prot · H20977 · 2015-03-24 00:00:00 — Det är viktigt att säkerställa att svenskt bistånd även fortsättningsvis har en långsiktig finansiering av insatser för mänskliga rättigheter för hbtq-personer. Det gäller såväl riktade insatser som de bredare insatserna inom mänskliga rättigheter, till exempel som en del av rättighetsperspektivet. Detta kommer att beaktas vid utformningen av den nya biståndspolitiska inriktningen, liksom av nya strategier och andra styrdokument, för att säkerställa den fortsatta ambition som regeringen har avseende respekten för mänskliga rättigheter för hbtq-personer. 31 HANS (V): Jag får börja med att tacka biståndsministern för svaret. Vi lever i en värld där behovet av bistånd är enormt. Utvecklingsutmaningarna är stora, många och komplexa. ser vi allt fler aktörer – allt fler stater, civila samhällsorganisationer och filantroper – som bedriver utvecklingsarbete. måste FN fortsätta att spela en viktig roll. Utgångspunkten för det svenska biståndet måste vara: Vad är vårt mervärde i ? Vi ser på område efter område hur andra länder, organisationer eller FN-organ gör ett utmärkt arbete. Vi som , som en av många aktörer, måste fråga oss: Var kan vi göra störst skillnad? Vad kan vi göra i biståndet som ingen annan vill eller kan göra? Jag tycker att det finns få områden där det svenska mervärdet är så tydligt som när det kommer till hbtq-personers mänskliga rättigheter. Få grupper i världen blir så systematiskt förtryckta och får sina mänskliga rättigheter kränkta så systematiskt som hbtq-personer. Diskrimineringen av hbtq-personer är tydligt kopplad till andra utvecklingsutmaningar, som fattigdom, våld och ohälsa. ser vi att det, trots att vi har så många aktörer inom biståndet globalt sett, är ytterst få som vill jobba med dessa tyvärr kontroversiella frågor. Om vi tittar på svensk biståndspolitik ser vi att hbtq-frågorna har fått ett större utrymme. Men trots allt måste vi komma ihåg att vad jag kunnat se aldrig av den svenska biståndsbudgeten har gått till hbtq-frågor. Trots det har denna lilla insats gjort stor skillnad. Precis som biståndsministern säger finns det stora möjligheter att utveckla ett bättre arbete. Jag tror att vi var ganska många som, när vi fick en ny regering och en feministisk utrikespolitik, förväntade oss att man skulle ta tydliga steg framåt. Jag måste nog säga att det tyvärr har varit svårt att se konkreta initiativ från den här regeringens sida. Snarare är nog den allmänna bilden att biståndsministern har valt att prioritera ned arbetet med hbtq-frågorna när frågor om miljö, klimat och fiske i stället ska prioriteras upp. Jag kan ge några exempel. Regeringens första utrikespolitiska deklaration var svag när det gäller hbtq-frågor eller rättare sagt h- och b‑frågor, för transpersoner nämndes inte i den utrikespolitiska deklarationen. I regeringens första regleringsbrev till Sida lyfts inte hbtq-frågorna upp, och man ger inte Sida några som helst uppdrag på området. Jag välkomnar verkligen att vi får en biståndsminister med ett starkt engagemang för miljö- och klimatfrågorna. Men jag blir oroad om engagemanget i miljö- och klimatfrågor går ut över andra områden, till exempel insatser när det gäller hbtq-arbetet. Risken är stor att det, om tystnar, inte finns någon annan som är beredd att gå in i de här frågorna. Jag måste nog också säga att biståndsministerns ganska allmänt hållna svar tyvärr förstärker denna oro. Jag hör inga förslag på konkreta initiativ eller nya satsningar från den här regeringens sida, och en del av mina frågor har man valt att inte besvara. Därför skulle jag vilja upprepa en fråga som jag inte fick svar på av biståndsministern. Regeringen jobbar nu med att omarbeta strategin för regionalt arbete med hiv/aids och sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter samt för hbt-personers mänskliga rättigheter i söder om . har hbtq-personers mänskliga rättigheter lyfts fram som ett särskilt område i denna strategi. finns det en mycket stark oro för att det ska strykas och att det ska nedprioriteras. Det är i synnerhet allvarligt eftersom söder om kanske är den region där bakslagen är som störst och tydligast just . Jag skulle gärna vilja ha ett tydligt besked från biståndsministern när det gäller hur man avser att jobba med hbtq-frågan i söder om . Kommer hbtq-personers mänskliga rättigheter att prioriteras som ett särskilt område i strategier för utvecklingssamarbete med söder om framöver? 