prot · H20971 · 2015-03-12 00:00:00 — Därför blir man bekymrad när anser att bryter mot EU:s visstidsdirektiv. Det finns risk att ställs inför för brister i införlivandet av visstidsdirektivet om inte en ändring sker av den nationella lagstiftningen på området. Arbetsmarknadsminister har redan deklarerat att ett arbete har påbörjats inom med att utreda olika alternativ för hur skyddet för tidsbegränsat anställda ska kunna stärkas. Det är viktigt att påpeka att förslagen som kommer ur utredningen ska genomföras i dialog med och i samförstånd med arbetsmarknadens parter. vill jag säga att det finns många , och som är visstidsanställda och känner sig oroliga . Därför är det viktigt och nödvändigt att sätta igång med de förändringar som krävs så att dessa personer också kan få den arbetstrygghet som kan göra det möjligt för dem att förverkliga sina drömmar. 95 (S): Jag börjar med att yrka bifall till förslaget i betänkandet. Vi har i den här ett parti, , som ofta uttrycker åsikten att vi inte tar debatten med dem. Det, herr talman, är ingen korrekt beskrivning. Vi är många som tar debatten med , och vi har gjort det . Jag gör det , och vi kommer att göra det också framöver. När man blir invald i riksdag är det nämligen viktigt att man får sin politik och sina förslag granskade, att man ställs till svars och att man bedöms. Det är också viktigt att de frågor som ställs till ett riksdagsparti blir besvarade. Väljarna har nämligen rätt att kräva svar. Väljarna har rätt att få reda på om den motsägelsefullhet som kommer till uttryck i dagens debatt är ett uttryck för ohederlighet eller okunnighet. säger sig stödja den svenska modellen men är i själva verket dess dödgrävare. Vi har kunnat ta del av en ganska hård attack mot hela den svenska fackföreningsrörelsen från representant här i talarstolen. Man attackerar inte bara svensk fackföreningsrörelse utan hela den svenska modellen. När det gäller att bedöma om agerande beror på ohederlighet eller okunnighet är det intressant, herr talman, att konstatera vad som händer . representant inleder med att ta avstånd från sin egen reservation. Först lägger man en reservation i ett betänkande. Sedan läser man den, och då tar man avstånd från den. Det man tydligen lyckades läsa var att man skulle ställa sig bakom det här med svenska kollektivavtal. Det är ganska betecknande att man då instinktivt ryggade tillbaka. Det är ett antal frågor, herr talman, som jag skulle vilja ställa här med adress . I detta betänkande förs det bland annat en del resonemang kring Europapolitiken. Då tänker jag ställa en fråga. Jag har ställt den förr här i kammaren och aldrig fått svar. Men jag skulle vilja – och jag tror att många väljare skulle vilja – få reda på vad egentligen vill med sin Europapolitik. Ska vi vara kvar i EU? Det finns en del i det här betänkandet som möjligen skulle kunna leda spåren dit. Man säger någonstans att man ska arbeta för att ändra utstationeringsdirektivet, och det kan man ju bara göra om man är kvar i organisationen. Vår arbetsmarknadsminister gjorde i en tidigare debatt en redogörelse för hur den på ett aktivt och seriöst sätt arbetar för att lösa de här frågorna. Då kom representanten från upp i talarstolen och höll ett osammanhängande anförande om att det minsann inte ska bestämmas i . Är det detta som är EU-politik, herr talman, då indikerar ju det att man kanske vill lämna Europasamarbetet. Det skulle vara spännande att få reda på om man vill det. En följdfråga, herr talman: Hur, under vilka former, vill man i så fall lämna Europasamarbetet? Är det så att man har tänkt sig att vara kvar inom EES så att man får tillgång till den fria marknaden? Detta så att inte våra företag hamnar i en väldigt besvärlig situation där vi kommer att få väldigt stora varsel, stor arbetslöshet och svåra problem med svensk ekonomi. Här kommer en fråga till representant: Om man väljer den vägen är man ju fortfarande bunden av utstationeringsdirektivet, men man kommer att sakna alla