prot · H209116 · 2015-06-15 00:00:00 — Det är för att vi måste genomarbeta det här mycket mer. Det är många fler människor inblandade, och vi behöver diskutera. Men vi är också helt övertygade om att det här måste gå mycket fortare, för vi ser också bristerna som har funnits , då man inte har tagit tag i det här tillräckligt mycket och inte heller lyssnat på de många kommuner som länge har efterfrågat mer stöd. När det gäller hur:et måste jag nog säga att jag inte riktigt förstår frågan. För mig är ett svar på hur man ska göra någonting att också presentera lösningar. Här gäller det till exempel att satsa mer pengar i statsbudgeten för investeringar i utbildningar och för att kunna snabba på valideringsarbetet så att människor kan gå snabbare till sitt första jobb. Du får jättegärna förklara för mig lite här efteråt vad du mer exakt vill ha svar på. Men jag uppfattar det som väldigt tydligt att det här är något som regeringen prioriterar och som vi kommer att jobba vidare med mycket, för det här berör oss alla. 194 (SD) replik: Jag vill börja med att hälsa välkommen hit. Det har diskuterats väldigt mycket om bostäder och om att fördela flyktingmottagandet jämnt över landet. Vad gäller själva fördelningen har det faktiskt räknats på den. Det räcker inte att bara fördela jämnare. Det skulle kanske bara skapa ett par tusen platser till om fördelningen var jämn, såsom det övre mottagandet i kommuner sätts i förhållande till invånarantalet. Det handlar om att det kommer betydligt många fler till vårt land just nu än vad vi över huvud taget har kapacitet för och varit beredda på att ta emot. Det är ett faktum att när det kommer många människor på en och samma gång måste det poppa upp en otrolig mängd byggnader. Det här vänder sig till alla här som har talat om att vi måste bygga mer. Det är väldigt mycket mer som måste byggas, och det är väldigt många fler arbetstillfällen som måste skapas. Vår ingång är att om du vill ha ett värdigt mottagande där vi erbjuder en faktisk möjlighet att ta sig in i vårt samhälle kan vi inte bortse från hur snabbt och hur många som kommer. Det kommer att spela roll, för det finns naturliga begränsningar av att det saknas bostäder och att det inte finns flexibilitet på arbetsmarknaden. trycker väldigt mycket på att den fria rörligheten ska öka, och det kan man ha som en fin vision, absolut. Men när man pratar om ett för alla kan jag tala om att i praktiken är detta ”alla” väldigt många, för det är väldigt många som vill bo i för att världen ser ut som den gör. Hur ska vi tillräckligt snabbt kunna förbereda ett mottagande för alla som vill bo i just ? 195 (MP) replik: När jag föreläser om migration brukar jag ta som ett exempel på ett land som har lyckats förändras väldigt snabbt till det positiva. Vi behöver inte gå längre än ungefär för att se att det var ett helt annat samhälle. På ganska har man lyckats bygga upp en välfärd som vi alla nog är väldigt tacksamma för . Man har lyckats bygga upp ett trygghetssystem – fri utbildning, fri sjukvård, bostäder, ett socialt trygghetsnät och så vidare – för att man faktiskt ville någonting. Man såg ett mål, man ville göra någonting och man satsade på det. Och man lyckades faktiskt också. Jag tror inte att någonting är omöjligt om man bara erkänner vad det är man vill göra och försöker nå dit. Det som värnar om är asylrätten. Den är individuell. Det går inte att sätta något tak när tillräckligt många människor har fått skydd och sedan säga till de andra: Ni får åka tillbaka till era krigshärdar, där människor dör , där kvinnor våldtas och där människor inte kan leva ett drägligt liv. FN:s utgår från att varje människa som behöver skydd också har rätt att få det i ett annat land. Här skiljer sig våra partier åt något enormt. Men jag kan bara hålla fast vid den övertygelse vi har. Vi tror på politikens konst, och vi står upp för asylrätten. 