32 Statsrådet (MP): Jag tackar för frågorna. Jag instämmer fullständigt i analysen att med så många aktörer på biståndsområdet, det internationella samarbetsområdet, är det mycket viktigt att noga analyserar var vi har ett givet mervärde att komma med. När det gäller sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter är det definitivt ett sådant område där har mycket att vara stolt över redan vad gäller det som vi har uträttat på området. Tyvärr ser utvecklingen i världen inte ut på ett sådant sätt att vi har medvind i dessa frågor. Tvärtom har frågorna en stark motvind. har även som biståndsminister varit en av de absolut drivande i världen för att få in SRHR-frågorna i de nya utvecklingsmålen. Här har vi tyvärr stött på starkt motstånd, inte bara globalt utan även inom den egna EU-kretsen. Jag håller därför fullständigt med om att det är oerhört viktigt att har en stark och konsekvent röst i dessa frågor. När det sedan handlar om hur vi specifikt stärker frågorna i det svenska biståndsarbetet kan jag säga följande. Förutom den politiska dialogen och de politiska processerna, där har en konsekvent hållning där vi prioriterar dessa frågor vid sidan om miljöfrågan, och där jag skulle vilja understryka att också har ett mycket stort mervärde globalt sett, har vi bilateralt samarbete med många länder söder om där dessa frågor är livsviktiga för de personer som är drabbade. Det är ingen detaljfråga på något sätt för denna regering. Det är en feministisk regering, och vi ser dessa frågor om jämställdhet och människors rätt att få leva som de vill som absoluta och fundamentala grundpelare i utvecklingspolitiken. Jag skulle vilja nämna att nyutnämnda sändebud i hbt-frågor valde för sin första resa för att just diskutera dessa frågor. Det välkomnar vi verkligen. När det gäller den specifika fråga som tog upp gällande de olika strategierna håller Sida, i dialog med CSO-er och civilsamhällets organisationer, på att ta fram nya riktlinjer för SRHR-strategin. Det är här som frågan om de mänskliga rättigheterna för hbtq-personer ryms endast genom SRHR-strategin. Om man tittar på det arbete och de insatser som man stöder är majoriteten av dem relaterade till hiv/aids, medan endast en mycket liten andel berör mänskliga rättigheter. Denna strategi kommer fortsättningsvis att ta sig Vid protokollet /mänskliga rättigheter. Men vi vill också fortsättningsvis se att den regionala strategin för liksom strategin för mänskliga rättigheter kommer att innefatta hbtq-personers mänskliga rättigheter. Vi kommer inte att nedprioritera hbtq-frågans mycket starka betydelse, vare sig i fråga om resurser eller signalpolitik i dialogen med dessa länder. 33 HANS (V): Jag tackar biståndsministern för det svaret. Det är välkommet att biståndsministern är så tydlig när det gäller att detta prioriteras och att det finns ett engagemang. Jag betvivlar inte det minsta det som säger här, och jag välkomnar det. Problemet är att dessa ord om prioriteringar och engagemang också måste synas utanför genom att man tar olika initiativ, att man visar satsningar och att man lyfter fram dessa frågor. Det håller inte att man presenterar en utrikespolitisk deklaration som faktiskt är svagare än flera av dem som presenterade när det gäller hbtq-frågorna eller att dessa frågor inte syns när det gäller regleringsbrevet till Sida. Det är trots allt så att när det gäller hbtq-frågorna finns det en rad konkreta förslag på biståndsministerns bord om hur man kan gå vidare. Man genomförde en utvärdering om Sidas arbete med hbtq-personers