prot · H20983 · 2015-04-09 00:00:00 — § 1 Justering av protokoll Protokollen för justerades. vice talmannen meddelade att (FP) avsagt sig uppdraget som ledamot av . Kammaren biföll denna avsägelse. § 3 Anmälan om fördröjda svar på interpellationer Följande skrivelser hade kommit in: Interpellation 2014/15:413 Interpellation 2014/15:413 Finansministerns uppfattning om ekonomiska drivkrafter av (M) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är tjänsteresor och inbokade engagemang. Interpellation 2014/15:414 Interpellation 2014/15:414 Välfärdens kärna av (M) Interpellationen kommer inte att kunna besvaras inom den föreskrivna tiden. Skälet till dröjsmålet är tjänsteresor och inbokade engagemang. Interpellation 2014/15:476 Interpellation 2014/15:476 Aktiebolag som driftsform för akutsjukhus av (C) Interpellationen kan tyvärr inte besvaras inom tidsfristen utan besvaras av statsrådet . Orsaken är redan inbokade resor och andra åtaganden. Interpellation 2014/15:488 Interpellation 2014/15:488 Friskvårdsavdrag för ridning av (M) Interpellationen kan tyvärr inte besvaras inom tidsfristen utan besvaras av statsrådet . Orsaken är redan inbokade resor och andra åtaganden. § 4 Ärende för hänvisning till utskott Följande dokument hänvisades till utskott: 2014/15:93 till civilutskottet betänkande 2014/15:UbU10 1 (S): Dagens gymnasieskola står inför helt andra utmaningar än vad som gällde . är en gymnasieutbildning ett näst intill grundläggande krav för att unga ska få ett jobb. Därför behöver alla ungdomar genomgå en gymnasieutbildning. ”Alla gymnasieutbildningar ska ha en bred, gemensam kunskapsbas, innehålla minst ett estetiskt ämne och ge behörighet till högre utbildning.” Så har regeringen uttryckt ambitionen om gymnasieskolan. Ambitionen och målet är tydligt: att höja kvaliteten och attraktionskraften, inte minst vad gäller yrkesprogrammen. Gymnasieskolan är dock inte betjänt av dramatiska förändringar och tvära kast. Förändringar ska genomföras med utgångspunkten att skapa långsiktighet och arbetsro. Det finns behov av en sammanhållen och korrekt verklighetsbeskrivning som olika grupperingar och partier kan enas om. Vi borde hitta en gemensam utgångspunkt i fakta, forskning och beprövad erfarenhet som vi kan föra en konstruktiv diskussion om. Dagens debatt handlar om ett betänkande om 43 motionsyrkanden från den allmänna motionstiden. Majoriteten i utskottet föreslår att ska besluta om två tillkännagivanden till regeringen. Båda handlar om vad regeringen inte bör föreslå. Jag tycker att det är synd att de borgerliga partierna och SD går händelserna i förväg och bestämmer sig för hur det ska vara och hur det ska bli. Jag kan inte förstå annat än att man tycker att det är bra som det är . Tvärtom behöver utbildningsutbudet fortsätta utvecklas. Det som oroar mig mest är det som framförs vad gäller möjligheterna att läsa in grundläggande högskolebehörighet. Som vi alla vet och välkomnar backade den gamla regeringen från den strikta uppdelningen mellan yrkesförberedande och högskoleförberedande program. finns det möjlighet för alla skolenheter att ge grundläggande högskolebehörighet för yrkesprogrammen. Regeringen vill nu utreda hur vi kan stärka den rättigheten. Det säger majoriteten i utskottet nej till och tycker till och med att det är märkligt att vi vill. Man hänvisar till en , där 90-talets förändringar med övergång från tvååriga till treåriga yrkesprogram analyseras. Ja, den rapporten säger att avhoppen ökade, men den säger också att utbildningsnivån bland yrkesprogramseleverna höjdes. skedde också dramatiska förändringar av elevernas studiedeltagande på gymnasiet. går nästan alla på gymnasiet. En nyare som tittar på alla 90-talets reformer sammantagna visar också på effekterna av det målrelaterade kursbetygssystemet, som genomfördes . Ja, visst kan vi lära oss av historien. Men låt oss också sätta in det hela i det sammanhang som vi är i , i nutiden, och spana tillsammans in . En tydlig utveckling i den nya gymnasieskolan