prot · H20957 · 2015-02-10 00:00:00 — Vi har lyssnat på två omgångar av ganska innehållslösa svar som har givits av vår ansvarige minister. Vi har också hört ett antal frejdiga anföranden av den tidigare oppositionen. Jag får en känsla av déjà vu. Det är samma sätt att argumentera som återkommer. Det är som om vi inte hade bytt regering. Vi har lyssnat på ett utmärkt anförande av där hon antydde att det kanske är dags att titta lite på investeringsstöd och lån till , något som frejdigt bifölls av . Vi har lyssnat på en föreläsning av om de gångna åtta åren. Jag tänker återkomma till de gångna åtta åren i mitt anförande. Jag kan bara konstatera att inte heller när det gäller investeringsstöd och lån via statliga har ministern haft någonting att meddela. Jag önskar att vi i stället sätter fokus på vad som kan göras här och för att öka nyproduktionen, framför allt i våra största städer där bristen är som störst men också i resten av . Bostadsministern avslutade sitt svar till med att säga att det inte finns några enkla eller snabba lösningar på bostadsmarknadens problem. Jag erinrar mig hur det lät för inte så länge sedan när hans företrädare sa att det inte finns någon quick fix på bostadsmarknaden. Det rönte stark kritik från den tidigare oppositionen. Även detta känns som déjà vu. Just nu pekas det inte åt något håll. Innan vi börjar peka finger åt regeringen för att den gör fel vill vi se en antydan om vad för slags fel den har för avsikt att göra. Det är just detta som den här debatten handlar om: bristen på avsikter från regeringens sida. För att gå tillbaka till minns jag att när jag tillträdde hade det just trätt i kraft en ny plan- och bygglag. Att sätta en ny plan- och bygglag i kraft kräver mycket jobb. Det krävs mycket jobb för att få lagen att tillämpas på ett bra sätt, och det krävs efterarbete. Det var också därför som regeringen under period som bostadsminister ganska omgående tillsatte ett antal utredningar som skulle förkorta och snabba på planprocessen och även förenkla genomförandet av detaljplaner. Det är ett arbete som har resulterat i 112 konkreta förslag. En del av de 55 utredningar som det tidigare raljerades över är också ett resultat av detta ganska massiva arbete, som har pågått och som har skapat förutsättningar. arbetar ytterligare utredningar. Vi har en riksintresseutredning som ska klargöra i vilka sammanhang som motstående riksintressen hindrar bostadsbyggande. Vi har en bostadsplaneringskommitté där en del här i kammaren sitter med som ska komma fram till förslag på hur regionerna kan ta ett samlat grepp om hur vi åstadkommer bostadsbyggande i tillväxtområdena. Men inte heller detta nämner bostadsministern i speciellt starka ordalag. De 112 förslagen fick inte till fullo stöd i kammaren. Det var tre förslag som inte vann kammarens gehör, och det var de tre förslag som nämnde angående kommuners möjlighet att göra undantag från kravet att ta fram detaljplaner. är det upp till er som här kritiserar de gångna åtta åren att se till att de förslag ni kritiserar oss för att inte ha presenterat nu vinner gillande och att vi får förenklingarna i bostadsbyggandet i hamn. 43 (FP): Ja, bostadsmarknaden behöver ytterligare reformer. Det är många, både unga och äldre, som vill byta boende och som efterlyser åtgärder. Jag noterar att förslagen från regeringen lyser med sin frånvaro. Jag har lyssnat på statsrådet, på och på , och den diskussion de för handlar mest om vad som har gjorts och inte. Egentligen borde ju debatten handla om vad vi ska göra framöver för att se till att marknaden börjar fungera bättre. Jag vill räkna upp några åtgärder som jag tycker är viktiga att lyfta fram. Reformerad hyressättning kom 2011. Det var en enig kammare som fattade beslut om det. Regeringen föreslog ägarlägenheter i nyproduktion, vilket det finns möjlighet att inrätta. Det har kommit en ny PBL. Vidare handlar det om åtgärder för mindre studentbostäder liksom regelförenklingsåtgärder, förändrade strandskyddsregler, regler