prot · H30940 · 2015-12-07 00:00:00 — Några av de förebyggande åtgärder som läggs fram i strategin handlar om förstärkning av samordningen av det lokala brottsförebyggande arbetet och att ta vara på och ta fram kunskap om vilka åtgärder som är effektiva för att förebygga terrorism och att förebygga att framför allt ungdomar radikaliseras. Det handlar också om kunskapshöjande insatser riktade mot rättsväsendet och ett uppdrag till Kriminalvården att utveckla sitt arbete mot radikalisering och våldsbejakande extremism. Förebygga, förhindra och försvåra – den svenska strategin mot terrorism Den del av strategin som handlar om att förhindra tar sikte bland annat på lagstiftningen som rör terroristbrott men också på åtgärder för att förhindra finansiering av terrorism på andra sätt än bara genom lagstiftningen. Här berörs det förslag till ny kriminalisering som regeringen kommer att lägga fram på bord i syfte att se till att svensk rätt överensstämmer med bland annat FN:s resolution om kriminalisering av resa utomlands i syfte att utföra, planera och förbereda terroristbrott eller delta i terroristträning. Oppositionen har ställt sig bakom att ska göra ett tillkännagivande till regeringen i den här frågan. Eftersom lagrådsremissen redan är beslutad och regeringen har utlovat en proposition ser jag inget behov av att göra ett sådant tillkännagivande. Att försvåra handlar inte minst om att göra det vi kan för att skydda människor genom att göra det så svårt som möjligt att lyckas med storskaliga attentat. Här är vapenregleringen särskilt central. Möjligheten att till exempel kontrollera vapen och andra hjälpmedel som kan användas vid terrorism vid EU:s yttre gräns, liksom en bättre EU-intern gemensam reglering av deaktiverade vapen i hela unionen är två centrala förslag. Det ska helt enkelt bli mycket svårare att hantera illegala vapen inom EU och i . För att uppnå detta krävs en utvidgad kriminalisering i vissa delar, till exempel när det gäller förstadier till vapenbrott. Det pågår också diskussioner inom Europeiska unionen kring vilken typ av vapen som över huvud taget bör kunna fås lagligt av privatpersoner. Det är mycket bra. För att effektivt kunna försvåra terrorbrott krävs också ett aktivt arbete med risk- och sårbarhetsanalyser liksom en förbättrad beredskap inom informations- och cybersäkerhetsområdet. Jag hinner inte gå in på alla åtgärder i den här ganska omfattande om än kortfattade strategin, men den berör också polisens förmåga att avbryta terroristattentat och samhällets förmåga att hantera konsekvenserna om ett attentat skulle inträffa. Samtliga områden behandlas också utifrån ett internationellt perspektiv, där inte minst insatser inom framför allt EU men även FN lyfts fram. Eftersom regeringen har tydliga ambitioner på det här området saknas det behov av ett tillkännagivande. Med detta vill jag slutligen ställa mig bakom betänkandet som tillstyrker regeringens nationella strategi mot terrorism. För tids vinnande kommer jag inte att yrka på att vi ska ha någon votering, även om jag naturligtvis vidhåller i sak att några ytterligare tillkännagivanden enligt förslaget inte behövs. 216 (M) replik: Som jag sa i mitt anförande är det positivt att regeringen tar steg i rätt riktning och har ambitioner. Det har man på ett antal olika områden, men man måste ha förmåga också. Det finns de som säger att politik är att vilja och våga. Jag vill nog påstå att politik mer är att förmå och leverera, för det är vad man åstadkommer i verkligheten som räknas. Förebygga, förhindra och försvåra – den svenska strategin mot terrorism säger att vi måste göra vad vi kan för att bekämpa terrorism och motverka att människor råkar illa ut på så sätt som har skett i och många andra ställen i världen. välkomnar också den lagstiftning som ska komma beträffande terrorismresor. Om vi nu ska göra vad vi kan är min fråga vad vill göra åt förhållandet att Säkerhetspolisens möjligheter till signalspaning kommer att kringskäras på grund av utökad kriminalisering. Innebär det att vi gör vad vi kan för att motverka terrorism? 