möjligheter att påverka det. Är det detta som är Europapolitik? Det skulle vara intressant att få ta del av här . Eller är det så att man inte vill vara med i vare sig EU- eller EES-samarbetet, såsom en del yttranden i den här talarstolen har gett oss anledning att tolka det? Då måste man kunna svara på det också, för det kommer att få stora konsekvenser för svenskt näringsliv och dess anställda. De här frågorna hoppas jag att jag kan få svar på , herr talman. Får jag inte det lovar jag att återkomma. Jag vill också få reda på vad egentligen vill med kollektivavtalen. Man skriver bland annat i ett yttrande till utrikesutskottets utlåtande Kommissionens arbetsprogram 2015, som har behandlats tidigare här i kammaren, att man anser att kollektivavtal ska vara frivilligt. Det är naturligtvis en legitim ståndpunkt. skulle ett företag bygga om en skola i . Det företaget menade att det här med kollektivavtal ska vara frivilligt och drev den linjen. Även linje verkar vara att det ska vara frivilligt. Är det så man ser på svenska kollektivavtal? Vi vill ha svar på det. Men är motsägelsefulla, herr talman. Den som tittar på dagens betänkande ser att man öppnar upp för att fackföreningsrörelsen ska ha visst handlingsutrymme. Där är man generös – man säger i sitt förslag att facket ska få möjlighet att genomföra stridsåtgärder mot oseriösa företag. Är det så ska hantera det här arbetsrättsligt tycker jag att de ska ta en diskussion med en arbetsrättsjurist och se hur det lagförslaget i så fall skulle vara utformat. Det skulle vara intressant att få svar på det , herr talman. Hur ser egentligen på den svenska fackföreningsrörelsen? Det är kanske onödigt att ställa den frågan. svarade ju på den i sitt väldigt onyanserade och affekterade anförande, där han anklagade svensk fackföreningsrörelse för både det ena och det andra. Men det är ändå lite intressant att läsa förslaget i dagens betänkande, för det man vill är att lagstifta om fackens självständighet. Man vill alltså att vi här i denna kammare ska besluta om fackföreningarnas stadgar. Det förslaget, herr talman, är lite intressant. Att förstatliga fackföreningar ingår i den ideologiska tradition som och hans kamrater är en del av, den fascistiska tradition som är en del av. Där ser vi mönstret för hur man ser på samhället. Den bruna skjortan skymtar fram under kavajen. Men frågan kvarstår: Hur ser på svensk fackföreningsrörelse? Eftersom detta är ett arbetsrättsbetänkande skulle jag också vilja veta på vilka sakliga grunder som kraftigt vill försämra de anställdas rättigheter genom att urholka anställningsskyddet. Vilka sakliga grunder har man? Man har i sitt betänkande ett något svepande uttalande om att man kan anta att det här skulle underlätta för företagen. ledamöter var på besök hos bland annat i går och diskuterade den här frågan. Jag tycker att vi fick en väldigt bra genomgång av hur det ser ut i realiteten på svensk arbetsmarknad. De beskrev hur de i djupintervjuer med företag och anställdas representanter kommer fram till att det här inte är några stora bekymmer, utan det här löser man i förhandlingar. Men återigen, herr talman: På vilka sakliga grunder vill kraftigt försämra för de anställda och utdela ett hårt slag mot de anställda och deras organisationer? Väljarna har nämligen rätt att få veta, och väljarna har rätt att få svar. Är SD ohederliga och manipulativa eller bara okunniga? Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 10.) betänkande 2014/15:UbU9 96 (S): Jag vet inte hur ofta talmannen befinner sig i skolans värld. För oss ledamöter i utbildningsutskottet är skolbesök en ynnest och dessutom en skyldighet. Jag kan för egen del säga att det är en förmån att få möta lärare och rektorer, barn och elever i skolan. Vilken förmån det är att få vara en del av deras lärande vardag! på Paradisskolan i berättade för mig om sin skola och om hur nöjda de är med sina lärare, som verkligen ser dem, peppar dem och får dem att anstränga sig lite till. För att inte tala om det faktum att de sedan höstterminen får möta elever ända från förskoleklass och upp till nian. Stämningen blir mer respektfull , som en av dem sa. För det är ju i mötet med andra som man blir någon. Det är när andra ser vem man är, när man uppmärksammas för sina framgångar eller ges extra stöd när det behövs som man utvecklas. Uppmärksamheten kommer förhoppningsvis från många olika håll. Från en klasskompis, en förälder, en ridlärare eller en lagkompis. Men under en stor del av dagen är barn och unga i skolan. Då är det ett måste att mötas av kunniga, kompetenta och omtänksamma lärare som ser varje elev, som kan möta var och en och som förmår att komma full av energi och kreativitet för att ta vara på den lust att lära som finns inneboende hos var och en av dem och av oss. Genom framför allt läraren når kunskapsmålen, läroplanerna och värdegrunden eleven. Därför är lärarna så viktiga. läste statsministern upp regeringsförklaringen i just denna talarstol. Han sa då bland annat: ”Regeringen kommer … att fokusera på att höja kunskapsresultaten, öka jämlikheten i skolan och höja läraryrkets attraktivitet. Fler anställs i skolan så att lärarna får mer tid för sitt arbete och klasserna kan bli mindre i lågstadiet. En läsa skriva-räknagaranti tas fram så att insatser kan sättas in snabbt. Barngrupperna i förskolan ska bli mindre och fritids stärkas. En nationell samling för läraryrket genomförs. Lärarnas kompetens ska höjas, deras administrativa börda ska minska och rektorerna ska stärkas i sitt pedagogiska ledarskap. Svensk skola ska vara sammanhållen och likvärdig. Särskilda insatser ska riktas mot de skolor som har de tuffaste förutsättningarna. Skattesubventionen för dem som har råd att köpa privat läxhjälp avskaffas. Läxhjälp ska ges till alla elever, oavsett betalningsförmåga.” Detta är ambitiöst och förpliktande på olika sätt. Fler anställda, mindre barngrupper, fortbildning och höjda lärarlöner kräver förstås ekonomiska resurser. Att prioritera skolan före stora ofinansierade skattesänkningar har vi redan levererat. I och med regeringens förslag om stora skolsatsningar i höstens budgetproposition tvingades borgerligheten att också svara upp mot dem. Vi prioriterade delvis annorlunda, men att borgerligheten valde att inte gå fram med jobbskatteavdrag 6 i sin skuggbudget efter åtta skattesänkarår på bekostnad av mycket annat måste ändå ses som en delseger för skolan – en början . En ny tid för skolan innebär också ett tydligt fokus på jämlikhet, på likvärdiga förutsättningar. En jämlik skola är också ett sätt att mäta framgång. Ökad jämlikhet och ökad likvärdighet i skolsystemet är mer krävande men desto viktigare att förstå behovet av. Skillnaderna mellan elever, mellan klasser och mellan skolor ökar, och det driver inte utvecklingen i positiv riktning för någon, vare sig lågpresterande eller högpresterande. Att förmå lärare att anta den utmaning som skolor med låg andel gymnasiebehöriga innebär är därför helt avgörande. Framgångar för skolan och naturligtvis ytterst för eleven handlar i stor utsträckning om att visa lärarna och skolans alla professioner tillit – tillit till deras bedömningar och till att de hanterar sitt uppdrag långsiktigt. De behöver inte tvära kast och nya direktiv, projekt, betygssystem, kursplaner och legitimationskrav varje läsår. Tvärtom, skolan behöver arbetsro. Det har bland annat vi ett ansvar för. Det kan vi tillsammans bidra till. Det är anledningen till att vi menar att förändringar av timplanen, hur goda avsikterna än är, bör göras i ett sammanhang. Vi vill ge arbetsro och förutsättningar att lyckas långsiktigt. Skolan må organiseras i terminer och läsår, men alla elever har egentligen på sig för att nå målen i årskurs 9, om de inte anländer till senare, förstås. Men på gäller det att alla resurser samverkar, att stöd sätts in tidigt och och att extra utmaningar kontinuerligt ges elever som behöver det. Läxhjälp, mattestudior, lovskola och andra komplement till undervisningen