för att styra upp markanvisningar och exploateringsavtal, regelverket för schablonavdrag för uthyrning av del av bostad. Man har avskaffat fastighetsskatten på hyresrätter och gjort en förändring när det gäller villor, vilket var en viktig åtgärd. Det är mängder av åtgärder, men alla av dem har inte vunnit gillande. Därför skulle jag vilja övergå till att ställa frågor om de hinder som statsrådet nämner i sitt svar. Vi verkar vara överens om att det finns hinder för att bygga nya bostäder. , , sade nej till att göra vissa förändringar i exempelvis detaljplaneprocessen. Vi i Alliansen ville ge kommunerna makt att korta ned processen om de så ville. Man skulle kunna flytta beslut från fullmäktige till facknämnd. Avser statsrådet att återkomma med ett sådant förslag? Det vore intressant att höra. Det finns också regelverk om markanvisning som har fattat beslut om. Avser statsrådet att följa upp hur dessa nya riktlinjer används av kommunerna, så att det blir transparens och tydlighet när det gäller hur man får tag i mark att bebygga? Den långa processen att bygga bostäder kostar pengar. Det innebär också att vissa projekt inte kan genomföras. Avser statsrådet att följa upp regelverket om exploateringsavtalen? Vi vet att det kostar ganska mycket för dem som ska bygga att vidta olika åtgärder. Det kan handla om bussgator, rondeller, lekplatser, offentliga inrättningar etcetera. Det kan vara per kvadratmeter i en hyresrätt som detta kostar. Avser statsrådet att återkomma med förslag om detta? Vad innebär det att statsrådet i sitt svar säger: ”Därutöver behöver planprocessen kortas ytterligare genom tydligare förutsättningar och färre hinder.” Vad betyder det? har sagt nej. Vi välkomnar om regeringen återkommer igen med de förslag som då inte vann gillande. Det handlade om att korta ned processen från ax till limpa – en kortare process så att det inte kostar så mycket att bara planera byggandet. Detta är viktiga åtgärder. Det är många ungdomar som söker bostad. Vi måste göra mer. Vi måste vända på varje sten. Det viktiga arbetet, som påbörjades av alliansregeringen, borde få fortsätta. Om vi kommer åt regelverken kan vi pressa kostnaderna för att bygga och i slutändan kostnaden för att bo. Krångliga regler påverkar boendekostnaden. Det är alltid den som ska bo som får betala. Därför måste vi göra det enklare, smidigare och snabbare att bygga bostäder. Blicka in med nya förslag i stället för att diskutera vad vi borde ha gjort tidigare. 44 Statsrådet (MP): Tack till interpellanten och de övriga ledamöter som deltar i denna viktiga debatt. Jag vill börja med delar som jag inte hann med i mitt tidigare anförande, nämligen det som Nooshi Dadgostar tog upp. Det var väldigt många och viktiga delar av en helhet för att få till en bostadspolitik som är aktiv och inte bara litar på att marknaden ska fixa det. Vi har som passerat sett att marknaden inte var särskilt bra på att fixa bostäder. sitter kommunpolitiker och försöker hitta en lösning på bostadsbristen i vårt land. I nästan hälften av landets 290 kommuner råder det bostadsbrist. Detta sitter vi med i våra olika partier och styr och har ansvar för. Vi sitter i olika konstellationer. Att här slå sig för bröstet och tycka att man gjorde en fantastisk insats tycker jag är lite förmätet. tar upp 112 förslag. Det låter bra, och det är dessutom en siffra som är enkel att komma ihåg. Men kvalitet är viktigare än kvantitet. Handlade inte många av dessa 112 förslag i själva verket om att åtgärda rena felaktigheter? I ren brådska hanterade man , som över huvud taget aldrig skulle ha nått om inte den borgerliga regeringen hade stressat igenom detta dåliga förslag. Man skulle ha tagit det piano och sett till att det bereddes på rätt sätt. kommer vi in på bullerfrågan, som flera ledamöter här har tagit upp. Det är en fråga som handlar om folkhälsan och om det viktigaste vi har – våra barn. De ska kunna lita på att vi vuxna faktiskt tar remissinstanserna på allvar. När vi tillträdde