217 (MP) replik: Precis som jag sa i mitt anförande handlar det om att göra det vi kan inom ramen för bland annat mänskliga rättigheter och viktiga demokratiska principer. En sådan princip är skyddet för enskildas personliga integritet. När man gör intrång i den personliga integriteten måste det göras för ett demokratiskt godtagbart syfte, men det måste också göras med metoder som är proportionerliga och effektiva. Utvidgad massövervakning genom ökade befogenheter att signalspana hör enligt min uppfattning inte till de metoder som är proportionerliga och effektiva i det här sammanhanget. Det som däremot föreslås är en översyn av de riktade hemliga tvångsmedlen som på ett mycket mer träffsäkert och för den stora massan mindre integritetskränkande sätt kan uppnå utredningsresultat. Vad gäller Säkerhetspolisens möjlighet att förebygga ska man vara medveten om att de här förslagen också medför en rad fördelar och att Säkerhetspolisen trots den invändning som har hakat upp sig vid ändå tillstyrker förslaget. Det leder mig till att känna mig trygg med att vi kommer att ha ett fortsatt gott förebyggande arbete i den delen. 218 (M) replik: Jag betvivlar att exempelvis har läst Säkerhetspolisens remissvar som gäller utredningen beträffande terrorismresor, för svaret här är någon form av för mig obegripligt svammel om mänskliga rättigheter. Det är klart att mänskliga rättigheter ska gälla, men är det då mänskliga rättigheter för dem som sökbegreppen ska rikta sig mot som det ska handla om? I vissa fall finns det också möjlighet att rikta sökbegrepp mot individer. Det svenska systemet har då av rättsvetenskapsmän sagts vara ett av de bästa, kanske det bästa i världen tillsammans med det tysk-amerikanska systemet numera. Är det här massövervakning? Är det inte så att man inriktar sökbegrepp mot olika företeelser? Jag förstår inte vad menar. Jag kan svårligen förstå att en begränsning av Säkerhetspolisens möjligheter att få underrättelseinformation innebär att vi gör vad vi kan för att bekämpa terrorism när det beror på en kriminalisering som vi i och för sig vill se, men när konsekvensen blir att Säkerhetspolisen får mindre underrättelseinformation. Eller är det en mänsklig rättighet att begå ett antal olika brott som gör att man inte ska få bli så kallat massövervakad? Förebygga, förhindra och försvåra – den svenska strategin mot terrorism Vi måste på olika sätt skapa effektiva verktyg för att kunna skydda oss mot terrorism. Om ny lagstiftning tillförs, som begränsar möjligheten att göra det man har gjort tidigare, måste vi ta en funderare på om det är önskvärt. Av svaret att döma finns det inget sådant svar. 219 (MP) replik: Just bedömningen av om det är önskvärt har Säkerhetspolisen också gjort. Och svaret blev ja. Svaret blev ja, trots att man kan misstänka att det eventuellt får den effekten. Men vi ska komma ihåg att det eventuellt får den effekten på grund av att en förundersökning öppnas. Det svenska systemet har den rättssäkerhetsprincipen att sådant som inte får plockas in i förundersökningen, till exempel hemlig underrättelseverksamhet, inte heller ska få bedrivas under förundersökningen. I stället har Säkerhetspolisen i det skedet tillgång till de riktade hemliga tvångsmedlen där en översyn också ska påbörjas . Det är de principerna jag tycker är viktiga att värna. När man står inför en hetsig diskussion i ett ämne som berör många, som skrämmer många, finns det alltid en risk att man ganska snabbt vill ta till åtgärder som kanske är något förhastade. Det är möjligt att hade haft den här uppfattningen ändå. har dock alla partier varit helt överens om att det ska råda en skiljelinje mellan de brottsutredande förundersökningarna och den typen av hemlig underrättelseverksamhet som kan träffa alla, oavsett. Den rågången tycker att det är angeläget att bevara. 