prot · H20974 · 2015-03-18 00:00:00 — Jag måste också dra slutsatsen att alla andra privata utförare av verksamhet får drivas helt enligt de regler som gäller för bolagsverksamhet. Husbyggarna, asfaltläggarna, städbolagen, snöröjarna, skolskjutsen, matleverantörerna, färdtjänstbolaget och många fler får göra vinst när de levererar till kommunen, men inte de som bedriver välfärd i privat regi. Företag som städar i skollokaler får drivas med vinst men inte företag som bedriver skolverksamhet. Vad är det för skillnad? Drivs denna verksamhet med andra skattepengar än de som finansierar skola, vård och omsorg? Minoritetsregeringen och utgår ifrån att privata leverantörer av välfärd levererar lägre kvalitet än offentliga utförare – detta trots att de utvärderingar som ständigt görs snarare visar på motsatsen. Det är de privata utförarna som enligt toppar de flesta kvalitetsmåtten och får högst betyg hos patienter och brukare. Om brukarna inte är nöjda kan utföraren lätt väljas bort till förmån för en annan leverantör. Med konkurrens ökar vi effektivitet och kvalitet också inom skola, vård och omsorg. Den närmaste femtonårsperioden väntar ett historiskt stort generationsskifte. Vill vi ha en fungerande sjukvård och bra lärare krävs det att vi lägger grunden för detta . Men det är en utopi att tro att landsting och kommuner skulle kunna ta över all skola, vård och omsorg som drivs i privat regi. Jag vill avrunda med att citera den tidigare socialdemokratiska finansministern , som hade en intressant artikel i kvällstidningen . Han skriver: ”Jag förstår om är belåten över att han fått en hel regering att anvisa hur enskild egendom kan bli offentlig utan att det kostar en krona. Men det kan finnas en annan kostnad, som kan bestå av anseende som rättsstat”. Om minoritetsregeringen och får som de vill kommer vi alla att bli utlämnade till en enda utförare – ett enda alternativ. Våra möjligheter att själva påverka vår egen och våra anhörigas skola, vård och omsorg genom möjligheten att välja försvinner. Den politiska majoriteten i din kommun och i ditt landsting kommer att avgöra vad som är bäst för dig och din familj. 137 (V): Jag skulle vilja säga att i på ett påtagligt sätt visar hur har flyttat hela den politiska debatten i denna fråga. När vi började med denna debatt – själv kom jag in i 2006 – kan jag säga att det inte var något politiskt parti som ville möta våra påståenden och argument när det gäller vad som händer i välfärden när den anses vara en marknad. står alla partier här och deklarerar sin uppfattning. Det har hänt något i den politiska debatten. Även om den senaste debattören som stod här uppe inte precis hade så mycket stöd i forskning för sina påståenden försökte han i alla fall argumentera för sin sak. ska ha en eloge, tycker jag. Det finns knappt något parti som har stått så rakryggat i sitt försvar av riskkapitalisterna i välfärden. Jag delar inte precis uppfattning i frågan, men de står i alla fall för det de tror på. är rätt unikt; det tror jag att vi är många som tycker. Vi är stolta över det land vi lever och bor i. Jag tror däremot att vi är mindre stolta över att ha varit världsledande när det gäller marknadiseringen av välfärden. En numera klassisk rapport från och Samhälle visade att marknadiseringen oftast drevs igenom endast med ”ideologisk trosvisshet som beslutsunderlag”. Jag har mött många argument . Den förre finansministern kallade mig verklighetsfrånvänd. Otaliga är de centerpartister som jag har mött i debatter som har hyllat riskkapitalisterna. Folkpartister har påstått att vi är emot valfrihet och hotat med än det ena, än det andra i vad som kommer att hända. har påstått att de äldre far illa. Det kanske inte är att förvänta sig annat än att kristdemokrater blundar så hårt för verkligheten eftersom det är just de äldre som har betalat det högsta priset för marknadiseringen av välfärden. Jag har stöd i forskning för det. Men det kanske också är så att borgarnas argument för att