som regering hamnade remissvaren på vårt bord. Där finns det flera olika invändningar. Alla de invändningar som finns riktar in sig på att detta handlar om människors hälsa. Buller är inte att leka med. Det handlar i grunden om vad vi vill ska gälla i fråga om hus som byggs och de hus som finns. Tidsperspektivet är 50–, om inte mer. Detta är en fråga som jag inte kommer att medverka till att man hastar igenom. Vi ska inte bara lägga ett antal kvantitativa förslag för att täppa till och rätta till. Det ska få ta den tid det tar så att vi har en förordning som funkar. Det får inte blir något som vi hastar igenom bara för att oppositionen nu har fått för sig att det hela tagit . Jag skyller inte på den förra regeringen och säger att de inte fick detta på plats . Men det låter lite märkligt när man vill få det till att det inte får ta oss mer än några månader att få det hela på plats så att det blir rätt. Jag vill också ta upp frågan om investeringsstöd eller inte. Det är ett lite farligt ord som jag vet att den förra regeringen hade vissa problem med. Det är i grunden en på-och-av-fråga. Den stund vi nämner att det ska vara investeringsstöd finns det problem med olika typer av dödvikter i systemet. Det ska vi akta oss för. Däremot går vissa kommuner före och visar, till exempel , där det i och för sig inte har byggts nöjaktigt men där man har visat att man kan använda presumtionshyra på ett mer konstruktivt sätt och sätta lägre hyror på en del av beståndet. 45 (M): Jag skulle vilja börja med att gå till bullerförordningen. Vi fattade ett beslut i om ny lagstiftning när det gäller buller, men om den ska kunna verka fullt ut behövs det också en förordning, som skulle ha funnits på plats . Ett skäl till att alliansregeringen inte hann med det är naturligtvis att vi förlorade valet. Annars hade den varit på plats. Ministern pekar på remissinstansernas svar. Jag har också läst remissvaren. Det finns de som är kritiska, men det finns också en hel del som är väldigt positiva. Framför allt är väl frågan om att kunna bygga mindre och yteffektiva lägenheter väldigt angelägen för att få ned priserna. I min värld kommer trafikbuller att minska . Bilarna kommer nämligen att gå på el, och de bilarna är mycket tystare. Jag tror att det är en fråga som kommer att lösa sig. Det gläder mig att ministern pratar om presumtionshyror. Ni var emot när vi ville förlänga det. Jag kan också konstatera att ni, framför allt från , i väldigt många frågor röstade emot regelförenklingar och regelförbättringar. Successivt konstaterar jag, när det gäller många av de åtgärder som är genomförda, att ministern inte tänker backa, och det är bra. Ja, vi har bråttom. Vi hade nämligen en plan på massor av förenklingar för att göra det lättare från ax till limpa och från idé till överlämning av nyckeln. Vi vill höra er plan. Vi hör nämligen ingen. 46 (C): Jag vill använda mitt slutanförande till att lyfta ytterligare en viktig fråga. Det handlar om hur vi kan få en bättre fungerande migration. Alla inser att trycket på anläggningarna är hårt. Mängden flyktingar i världen är större nu än vad den har varit tidigare sedan , och mängden asylsökande ser ut att överträffa situationen under . Trycket uppstår också på vägen ut från boendet, när det blir dags att komma till sin blivande hemkommun, där etablering, utbildning och kanske ett arbete och en framtid väntar. Vi ser en situation där många kommuner inte lever upp ens till de avtal som de har träffat via sin länsstyrelse med om mottagande, just med hänvisning till att det saknas bostäder. Då behövs det mer än drömmar om och drömmar om en utbyggd kollektivtrafik. Det behövs enkla bostäder att hyra, att köpa eller kanske till och med att låna. Det löser sig inte självt, utan den situation som vi är i kräver initiativ från statsmakterna. Vi har hört att bullerförordningen kommer att dröja ytterligare . Frågan är vilka mer besked om regelförenklingar som kommer att dröja. Vi står här nu och – kanske rättmätigt