220 (C): Det är en vanlig . Tusentals människor går ut och äter middag, går på bio eller på konsert. Arbetsveckan är slut, och helgen ligger framför en. Man kanske ska träna, njuta av en helg med familj, husdjur eller vänner eller bara ser fram emot en ordentlig sovmorgon. Men för ett antal människor blir livet aldrig detsamma. För ett antal slutar det helt. Det är män med vapen och en vriden syn på sin religion öppnade eld mot dessa människor. De skapade kaos, en obeskrivlig sorg hos dem som blev lämnade kvar, rädsla och fruktan hos stora delar av världens befolkning och misstankar mot människor som inte gjort sig skyldiga till annat än att fly från krig och elände. Men de framkallade också mod hos människor som ännu inte visste att de var modiga och närhet mellan människor som inte kände varandra. Terror måste tas på största allvar. Händelserna i var inte första gången drabbades. plågades av terrorism från exempelvis separatister i och , från religiösa sekter och från vänster- och högerextrema rörelser. kulminerade terrorn, och antalet dödade blev fler . Men kom en minskning i terrorns omfattning. Då, när världen började kännas lugnare på många ställen, ändrades bilden av terrorismen totalt. Nära 3 000 människor dog, 6 200 människor skadades och flygplan, byggnader, stadsdelar och infrastruktur förstördes. Förebygga, förhindra och försvåra – den svenska strategin mot terrorism Det finns ett flertal teorier om varför den islamistiska terrorn växer. Det handlar om allt från utanförskap till rasism, från snedvriden religiös åskådning till frustrerade unga mäns ilska, från ideologi till tron på eller ett nytt lyckorike. Allt som egentligen krävs för terrorism är att någon eller några brinner för en idé och att de ser våldet som ett rimligt medel att förverkliga den. För mig som centerpartist är individen viktigast. Det är individen som, tillsammans med andra individer, bygger vårt samhälle. Friheten att bygga sitt eget liv, att tycka och tänka som man vill och kunna ge uttryck för det, utan att staten lägger sig i eller sneglar oss över axeln, är grundläggande. Den liberala grundidén bygger på att var och en ska ha så stor frihet som möjligt att leva sitt liv efter eget godtycke, så länge denna frihet inte inskränker någon annans frihet att göra samma sak. När en sådan frihetsinskränkning misstänks ha skett, eller ska ske, måste samhället agera i enlighet med de spelregler vi gemensamt bestämt i demokratisk ordning. När det gäller allvarliga kränkningar mot människors frihet, som grova brott och terrorism, är också de medel samhället ställer till sitt förfogande kraftfullare. Det är av yttersta vikt att dessa medel begränsas, regleras och kontrolleras på ett sätt som håller balansen mellan de viktiga samhällsvärden som här står emot varandra. När lagstiftning är som bäst är den praktiskt användbar över och grundas på teknikneutrala ställningstaganden. Vi ser ett behov av att stärka rättsväsendets möjligheter att bedriva ett effektivt arbete. Men i tider som dessa, då oroliga människor ställer krav på oss politiker att göra något för att förhindra nya attentat, måste vi som lagstiftare håller oss lugna och balanserade. I iver att visa handlingskraft är det lätt att springa iväg och föreslå en mängd åtgärder som låter kraftfulla men som vi kanske inte hade föreslagit annars. Vi ska stifta lagar som skyddar vår säkerhet och vår trygghet, men vi måste hålla oss själva i nackskinnet för att inte rusa åstad med åtgärder som i bästa fall är verkningslösa och i värsta fall kontraproduktiva. Lika fel som att kraftigt försvåra möjligheten för laglydiga medborgare att inneha lagliga vapen för jakt- eller sportskytte är det att med hänvisning till terrorhotet vilja stänga gränserna för alla som bara önskar att leva i fred och frihet. Vi ska ha tuffa tag mot terrorister. Men vi ska inte göra livet surt, svårt och i värsta fall kort för alla andra. Tryggheten börjar i lokalsamhället. Det är där det brottsförebyggande arbetet görs bäst, det är där vardagsbrotten kan lösas och det är där förtroende för rättsväsendet byggs från grunden. Det