prot · H20983 · 2015-04-09 00:00:00 — Om man räknar av lite till beroende på hur balansräkningen ser ut slutar det hela längst ned på raden . Tycker att det är tillräckligt mycket eller för lite, eller var ska gränsen gå? 6 (MP) replik: vill tydligen som representant för inte förstå vikten av att skolans medel ska gå till skolan. De pengar som satsas på skolan ska gå till våra elever och till dem som arbetar i skolan. Pengarna ska inte gå till riskkapitalbolag med säten i andra delar av världen. Det är enkelt. De pengar som satsas på skolan ska gå till skolan. När vi tog fram att friskolor ska finnas var det av omsorg om att det ska finnas olika pedagogiska former för att undervisa barn och ungdomar. Det var inte för att ge riskkapitalbolag extra pengar, så att de kan se till att våra minsta får äta endast knäckebröd till lunch. Det är viktigt vill jag poängtera för och alla andra i Alliansen att våra pengar som vi satsar på skolan ska gå till barnen, till dem som går i skolan, till att vidareutveckla skolan och bidra till kompetensutveckling av lärarkåren och övriga som jobbar där. Vi ska erbjuda bästa möjliga kvalitet i utbildningen, inte pengar till riskkapitalbolag. 7 (M) replik: Den vinst som har uppstått har framför allt uppstått därför att onödigt stora kommunala kostnader har kapats. Alla medel går till skolan. Om vi blickar framåt skulle det offentliga aldrig klara egna investeringar i både skola och välfärd om vi inte hade vårdföretag och enskilda skolföretag. Den våta filt som ni har lagt över hela sektorn har lett till att enskilt drivna småskolor har fått säljas till koncerner. Det är väl ändå inte mening? Jag tänkte övergå till den andra konstigheten i politik. Jag skulle vilja fråga om yrkesprogrammen. Här var det också intressant med den historiska tillbakablicken. Enligt började tydligen historien 2006 genom att andelen elever som gick yrkesprogrammen minskade. Jag tror inte att de var så jättemedvetna och hade mardrömmar om nätterna för att det kom en ny regering så att de måste söka ett annat program. Sanningen är att nya gymnasieskolan infördes . Minskningen berodde då på felaktig information från ett par ledamöter från den rödgröna sidan och många ”syvare” som sa att vägen är stängd om man väljer ett yrkesprogram. Det tror jag att kommer ihåg väl. Hur vill stärka yrkesprogrammen genom att ta bort nödvändiga timmar från deras viktiga tid för att lära in de ämnen de verkligen vill lära sig på gymnasiet, så att de kan bli skickliga hantverkare ? Hur ska stärka programmen genom att ta bort timmar? 8 (MP) replik: Det är självfallet nonsens att påstå att eleverna drabbas om vi stoppar riskkapitalbolag från att kamma hem pengar. Vi utvecklar skolan genom att se till att de medel som vi avsätter till skolan går till eleverna, lärarna och skolan. Det är fakta, och det är viktigt. Men står en moderat representant i talarstolen och säger att skolan går under om riskkapitalbolagen inte får kamma hem pengar. förundras över skolpolitik, men vad åstadkom Alliansen under sina vid makten? Sjunkande kunskapsresultat, minskad likvärdighet, ökad utslagning och fler bördor på vår lärarkår är facit av alliansstyre. ska vi rätta till det, , och se till att våra barn får den utbildning de förtjänar och våra lärare den kompetensutveckling och de förbättrade villkor de förtjänar. 9 i (C): Det var ett häftigt meningsutbyte som just föregick, och jag känner mig lite matt. Låt mig ändå börja med att yrka bifall till reservation 4 så att jag har det gjort, och sedan kan jag kanske varva upp i debatten. Jag uppskattar tonen från om en sammanhållen och korrekt verklighetsbeskrivning. Det är viktigt att det är på det sättet vi förhåller oss till all den beskrivning vi har av den svenska skolan, oavsett om det gäller förskola, grundskola, gymnasieskola eller vuxenutbildning. Jag vill betona att det ända från starten av Gy 2011 har varit möjligt att läsa in allmän högskolebehörighet – inte alltid inom ramen för de 2 500 poängen, men alla