kan olika elever nyttja på olika sätt. Men om förskoleklass och grundskola ändå inte räcker för att nå kunskapsmålen gäller det att se vad som är det bästa alternativet för den enskilda eleven. Alla behöver uppleva känslan av att lyckas, stoltheten av att klara av en uppgift. Det gäller inte minst den som gått igenom F–9 utan att nå gymnasiebehörighet. Ska fortsatta studier bli framgångsrika, och ska elever lyckas vända obehörighet till behörighet, gäller det att förstå orsaken till att målen inte nås. Att alla elever behöver bli behöriga till gymnasiet och därefter till högskolan är Socialdemokraternas bestämda uppfattning. Men vi behöver se närmare på hur. Det gäller att hitta rätt lärandemiljö, och det gäller att hitta motivationen. Kanske är det i som funkar, kanske är det inte till just i som gör skillnaden. Jag vill hinna säga något om fritidshemmen. Jag tycker det är dags att se på fritis som en möjlighet till lärande och att se fritidspedagogen, numera fritidsläraren, på riktigt. Min bestämda uppfattning är att den tid som våra barn tillbringar på fritis eller fritidshem spelar stor roll för lärandet. Men det krävs att tiden tas till vara, att det ges förutsättningar för planering och samordning med övriga lärare. Då kanske den som tycker att matten i klassrummet är svår kan knäcka koden i ett helt annat sammanhang, i en annan lärandemiljö utan att nödvändigtvis tänka på det som matte. Jag tillhör dem som gärna skulle se att vi tänkte mer i termer av samlad skoldag för att nyttja de olika lärarkompetenserna optimalt och för att eleven ska få ut maximalt av sin dag. Låt mig avsluta mitt inlägg med några angelägna ord om modersmålets betydelse. De flesta känner till hur viktigt det är att behärska sitt modersmål i grunden för att kunna lära sig ytterligare språk. Språkutveckling i svenska går helt enkelt inte fortare för att man struntar i sitt modersmål, tvärtom. För att behärska och utveckla sitt modersmål behöver man dessutom undervisning. Det gäller mina barn, som har modersmålet svenska, och det gäller barn som har föräldrar med annat modersmål. menar i sin motion att den obligatoriska modersmålsundervisningen ska avskaffas och att ett annat modersmål än svenska eller ett nationellt minoritetsspråk är ett intresse för den enskilda familjen ekonomiskt och organisatoriskt. Det är ju fritt att tycka vad man vill, även i riksdag. Men en sådan inställning ignorerar all känd forskning och beprövad erfarenhet när det gäller att ge goda förutsättningar att lära sig ett nytt språk, i detta fall svenska. När i sin reservation sedan skriver att språkets roll som kulturbärare och länk mellan generationerna knappast kan överskattas tror man lätt att det är en felskrivning med tanke på inställningen till modersmålsundervisning. Men icke då, det är argumentationen till förslag att skolan bör erbjuda undervisning i lokal dialekt och folkmål inom ramen för den ordinarie svenskundervisningen eller som ett tillvalsämne. Jag utgår från att jag i ett replikskifte får möjlighet att utveckla detta vidare, men jag måste ändå få ställa frågan: Hur kommer man fram till att lokal dialekt är en kulturbärare och en länk mellan generationerna som bör vara en del av den ordinarie svenskundervisningen medan modersmålet är ett intresse för familjen? Jag tror inte att jag behöver sätta epitetet invandringsfientlig på och deras politik, för det gör de så bra själva. Jag yrkar bifall till utskottets förslag. 