är i lokalsamhället de små hjältedåden syns. Där trivs människor av olika ursprung, som tror på olika gudar eller ingen alls, och hjälper varandra i smått och i stort. Det kan vara enkla praktiska saker, och det kan vara det allvarligaste av allvarliga. Det kan vara när en polis dör i tjänsten, när han försöker skydda det land han kom till som liten och kallar sitt, mot terroristattacken mot och när en servitör på en angränsande restaurang räddar livet på två kvinnor under terrorattackerna i . Det är ett par exempel på en lång rad hjältemodiga insatser som tillsammans ändå skänker en strimma av hopp. Förebygga, förhindra och försvåra – den svenska strategin mot terrorism Det är den typen av handlingar som stärker kittet i vårt samhälle – kittet som fogar samman och bygger broar, kittet som blandas av hjältemod och medmänsklighet, kittet som extremisterna hatar och som står i vägen för deras vilja att splittra och polarisera. Alldeles oavsett hur många verktyg vi skapar för våra myndigheter, för att de ska kunna skydda oss från terrorism och annan brottslighet, och alldeles oavsett om vi skulle sätta upp övervakningskameror överallt och ha hemlig dataavläsning i varenda dator i hela landet är vi alltid beroende av en fungerande poliskår. Varje enskild polis måste känna att han eller hon har möjlighet att göra ett bra jobb. Så är inte riktigt fallet , och det måste vi göra något åt. Det är en punkt som vi har anledning att återkomma till, inte minst i nästa veckas budgetdebatt och kanske vid fler tillfällen. Att ge sig iväg för att strida med en terrororganisation måste bestraffas. Självklart måste också finansiering av och rekrytering till terrorresor bestraffas. Jag tror att det finns mer vi kan göra. Det förekommer ibland rapporter i medierna om att offentliga medel har gått till organisationer som sprider våldsbejakande och antidemokratiska budskap. Det finns troligen även ett stort mörkertal som aldrig avslöjas. Jag säger som statsministern så elegant brukar uttrycka det: Det är inte okej! Inga offentliga medel ska gå till föreningar, religiösa samfund eller andra sammanslutningar som sprider våldsbejakande eller antidemokratiska budskap. Man får givetvis tycka vad man vill. Så länge man inte hetsar mot folkgrupp kan man även säga det. Men det offentliga ska inte vara med och stödja denna verksamhet. Regelverket måste stramas upp och koppla ett tydligt ansvar till den person som söker medel. vill också se över möjligheten att ändra lagen så att vårdnadshavarnas medgivande krävs för underårigas utlandsresor. Självklart ska en sådan lagstiftning inte ta sikte på barn och unga som till exempel ska åka till på skolresa, utan det gäller just unga människor som befinner sig i riskzonen för att bege sig i väg för att begå terrorbrott. har visat sig så oändligt modigt efter alla attacker. Även om sorgen är stor och rädslan är befogad låter vi oss inte kuvas av mörkrets apostlar. Men det som skrämmer mig mest är att det finns politiska rörelser som exploaterar dessa vidriga dåd, som försöker att skrämma upp folk och ställa grupper mot grupper. Vissa är säkert en konsekvens av att vara oreflekterade medan det för andra är en del av den bärande idén. Låt oss straffa dem som bryter mot våra lagar, dem som använder terror som ett vapen mot vår frihet och dem som hetsar till våld mot demokrati. Låt oss straffa dem hårt. Men låt oss skydda vår frihet. Som uttryckte det: Ett samhälle som ger upp lite frihet för att få lite säkerhet förtjänar varken eller och förlorar både och. 221 (V): Det betänkande som vi nu debatterar behandlar en skrivelse från regeringen som handlar om att bekämpa terroristbrott och bekämpa terrorism i . Förebygga, förhindra och försvåra – den svenska strategin mot terrorism är i grunden positivt till skrivelsen. Vi tycker att det finns väldigt många bra saker i den som man ska lyfta fram. Men jag vill också påpeka några saker som är väldigt grundläggande för att detta ska vara både effektivt och rättssäkert. Man måste