skulle ha rätt att läsa in eller rätt till komvuxutbildning efter studentexamen. Det var en viktig ledstjärna för alliansregeringen från början. Att man har gjort det möjligt att läsa in det inom ramen för de 2 500 poängen är en förändring, men det har varit möjligt. Att då fortsätta prata ned yrkesprogrammen och tala om hur oattraktiva de är för unga människor är mycket beklagligt. hade Socialdemokraterna en debattartikel med rubriken ”Niondeklassare är smartare än regeringen”. Det var nuvarande näringsminister , som var vice ordförande i utbildningsutskottet, som via debattartikeln spred bilden av att yrkesprogrammen väljs bort eftersom eleverna sas vara smartare än regeringen. skrev att den mest troliga orsaken till att eleverna väljer bort yrkesprogrammen är att de inte längre ger behörighet till vidare studier. Det stod inte ett ord om att det var valbart eller om rättigheten att på komvux läsa in behörigheten . I stället stod det att studie- och yrkesvägledare, antagningsenheternas analytiker, rektorer och företrädare för arbetsmarknadens olika branscher alla angav behörighetsfrågan som orsak. Jag hade förmånen att träffa ett antal friskoleföreträdare och diskutera med dem om detta är ett problem. De sa: Vi ser gärna att de flesta av våra elever läser in allmän högskolebehörighet, och därför har vi från början designat också yrkesprogrammen så att de ger allmän högskolebehörighet men med möjlighet att välja bort det om man vill. Denna möjlighet har funnits för varenda skolhuvudman från det att Gy 2011 genomfördes. Kom inte och skyll på att regeringen har gjort det eller det! Som huvudman för skolan har man haft möjlighet att göra dessa program attraktiva, om det nu är det man tror är orsaken till det minskade intresset. Jag blir lite beklämd av den bilden. Att det har gått från till som söker yrkesprogrammen är en signifikant nedgång. Men att säga att de som väljer yrkesprogrammen skulle vara osmartare än regeringen känns som en tråkig insinuation om hur de som söker yrkesprogrammen är. Jag har mött många besvikna elever som har trott att arbetsmarknaden har legat öppen efter en högskoleförberedande gymnasieutbildning utan yrkesinriktning. De har kanske inte haft helt klart för sig att de inte är så attraktiva på arbetsmarknaden direkt efter till exempel samhällsprogrammet. De har beklagat att det är så långa köer för alla som har gått samhällsprogrammet. Detta visar med uppenbar tydlighet att det behövs en förstärkning av studie- och yrkesvägledningen. Vi har duktiga studie- och yrkesvägledare i , men de är för få. har vi också satsat lite för dåligt på den kompetensutveckling som de behöver. Jag är övertygad om att vi också behöver starta med studie- och yrkesvägledning i skolan än vad vi gör . Det handlar inte om att före gymnasievalet få veta lite om olika jobb och utbildningar för att kunna göra ett välgrundat val, utan det behöver ske mycket tidigare. Den besvikelse som de som har gått högskoleförberedande program har visat handlar också om att det inte är så lätt att byta bana till en mer yrkesinriktad utbildning. Alliansregeringen satsade under sina år en hel del pengar på yrkesvuxplatser, men vi ser fortfarande ett behov att på olika sätt öppna för fler vägar framåt. Då blir jag lite beklämd över den felinformation som ges från talarstolen i riksdag, herr talman. Man talar om att vidareutbildning är stängd för dem som går yrkesprogrammen. Vad anser man då att yrkeshögskoleutbildningarna är för något? Det är också en form av vidareutbildning i skolsystemet. Det är en väl utvecklad väg framåt för dem som har gått yrkesprogrammen utan att behöva välja en högskoleutbildning. Låt oss verka för det som talade om: en sammanhållen och korrekt verklighetsbeskrivning. Låt oss visa respekt för unga människor och tala om hur det faktiskt ligger till. Jag ser också positivt på det som kommit fram till angående yrkesutgång från teknikprogrammet och andra förändringar vad gäller naturbruk och så vidare. I dagens betänkande