försvara vinsterna i välfärden beror på att de har många partikamrater som driver de här bolagen. Vi kommer ihåg Hälsans förskola, till exempel. Vi känner till ett antal moderater som har tjänat bra mycket pengar, en och annan kristdemokrat och så vidare. Så visst finns det ekonomiska intressen bland de borgerliga partiernas medlemmar i denna fråga; det är värt att komma ihåg. Argumenten för att riskkapitalister och andra privata bolagsägare finansierade med skattemedel ska få plocka ut de vinster som de vill har som sagt varit otaliga. Det är inte undra på att privata bolagsägare vill vara i välfärden, för var någonstans kan de annars hitta någon som betalar hela deras verksamhet? Var kan de hitta någon som betalar de lokaler de använder, kostnaderna för deras personal, kostnaderna för deras reklam, kostnaderna för deras uppköp och deras vinster? Stödet för högerns argument bland folket har däremot varit lågt. Inte ens bland deras egna väljare finns en majoritet för den linje som högern har valt. Folk vill att skattepengar ska gå till det de är avsedda för och inte till att berika privata bolagsägare. När vinst kommer in händer det någonting i verksamheten. Barn väljs bort. Människor tvingas fundera på om de verkligen får den behandling de behöver eller om det är någon som sitter och funderar på någon siffra i bokslutet. Man får en välfärd som man inte riktigt kan lita på, och det får konsekvenser i hela samhällsbygget. När högerns argument möter verkligheten kan man se att den marknadsmyt som de har omhuldat har krossats gång på gång i den verklighet vi alla lever i. är det kvalitetskrav som är borgarnas argument för att upprätthålla dagens system. Visst kan kvalitetskrav fylla en funktion, men man kommer inte åt själva grundproblemet. Så länge företag får plocka ut obegränsade vinster från den skattefinansierade välfärden kommer det att för många vara en drivkraft. Det gör att aktörer skulle gå runt varje försök till krav på långsiktighet och på kvalitet. Det går inte att förlita sig till enbart kvalitetskrav eftersom dessa leder till anpassning så att det mätbara uppfylls medan annat prioriteras ned. Kvalitetsmätningshysterin som följer i spåren på detta riskerar att ta tid och resurser från verksamheterna och dessutom, paradoxalt nog, att gå ut över kvaliteten. Statsvetaren har kallat denna framväxt av kvalitetskontrollsystem för ett utvärderingsindustriellt komplex. Det säger en hel del om vart vi är på väg. Dessutom leder hela detta kontrollsystem till en avprofessionalisering av en mängd goda yrkesutövare. Man får helt enkelt inte göra det man är utbildad för att göra när det sitter någon där och bestämmer att just detta ska vi mäta och just detta får ni betalt för. Borgarna med stöd av Socialdemokraterna säger sig vara emot regler mot vinstuttag och påstår att det vore ett ingrepp i den fria företagsamheten. Men vad vi talar om är skattefinansierad välfärd. Det offentliga bestämmer villkoren för vilka personer som får ta del av den. Det offentliga beslutar hur stora resurserna ska vara och hur de ska fördelas. Det offentliga finansierar hela verksamheten, alltifrån hyror, uppköp, personalkostnader och reklam till vinster med mera, som jag sa. Det är högst rimligt att det offentliga också kan sätta upp villkor för vilken typ av utförare som får bedriva verksamheten. Dessa företag är ju medvetna om att de befinner sig på en politiskt styrd kvasimarknad där villkoren kan förändras. Med stöd av en stor folklig opinion har nått en gemensam överenskommelse med regeringen om synen på vinster i välfärden. Jag vet att det var jobbigt för högern och riskkapitalisternas förespråkare. I överenskommelsen står det bland annat att välfärden, inklusive skolans verksamheter, inte är någon marknad. Vi är inte konsumenter i förhållande till välfärden – vi är medborgare. Vi, regeringen och , anser att skattemedel ska användas till just den verksamhet de är avsedda för. Överskott ska som huvudregel återinvesteras i