mänskliga rättigheter, där man visade på framstegen men också såg utmaningar för vilka man efterfrågade tydliga initiativ och ageranden. Eftersom biståndsministern inte riktigt vill gå in och tala om strategierna här och svara på konkreta frågor kan jag i alla fall fråga om de rekommendationer som ligger på biståndsministerns bord. I denna utvärdering efterfrågar man bland annat ett mer systematiskt arbete med hbtq-frågorna inom biståndet. Det som man kunde konstatera, och som jag tror att vi alla ser, är att det finns en rad eldsjälar på svenska ambassader och på biståndskontoren på Sida som bär upp detta arbete. Men det saknas ett systematiskt arbete. Som riksdagsledamot som reser i världen måste jag säga att jag också ibland tyvärr möter ett motstånd även bland svenska biståndsarbetare och svenska diplomater att lyfta fram dessa frågor. Då krävs det ett mer systematiskt arbete. –2009 fanns det en handlingsplan för hur man skulle jobba med hbtq-frågorna inom biståndet. Den valde den förra regeringen att inte förnya. saknas det ett tydligt instrument för att jobba med dessa frågor systematiskt. Därför skulle jag vilja fråga om hon är beredd att ta initiativ till ett nytt instrument så att man kan få detta att fungera mer systematiskt. Det andra som man efterfrågade och lyfte fram i utvärderingen var mer flexibla sätt att stödja små hbtq-grupper i de tuffaste miljöerna. Vi måste vara helt ärliga. Många av de hbtq-organisationer som vi vill stödja finns i miljöer där det är extremt svårt att arbeta. Exempelvis har en liten grupp i mycket svårt att leva upp till våra krav på revision och redovisning eftersom man befinner sig i ett land där man inte ens kan registrera sin organisation utan att ledarna riskerar att fängslas. är det ofta så att det som man efterfrågar från hbtq-aktivister i världen är relativt små insatser. När jag träffade kurdiska hbtq-aktivister i sade de att det som de framför allt behöver är att kunna täcka tryckkostnader för en tidning. Det handlar om några tusenlappar. När jag träffade transaktivister i sade de att det som de verkligen skulle behöva är att någon kan betala hyran för ett hus där de kan gömma sig när de utsätts för våld och övergrepp. När jag var i sade de att de skulle vilja ha på ett bankkonto som de kan använda om de snabbt måste lämna på grund av förföljelser. Det handlar alltså om små insatser där vi inte riktigt har beredskap. Jag vet att tillsammans med sin hbtq-rörelse har tagit fram flera nya och mer flexibla sätt att kunna gå in och stödja insatser i länder där det är mycket tufft. Jag skulle vilja fråga om som biståndsminister är beredd att gå in och se över möjligheterna att skapa fler flexibla sätt att stödja dessa små hbtq-grupper som jobbar i extremt tuffa miljöer. 34 Statsrådet (MP): Tyvärr måste jag rätta när det gäller den sista frågan. har ett flexibelt instrument för att stötta just dessa små grupper som behöver de små insatserna. Precis som beskriver kan det röra sig om några tusenlappar. Det kan också röra sig om människor som behöver denna hjälp i anonymitet för att inte utsättas för dödshot eller risker att hamna i fängelse. I strategi för särskilda insatser för mänskliga rättigheter och demokratisering finns det en möjlighet att på initiativ från ambassader ge mindre och flexibla stöd till MR-aktivister. EU har ett liknande instrument, for Democracy and Human Rights. Vi har också ett samarbete genom , . Det finns alltså stora möjligheter att ge dessa flexibla stöd. Det här instrumentet ges till civilsamhällets organisationer utan staters godkännande. Samarbetet använder bland annat som förmedlare. De har ett väl utbyggt arbete för MR-försvarare, så den här frågan är vi mycket medvetna om och har tagit om hand. Detta tycker jag är en bra illustration till frågan om volymer: Hur tar man bäst om hand dessa frågor? Det är inte alltid så att det är stora volymer i biståndssamarbetet som hjälper MR-försvarare, utan det kan vara mycket små insatser i pengar som har väldigt stor