är en allt större skillnad i elevfördelningen mellan högskoleförberedande program och yrkesprogram. Av alla som gick på gymnasiet gick på yrkesprogram. Utvecklingen med en minskande andel elever på yrkesprogram kan få negativa konsekvenser för kompetensförsörjningen och på arbetsmarknaden i stort. Av Statens skolverks uppföljningar framgår att frågan om ett program ger grundläggande behörighet är av stor betydelse när eleverna väljer program. Men det finns fler saker att utveckla än det, inte minst studie- och yrkesvägledningen. Vi har mycket kunskap att se fram emot att ta del av. lämnar sin fördjupade om svensk skola. tillsätter regeringen en skolkommission, sammansatt av företrädare för professionen och forskare, som bland annat ska bearbeta slutsatserna från . har också fått i uppdrag att genomföra en bred översyn av ungdomars situation och etablering på arbetsmarknaden i . Man tittar bland annat på övergången från skola till arbetsliv. Regeringen har tillsatt två viktiga utredningar. Den ena är yrkesprogramsutredningen. Den har fått nya samlande direktiv med syftet att stärka yrkesutbildningens kvalitet och attraktionskraft, underlätta övergången från skola till arbetsliv och förstärka den nationella kompetensförsörjningen. Man ska bland annat titta på och verka för samverkan mellan utbildning och arbetsliv i form av yrkescollege eller andra samverkansmodeller där sådan samverkan behövs. Man ska också titta på och analysera förutsättningarna för branschlärlingar samt utreda och föreslå hur matchningen mellan ungdomars val av yrkesutbildning och efterfrågan på arbetsmarknaden kan förbättras. är naturligtvis också ett viktigt uppdrag i utredningen. Vi får svaren , men utredningen lämnade ett delbetänkande . Där föreslår man en försöksverksamhet på teknikprogrammet med industriteknisk yrkesutgång. Jag tycker att det är ett alldeles utmärkt förslag – vi behöver teoretiska praktiker och praktiska teoretiker. Man har också föreslagit en angelägen justering av naturbruksprogrammet. Naturbruksprogrammet har ett ovanligt stort utrymme för programfördjupning, och kursutbudet är mycket brett. Programmet ger högst ersättning enligt riksprislistan, beroende på att det förutsätts kräva kostsam utrustning och små undervisningsgrupper. Den ersättningen får man oavsett om man har detta eller inte. Övriga slutsatser kommer vi att få ta del av . Den andra utredningen är En attraktiv gymnasieutbildning för alla, som tillsattes . En särskild utredare ska analysera och föreslå åtgärder för att alla ungdomar ska påbörja och inte minst fullfölja en gymnasieutbildning. Utredaren ska lämna förslag som innebär att de nationella programmen i gymnasieskolan vidareutvecklas och titta på hur elevens rättighet att läsa de kurser som leder till högskolebehörighet kan stärkas. Man kommer också att få ett uppdrag att titta på hur ett estetiskt ämne ska kunna ingå i programmen. Det bästa med den här utredningen, tycker jag, är att den ska arbeta i dialog med en parlamentariskt sammansatt grupp, där alla partier kan ingå. Oavsett hur det kommer att låta i resten av den här debatten är det min starka förhoppning att vi ska hitta den verklighetsbeskrivning som jag talade om tidigare och komma fram till hur vi kan vidareutveckla gymnasieskolan på ett långsiktigt sätt, som skapar arbetsro i skolan. Jag vill avsluta med att yrka bifall till Socialdemokraternas, och gemensamma reservation, nr 3. I övrigt yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet. 2 (M): Min kära kollega tror att jag ska inleda med en historisk exposé. Det har hon helt rätt i. Jag tror nämligen att det är viktigt att veta vilka beslut som fattades, precis som var inne på, och vilka lagar och sammanhang som rådde för att förstå var vi nu är någonstans. Inom politiken vill vi också gärna ta reda på vems fel det är, men jag ska försöka vara storsint här och hoppa över den delen så mycket jag kan. Debatten får oss att tro att dagens problem är nya och att de sjunkande resultaten är en