har allianspartierna fler förslag som handlar om fler utgångar från de olika gymnasieprogrammen. i debatten nämndes de IFAU-utredningar som pekar på att den gymnasieskola som infördes , då alla program förlängdes till , har medfört att fler ungdomar som lämnar med dåliga resultat eller som kommer från icke-akademiska hem hoppar av gymnasieskolan. Att då vilja göra gymnasieskolan obligatorisk känns märkligt. Skulle det lösa problemet? Jag tror att vi alla delar bilden att behöver ge eleverna en betydligt bättre grund också för gymnasiestudier. är den valfrihet som finns viktig med högskoleförberedande program, med yrkesförberedandeprogram som kan vara högskoleförberedande eller inte, med mer yrkesfördjupning och med lärlingsutbildningar, där vi i har en relativt underutvecklad utbildningssektor. Där har lyft fram min motion i betänkandet när det gäller förslagen om lärlingslön och om att satsa på lärlingsutbildningar. Man ska inte se detta som en åtgärd för skoltrötta utan som en möjlighet för företagen i att ta ett ökat ansvar och ha en höjd ambition för att ge unga människor och vuxna möjligheten till lärande i arbetslivet. Låt oss se detta som den tuffa utbildning det är och som det är viktigt att främja på olika sätt. Jag vill lyfta fram kopplingen till arbetslivet och det goda arbete som Ung Företagsamhet gör. På ett antal gymnasieprogram, oavsett om det är yrkesprogram eller högskoleförberedande program, får eleverna möjlighet att starta och driva ett UF-företag. Detta bidrar till ökat entreprenörskap och en ökad förståelse för och insyn i hur företagande utvecklas och vad som krävs av företagare för att kunna driva företag på ett positivt sätt. Det är en viktig del. När jag tittar i statistiken över hur gymnasieelever får tillgång till det arbetet blir jag förvånad över att det är så lågutvecklat på många av yrkesprogrammen, där man kan behöva jobba som egenföretagare framöver. Det finns många utmaningar för gymnasieskolan, men låt oss hålla oss till en sammanhållen och korrekt verklighetsbeskrivning, som nämndes tidigare, och inte fara ut i ett högt tonläge om vad alliansregeringen har gjort och inte gjort. 10 (V): kom beskedet: Ungefär 300 elever i två skolor – i Klippan och i – fick veta att deras skolor inte längre kommer att finnas. Vem äger dessa skolor? Jo, det gör riskkapitalbolaget . Är det första gången vi ser riskkapitalbolag lägga ned skolor för att de är lönsamma? Svaret är självfallet nej. Att de borgerliga då står här och argumenterar för att fortsätta att experimentera med våra elever och fortsätta att göra elever till kunder och skolor till en marknad är anmärkningsvärt. Men jag hade kanske sagt samma sak om mina vänner och nära politiska rådgivare hade ett finger med i det spelet. Gymnasieskolan, som en gång var vägen för ett litet urval elever, borde vara en angelägenhet för alla som slutfört . Nästan alla – – av ungdomarna går vidare till gymnasieskolan , men långt ifrån alla elever når samtliga kunskapsmål och slutför sin utbildning med godkända resultat i alla kurser. Gymnasieskolans uppdrag måste därför vara att se till att samtliga elever faktiskt når de mål som finns. Med anledning av det är vi i positiva till den utredning som regeringen tillsätter för att se till att fler elever fortsätter och fullföljer sin gymnasieutbildning. För individen såväl som för samhället är gymnasieutbildning en förutsättning för god yrkeskompetens och ett aktivt deltagande i samhällslivet. Lika viktigt är att den fortlöpande vidgar individernas kompetens och ställning som samhällsmedborgare liksom förståelsen och engagemanget för det kulturella livet och dess utveckling. Gymnasial utbildning måste därför ses som en rättighet för alla som gått ut . För dem som inte nått formell kompetens för inträde till gymnasiet respektive högskolan ska möjligheter till komplettering kunna ge sådan kompetens. Vuxengymnasial utbildning ska garanteras i tillräcklig utsträckning. Den reformerade gymnasieskola som infördes