betydelse. Framför allt handlar det dock om kunskap. Här tycker jag kanske att inte riktigt har hört vad jag sa i mitt första svar på vad som är beviset på att vi lägger stor vikt vid den här frågan, nämligen att vi ämnar starta en utbildningsinsats inom . Den bereds just , och vi har haft samtal med RFSL om frågan. De har en världsledande kompetens i hur man kan jobba med de här frågorna på ett initierat och smart sätt så att man inte skapar problem för de hbtq-personer och människorättsaktivister som arbetar med frågan. Jag gick i och kände en stark stolthet över de poliser, brandmän och militärer som ingick i tåget. Men när man går där i denna folkfest i går tankarna framför allt till dem som faktiskt måste dölja sin kärlek, som riskerar inte bara fängelse eller böter utan till och med dödsstraff om de visar sin kärlek. Detta är mycket känsliga frågor i väldigt många länder. Det är motvindsfrågor, och vi måste jobba så smart som möjligt. Vi har förmånen att ha världsledande organisationer på det här området, och precis som säger ska vi i hög grad utnyttja den kompetens som finns. När det gäller handlingsplaner är det inte så att man specifikt har tagit bort en handlingsplan för just hbtq-frågan. Sida arbetar inte med handlingsplaner längre utan med strategier, så det är därför som det inte finns en handlingsplan. Vi kommer dock att vara mycket tydliga med att hbtq-frågan ska in i arbetet för mänskliga rättigheter. Det finns redan där som ett specifikt mål, och det är också någonting som vi överväger för de regionala strategierna för och för de andra strategierna generellt. 35 HANS (V): har alldeles rätt: Det här är inte problem som vi löser bara med pengar, även om det också behövs resurser. Det handlar om engagemang, och det handlar om kunskap. Men jag måste nog också säga att om verkligen ska vara på plats i , eller och lyfta upp och driva de här frågorna måste det också finnas en politiskt tydlig styrning från och den om vad man vill. Det är därför jag har skrivit en interpellation som handlar om hur vi ska få in dessa frågor tydligt i våra strategier även fortsättningsvis. Det krävs en tydlig signal från och resten av regeringen, och då måste frågor som handlar om hbtq-personers rättigheter in i de olika strategierna, både de tematiska och de som rör enskilda länder. Det krävs också att man faktiskt lyfter fram de här frågorna i till exempel Sidas regleringsbrev och i den utrikespolitiska deklarationen så att signalen blir tydligare. Jag måste nog säga att det inte bara är jag som känner oro över att regeringen börjar prioritera ned dessa frågor. Jag har skrivit den här interpellationen därför att flera andra aktörer vänder sig till mig och säger samma sak: Man känner en oro över vad som händer med den här regeringen. Jag måste erkänna att jag åtskilliga gånger har hört skämtet att SRHR numera inte betyder ”sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter” utan ”sexuell och reproduktiv hälsa och räkor”. Det är inte en bild man vill ha av svenskt bistånd. Jag tycker att det är väldigt olyckligt, och jag hoppas att regeringen tar på allvar att det finns en växande oro och en bild av att nu börjar tappa engagemanget, att engagemanget börjar falna och att rösten tystnar när det gäller dessa frågor. Framför allt skulle det vara olyckligt för våra partner. Det är viktigt att vi skickar signaler till de organisationer vi samarbetar med om att är tydligt när det gäller hbtq-frågorna men också till de regeringar som vi har ett bilateralt utvecklingssamarbete med. Jag hoppas att framöver kommer att omsätta det hon säger i fler konkreta initiativ. Det skulle vara välkommet. 