i vissa fall – slår oss för bröstet över att det nu byggs 42 500 nya bostäder , vilket är långt över det långsiktiga mål som vi har satt. Men vi ondgör oss ändå över bristen på initiativ från minister . jobbar fastighetsägare, hustillverkare, allmännyttiga bostadsföretag och byggföretag tillsammans med progressiva kommuner, som vi har nämnt tidigare, med att bygga för kunder som kanske ännu inte kan ta lån och som inte kan ta sig under bolånetaket eftersom det som byggs byggs till en alltför hög kostnad. växer bostadsköerna i landet. Det handlar om trångboddhet. Det handlar om människor som inte kan ta en anställning, tacka ja till en utbildning, flytta ihop eller flytta isär. Det är inte för min och skull som vi kräver svar på de här frågorna. De här frågorna kräver ett svar. Vart är vi på väg? Regeringen är tydligen inte på spåret i varje fall. 47 (FP): 42 500 påbörjade bostäder är en mycket god insats. Det är naturligtvis många olika faktorer som har påverkat det. Men det är ändå viktigt att i debatten framhålla att läget är så. Men statsrådet valde att inte svara på mina frågor om regelkrångel och om planprocessen. Det sas i svaret att planprocessen ska kortas. Min fråga kvarstår: Hur? Jag noterar än en gång att det , här i , fanns möjlighet att korta ned planprocessen. Regeringspartierna, Socialdemokraterna och , röstade nej. Det handlade om att ge möjlighet för kommuner att styra processen, att kunna flytta ned beslut från fullmäktige till facknämnd när det var detaljplaner som inte var kontroversiella. Det handlade om en möjlighet att slippa dra fram en ny detaljplan när det inte fanns anledning för att processen är så strikt. Det var också ett sätt att ge mer makt till kommunerna. Och det handlade om att vissa bestämmelser skulle kunna sluta att gälla efter genomförandetidens slut. Det fanns mängder av förslag för att korta ned processen. Men statsrådet väljer att inte svara på frågan om hur. Jag tycker att det vore vällovligt att göra det, med tanke på att just detta kostar väldigt mycket pengar för kommunerna. Sedan handlar det naturligtvis om processen med att få bygglov. Det är fortfarande väldigt långa tider i kommunerna, och det kostar pengar. Men det vore intressant att få ett svar i det sista inlägget från statsrådet: Hur ska planprocessen kortas ned? Det är det som kostar pengar. Det är det som försvårar. Och har man inte myndighetsbeslutet färdigt kan man inte bygga. Det här drabbar bostadsrätter. Det drabbar hyresrätter, och det drabbar studentbostäderna. Hur ska planprocessen bli kortare? 48 Statsrådet (MP): Tack för interpellationsdebatten! Tack, alla ledamöter som deltog i densamma! Det är några frågor som jag behöver vara extra tydlig med. En handlar om att detta är ett område där det är särskilt olämpligt att med små majoriteter i driva igenom beslut. Det beror på att ser ut som den gör. Vi skulle med mycket liten sannolikhet komma hit med ett berett förslag som vi inte hade något stöd för att genomdriva. är det glädjande att öppnar för att det skulle kunna finnas områden där vi skulle kunna samverka. Det gäller till exempel planprocessen. Det bereds förslag inom , som ser över detta med siktet inställt på att kapa i den tid som det tar från att det finns ett beslut om att bygga till att spaden sätts i marken. Det är någonting som jag är övertygad om kommer att leda oss ett steg på den väg som innebär att fler bostäder byggs. När det gäller det som interpellanten tog upp handlar det i grunden om hur vi ska se till att få fler projekt igång. Stadsmiljöavtalen har jag redan nämnt. nämnde frågan om drömmar om kollektivtrafik. Jag kan inte låta bli att säga att det i grunden handlar om att kollektivtrafik skapar nya områden som det blir lönsamt att bygga på. Det efterfrågas av många kommuner. För min del finns det varken enkla eller snabba lösningar för att nå fram till ett bättre byggande som är långsiktigt hållbart, som är klimatsäkert och som i grunden ser på de förutsättningar som vi har i