innebar förändringar som enligt har inneburit en omfattande minskning av antalet elever på yrkesprogrammen. Detta är en direkt följd av att yrkesprogrammen inte längre ger grundläggande behörighet till högskolan om inte eleven själv aktivt väljer till de ytterligare kurser i svenska och engelska som krävs. Även fackförbundet instämmer i den förklaringen. Även inför antagningen 2015 har färre elever sökt sig till yrkesförberedande program av denna anledning. Det är bekymmersamt att unga kvinnor och män väljer bort yrkesutbildningar. Den ålderdomliga föreställning som motiverat skillnader mellan teoretiska och praktiska yrken ska inte gälla i dagens eller framtidens samhällen. Att på de yrkesinriktade programmen ha en lägre ambition beträffande undervisning i svenska språket eller orienterings- och bildningsämnen är ansvarslöst. Vi välkomnar mot denna bakgrund att regeringen nu har tillsatt en utredning med uppdraget att analysera hur gymnasieskolan kan anpassas så att alla nationella program ger grundläggande behörighet till vidare studier. Vi välkomnar dessutom att regeringen avser att tillsätta en referensgrupp som tillsammans med regeringen och ska verka för att alla program ska ge en bred, gemensam kunskapsbas. God språkförmåga och språkförståelse är lika viktigt på alla arbetsplatser. Därtill kräver demokratin och den medborgerliga delaktigheten samma nivå och omfattning för alla i fråga om samhällskunskap och omvärldsorientering. På samma sätt förhåller det sig när det gäller kultur och estetik. Den treåriga gymnasieskolan har inte bara stärkt de teoretiska kunskaperna utan också inneburit att den yrkesinriktade delen av utbildningen har kunnat utökas och förbättras. De yrkesförberedande programmen ska ge kunskap nog att utöva ett yrke utan att låsa in eleverna i en speciell nisch på arbetsmarknaden. Därför ska yrkesutbildningarna också ge en generell grund varifrån kunskaper och förmågor kan vidareutvecklas. I vissa fall kan det vara motiverat med en snävare specialisering beroende på lokala eller yrkesspecifika behov, men i normalfallet ska det vara arbetsgivarens ansvar att färdigutbilda för de speciella arbetsuppgifter som behövs på arbetsplatsen. Arbetslivet har också ett ansvar för att samarbeta med skolan och göra praktik och lärlingsutbildningar till en möjlighet. Samverkan mellan skola och arbetsliv är även ett sätt att skapa flexibla och moderna yrkesutbildningar. Med färre och bredare ingångar kan man motverka den negativa könsfördelningen på gymnasieskolans nationella program, som är mycket ojämn, särskilt på de yrkesinriktade programmen. På bygg‑, el‑, energi- och fordonsprogrammen är mindre än en tiondel av avgångseleverna tjejer. På hantverks‑, omvårdnads- och fritidsprogrammen är närmare tre fjärdedelar kvinnor. Dagens borgerliga utbildnings- och kunskapsideologi vilar på en ekonomistisk grund och ett krasst arbetsgivarintresse. Mot detta måste ställas en syn på utbildning, förankrad i alla elevers behov av en allsidig personlig utveckling och ett fördjupat kunskapsbegrepp. Jag yrkar bifall till reservation 3. 11 (FP): En samarbetsregering och en regering som bygger sin politik på forskning och beprövad erfarenhet – så beskriver regeringen sig själv. Jag förstår att man upprepar det som ett mantra, men det räcker inte. I politiken är det inte det talade ordet som gäller utan handling. Visst händer det att de skriver debattartiklar om att de vill samarbeta, och visst händer det att de sträcker ut händerna mot varandra för att nå gemensamma överenskommelser. Men de bryts ganska ofta – de håller inte. Och de är ganska dåliga på att förvalta samarbetet. Kanske är det så att de använder begreppet ”samarbetsregering” mest för att markera för sig själva att de bör samarbeta internt. Men det går inte heller så bra. I det här betänkandet synliggörs ett par ytterligare exempel på hur samarbetsregeringen jobbar gentemot . presenterade regeringen en utredning om gymnasieskolan. Det var en utredning med direktiv som