36 Statsrådet (MP): Jag skulle bara vilja säga en enda mening: Vi har inte nedprioriterat hbtq-frågorna på minsta sätt. Att driva med frågan om räkor i sammanhanget tycker jag är ganska oanständigt. Frågan om överfiske i handlar om att kvinnor får sälja sina kroppar i utbyte mot fisk – sex for fish. Det är en fråga om trafficking, där slavarbetare i mer eller mindre kidnappas ombord på trålare som sedan trålar i vatten. Det är en fråga om spridning av hiv och aids i fattiga fiskesamhällen. Hur kommer det sig att det är just i i som ebolautbrottet är som värst bland fattiga fiskare? Jag tycker att det vittnar om en oerhörd brist på perspektiv att dra in mitt tidigare engagemang i fiskefrågor i den här frågan. Det har över huvud taget inte med saken att göra. Jag skulle vilja se var någonstans eller de som tar upp den här frågan ser de politiska prioriteringarna på räkområdet i den svenska biståndspolitiken just . Den här regeringen drivs av ett genuint engagemang för framtiden, för vår planet och för människorna som befolkar den, oavsett kön, sexuell läggning eller politisk orientering. Vi drivs av detta. Vi vill göra världen bättre. Vi kommer inte att nedprioritera de här frågorna på minsta sätt. Jag har redan redogjort för att vi kommer att ha en ökad insats vad gäller utbildning inom , och vi kommer att gå vidare med hur vi ytterligare kan integrera frågan. Överläggningen var härmed avslutad. § 10 Svar på interpellation 2014/15:372 om bistånd till efter deras fördömande av 37 Statsrådet (MP): har frågat mig om jag med anledning av , i vilket ingår, fördömande av uttalanden om tänker ta några initiativ till att minska biståndet till . Svaret är enkelt: Nej. har långa och goda relationer med . Efter erkännandet av staten har relationerna fördjupats ytterligare. ambassadör i , , har uttryckt det väl genom att säga att ”våra relationer med är djupa, långvariga och har stärkts ytterligare genom erkännandet av och det historiska besöket av president ”. Utvecklingssamarbetet med syftar till att bidra till en demokratisk, självständig, sammanhängande och livskraftig palestinsk stat som existerar sida vid sida med i fred och säkerhet, med gränser som utgångspunkt, och till att tillgodose palestiniers rättigheter och behov så att de kan bo kvar. mellan och innebär att vi gemensamt kommer att sträva efter demokratisering, ökad respekt för såväl mänskliga rättigheter som jämställdhet, bättre miljö och ökad motståndskraft mot klimatförändringar och katastrofer samt privatsektorutveckling. Det innebär också ett åtagande att arbeta mot korruption och fortsätta reformarbetet och palestinskt statsbyggande. Genom bistånd ska palestinierna kunna få ökad tillgång till rent vatten och sanitet, säkrare avfallshantering och bättre kunna förebygga och hantera katastrofer, miljörisker liksom klimatförändringar. Genom bistånd ska det bli fler nystartade småföretag samt fler kvinnor som deltar i och driver dessa. Branschorganisationer och finansiella institut ska kunna förbättra sin service. Målet är även att förutsättningarna för lokal ekonomisk utveckling ska förbättras. Dessutom ska biståndet leda till starkare, mer transparenta och demokratiskt styrda offentliga palestinska institutioner, stärkt yttrandefrihet, fria och oberoende medier samt ökat ansvarsutkrävande, inklusive ett mer livskraftigt och pluralistiskt civilsamhälle. Kvinnors politiska inflytande ska öka liksom deras åtnjutande av mänskliga rättigheter. Tillhandahållande av grundläggande service inom hälsoområdet ska förbättras. Den palestinska myndigheten befinner sig nu mitt i en allvarlig ekonomisk kris. I är situationen explosiv. Den humanitära situationen är allvarlig. Återuppbyggnadsarbetet går för långsamt och risken för förnyat våld är överhängande. Biståndet kan spela en viktig roll för att bidra till både utveckling och stabilitet. har genom Palestinastrategin tagit sitt ansvar för att bidra till statsbyggande och utveckling i . Regeringen har för avsikt att genomföra den strategi som beslutades . 