97 (M): För Nya är och förblir människan projektet. Politiken vi fattar beslut om i denna kammare ska aldrig finnas till för att reglera, styra eller kontrollera människor, utan den ska lyfta, skapa ramar och stötta var och en så att fler av oss får chansen att stå på egna ben och göra något unikt med vårt eget liv. För oss i Nya blir därför skolan den kanske viktigaste delen av välfärdens kärna. Inget av våra gemensamma åtaganden är viktigare för att skapa livschanser för fler, möjliggöra resor i livet och få människor att växa efter eget huvud och egen förmåga. Vill vi bygga ett samhälle där vart man är på väg spelar större roll än var man kommer ifrån är skolan det enskilt viktigaste vapnet vi har. Låt mig därför inleda med att yrka bifall till reservation 6 och i övrigt till utskottets förslag. Svensk skola har sina utmaningar. Men vi ska inte glömma bort att vi har mycket att vara stolta över. Vi är inte bara bäst på att ha ogiltig frånvaro. Vi erbjuder alla en solidariskt finansierad utbildning, vi är världsledande på att skapa kritiskt tänkande elever och ligger i framkant inom mycket forskning. Vi har många enormt duktiga lärare som kämpar för sina elever men som kanske inte alltid riktigt får förutsättningarna för att nå hela vägen fram. har vi stora utmaningar. Skillnaderna inom och mellan skolor ökar på ett sätt som inte är sunt. Framför allt ser vi att killar halkar efter mer och mer och får svårt att hävda sig i skolan. Stöd kommer alldeles för sent för den som halkar efter lite, och små utmaningar tillåts växa till stora problem innan åtgärder sätts in. Alltför många unga känner sig i efterhand, av goda skäl och med all rätt, svikna av vuxenvärlden. Alltför mycket fokus i skolan, och därmed alldeles för mycket tid för våra lärare, går till annat än att förmedla kunskap. Med goda intentioner för ögonen har man tillåtit dessa problem att växa och bli alldeles för stora, och det är hög tid att vi faktiskt tar itu med dessa frågor. Vi behöver låta skolan sätta kunskap i fokus, låta lärare och rektorer få makt över utbildningen och låta skolan bli en för den som inte alltid har det så lätt där utanför. Man ska känna att det finns en plats där man kan få växa, bedömas och behandlas efter vart man är på väg och inte var man kommer ifrån. Lärarna är kanske den enskilt viktigaste resurs som vi har i den svenska skolan, och därför förtjänar de vår uppmärksamhet. Alldeles för länge har lärarnas roll negligerats av politiken. Under alliansregeringens år inleddes därför en rad åtgärder för att höja statusen på läraryrket och höja lärarnas kompetens. Matematiklyftet, som fortsätter, är den största fortbildningssatsningen på ett enskilt ämne som har genomförts i modern tid. Det är tänkt att höja kompetensen för ett nyckelämne för eleverna i skolan. Matematiklyftet inleddes –2013. Till 2015–2016 kommer 37 000 matematiklärare att ha deltagit. fortsätter vi även med Läslyftet, med fokus på att förbättra läsförståelsen redan i lägre åldrar. Just stöd och fokus på rätt saker i lägre åldrar är av yttersta vikt om varje elev ska få chansen att komma till sin rätt. Just därför är det extra roligt att kunna se att Socialdemokraterna och i samband med betygsöverenskommelsen delar Alliansens krav på kunskapsmål i läsning redan från årskurs 1 och på bedömningsstöd i svenska och matematik redan i årskurs 1 för att kunna garantera att ingen elev ska falla mellan stolarna. Ska vi kunna garantera att ingen elev tillåts halka efter, då gäller det också att vi har möjlighet att identifiera dem som faktiskt har utmaningar, så att vi kan se till att rätt stöd och rätt åtgärder sätts in. Det är just detta som Alliansens lågstadielyft på nästan 2 miljarder, vilket antogs av , tar sikte på. Med Lågstadielyftet ger vi inte bara verktygen i form av kunskapsmål och bedömningsstöd, utan vi ger också resurserna till skolorna för att möta upp med stödlärare och specialpedagoger för att eleverna ska få rätt stöd och rätt insatser. Alliansen vill också fortsätta framåt och satsa på matematiken i skolan. Matematiken är i många delar både grunden och nyckeln till annan och fortsatt kunskap. är det just med matematiken som många elever kämpar. Mer än var tionde elev når inte målen i just matematik. Bristfälliga kunskaper i matematik är därmed det vanligaste hindret mot att möjliggöra för våra grundskoleelever att få behörighet till gymnasiet och fortsatta studier. En av tio kan jämföras med att i engelska når målet minst godkänt inom . Alliansen har redan utökat matematikundervisningen