vårt land. Det pågår ett intensivt arbete inom , och jag har antagit den här utmaningen och ser fram emot att fortsätta jobba med frågan. Överläggningen var härmed avslutad. § 7 Svar på interpellationerna 2014/15:210 och 223 om anställningsformen allmän visstid 49 Arbetsmarknadsminister (S): har frågat mig om jag avser att ta initiativ till att anställningsformen allmän visstid mönstras ut från lagen om anställningsskydd. har frågat mig hur jag ser på anställningsformen allmän visstidsanställning och om jag och regeringen kommer att ge efter för krav på att avskaffa den. Den möjlighet till flexibilitet som visstidsanställningar ger behövs, men jag håller med om att det är ett stort problem att många fastnar i otrygga anställningar. Regeringen vill stärka skyddet för tidsbegränsat anställda. Arbetstagare i ska ha trygga villkor, och missbruk av visstidsanställningar ska inte vara möjligt. Regeringen arbetar nu med att lösa problemet med att det går att ha på varandra följande visstidsanställningar . Det har vi också fått kritik för från Europeiska kommissionen, som anser att bryter mot EU:s visstidsdirektiv. Ett arbete har redan påbörjats inom med att utreda olika alternativ för hur skyddet för tidsbegränsat anställda kan stärkas. Min målsättning är att komma med ett förslag till om nya regler som uppfyller Europeiska kommissionens krav på . Det är viktigt för mig att så långt det är möjligt ha stöd från arbetsmarknadens parter när utformningen av nya regler på arbetsmarknaden diskuteras. Det är bland annat mot den bakgrunden ännu för tidigt för mig att nu säga något exakt om hur reglerna bör se ut, men vi avser att återkomma till med konkreta förslag. 50 (V): Jag tackar för svaret. Jag är tyvärr ganska besviken över det, möjligen mer än vad kommer att vara. Otryggheten på den svenska arbetsmarknaden är ett allvarligt problem för stora grupper. Det är det för de individer som går långa tider med ständig stress utan att få fast mark under fötterna och för samhällsekonomin och den sociala sammanhållningen i stort. Den som går långa perioder utan fast anställning får också svagare anknytning till socialförsäkringssystemet, längre steg till facklig organisering och får det generellt sett svårare att räkna in sig själv i det som vi med rätta med viss stolthet har kallat den svenska modellen. Dessutom är de otrygga anställningarna inte slumpmässigt utspridda på arbetsmarknaden. Det är vanligare med sådana anställningar i LO-grupperna än bland tjänstemän och akademiker. Det är vanligare bland kvinnor än bland män. Det är vanligare bland unga än bland gamla. Och det är vanligare med otrygga anställningar i sektorer som i övrigt präglas av låga löner och lösliga förhållanden, till exempel hotell och restaurang, lokalvården och detaljhandeln. har de tidsbegränsade anställningarna ökat, och det är just anställningsformen allmän visstid som står för ökningen. Vikariat har till exempel minskat, och provanställningar är ungefär lika vanliga som . Den samlade bilden är att otryggheten i anställningsförhållandet har vuxit, men framför allt har den fördjupats, särskilt inom de sektorer som jag nämnde, det vill säga att de icke-fasta anställningarna har i regel blivit mer otrygga. Vi har behovs- och timanställningar, sms-anställningar, olika typer av utstuderade arrangemang som designas för att arbetsgivaren ska betala exakt för den tid som den anställde jobbar, men i praktiken får man stå till arbetsgivarens förfogande mycket längre. Problemet här är att allmän visstid som anställningsform gör att en del arbetsgivare kan sätta sådant i system och göra det fullt lagligt. Jag noterar att i sitt svar tar upp detta med staplingen av visstidsanställningar, och det är jättebra att det äntligen finns ett arbete för att fixa detta. Det är ju pinsamt att riskerar att dras inför domstol av , som inte direkt har stått högst på barrikaderna för att försvara arbetstagares villkor. Det säger väl framför allt en del om den tidigare regeringens