196 (SD) replik: Jag tycker att en viktig utgångspunkt i alla samtal, diskussioner och debatter för att man ska kunna ta sig vidare är att vara ärlig och faktiskt sätta sig in i vad ens motpart tycker. Ingen här, och definitivt inte jag, har sagt att någon ska skickas tillbaka till en krigshärd eller att man ska förneka någon att få skydd i en akut nödsituation, en situation där man flyr för sitt liv. Tvärtom hör jag till det parti som tydligast talar om att vi måste se till att först fokusera på att upprätta fristäder för alla dem som befinner sig i dessa situationer, som desperat kämpar för att få en och att bistå de länder som är den närmaste plats dit människor kan ta sig. Jag vill ta upp en fråga utöver den här. sitter nu i regeringen och har varit med och tagit fram namnändringen som jag nämnde och som bland annat fokuserar väldigt tydligt på just nyanländas etablering. Det har varit tydligt i debatten över huvud taget att fokus hamnar på: Hur ska vi få in dem som kommer just nu i det svenska samhället? När jag ser mig om i det svenska samhället ser jag ett segregerat samhälle. Vi har många utanförskapsområden med individer som växt upp i vårt land som knappt kan svenska, som inte känner att det här är deras hemland, som längtar någon annanstans. Jag har en väldigt konkret fråga. har man tydligt aviserat att man tänker satsa på att få in nyanlända i samhället. Men vad vill man göra för att bryta den segregation som finns där människor lever i utanförskap och inte känner som sitt land? 197 (MP) replik: Jag kan lova att aldrig har varit det perfekta drömsamhället där alla var helt jämlika, levde tillsammans och fröjdades, där det inte fanns någon fattigdom och den sociala sammanhållningen var total och så vidare. Som sagt räcker det att gå tillbaka för att se vilket oerhört klassamhälle vi hade där människor inte hade någon chans att göra klassresor och sedan titta på det svenska samhället . Det räcker att åka till just de grannländer du beskriver för att se att de har tagit emot en enorm massa människor som har flytt från till , , och så vidare. Det är ju en bråkdel som ens tar sig till och en bråkdel som ens tar sig till , så jag delar inte alls beskrivning. Det är bara att lyssna på UNHCR som ni ofta vurmar för. De säger att de tycker att flyktingmottagande är jättebra. De skulle önska att fler länder gjorde som för att hjälpa alla människor som lever under helt odugliga förhållanden, men alla kan inte göra det. Jag måste säga att jag blir lite förvånad när du säger att ni inte vill skicka tillbaka någon. Då undrar jag: Vad är då konsekvenserna av invandringspolitik? Jag trodde att hela poängen var att ni ville minska invandringen? Hur kan man göra det på ett annat sätt än att skicka tillbaka folk dit de kommer ifrån? Ska man utvisa dem till någon helt annan plats? vet jag att du inte har möjlighet att svara på mina frågor. Men jag finner en ganska stor lucka i resonemanget. Jag vidhåller hur viktigt det är att värna asylrätten som vi har så att människor kan få skydd från krig och förföljelse. Jag kommer att ägna hela min tid här i åt att jobba för det. 198 (V): Som vi har hört är en debatt om integration på samma gång en debatt om allting och ingenting, för många av de frågor som har stor betydelse för integrationen ligger på andra utskottsområden, såsom utbildning, socialförsäkring, bostad och så vidare. Det vi debatterar på vårt område är bara en smal liten skärva av det som får betydelse för hur man landar i . Ändå får jag säga att vi har hört lite olika ingångar i debatten här . Den debatt som vi i allt större utsträckning hör i följer ett mönster som vi redan har sett i våra grannländer och i övriga . Den innehåller ett fokus som till synes ligger på integration men som väldigt ofta används för att skuldbelägga några av oss som är arbetslösa eller lever i fattigdom. Det sker genom indirekta misstänkliggöranden av typen att ersättningen ska dras in om man tackar nej till jobb, underförstått att det är vanligt att man tackar nej till jobb trots att det aldrig har påvisats. Det kan också ske genom