sätta rättssäkerheten i första rummet. Ska vi ha ett öppet demokratiskt samhälle är det oerhört viktigt att vi har detta klart för oss. Vi kan inte tumma på de sakerna i terroristbekämpningen för att kunna behålla vårt öppna samhälle. ska vi ta riskerna på allvar. Kombinationen av effektivitet och rättssäkerhet måste grundas på att vi ser vilka risker som finns. I skrivelsen och i förslagen från andra partier finns det en viss övervikt åt att prata om muslimsk eller islamsk extremism. Men ser man på hur det har sett ut har det i varit övervägande högerextrema terroristbrott som har begåtts. Går man tillbaka 20–i tiden är det olika händelser som visar ett mönster där det är de högerextrema krafterna som åstadkommer mest i . Men det tar inte bort det faktum att det i världen finns ett antal olika rörelser, både högerextrema och religiöst extrema, som är farliga och som ska bevakas. Vi har haft Lasermannen, och ett antal olika bränder i flyktingboenden, sådant som är terroristbrott, och dem måste vi vara uppmärksamma på. De måste innefattas i det arbetet för att man ska kunna hävda detta. En sak som vi vill poängtera är att man inte får glömma bort helhetsbilden. Ska vi ha effektivitet mot all extremism som utmynnar i terrorbrott måste vi ha hela bilden klar för oss. Det innebär också att man – som jag ibland kan få en känsla av – inte kan hasta fram åtgärder för att bekämpa terrorism som tummar på reglerna. Det är oerhört viktigt, och det vill vi i gärna lyfta fram. Man måste ha klart för sig vad man ska göra för att få effekt som man försvarar mänskliga rättigheter och det rättssamhälle som vi har . För oss handlar det om att satsa hårt på att förebygga extremism och radikalisering, framför allt av yngre människor. Det är det absolut viktigaste. I skrivelsen finns det ganska bra beskrivet hur det bör gå till. Det har också tillkommit andra förslag under hanteringen som är ganska bra. Det är allt från olika satsningar på vissa grupper till att ta in olika organisationer i samhället, kunskapshus med mera. Det är väldigt bra förslag som vi tycker att man ska lyfta fram. Det tror vi är det bästa. Vi kommer inte att kunna hantera terrorismen enbart med repressiva åtgärder. Det kommer att födas nya terrorister . Erfarenhetsmässigt ser man hur det har sett ut i världen när det bara har funnits repressiva åtgärder. Det är inte så att de extrema islamistiska rörelserna kommer från ingenting. De kommer av att man har gjort fel saker i konflikthärdar. är det absolut bästa exemplet. Det är mycket som kommer därifrån. När man försöker bomba bort terrorismen kommer den tillbaka. Det får alltså motsatt effekt. När vi i hanterar det här måste vi ha klart för oss vad de statliga maktmedlen egentligen handlar om. Vad ska vi göra för att använda statens våldsmonopol och maktmedel för att förhindra terrorism och framför allt förebygga terrorism? Det är det absolut viktigaste. Då blir det också balans i effektivitet och rättssäkerhet, vilket är kärnan i det som behöver göras. Förebygga, förhindra och försvåra – den svenska strategin mot terrorism Det måste vara proportionalitet i det som man gör. Det innebär att en del av de förslag som de borgerliga partierna och framför allt lägger fram är inte proportionerliga. Det är ett överarbete och en nästan panisk skräck för att inte göra en massa saker. Om man tänker efter och gör rätt saker blir det också effektivitet och resultat. Jag vill yrka bifall till reservation 5. Den handlar om detta med att kriminalisera terrorresor. Det är en ganska besvärlig materia. I skrivelsen står det att man borde utreda frågan, vilket jag tycker är bra. Frågan går att utreda utifrån vad vi har för lagstiftning och vad som är effektivt och inte. I detta arbete finns det några personer som jag tycker att man ska lyssna på. var , som är chefsåklagare vid Riksenheten för säkerhetsmål, intervjuad i SVT. Hon säger att terrorbekämpning kanske inte i första hand handlar om bara nya lagar. Det handlar om att hantera de lagar