senkommen trend. Så är inte fallet. Det började med skolutvecklingen ganska tidigt, redan med Lgr 62. Det förstärktes sedan av Lgr 69 och till yttermera visso av Lgr 80. Vi fick en otydlig målstyrning som drabbade utbildningssektorn extra hårt och som sedan förstärktes av kommunaliseringsreformen. Den försämrade lärarstatusen bidrog till att lärarkårens kvalitet förändrades, till förfång för eleverna. Allt detta vet vi. Men vi ska vara ärliga. Vi har ett helt annat samhälle än 1975. Det viktiga är naturligtvis: Vad gör vi nu? Jag ska göra en återblick till. gick vidare till yrkesskola eller gymnasium. fick jobb direkt. Resterande fick varken jobb eller fortsatt utbildning. har vi, som jag sa, ett annat samhälle. tar sig in på gymnasieskolan, men enbart slutför studierna med godkänt resultat. Det är vår absolut största utmaning. Varje enskilt misslyckande ”kostar” samhället 15–per individ under en livstid, förutom individuella misslyckanden och tillkortakommanden. Här har vi en näst intill omöjlig problemlösning. Det handlar om kortsiktiga kostnader för kommunen men långsiktiga och stora besparingar för . Detta ryms tyvärr inte i någon vanlig budgetmodell. Vägen till en lyckad skolgång i gymnasiet går naturligtvis genom . Därför är det viktigt att ingen får lämna utan godkända resultat, även om det ska ta . Vi behöver en bättre introduktion till gymnasiet och studie- och yrkesvägledare som betydligt bättre än kan stödja och vägleda eleverna. Genom en bättre prao men också på annat sätt måste grundskoleeleverna få en glimt av arbetsmarknaden. satt jag med en god vän och talade om våra barn. Han nämnde att sonen helt plötsligt fått lärarna att höja på ögonbrynen. Vid ett utvecklingssamtal frågade klassläraren vad som hade hänt. Alla resultat pekade uppåt, helt plötsligt. Ja, sa , det är egentligen ganska enkelt. Jag har bestämt mig. Tänk så lätt det skulle kunna vara! Tänk om vi kunde hjälpa fler elever till egen motivation! Mycket skulle då underlättas, och PISA-kurvorna skulle raskt peka uppåt igen. Här framför mig sitter ledamöter från den rödgröna sidan. Många har jag lärt känna som kloka och omdömesgilla. Vi tycker till och med att ni har närmat er vår syn på modern skolutbildning. Men då och då faller ni tillbaka i ett gammalt tänkande. Ni tror att ett obligatorium skulle hjälpa. Den omotiverade, skoltrötte och svagpresterande eleven ska alltså hjälpas till en fortsatt skolgång genom tvång. Det är feltänkt. Jag hoppas att ni och regeringen kommer att inse detta. Då kommer vi, herr talman, till nästa dåliga tanke: ett tvång för alla att läsa in högskolebehörighet. De stora avhoppen började när de tvååriga linjerna blev treåriga. har avhoppen varit stora. Många blivande skickliga hantverkare och andra på yrkesprogrammen vill helt enkelt inte läsa in de extra poäng som krävs. Däremot har den tidigare regeringen underlättat det, som nämnde, genom att alla har rättighet att inom sina 2 500 poäng läsa in en grundläggande högskolebehörighet. Observera att den är grundläggande! Lika enkelt är det att efter gymnasiet, via komvux, komplettera sitt betyg för att få rätt behörighet. Man kan säga att det är behjärtansvärt och i grunden en fin tanke att alla ska ha en hög grundläggande examen, men det fungerar inte i ett fritt, komplext och mångfasetterat samhälle. Det som dock är ett problem, som vi gemensamt bör ta tag i, är det stigmatiserande som infinner sig för dem som inte klarar sin gymnasiegång. Det handlar om den stämpel som samhället, föräldrar och kamrater sätter på dem som inte orkade hela gymnasieskolan. Detta är ett väsentligt större problem än problemet med de ganska få yrkeselever som efter gymnasieskolan ångrar sitt val. Jag måste därför be er att fokusera på de rejäla och stora problemen. Jag tror avslutningsvis, herr talman, om jag ska tillåta mig att måla med lite bredare penseldrag, att vi behöver mer av samarbete inom gymnasieskolan, mellan programmen, mellan handel och ekonomi och mellan teknik och industriprogrammet, för