delvis går på tvärs mot det som regeringen vet är uppfattning. vill inte ha obligatoriskt gymnasium, men de rödgröna partierna håller fast vid det ändå. vill inte ha en gymnasieskola där alla ska läsa in universitetsbehörighet, men de rödgröna partierna håller fast vid det ändå. Om riksdagsmajoriteten vid eftermiddagens votering ser till att regeringen lider förlust också i dessa två tunga frågor förväntar jag mig att man styr om utredningen och ändrar direktiven till utredaren, så att de sammanfaller med det som har markerat är mening. Regeringen i en parlamentarisk demokrati bygger ju sin förvaltning av på den majoritet som finns i . De kallar sig också en regering som bygger sin skolpolitik på forskning och beprövad erfarenhet. Men var hittar de forskning som säger att gymnasieskolan ska bli mer lik, att man ska ha en gymnasieskola där alla ska gå, som ska vara obligatorisk? Var hittar de forskning som säger att alla elever ska bli förberedda för universitetsstudier? Var är den forskningen? säger att vi inte ska se så mycket på hur det har varit. På det sättet viftar hon bort den forskning som faktiskt finns på området. I en rapport från IFAU 2009 visas att när de tvååriga linjerna gjordes till treåriga ökade sannolikheten för att ungdomar hoppade av gymnasiet. Inte minst ökade sannolikheten för avhopp bland dem som har dåliga betyg från och dem som kommer från icke-akademiska hem. I en annan rapport från IFAU 2013 jämförs arbetsmarknadsutfallet för de eleverna på grund av den här reformen. Också den rapporten är tydlig. Fler avhopp leder till färre ungdomar som etablerar sig på arbetsmarknaden och större problem med ungdomsarbetslöshet. Forskningen visar alltså att förlängningen och teoretiseringen av gymnasiet, inte minst av yrkeslinjerna, innebar att fler hoppade av skolan, att färre lyckades med gymnasiestudierna och att det blev svårare för fler att ta sig in på arbetsmarknaden. Lyssnar då regeringen på forskning? Nej, det gör de inte. De gör precis tvärtom. De håller fast vid en linje som de vet leder till ökad utslagning och färre ungdomar i jobb. Jag tycker dessutom, herr talman, som liberal att det är särskilt allvarligt att den här forskningen tydligt visar att den sociala rörligheten minskar med den politik som de rödgröna står för. Det är de elever som har det svårt i och som kommer från icke-akademiska hem som slås ut och får svårare att ta sig in på arbetsmarknaden. Klassresorna blir färre med den gymnasiepolitik som de rödgröna partierna står för. Det är ingen samarbetsregering. Det är ingen regering som bygger sin politik på forskning och beprövad erfarenhet. Det är inte heller en regering som står för att vi ska ha fler klassresor och ökad social rörlighet. Under förutsättning att gör det ska göra, det vill säga lägger en grund till alla elever, en grund som man sedan kan stå på för att ta sig vidare i samhället, finns det förutsättningar för att gymnasieskolan blir mer diversifierad. Men tycker man att inte ska göra sitt uppdrag utan att gymnasiet bara ska bli en förlängning av , då måste man kanske göra som de rödgröna vill. Vår inställning är: Prioritera ! Gör sedan gymnasieskolan mer flexibel och mer individanpassad! Alla vill inte bli akademiker. Alla vill inte läsa in högskolebehörighet . En del kanske får tillbaka lusten senare, och ska de få chansen att göra det. En del kan ändra sig , och ska de få chansen att göra det. Andra vill göra det senare i livet, och ska de få chansen att göra det. Men att vinna redan skoltrötta ungdomar med ett alltmer teoretiserat gymnasieprogram är inte den linje som gör att fler lyckas i skolan. Många praktiska yrken lär man sig kanske trots allt bättre om man får vara ute i arbetslivet mer, om man får gå bredvid en som kan yrket bra och som har jobbat ett tag, om man får göra sin praktik och sin lärotid på ett företag där man har de senaste maskinerna, där man har den bästa tekniken, där man har duktiga medarbetare som har inte bara kunskap utan också den dolda