som finns och tillämpa dem. Det gäller också att få ett bra bevismaterial för att man ska kunna sätta dit terrorister. I intervjun säger att en kriminalisering av terrorresor inte gör det enklare jämfört med hur det är . Då måste vi alltså utreda vad vi ska göra för att få det att bli bättre. Nuvarande lagstiftning är tillräcklig, men det svåra är att bevisa vad man är ute efter. Annars blir det fel effekt. Om man har bevis för att en person har rest utomlands för att begå terrorbrott eller utbildas, kan man använda det som bevis när personen kommer hem. Men det går . Frågan är om kriminaliseringen blir effektfull om man inte gör någonting förebyggande. Det är vad det handlar om. Bevisföringen är det som är det svåra. Räcker dagens lagstiftning till blir det här alltså en lagstiftning som är tom, och då blir det ingen effekt. Det är oerhört viktigt och centralt att man lyfter de saker som ger effekt när man stiftar lagar. Man måste vara säker på vad de innebär. Vi är för att man ska utreda vad en kriminalisering av terroristresor skulle innebära. Men vi är inte säkra på att det blir någon effekt om man inte gör rätt saker. Jag vill återkomma till detta med att förebygga. Det är ändå kärnan i skrivelsen från regeringen och i betänkandet. Det handlar verkligen om att man måste hitta säkra sätt att förebygga rekrytering och utbildning av terrorister. Oavsett vilken religiös eller politisk extremism det handlar om är det det som är kärnan. Där har vi ganska mycket att göra som kommer att ge effekt . Det bör vara utgångspunkten, att det inte bara ska vara repressiva åtgärder utan också att man måste förebygga. Det är klart att terroristdåden måste förhindras. De som utför sådana dåd ska tas om hand. Men det måste kombineras med just effektivitet. Jag vill också påpeka att det kom ett yttrande från försvarsutskottet. Vi hade en avvikande mening som handlar om kommande eventuell användning av Försvarsmakten. Framöver finns det naturligtvis en möjlighet att använda Försvarsmakten för terrorbekämpning. Den frågan måste vi titta mycket noga på för att utreda i vilka sammanhang som man kan göra det. Annars blir det en löpande panik som kan bli överkurs, om jag säger så. 222 (L): Jag vill börja med att yrka bifall till reservation 18 och reservation 16. Jag återkommer senare i anförandet till motiveringen. Förebygga, förhindra och försvåra – den svenska strategin mot terrorism Ingen kan ha undgått det senaste årets dramatiska utveckling i , i synnerhet efter det att Islamiska staten eller Daish också uppmanat sina anhängare att påbörja attentat även utanför konfliktområdet och . innebär det också att attacker mot europeiska städer, även , anses vara legitima. Jag blev väldigt förvånad när jag lyssnade på inlägg, där man försökte tona ned hotet från våldsbejakande islamistisk extremism. Om vi har en strategi måste vi utgå, fru talman, från den verklighet som vi har faktaunderlag till. Svensk säkerhetspolis säger att våldsbejakande islamistisk extremism är det största hotet just nu mot när det gäller terroristattentat. Då kommer upp och säger: Nej, men varför ska vi dra för stora växlar på det? Och så försöker han tona ned det. Jag tycker att det är olyckligt att ha den ansatsen. När regeringen tillträdde sa man att det var tomt på departementet. Det var inget gjort på terrorismområdet. Det man inte sa var att FN:s resolution, som tillkom efter vår svenska valrörelse, nämligen , var en bindande resolution. Det är därför vi har ägnat ungefär i åt att diskutera och debattera hur ska anpassa sin lagstiftning mot terrorismresor och komplettera där det finns luckor. Det har också låtit som att det inte finns någon strategi. Men det har funnits en terrorismstrategi , byggd utifrån den tidens verklighet. Men är det en annan verklighet. Det är därför det är positivt, tycker vi från Liberalerna, att den revideras. Det har ibland låtit på inrikesministern, inte minst, men även på justitieministern som att vi inte kan lagföra någon. Vi kan inte agera.