att nämna ett par exempel. Vi inom Alliansen vill också stärka ett par program genom att göra dem populärare och förbättra utgången med en annan examen, bland annat. Vi måste också, som jag nämnde tidigare, arbeta med motivationen för alla elever. Då måste vi se till att lärarnas kunskaper i modernt ledarskap stärks. Finns det kanske för många val i gymnasieskolan? Leder det till stress? en liten blick mot framtiden. Är programgymnasiet, alltså dagens gymnasium, med olika kurser verkligen det bästa? Skapar det kanske onödig stress? Alltför många D:n och E:n i början av årskurs 1 skapar frustration, inte minst för de ibland lite mer omogna killarna. finns olika samarbetsregioner, mellan olika gymnasieskolor och kommuner. Kanske är detta en modell att bygga vidare på. Tänk tanken att man knyter regionens skolor till närmaste högskola! Det tror jag är en vinn–vinn-situation. Det blir lättare att sprida modern skolforskning. Högskolan sprider akademisk status och glans till skolorna, och högskolan kan få en bättre rekryteringsbas för sina utbildningar. Vi som sitter här inne är stolta över att sitta i rätt utskott. Vi som äntrar talarstolen , tillsammans med er andra, inser att gymnasieskolan kanske är det enskilt viktigaste avstampet för det fortsatta livet. Hur lyckat ska det bli? Vår skyldighet är att se till att ge de bästa förutsättningarna. 3 (SD): Jag vill börja med att yrka bifall till reservationer 2 och 7, så är det gjort. anser att måste återta industrin till . Myten om att vi inte kan konkurrera med de måste vi slå hål på. Vi har fortfarande många andelar kvar inom industrin och ska absolut inte förlora fler. Ett industriarbete renderar tre tjänstearbeten. Det är en grundläggande tes som vi alla måste komma ihåg. Industrin vill och behöver anställa många inom de närmaste 10–20 åren, och kan inte skolan erbjuda de personer som industrin behöver måste industrin flytta dit där kompetensen finns, tyvärr kanske inte . fick tilläggsdirektiv som ska redovisas . Det är alltid bra att en utredning görs före genomförande, men det får absolut inte dra ut . tycker att utredningar och kommissioner är bra, men vi glömmer bort den lokala nivån. vill ha lokala gymnasier som kan leverera framtida personal till dem. Därför har vi en reservation i ärendet då utredningarna inte ges lokala direktiv. Näringslivet har enligt största företag en bättre kontakt med högskolan än man hade tidigare, men tyvärr är gymnasiekontakten mycket bristfällig. Det har gått så långt att stora svenska företag likt ser till att rå sig själva när de inte kan lita på att staten levererar. har öppnat upp Volvosteget, Tekniksprånget, Skolsteget och för att säkerställa sin egen buffert och framtida möjligheter för att företaget ska kunna utvecklas. Dessa versioner är mycket goda exempel, herr talman, på hur lokala företag och gymnasier bör samarbeta. Små företag kanske inte klarar av detta själva, men då kan man gå ihop i större samarbetsgrupper och ta del av hur de större företagen har arbetat. Ett exempel: Volvosteget handlar om hur man tar hand om personer som har gått ut gymnasiet med godkända betyg men som inte kommit ut i arbetslivet. Man tar in 400 personer . Detta är personer som går upp och får en tro på sig själva igen. De motiveras kanske till att läsa vidare, de får tillgång till a-kassa om de inte skulle få arbete och avser att anställa ett antal av dessa personer som visar framfötterna. Vad händer med dem som inte går ut? De får ett intyg från att de varit villiga att arbeta. Detta är en stor fördel för de lokala småföretagen runt omkring. De vet att dessa personer är förtroendeingivande och kommer att utföra det arbete man ger dem. Alltså skapar man även en buffert för andra företag. Jag tror inte att någon här inne motsätter sig vikten av att företagens möjlighet att stanna kvar i eller nyetablera sig här baseras på förmågan att få tag i kvalificerad arbetskraft. vänder sig mot att det tyvärr förekommer en oseriös marknadsföring på