att indirekt påstå att det är invandrares ohemula krav på löner och villkor som gör att de hamnar i arbetslöshet och att löner och villkor därför måste försämras. I huvudsak utkristalliseras två vägar hos de borgerliga partierna. En linje består i att försöka vinna väljare och göra politisk karriär genom att anamma delar av politik och retorik. Det sker genom att presentera förslag som signalerar åtstramning av flyktingpolitiken men hävda att de rör integrationen eller genom en problembeskrivning som syftar till att säga att majoritetsbefolkningens sociala problem kan lösas genom att pressa tillbaka invandrades rättigheter. Den andra huvudlinjen hos borgerligheten är att presentera förslag som slår mot våra kollektiva rättigheter genom att lägga huvudansvaret på individen och vilja sänka trösklarna på arbetsmarknaden. kombinerar man friskt dessa två. Regeringen har, å sin sida, tagit steg som ska leda till en snabbare etablering av nyanlända. Flera av dessa är bra och viktiga förslag som länge förespråkat. Det gäller till exempel krav på att samtliga kommuner ska ta emot asylsökande. Det gäller ett större statligt ansvarstagande för anläggningsboenden och satsningar för att öka antalet behöriga sfi-lärare. Regeringen föreslår också snabbspår för att korta tiden för nyanlända att komma i arbete. Det gäller inte bara högutbildade, som det sagts här, utan även på många andra områden och branscher. Målsättningen är att nyanlända snabbt ska komma ut på en arbetsplats som är relevant för utbildning, erfarenheter och intresse. Branscher där det råder brist på arbetskraft ska få hjälp med kompetensförsörjningen. Vi i är positiva till inriktningen på regeringens politik. Vi har därför valt att avvakta resultaten av dessa förslag och inte lyfta upp våra reservationer. Däremot har vi lämnat ett särskilt yttrande för att tydliggöra våra stora förväntningar på regeringens politik i detta avseende. Om de inte infrias har vi många goda förslag att komma med. egen politik på området är tydlig. Vi vet att lösningen inte ligger i misstänkliggörande och hårdare tag mot dem av oss som har invandrat. Vi vet att lösningen inte heller ligger i sänkta trösklar, det vill säga ytterligare nedpressade anspråk på löner och arbetsvillkor för en redan diskriminerad grupp, eller andra särlösningar för invandrare på arbetsmarknaden. Vi vill se en politik som ger människor möjligheter och förutsättningar att etablera sig i det svenska samhället och på den svenska arbetsmarknaden och som tar till vara den kunskap, den kompetens och de erfarenheter som människor bär med sig när de kommer till . vill ha ett inkluderande samhälle som inte gör skillnad på människors rättigheter utifrån klass, kön eller etnicitet. Vi vill ha ett samhälle där vi försöker fokusera på det vi har gemensamt i stället för att ägna all tid åt att prata om det lilla som skiljer oss åt. Om syftet faktiskt är att förbättra inkludering och tillsammans bygga ett bättre samhälle för alla är det denna pragmatiska och konkreta ingång vi måste ha tillsammans. Precis som i samhällets välfärdslösningar i övrigt måste det vara varje enskild persons behov som är i fokus för inkluderingssatsningarna. Genom att mobilisera samhällets olika delar skulle vi kunna skapa förutsättningar för att landa väl och mycket snabbare i . För vissa tar det , för andra längre. Men resursen ska utgå från behovet. En seriös debatt om integration måste även kopplas till frågan om strukturell diskriminering. Vi har haft denna debatt tidigare, och vi vet att det i ganska många partier råder brist på förslag i detta avseende. Vi vet att inte bara de av oss som är födda utomlands utan även de av oss som upplevs som utlandsfödda riskerar att drabbas av etnisk diskriminering. Vi vet att det till exempel är åtta gånger svårare för dem av oss som har ett namn som klingar utomeuropeiskt att kallas till jobbintervju. Vi vet att min kompetens, utbildning och yrkeslivserfarenhet inte tas till vara i samma utsträckning