verksamheten. har vi tillsammans tillsatt en utredning med uppdrag att lämna förslag på hur detta kan uppnås och hur idéburna aktörer ska kunna stärkas för att ta större ansvar för välfärdens verksamheter. Det är de som slås ut på grund av att riskkapitalisterna får härja fritt. Den här utredningen är fullt rimlig ur ett demokratiperspektiv. Det gäller för politiker att ta ansvar för hur skattepengar tillåts användas. Det gäller att lyssna på den breda folkliga opinionen i frågan om att välfärden inte är lämplig som marknad. Att diverse lobbyister, betalda av riskkapitalet, påstår att denna utredning utgår från en svartmålning av tillståndet i välfärdssektorn är alltför genomskinligt. Att ta medborgarnas uppfattningar på allvar är inte att svartmåla; det är att ta demokratin på allvar. Jag vet att jag har dragit över tiden. Men jag tänkte kort säga att jag har läst borgarnas motioner. Jag måste säga att det är lite småroligt. Det finns moderater som föreslår att staten ska ta fram en strategi för utveckling av privata företag inom välfärdssektorn. Menar verkligen att de privata företagen inte kan klara sig själva utan att staten nu också måste ta ansvar för att fixa deras vinster? tycker att man bör värna och vårda välfärdsföretagens möjligheter att göra och ta ut vinst. Det är alltså statens uppgifter i den borgerliga världen. Det är bra att det yrkas avslag på dessa motioner, för när medborgarna möter välfärden ska de vara förvissade om att det är de själva och deras anhörigas bästa som är det centrala. Ingen ska ens behöva tänka tanken att de bemöts utifrån siffror i någon resultaträkning eller hur storleken på privata vinstuttag kan påverkas. Vi ska kunna lita på välfärden. Även med våra förslag är det fritt fram att göra hur stora vinster man vill på välfärdsverksamheten. Men om man vill finansiera verksamheten med skattemedel får man acceptera de regler som vi förhoppningsvis snart ska få på plats. 138 (C) replik: har vi hört en äkta socialist hålla ett brandtal om hur samhället ska skötas . Jag kommer ihåg att stod för en skattehöjning på 92 miljarder i valrörelsen – 92 miljarder! Då framstår de 25 som regeringen är överens om som blygsamma. Då förstår vi alla vilket samhälle strävar efter. 13 000 företag med 250 000 anställda beskrivs som giriga riskkapitalbolag. Jag ska berätta om ett sådant bolag som betraktar som girigt. Det är två kvinnor – och heter de. De är båda 50 plus. De har tillsammans erfarenhet från vård och omsorg i offentlig sektor. De är godkända av för att bedriva personlig assistansverksamhet. Godkännandet ställer höga krav på utbildning och erfarenhet i arbetsledande ställning. De slutade på sina jobb och satsade sina egna pengar på att starta ett eget företag för personlig assistansverksamhet. Det gjorde de . , , omsätter de . År ett gjorde de ett underskott på ungefär 90 000. År två gjorde de ett underskott. År tre gör de ett överskott på 339 000. Det är av omsättningen före skatt. De sysselsätter mellan 70 och 90 personer, och de får sina brukare genom att vara duktiga på att driva sin egen verksamhet. sätter en stämpel på hela välfärdsbranschen som riskkapitalister. I det här perspektivet känns det främmande. Vilket skäl har att stoppa eller försvåra för dessa två kvinnliga företagare? 139 (V) replik: Först skulle jag vilja be att inte lägga ord i min mun, ord som jag inte har sagt. Jag vill börja med att markera det. Jag ska försöka svara på en del av påståendena. vill ha ett samhälle där de anställda i äldreomsorgen har tid med de äldre. Det betyder att det behöver anställas fler i äldreomsorgen. Det betyder att de pengar som vi betalar i skatt för att äldre ska få omsorg ska gå till just det som de är avsedda för, det vill säga till de äldres omsorg och bättre arbetsvillkor. Vi behöver nämligen ha fler som söker sig till äldreomsorgen . Och måste arbetsvillkoren förbättras. Det är bland annat därför som vi föreslår att skatter ska höjas, mest för dem som tjänar bäst. Vi tycker