aktiva handfallenhet. Men det kan väl inte vara där en socialdemokratiskt ledd regering sätter ribban? Jag ska vara tydlig här. Precis som menar också jag och att den flexibilitet som visstidsanställningar ger kan behövas. Därför är det viktigt att det finns möjligheter till vikariat, provanställningar och andra typer av tidsbegränsade anställningar som parterna kan reglera i kollektivavtal. Men allmän visstid som anställningsform är ju en ensidig gåva till arbetsgivarsidan. Det är denna obalans som jag hade hoppats att regeringen var intresserad av att räta upp. Man kan säga att det finns en parallell till andra delar av lagen om anställningsskydd. Arbetsgivare har rätt att säga upp personal, men det ska finnas saklig grund. Om tillsvidareanställning ska vara grundprincip, norm och betyda något borde det på samma sätt vara så att anställning på visstid kan förekomma men ska motiveras på något sätt. Det är detta som jag menar att frågan handlar om. Dagens regelverk sanktionerar godtycke, och det går ut över dem som har det slitigt på arbetsmarknaden till att börja med. Min fråga blir: Är detta någonting som bekymrar regeringen och ? 51 (M): Jag vill börja med att tacka arbetsmarknadsministern för svaret på min interpellation om allmän visstidsanställning, om än jag tycker att det inte var så mycket svar och inte ett så tydligt svar. Det finns flera skäl till att jag ställt den här interpellationen. Huvudanledningen är självklart att jag fortsätter att värna arbetslinjen och reformer som sänker trösklar in på arbetsmarknaden, som gör att fortsätter att ha en ökad sysselsättningsgrad och att fler kommer in på arbetsmarknaden. Att företag vill, kan och vågar anställa är grundläggande för att jobben ska bli fler. Det har kommit lite olika besked från regeringen i den här frågan. Dels är beskeden olika från olika representanter för regeringens olika partier, dels är beskeden ganska otydliga. Det är skillnad mellan den linje man hade före valet och den linje man har efter valet. Lägger man dessutom till detta att , som ju arbetsmarknadsministern och regeringen med den situation vi nu har mer eller mindre sitter i knät på, har en mycket tydlig uppfattning, vilket vi hörde från , blir situationen än mer talande. Vi såg alldeles en intervju med partiordförande , som dessutom ser frågan om allmän visstidsanställningar som en av tre viktigaste frågor. Då handlar det alltså om att skrota dem. Jag befarar därför att regeringens något otydliga besked i kombination med hårdföra linje riskerar att bli ytterligare ett slag mot jobb och företagande. Lägger man därtill alla de jobbreformsvallöften som gavs före valet, som redan nu har svikits, och alla brister på jobbskapande förslag är min oro för kraftiga försämringar på arbetsmarknaden befogad. Jag beklagar att arbetsmarknadsministern inte kan ge tydligare svar på min ganska enkla fråga: Hur ser ministern på anställningsformen allmän visstidsanställning, och kommer hon och regeringen att ge efter för påtryckningar? 52 Arbetsmarknadsminister (S): Låt mig först svara på fråga. Ja, regeringen är bekymrad över att det förekommer missbruk av visstidsanställningar. Och det är mitt intryck, även om jag inte kan belägga det, att en del otrygga anställningar blivit ännu otryggare. Men det är också regeringens uppfattning att det behövs visstidsanställningar. Det är viktigt att vi har en flexibilitet på arbetsmarknaden. Visstidsanställningar kan vara en bra väg in på arbetsmarknaden och ett första steg till en fast anställning. Men visstidsanställningar kan också, om de missbrukas och varar , leda till en närmast permanent oerhört svag och otrygg ställning på arbetsmarknaden. I en europeisk kontext talas det ibland om att man skapar ett prekariat. Det här är en balansgång vi måste gå där det behövs en flexibilitet men där vi ska sätta stopp för missbruket. Det är den vägen som regeringen vill gå. Jag noterar att säger att det stora problemet är att människor fastnar i av visstidsanställningar.