38 (FP): Jag tackar ministern för svaret på min fråga. Jag skulle dock vilja höra ministerns syn på själva fördömandet. Bakgrunden är den att erkände staten och dessutom ökade biståndet med . Tacken för detta blev från palestinierna att de fördömde och utrikesminister för de uttalanden hon gjort när hon kallade en spade för en spade, det vill säga sa att är en diktatur. Dessutom försvaras i fördömandet, som palestinierna skrev under, sharialagar. Vi vet att sharialagarna i är bland de hårdaste, kanske de hårdaste, i världen. Kvinnor utsätts för ett enormt förtryck. Enligt dessa lagar kan kvinnor bland annat beskyllas för häxkonst och dömas till döden, vilket också sker, och domarna verkställs. Det ytterligare bistånd som ger till palestinska myndigheten ska enligt statsrådets svar bland annat gå till att jobba för ökad jämställdhet. Jag har svårt att få det att gå ihop. Palestinierna i form av palestinska myndigheten ställer sig skuldra vid skuldra med och försvarar sharialagar som förtrycker kvinnor, och ger dem en halv miljard mer till att jobba för ökad jämställdhet. Det är inte pengar som hindrar palestinska myndigheten från att till exempel införa en jämställd lagstiftning. Det är inte bara i vi har problem med kvinnodiskriminerande lagar. Även om lagarna på inte alls är lika hårda diskrimineras kvinnor till exempel vid giftermål och i samband med arv. Det är inte bristen på pengar som gör att dessa lagar inte ändras, eller att man har denna kvinnoförnedrande lagstiftning, utan det är viljan som saknas. Regeringen sa vid erkännandet att det innebär att kan ställa högre krav på . Varför ställer man då inte dessa krav på ? Det gäller speciellt i ett läge när de så tydligt markerar mot . Varför omprövar vi inte biståndet? Varför ställer vi inte krav på förändringar? Det enda gör är att, som det sägs i svaret, sträva efter att tillsammans med palestinska myndigheten arbeta för förändringar. Varför ställer vi inte de krav som det påstods att vi skulle ställa? 39 HANS (V): Jag måste säga att det är en mycket märklig interpellation som från ställt i riksdag. För det första är den ställd på felaktig grund. har gått in på palestinska myndighetens hemsida. som skulle tala i fanns där ett uttalande av den palestinske utrikesministern som sa: Förbindelserna mellan och är utmärkta. För det andra tycker jag att det är en mycket märklig ingång från , och jag misstänker att det också är från , där man menar att om ger bistånd till , om vi har ett utvecklingssamarbete med palestinska myndigheten, då förlorar palestinska myndigheten rätten att ha en självständig utrikespolitik. Då förlorar de rätten att ha synpunkter på hur agerar. Vi har ett bilateralt utvecklingssamarbete med ett trettiotal stater runt om i världen. Är det ingång att den policyn ska gälla samtliga dessa trettiotalet stater? Har de trettiotalet stater som vi har utvecklingssamarbete med förlorat rätten att ha en självständig utrikespolitik, att ha synpunkter på ? Vi kan ta som exempel som vi har ett utvecklingssamarbete med och som kritiserat för att vi under den tidigare regeringen inte gick tillräckligt långt på klimatområdet. Borde vi därmed bestraffa genom indraget bistånd? Jag skulle vilja säga att det på många sätt är en nykolonial syn på biståndet. Vi ska betala ut bistånd, och sedan ska mottagarna stå med mössan i hand och visa tacksamhet och undfallenhet mot . Det är ett biståndsperspektiv som vi, om vi någonsin haft det, har lämnat. Ska biståndet vara framgångsrikt behöver det bygga på partnerskap, på ett ömsesidigt utbyte. Det ska vara ett utvecklingssamarbete. Dessutom tycker jag att det är en märklig ingång såtillvida att och, misstänker jag, även tycker att man ska bestraffa det palestinska folket för vad palestinska myndighetens ledning gör. Det blir konsekvensen om man lyssnar på och minskar det svenska biståndet till palestinska myndigheten. Det är inte ledningen för palestinska myndigheten som drabbas. Det är befolkningen på och i östra som i så fall drabbas av ett sådant beslut. Det gäller även befolkningen på . Från sida är vi på många punkter kritiska till palestinska myndigheten. Vi har samarbetat med och för en aktiv dialog med den palestinska vänstern, som på många punkter är oerhört kritisk till palestinska myndigheten. hade jag en interpellationsdebatt om hbtq-frågor.