med i lågstadiet. Vi vill även gå framåt och utöka matematikundervisningen i högstadiet med ytterligare . Även om det kanske viktigaste som vi har framför oss som utmaning just nu handlar om tidigare och tydligare kunskapsmål, bedömningar, uppföljningar och stödinsatser behöver vi även klara av att utveckla mellan- och högstadiet framöver, så att fler på ett bättre sätt är förberedda för det som väntar efter . Det är glädjande att det finns gehör för en sådan politik i denna kammare. Jag hoppas att vi eller – om vi är debattvilliga i ligan – kan fatta beslut om att investera på riktigt i våra elever. Viljan att fokusera på just kunskap handlar nämligen om mer än bara fina ord. Det handlar också om hård leverans. Det handlar om tid, om pengar och om stöd. Stödet behöver bli bättre även för våra äldre elever i . Tyvärr har det alldeles för länge odlats en kultur där man skjuter problemen framför sig i skolan i stället för att ta tag i de utmaningar som man har. Det är dags att vi vänder den trenden. Det är därför som Alliansen har gått fram med en rad åtgärder för att stötta eleverna i högstadiet för att göra det möjligt för fler att nå målen inom utsatt tid. Med läxhjälp tillgänglig på varje skola ser vi till att varje elev, även den som kommer från en studiesocialt kanske svagare bakgrund, får det stöd som eleven behöver. För den som kanske halkat efter ännu mer av en eller annan anledning och behöver extra åtgärder jobbar vi nu med möjligheten till sommarskola och lovskola för att kunna kompensera ytterligare för kunskapsluckor. Men vi vill även gå vidare med att göra det möjligt med ett tionde grundskoleår som är obligatoriskt för de elever som har stora luckor i sin utbildning och behöver stöd för att ta igen dem. Att låta dessa elever lämna utan fullvärdiga betyg och utan de kunskaper som de behöver ha med sig därifrån är ett svek som vi inte kan fortsätta att tolerera. I stället borde det vara möjligt att gå kvar i för att ta igen just de stora kunskapsluckor som vi talar om och som berör just och som därmed borde vara bäst på att komplettera. Det är kunskaper som anses vara så viktiga att de just därför ligger i och inte i den frivilliga gymnasieskolan. Det är nämligen inte bara en fråga om vad som ger resultat, även om jag är övertygad om att just är bäst på att lära ut det som ingår i ansvarsområde. Det handlar också om ansvar, om ansvar att se till att varenda unge ska klara . Det ansvaret måste också ligga på och ingen annanstans. är stolta över att få fortsätta driva på för mer kunskapsfokus i skolan med tidigare stöd, mer matematik och mer fortbildning för våra lärare. Jag tycker att det är mycket roligt och mycket välkommet att nästan alla politiska partier i denna kammare nu delar vår syn på utbildningen framöver och det som vi har gjort . I detta anförande instämde , och (alla M). 98 (S) replik: Välkommen till utbildningsutskottet och till debatt i kammaren, . Det tillhör artigheten att säga det, och det är roligt att diskutera skolpolitik. Jag hör verkligen ditt engagemang. Inledningsvis vill jag påpeka att inte allt påbörjades i och med den borgerliga regeringen. Jag tror att det för klimatet i hela skolpolitiken vore klokt för samtliga företrädare för Alliansen att inse det. Med viss ödmjukhet kanske de kan erkänna att alla skolresultat inte vände uppåt 2006 i och med oändliga reformer och den reformtrötthet som det har skapat i svensk skola. Jag tycker att det faktiskt fordrar lite eftertanke. Det finns väldigt mycket att säga efter moderaten anförande, inte minst om ekonomiska prioriteringar. med skattesänkningar valde Alliansen konsekvent en annan väg än att satsa resurser på skolan. Jag väljer jag har kvar av denna replik att fokusera på den reservation som särskilt lyfte fram. Jag är lite besviken över att det inte finns ett resonemang om att vi ska se varje elev, att vi ska förstå att elever är olika och att vi ska förstå att alla elever har olika förutsättningar och möjligheter.