att de kan bidra mer än . Jag vet att ni inte tycker så, . Ni har sänkt skatten mest för dem som tjänar bäst. Vi tycker att vi ska ha en sjukvård där man kan få god vård, att man ska slippa ligga i korridorer och att sjukhusen ska slippa ha efter sig för att de inte kan leva upp till de villkor som ställs. Och vi tycker inte att barn ska kunna väljas bort i skolan. Det tycker faktiskt väldigt få människor. Om man är en seriös aktör som har sökt sig till välfärden och är där för verksamhetens egen skull, kommer man självklart att kunna fortsätta vara där. Men när skattepengar finansierar ens verksamhet får man också förhålla sig till ett regelverk som styr pengarna till det som de är avsedda för. Det tror jag att de allra flesta tycker är rimligt. Vi har fått se otaliga exempel , bland annat i assistansbranschen, där skattepengar går till något helt annat än de är avsedda för. Det är inte att ta ansvar för skattebetalarnas pengar. 140 (C) replik: Jag har varit egen företagare . Jag har erfarenhet som kommunstyrelseordförande. Jag känner alltså till de här världarna. Alltid när vi talar om skattetryck glömmer att berätta vem som ska fixa de 92 miljarderna. Vad händer med ett sådant samhälle? Jag ska läsa några rader ur redogörelsen för vad som ska utredas. ”För att få ta del av offentliga medel ska privata aktörer kunna visa att de offentliga medlen kommer brukarna till godo. Eventuella överskott ska som huvudregel återinvesteras i den verksamhet där de har uppstått. Nya regler bör starkt begränsa möjligheterna att dela ut vinst eller på annat sätt föra ut medel från verksamheten, även i samband med försäljning. – – – Det ska även utredas om det bör ställas krav på användandet av offentliga medel så att det inte blir möjligt att dra ner på personaltäthet eller personalkostnader för att göra vinst.” Det innebär att de två kvinnor som jag har pratat om inte skulle kunna sälja sitt företag och få ut de pengar som de har tjänat ihop, nu när underskotten är täckta. Inte ens vid en försäljning skulle de få ut något för sina insatser. Ska dessa regler gälla för nya välfärdsföretag, eller gäller de retroaktivt för dem som är verksamma ? Och varför kan husbyggare, färdtjänstbolag, matleverantörer och andra tjäna pengar på verksamhet? Det är samma skattebörs som vi tar pengarna från. Ju billigare asfalt vi får, desto mer pengar finns det för skola, vård och omsorg. Vad är skillnaden på den kommunala kassan? Hur hanterar vi skattepengarna? Min sista fråga är: Vilka vill ni att framtidens välfärdsföretag ska vara? 141 (V) replik: Jag vet inte om inte har lyckats följa den debatt som har pågått. Men det är ganska påtagligt, inte minst i offentlig statistik, att till exempel skolor som drivs som aktiebolag har mycket lägre personaltäthet. De har många färre som är utbildade. Inte minst i förskolan kan vi se det. Det är mycket lägre utbildningsnivå. I är det långt lägre personaltäthet, mycket lägre utbildningsnivå och väldigt många deltidsanställda och visstidsanställda. Det är precis så man gör för att kunna plocka ut pengar i vinst, om det är den drivkraften man har. Det händer någonting när vinstintresset kommer in i stället för att vi ska ha en behovsstyrd välfärd. Det är då barn väljs bort, och det är då anhöriga på Attendos äldreboenden får hoppa in och jobba eftersom det är underbemannat. Jag tycker att även ni i borde vara oroliga över den utvecklingen, . Det är de allra flesta människor. Jag skulle egentligen vilja ställa några motfrågor till . Vad har hänt med när ni har blivit riskkapitalisternas bästa vänner? Vad är det för drivkrafter ni har? Varför lyssnar ni inte på den oro som finns i de stora, breda folklagren? Varför ser ni inte att de anställdas villkor påverkas, att utbildningsnivån i välfärden påverkas och att anställningsvillkoren påverkas? Varför försöker ni så ihärdigt blunda för dessa fakta? Jag vill att skattepengar ska gå till det som de är avsedda för. Det vill det stora flertalet också, även dina egna väljare. Varför driver ni då en politik på tvärs mot era egna väljares uppfattning? Det skulle jag vilja ha svar på i nästa debatt. 