kunskapen på arbetsplatsen. Mitt första arbete var som fullständigt outbildat och okunnigt vårdbiträde på en geropsykiatrisk avdelning. Jag lärde mig ganska mycket av de damerna och någon herre som jobbade där och berättade hur det fungerade i praktiken. Det var kanske den bästa kunskapsinhämtning jag kunde ha för att förbereda mig för det jobbet. Vi måste nog se att det finns fler än jag som kan behöva lära sig mer praktik ute på arbetsplatsen. Att ge fler ungdomar möjlighet till lärlingsutbildning, arbetslivserfarenhet och kunskap om hur det fungerar i jobbet – men också en anknytning till en arbetsplats där man senare kan få jobb – gör att fler kommer att lyckas etablera sig på arbetsmarknaden. Lärlingar bör bli vanligare i . Vi behöver lära mer av , knyta det närmare till näringslivet och arbetsmarknadens parter, kanske också på andra områden och inte bara på gymnasiet. Jag har så svårt, herr talman, att förstå varför de rödgröna partierna – arbetarpartier som de säger sig vara – motarbetar lärlingar och kunskapsutveckling på arbetsplatsen. Det är ingen samarbetsregering. Det är ingen regering som står för forskning och beprövad erfarenhet i skolpolitiken. Det är ingen regering som underlättar social rörlighet. Det är inte heller, herr talman, en regering som underlättar för ungdomar att få jobb efter sin gymnasietid. Jag står bakom samtliga reservationer som och övriga allianspartier har i betänkandet men yrkar bifall bara till reservation 4. I detta anförande instämde (FP). 12 (KD): Gymnasieskolan ska ge varje elev en stabil grund för vuxenlivet och möjlighet att växa utifrån sina egna förutsättningar och intressen. Det förutsätter att gymnasieskolans program har olika inriktningar och möjligheter till val inom programmen. Det förutsätter också en gemensam plattform av kunskaper. Det ska finnas teoretiska program inriktade mot studier på högskolan, och utbildningen ska hålla en kvalitet som svarar mot högskolans krav. Yrkesprogrammen ska hålla en nivå som leder till arbete direkt efter examen och som ger högskolebehörighet om man så önskar. Det ska också finnas lärlingsprogram, där utbildningen är mer knuten till företag och lärande under arbete. Efter lärlings- och yrkesprogram ska det vara möjligt att nå kvalificerad yrkeskunskap inom en yrkeshögskola. I den nya gymnasieskolan uppvärderas yrkeskunnandet, och den alltför ensidiga betoningen på teoretiska ämnen är bruten. Budskapet om att det enda som räknas är att vara behörig till akademiska studier har varit förödande. Att göra som regeringen vill, det vill säga åter göra alla gymnasielinjer högskoleförberedande, är helt fel väg att gå. som vi har en hög ungdomsarbetslöshet skriker företagen efter yrkeskunnigt folk. Här behövs det i stället matchning och bättre information om vilka utbildningar som leder till jobb och som har framtiden för sig. Vi borde alla hjälpas åt att kommunicera ut att alla gymnasielinjer faktiskt kan ge högskolebehörighet, om man så önskar. kommer vi att debattera vuxenutbildning. Där finns också möjligheter till en andra chans eller till att komplettera sin utbildning, om så skulle behövas . finns också en ny lag om lärlingsanställningar. Den som går en gymnasial lärlingsutbildning inom något av gymnasieskolans yrkesprogram kan numera bli anställd i en ny anställningsform. Det är positivt att det finns en avsikt att vidareutveckla den gymnasiala lärlingsutbildningen. Från allianspartierna menar vi att arbetsgivarnas möjligheter att bedriva lärlingsutbildning bör utökas. Ett första steg är att genomföra en försöksverksamhet kring gymnasial lärlingsutbildning där branscher och arbetsgivare har ökat inflytande och ansvar. För att öka genomströmningen i gymnasieskolan hjälper föga ett obligatorium. Först och främst sker de flesta avhoppen i årskurs 3 då de flesta elever fyllt , och det går inte att tvinga en person att sitta i skolbänken. Vilka sanktioner har man från regeringshåll tänkt använda sig av mot en 18-åring som inte kommer till skolan?