om min bakgrund är utomeuropeisk som om jag har rötterna i . En debatt där så kallad bristande integration används för att skuldbelägga dem av oss som hamnat i arbetslöshet eller står utan utbildning bidrar till att förstärka sådana etniska hierarkier. Den som gör det för att vinna billiga politiska poäng ska vara helt medveten om att det är just det man gör. Det som måste göras är inget nytt, men det är något som ska göras med en annan kraft. Som alltid förespråkar Vänstern kollektiva lösningar på det som högern har velat låta vara den enskildes tragedi. En politik som inkluderar oss alla behöver därför tackla många olika typer av problem eftersom en person är många olika saker. Det innebär specifika insatser som till exempel satsningar på sfi. Utan en politik för ett jämlikt samhälle kommer alla aldrig att få samma möjligheter. Det behövs full sysselsättning och trygga jobb man kan leva på. Det behövs en utbyggd välfärd och satsningar på bra och billiga bostäder. anser även att mycket mer behöver göras för att motverka den diskriminering vi ser på alla områden i samhället. Vi har därför en rad förslag för att motverka den. Till exempel vill vi att staten som arbetsgivare tar ett större ansvar vid rekryteringar. Vi vill ha bättre regionala DO-kontor, och vi vill se till att det blir kostsamt att diskriminera. Det är intressant att denna typ av frågor är så oviktiga för många partier på högerkanten. Det är för att det inte är den typen av signal de vill skicka. Vi hör dem, och vi tycker inte om det vi hör. Jag ställer mig bakom särskilda yttrande och yrkar bifall till utskottets förslag i betänkandet. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) betänkande 2014/15:AU8 199 (M): Jag börjar med att yrka bifall till vår reservation, nr 3. I AU8 behandlar vi 24 motionsyrkanden om arbetsmiljö. Det är faktiskt en halvering av antalet jämfört med . Arbetsmiljö är en viktig del av den arbetslinje som och Alliansen länge har värnat. Med en god arbetsmiljö är det fler som vill jobba, kan jobba och fortsätter att jobba, och färre slås ut från arbetsmarknaden. En av politikens viktigaste uppgifter är att se till att många fler kan arbeta mer och allt längre. Det borde vara självklart att alla känner sig trygga och trivs på jobbet. Tyvärr är det inte alltid så. Vi vill i högre grad förebygga olyckor och tillbud än komma efter och inspektera, vilket de rödgröna prioriterar. Mycket positivt är att det numera arbetas allt fler timmar och att allt fler människor jobbar i . Det är också positivt att ohälsotalen har sjunkit sedan de höga rekordtalen . Arbetsrelaterade sjukdomar är inte längre lika hotande som förr, även om vi kan se en uppgång för sjukdomar främst orsakade av psykosociala problem. har antalet anmälningar om psykiska besvär ökat med . Det är helt orimligt. Åtta av tio drabbade är kvinnor. Det är främst inom offentlig sektor det är så här illa, alltså inom sjukvården, äldrevården, med mera. Dessa områden styrs av politiker i kommuner och landsting, och dessa arbetsgivare borde verkligen ta detta på mycket stort allvar. I internationell jämförelse har en mycket positiv utveckling. I stort sett pekar alla kurvor åt rätt håll när det gäller arbetsmiljö. Mäter vi mot antalet arbetade timmar, något som har gjort , är det en mycket tydlig trend. Trots fler som arbetar är det färre skador. Som exempel skedde 8,1 arbetsskador per miljon arbetade timmar. hade det sjunkit till 7,7, till 5,1 och till 4,0. Utvecklingen är alltså positiv när det gäller arbetsolyckor och arbetssjukdomar, men den är ännu tydligare och mer positiv när det gäller antalet människor som dör på jobbet. har det slagits flera rekord i antalet färre dödsolyckor, och det gläds vi alla över. inträffade totalt 41 dödsolyckor, året före 35 och 2012. Trenden är tydlig, även om något enstaka år kan sticka ut. Vi kan därmed konstatera att troligen har världens bästa arbetsmiljö och arbetsmiljöarbete. Det är jag stolt över. Men självfallet är varje