142 (M) replik: Jag vill börja med att gratulera och till det oproportionerligt stora inflytande ni har lyckats ta er i den här frågan. Det är inte illa att lyckas få hela regeringen med sig på det perspektiv ni tycker är viktigt i detta. Sedan är det ett perspektiv jag inte delar. Jag tycker att ett huvudproblem med er inställning är att ni fokuserar på helt fel frågor, vilket jag försökte belysa i mitt inlägg. Du säger att vår utgångspunkt skulle vara att gå företagens ärenden, , och att det är utgångspunkten i att vi tycker att det är viktigt att det finns företag i välfärdsverksamheterna. Du anklagar framför allt för detta. Jag vill vara tydlig med att vi har två utgångspunkter. Den ena handlar om brukarnas och de anhörigas preferenser, och den andra handlar om det allmännas krav när det gäller till exempel kvalitet och annat. Det är våra utgångspunkter, och det är det som styr hur vi tycker att det ska fungera. Företagen är i det här sammanhanget faktiskt bara ett medel. Det kan låta lite tråkigt, men det är så det är. Det vi vill uppnå är bra kvalitet ur det allmännas perspektiv, och vi vill även tillgodose brukarnas och de anhörigas preferenser. Här har företagen väldigt mycket viktigt att bidra med, och det är det som är problemet med ert resonemang, . Frågan blir nämligen hur vi ska säkerställa kvalitet, tillgänglighet, trygghet, kontinuitet, effektivitet, innovation och valmöjligheter om vi kastar ut ett stort antal av de aktörer som faktiskt vill vara med och bidra med detta. Ert resonemang riskerar att leda till att man kastar ut barnet med badvattnet. På grund av att ni är arga på att företag tjänar pengar tappar ni bort det positiva som företagen kan bidra med. 143 (V) replik: Jag skulle vilja säga så här, : Jag tycker att du ska gratulera folket och era egna väljare till att regeringen och har lyssnat så pass mycket på dem, och därmed också kommit överens om hur vi ska hantera frågan tillsammans. Jag tror att de verkligen uppskattar det, och det är jag glad för. Du säger att de privata bolagen har mycket att bidra med. Ja, visst kan det vara så, och visst är det så. Men det är också så att privata bolag som är på en marknad gör saker och ting som sedan blir affärshemligheter, för det är det man tjänar pengar på. Man har inte så stort intresse av att sprida de idéer man har utvecklat till andra, eftersom det då blir en konkurrens där man har mindre möjlighet att tjäna pengar på just dem. I det offentliga och bland det idéburna finns inte samma intresse av att tjäna pengar, utan man sprider med glädje de goda förslagen vidare. Det är väl också så det borde vara när det är skattepengar som finansierar verksamheten. Använder man skattepengar till att utveckla verksamhet och kvalitet eller till att på olika sätt komma på bra initiativ ska det spridas vidare till dem som har finansierat det, det vill säga skattebetalarna. Jag stannar där, för jag kommer inte ihåg allt. Jag blev lite snurrig i huvudet på slutet. Du får väl upprepa de frågor jag inte har svarat på. 144 (M) replik: återkommer till vad folket vill ha. Jag vågar dock påstå att vad folket vill ha delvis beror på hur man ställer frågan. Jag tror att det man vill ha inte handlar så mycket om vilken driftsform det är. Det är inte det man väljer i första hand, utan det man vill ha är kvalitet, tillgänglighet och trygghet. Man vill också ha en öppenhet för nya idéer. Som skattebetalare vill vi ju ha ett visst mått av effektivitet och innovation, förstås. Vi vill se att man hittar nya lösningar, och där kan de nya företag som finns här bidra. Det blir ett lite konstigt resonemang när säger att företagen kommer på nya smarta idéer som de sedan inte vill sprida utan hemlighålla, och så är lösning att förbjuda företagen att finnas – det vill säga förbjuda idéerna att alls komma fram. På vilket sätt sporrar det