gymnasieskolorna. Enligt den svenska skollagen ska grundbeloppet, alltså elevpengen, avse ersättning för specifikt sju områden: undervisning, lärverktyg, elevhälsa, måltider, administration, mervärdesskatt och lokalkostnader. Att skolor använder tid och pengar till något annat och i vissa fall tyvärr till rena mutor till eleverna ska anses som mycket olämpligt. vill därför att det ska införas tydliga regler för skolornas marknadsföring och att dessa skrivs in i skollagen. Under mina år som lärare har jag tyvärr blivit medveten om att drogbruket ökar, inte bara på så sätt att det går ned i tidigare åldrar, utan det ökar även i mängd och styrka. Tyvärr är drogbruket osynligt. Genom att öppna för möjligheten att införa drogtester i skolan har vi en chans att komma åt problemet . Det är en extremt billig kostnad om vi kommer åt det tidigt jämfört med när individen är . Det återstår massor av olika hinder för att en frivillighet till detta ska införas, vilket gör att det kanske måste till en lagändring för att vi ska komma åt problemet. vill inte yrka något i frågan, men vi avser att återkomma med tydligare förslag. När det gäller grundläggande högskolebehörighet för elever i gymnasieskolan kan elever inte tvingas in i saker med piska. Vi ska vara noga med att alla arbeten som utförs, oavsett utbildningsnivå, är lika viktiga. Arbetsmarknaden behöver alla nivåer av utbildning men däremot kanske inte alla inriktningar. För journalister och socionomer, för att nämna några högskoleutbildningar, är arbetslösheten , medan det saknas enormt många av de tidigare gymnasieingenjörerna från fyraårigt program. Ett särdragande av antalet år snarare än en hopklumpning vore att föredra, herr talman. Gymnasiestudierna är frivilliga. Man kan inte tvinga personer att gå gymnasiet. kräver många arbeten slutförda gymnasiestudier, men det finns i varje kull som är praktiker och inte i första hand teoretiker. En tvingande skolform skulle inte få dem att fortsätta. Även om vi skulle tvinga dem skulle de ändå kunna hoppa av, för regeln vi skriver in gäller bara fram till . Det är inte mer piska vi behöver i detta fall utan mer morot, till exempel en koppling till näringslivet under studiegången så att eleverna vet vilka möjligheter de har att skaffa arbete när de har slutfört sina studier. 4 (MP): Gymnasieutbildningen är viktig. Det håller alla partier med om. Den är viktig för vidarestudier, den är viktig för att kunna förkovra sig och den är viktig för att kunna komma in på arbetsmarknaden. Just därför är det av betydelse hur vi formar vår gymnasieskola. Lärarna på våra gymnasieskolor är mycket viktiga för elevernas och skolans utveckling. Det är viktigt att vi värnar om och bidrar till att stötta lärarkåren. Vi anser att det är viktigt att höja läraryrkets attraktionskraft. Det kan vi göra på flera olika sätt, dels genom att minska påfrestningarna på lärarkåren, dels genom att ha bättre arbets- och utvecklingsvillkor men också genom ökad kompetensutveckling och genom att bidra till bättre lönevillkor. Som ett led i detta arbete har samarbetsregeringen redan initierat att den vill avsätta för att stimulera till höjda lärarlöner. En annan viktig insats för att stödja eleverna och skolorna handlar om att uppmuntra skolhuvudmännen att anställa fler lärare med specialpedagogisk kompetens och öka andelen behöriga speciallärare och specialpedagoger. Ett problem som har funnits är bristen på behöriga lärare, det vill säga lärare som har behörighet i ämnen de undervisar i. Detta påverkar självfallet elevernas möjligheter att få den bästa utbildningen. Av den anledningen är det viktigt att stödja lärare som saknar behörighet att kunna få behörighet, inte minst inom matematik, naturorienterande ämnen och teknik. För att värna om likvärdigheten, förbättra skolresultaten, ge varje elev bättre chans att lyckas, förebygga en lärarkris och bekämpa utslagningen från den svenska skolan tillsätter regeringen en skolkommission bestående av forskare, skolans folk och politiker