människa som skadas eller, ännu värre, dör på jobbet en för mycket. Det är en katastrof för familjen, för arbetslivet och för arbetskamraterna. Vi har ett bra arbetsmiljöarbete i , och det ska vi vara glada över. Trots detta har kampanjer förts och utspel gjorts på detta område under Alliansens regeringsår, ibland med felaktiga siffror. Man har svartmålat arbetsmiljön, arbetsgivare och Alliansens arbete. Ändå vet vi alla att arbetsmiljön var mycket sämre förr, att många fler skadades och att man blev sjuk på jobbet. Det värsta var att fler dog. Här kan vi verkligen säga att ingenting var bättre . Alliansens utgångspunkt är att förhållandena i arbetslivet ska vara sådana att alla som kan arbeta ska få möjlighet till det utifrån sina egna förutsättningar. Arbetsgivaren är skyldig att vidta alla åtgärder som krävs för att undvika att arbetstagarna utsätts för ohälsa eller olycksfall. Det gäller även trakasserier och annat som stressar i arbetslivet och som kostar samhället miljardbelopp, förutom det mänskliga lidandet för dem som drabbas. Här är det viktigt att arbetsmarknadens parter är med och lyfter fram den psykosociala arbetsmiljön och hjälper till att hitta både orsaker och åtgärder. Vi moderater ser positivt på att arbetsmiljöområdet är föremål för nytänkande och att man inte bara räknar pinnar i inspektioner utan även ser möjligheter inom området. Vi är positiva till att numera mer aktivt driver på för att utveckla det förebyggande och systematiska arbetsmiljöarbetet i hela arbetslivet. Jag kan konstatera att de rödgröna drev igenom fem tillkännagivanden från vårt utskott till alliansregeringen på området arbetsmiljö. kan vi konstatera att den rödgröna regeringen inte har följt upp dessa tillkännagivanden. Då ville de rödgröna till exempel att utländska arbetares sjuk- och olycksfall skulle registreras i . Vartenda litet tillbud, oavsett vad det gällde, skulle anmälas och registreras hos , även för utländska arbetare. Detta är inte rimligt och hade orsakat mycket byråkrati, både för företagare och arbetsgivare, för att inte tala om . Att informera och sprida kunskap så att riskerna minskas och skadliga miljöer arbetas bort, helst helt och hållet, är vår syn på ett gott arbetsmiljöarbete. Vi menar att bedriver ett ambitiöst och framgångsrikt arbete för att minska arbetsrelaterade dödsfall och andra skador. För detta har vi stöd i statistiken. En viktig markör för förbättrade arbetsförhållanden är att den faktiska pensionsåldern ökar sakta men säkert i och närmar sig . Allt fler arbetar allt längre, mycket tack vare gynnsammare inkomstskatt och det dubbla jobbskatteavdraget för äldre. Det är glädjande att mer än dubbelt så många arbetar än 2006, totalt cirka en kvarts miljon människor. Det är bara med fler som arbetar som vi kan klara framtida pensioner och välfärd. Att många kvinnor lämnar arbetslivet tidigare än män på grund av ohälsa är helt oacceptabelt. Det påverkar inte bara samhället utan även kvinnors ekonomi och livskvalitet. Alliansregeringens uppdrag till måste fortsätta, nämligen att prioritera det förebyggande arbetet och förhindra att kvinnor slås ut från arbetsmarknaden. Här vill vi upprätta en nationell strategi för ett långt och hållbart arbetsliv. De olika riskfaktorerna för att kvinnors sjukskrivningar ökar måste utredas. Vi ser det som mycket angeläget att fortsätter detta arbete. När det gäller antalet inspektörer som en mätare på ett bra arbetsmiljöarbete gäller detta bara om inspektionerna sker på de arbetsplatser där det är mest riskfyllt. Att räkna antalet inspektioner och inspektörer har alltid varit Socialdemokraternas linje för en god arbetsmiljö, men det är inte särskilt förebyggande eller kunskapsspridande. Ett modernt arbetsmiljöarbete bygger mer på att utnyttja modern teknik, exempelvis webbaserade verktyg som gör egenkontrollen bättre och lättare. Alliansregeringen påbörjade ett handlingsprogram för ett bättre systematiskt arbetsmiljöarbete med det förebyggande arbetet