära utbildning, såg man att samhällets produktivitet minskade, det vill säga man tog duktiga, unga pojkar och satte dem i en tjänst som inte innebar att man hade något produktivt arbete för samhället. Min fråga är: Har ni räknat på vad det skulle innebära i kostnader för försvaret att ha en allmän mönstring och till det plocka ut alla som är lämpliga för utbildning? 153 (V) replik: Jag är inte försvarspolitisk talesperson för , men som tur är sitter jag i finansutskottet och har därmed bra koll på pengarna. Det vi tänker oss är att man framför allt kan anpassa den storlek som man behöver utifrån de behov som man har. Omvärldsläget ska avgöra vilka ekonomiska resurser man behöver för att få ett försvar i den storlek som man behöver. När jag mönstrade tillhörde jag de sista kullarna i värnplikten när försvaret nästan inte fanns, kändes det som. Jag minns att jag själv blev ”nedlagd” och enkelt kunde ringa Försvarsmakten och säga att jag inte längre ville göra värnplikten.