med flera för att se över de senaste decenniernas skolreformer för att därefter komma med idéer och förslag om hur vi kan utveckla skolan till att bli ännu bättre. Därmed inriktar vi oss på framtidens skola. Elever i skolor i områden med tuffa villkor behöver extra stöd för att de ska få bättre förutsättningar att utvecklas och klara skolan. Det är viktigt för likvärdigheten i skolsystemet. har argumenterat för att skolor ska drivas med passion för utbildning och inte i vinstsyfte. Den vinstjakt som har pågått inom utbildningssektorn måste stoppas. Därför har regeringen tillsatt en utredning för att garantera att skattemedel som går till välfärdssektorn också ska gå till vad de är avsedda för. I det här fallet är det eleverna och skolan. Det är viktigt att alla gymnasielever får möjlighet att utveckla och använda sin fantasi och kreativitet. Detta kan man göra bland annat i estetiska ämnen. Därför aviserade regeringen att en utredning bör titta på hur nationella program på gymnasiet kan innehålla ett estetiskt ämne. Vi anser att det är angeläget att yrkesutbildningens kvalitet och attraktionskraft ska utvecklas. Detta ska ske i samverkan med arbetsmarknadens parter för att svara mot de krav som arbetslivet ställer. Att beröva våra ungdomar rätten att på ett enkelt sätt gå vidare till högre utbildning är inte bra. Innan Alliansen kom till makten läste även gymnasieelever som gick på yrkesprogrammen ämnen som gav möjlighet att gå vidare till högskolan. Alliansen ändrade detta. Nuvarande ordning är att eleven aktivt måste be om att få läsa de ämnen som förbereder dem för högre utbildningar. Dessutom måste många elever läsa ett utökat program om de vill få grundläggande högskolebehörighet. Alliansens skolpolitik och den nämnda regelförändringen har lett till att andelen elever som söker till yrkesprogrammen har minskat. När alliansen tillträdde 2006 var andelen elever som valde något yrkesprogram . alliansstyre har siffran sjunkit till . Detta har i sin tur lett till att arbetsgivare har fått svårare att hitta yrkesmän och yrkeskvinnor när eleverna inte väljer de programmen i högre utsträckning. Vi i samarbetsregeringen, tillsammans med , vill rätta till Alliansens misstag. Vi vill se över yrkesprogrammen så att de organiseras på ett annat sätt så att de hindren avlägsnas. Men Alliansen, med stöd av , vill stoppa regeringen från att se över frågan. Det tycker vi är sorgligt. Dagens samhälle ställer större krav på utbildning. En fullbordad gymnasieutbildning är minimikravet för många arbeten och många andra utbildningar i dagens samhälle. Den som inte har gymnasieutbildning löper större risk för arbetslöshet. Det är ett faktum. Arbetslösheten bland unga kvinnor och män som inte avslutat en gymnasieutbildning är ungefär dubbelt så hög som bland dem som har det. Dessutom förhindrar avsaknaden av en gymnasieutbildning vidare studier och bättre livs- och utvecklingsvillkor för många ungdomar. Av den anledningen anser vi att det är motiverat att se över hur vi kan öka ungdomars möjlighet att läsa färdigt på gymnasiet. Det är värt att notera att samarbetsregeringen inte har låst fast sig för någon modell. Det viktiga är att hitta effektiva modeller för att se till att elever slutför sina gymnasieutbildningar. I stället för att stödja regeringens ambition vill allianspartierna, tillsammans med , stoppa den. Avslutningsvis vill jag yrka bifall till förslaget i betänkandet med undantag för att jag vill yrka bifall till reservation 3. 5 (M) replik: Det fanns så mycket att ta fasta på, , att jag knappt vet var jag ska börja någonstans. Men vi kan väl börja med det kommunala vetot och vinstsyftet, även om de egentligen inte är föremål för debatten om gymnasieskolor. hjälpte den dåvarande borgerliga regeringen fram till friskolereformen. Det var mycket behjärtansvärt. vill ni slå undan benen för samtliga friskolor. Jag har en enkel fråga till . Beroende på hur man räknar finner man att längst ned i redovisningen gör friskolorna i överskott.