i fokus. Vi menar att det ska vara lätt att göra rätt. Regelverket ska vara tydligt och enkelt. Därför är det mycket bra att alliansregeringen gav i uppdrag att rensa bland alla föreskrifter. Det nya sanktionssystem som Alliansen införde gör att många fler som bryter mot lagar och regler får sitt straff. Ett kännbart straff för dem som inte sköter sig ska inte underskattas för en bättre arbetsmiljö. Det är ett bra verktyg som används direkt av inspektorer. Vi har ett modernare sätt att jobba med arbetsmiljö, och det är jag glad över. Det är inte pengarna i budgeten som styr resultatet utan hur de används, hur effektivt man jobbar och vilken styrning man har. Det viktigaste arbetsmiljöarbetet sker alltid ute på varenda arbetsplats, inte på ett statligt verk. Det får vi aldrig glömma. I detta anförande instämde (KD). 200 (SD): Allas rätt till en trygg arbetsplats kan för många ses som en självklarhet. Men vi som jobbar med och är engagerade i frågorna vet att det inte alltid är så. I den offentliga sektorn kan man se att en ökad arbetsbelastning ofta leder till stress och ohälsa. Man kan även se att hot och våld fortfarande förekommer på våra arbetsplatser. Vi läser om kravaller på våra akutmottagningar, och vi ser lärare som hotas och i vissa fall även misshandlas av elever och deras anhöriga. Högt tempo, slarv, okunskap och språksvårigheter är ofta orsaken till svåra olyckor på våra byggarbetsplatser. I transportbranschen kan vi se en koppling mellan olyckor och inflödet av utländska chaufförer, som hänsynslöst utnyttjas. Det leder till att man helt struntar i svenska lagar gällande fordon och arbetstider, ett förfarande som är helt oacceptabelt. Det är positivt att regeringen nu satsar på förstärkningar av anslag och att bedriver ett aktivt arbete i frågan om var deras insatser kan göra störst nytta. Detta är helt i linje med tanke och vision, där vi också vill ge fler och utökade befogenheter för att följa upp och jobba mot de problem som vi ser ökar på den svenska arbetsmarknaden. Tyvärr är många av de arbetsmiljöproblem vi ser kopplade till den så kallade fria rörligheten inom EU. Här är det viktigt att inte göra avkall på våra nationella regler, framför allt nu när man håller på att arbeta fram en gemensam arbetsmiljöstrategi för EU. Tyvärr är risken stor att en gemensam strategi försämrar villkoren på den svenska arbetsmarknaden. Man kan redan nu se att fackliga organisationer ser negativt på stora delar av den utredning som pågår. Bland andra , som företräder europeiska fackförbund, ser utredningen som både svag och otillräcklig. Man saknar bland annat specifika förbättringar för både hälsa och säkerhet, frågor som vi sätter högt på vår svenska agenda. För är det självklart att det är svenska lagar och regler som ska gälla på våra arbetsplatser. Det ska definitivt inte vara förhandlingsbart. Vissa uppföljningar av den nya sanktionsreformen visar enligt egna undersökningar på problem och brister. För sanktionsavgifter liksom för vite gäller att om ett företag inte självmant betalar finns inga möjligheter att utomlands verkställa svenska beslut eller domar. Detta förhållande kan ställas mot möjligheten att verkställa bötesstraff enligt den gamla modellen. Har bötestraff utdömts i för ett utländskt företag finns det ett internationellt samarbete som innebär att möjligheten att verkställa beslut anses goda. Men det är inte bara som ser problem med sanktionsavgifterna. Många svenska aktörer på arbetsmarknaden ser det som ett orättvist förslag, då det även används för att skapa en snedvriden konkurrens på arbetsmarknaden. Detta är något vill att man följer upp, då vi vägrar att se att den svenska arbetsmarknaden blir en tummelplats för oseriösa företag från alla hörn. Sommaren och gick det upp till 50 tåg med enbart en lokförare ombord. Detta är en situation som är helt oacceptabel. Vad händer till exempel vid brand eller om lokföraren hamnar i ett chocktillstånd vid en påkörning eller blir utsatt för våld?