till innovation och effektiv användning av skattemedel? Det återstår att höra. Jag skulle gärna höra vad har att säga om det. Det målas upp en bild av att det är storskalighet som gäller rakt över i de här verksamheterna. Det finns en väldigt mycket mer nyanserad bild än så. Över 300 000 barn, nästan vart femte, går i en fristående förskola eller skola. av de aktörer som driver fristående skolor driver faktiskt bara en skola. Säg att en förälder eller ett barn har valt en skola för att de tycker att den är bra, och säg att skolan uppfyller alla kvalitetskrav vi ställer och dessutom råkar gå med vinst. Min fråga blir då: Varför är rätt att säga att verksamheten inte ska få finnas större än elevens rätt att göra sitt val? Jag har en avslutande fråga, och det rör det här med att skolor inte ska gå i konkurs. Det vill vi inte. Men om de inte tillåts gå med vinst ökar ju risken att de går i konkurs – eller hur, ? 145 (V) replik: Det är väl så att vulgärargumenten kommer fram när de vanliga argumenten inte riktigt räcker till. Det är ingen som har sagt att de här skolorna inte får fortsätta. Det vi har sagt är att skattepengar ska gå till just den verksamhet de är avsedda för. Man får gärna gå med vinst, men pengarna ska återinvesteras. Det är det detta handlar om. Det är ju skattepengar som finansierar precis allting i verksamheten. De finansierar hyran, personalkostnaderna, utbildningskostnader, reklamen, vinsten – ja, till och med uppköpen av andra företag. Vad som har hänt i svensk välfärd är att det har gått längre än i . Det är större bolag och riskkapitalbolag i svensk välfärd än det är i till exempel äldreomsorgen i . är det enda land i världen som tillåter vilka vinstuttag som helst i skolan. Det är ju inte rimligt, och det tycker inte svenska folket heller. Oberoende av hur man ställer frågan tycker en majoritet att det är rimligt att pengarna ska gå till just den verksamhet de är avsedda för. Alla de aktörer som är i välfärden , som är där för verksamhetens egen skull och som i huvudsak återinvesterar de pengar de får i överskott kommer ju att kunna fortsätta som . De människor som vill välja kan då vara säkra på att de inte väljer ”fel”. Det är väl inte rimligt att man som förälder ska behöva sitta och läsa bokslut över ekonomin i skolan för att ta reda på om den eventuellt kommer att gå i konkurs, vilket nu rekommenderar föräldrar att göra. Det är väl inte heller rimligt att jag när mormor kommer in på ett äldreboende ska sitta med en stor oro i halsen och känna att det inte är tillräckligt bemannat. Ni säger att det väl bara är att flytta på mormor. Vad är det för människosyn? Det är det argumentet som kommer fram: Det är väl bara att flytta på barnet eller mormor om det inte fungerar väl. Så kan vi inte behandla människor. 146 (MP): Det vi debatterar här är finansutskottets betänkande om kommunala frågor, även om man när man lyssnar på debatten skulle kunna tänka sig att det enbart är vinster i välfärden som är uppe för diskussion. Det finns dock många andra aspekter på de kommunala frågorna. Det är frågor som är av yttersta vikt för invånare, inte minst vad gäller på . En sådan fråga är den om välfärdens framtida finansiering. Vi vet hur den demografiska kurvan ser ut. Vi lever allt längre, vilket naturligtvis är fantastiskt. Vi får allt bättre mediciner och kan bota allt svårare sjukdomar, vilket också är alldeles fantastiskt. Men dessa två saker innebär en ekonomisk utmaning. Nya, effektivare mediciner kostar mer, och vi ser att kostnadsökningen inom landstingssektorn i hela landet är betydande. Att människor lever innebär även att kostnaderna för omvårdnad och annat ökar. Det är alltså utmaningar vi måste ta tag i. Vi ska vara glada över att vi lever i ett land som människor vill flytta till snarare än från. Det är bra på väldigt många sätt, inte minst av ekonomiska skäl. Att vi har inflyttning och en växande befolkning innebär att utmaningen att bekosta framtidens välfärd blir mer hanterbar.