prot · H30941 · 2015-12-08 00:00:00 — Låt mig börja med att säga att jag välkomnar det faktum att högskoleministern är väl medveten om den utbildning som bedrivs i och att hon verkar ha tilltro till den. Jag var tydlig när jag inledde mitt föregående inlägg med att vi absolut står bakom den autonomi som våra lärosäten åtnjuter. Det jag vill ha svar på från högskoleministern är detta: Om det i grunden finns ett politiskt beslut om att utlokalisera ett visst antal statliga tjänster, det vill säga att man har ansett den här frågan så viktig att beslutet har fattats på politisk nivå, är det då högskoleministerns uppfattning att man därefter kan hoppa ned ett pinnhål i beslutsfattandet och tillåta att myndigheterna omlokaliserar sig efter eget gottfinnande? Vad skulle högskoleministern säga, rent hypotetiskt, om deklarerade att man avser att flytta sin verksamhet till ? Skulle högskoleministern anse att det ligger inom och högskolans autonomi att fatta ett sådant beslut? I grunden handlar det alltså om att den beslutande församlingen här inne har sagt: Vi tycker att det är lämpligt att lokalisera en högskola till två största städer. säger högskolan: Vi vill utreda förutsättningarna för att flytta verksamhet till en av städerna. , låt högskolan utreda det. Men om man en gång fattade beslut på politisk nivå, anser inte ministern att man rimligen bör göra det igen för det fall man ska lägga ned en sådan här stor verksamhet, vilket kommer att få enormt stora och långtgående konsekvenser för hela regionen? 38 Statsrådet (S): Som sagt: Hade högskolereform fortfarande varit den senaste hade det varit precis som riksdagsledamoten säger. Men har fattat beslut om andra högskolereformer, varav den är den som i mångt och mycket är styrande. Då fick högskolorna och universiteten långtgående autonomi men också ett långtgående ansvar för att dimensionera utbildningen och till viss del fatta beslut om lokalisering och utformning ska ske på campus eller till exempel på distans. Att följa beslut är alltså att inte gå in och detaljstyra utan att ge högskolorna det ansvaret. Däremot har vi som jag sa satt upp andra mål som är oerhört viktiga. Det är bland annat samverkansmålet, det som tidigare kallades tredje uppgiften. Men det är också att man ska klara kompetensförsörjningen i hela landet. Det här ligger även inom ramen för det som näringsministern nu jobbar med – nyindustrialiseringsstrategin. Det finns alltså många mål som vi som regering har satt upp och som högskolorna har att uppfylla. Det jag tänker göra när jag reser till och för en dialog är att höra hur man tänker uppfylla de här målen, när vi vet att det betyder mycket att man finns på plats och samverkar i närheten av industrin, inte minst för kompetensförsörjningen men också för innovationsförmågan i industrin. Jag utgår från att allt det här kommer att belysas i utredningen innan man fattar ett beslut. Den autonomi man har, den har man under väldigt stort ansvar att också uppfylla de mål som har satt upp för verksamheten. De målen är att vi ska klara dimensioneringen, det vill säga behovet av kvalificerad arbetskraft, men också klara ett tydligt samverkansuppdrag. Vi i den här regeringen har också satt upp målet att man ska klara en breddad rekrytering, det vill säga klara att rekrytera från grupper som inte kommer från studievana hem och se till att ge fler chansen att komma in på högre utbildning. I det kommande budgetförslaget ligger också beslut om att vi ska klara både validering och komplettering av de nyanländas utbildningsnivå. Allt det här ska av våra högskolor. För att göra det här har vi också tillfört resurser. För har vi som jag sa inledningsvis tillfört 4 miljoner på utbildningssidan. Det här byggs ut med upp till 18 miljoner till fler utbildningsplatser till 2018. Vi tillför, med det förslag som ligger i budgeten , ytterligare 5 miljoner i forskningsmedel. Det är en ny politik som inte bedrevs under den förra regeringen, då dessa högskolor var rätt svältfödda på både utbildningsmedel och forskningsmedel. Eftersom vi tycker att det är viktigt att det finns högre utbildning och forskning i hela landet för kompetensförsörjning och utveckling tillför vi resurser. Därför kan man inte se det enbart som en resursfråga. Det finns således ännu större anledning att noga följa utredningen, se hur man lyssnar på intressenterna och vilka konsekvensanalyser som görs för att uppnå de mål som fattat beslut om. 39 (M): Frågan är av stor principiell betydelse, nämligen om högskoleministern är av uppfattningen att myndigheter ska omorganisera sig på ett sådant sätt att det går stick i stäv med de politiska intentioner som fanns när beslutet om utlokalisering fattades. Högskoleministern säger att regeringen kommer att följa frågan noggrant, följa huruvida man inom ramen för utredningen kommer att kunna leva upp till de mål som är vägledande för hur verksamheten ska bedrivas. Vad händer om regeringen uppfattar att man inte klarar av målen vid en eventuell omorganisation? Är regeringen då beredd att gå in och säga åt högskolan att den behöver ha kvar den nuvarande organisationsstrukturen? 40 Statsrådet (S): Jag är glad att visar det stora engagemanget för de högskolor som under deras regeringstid var ganska svältfödda på såväl forskningspengar som utbildningspengar. ger vi mer resurser till dem för att de ska klara det viktiga uppdraget, som vi verkar vara överens om, att säkerställa kompetensförsörjningen i hela landet och ha forskning och samverkan, inte minst med industrinäringen, som är en viktig del av export och därmed det välstånd vi har i landet. Som jag sa har det beslut som fattades 1977 följts av andra riksdagsbeslut. följer vi de senare fattade riksdagsbesluten, och där är högskolereform fortfarande vägledande. Därför kommer jag att följa det som har sagt, att våra högskolor och universitet ska ha en långtgående autonomi och ett långtgående ansvar. Utredningen som gjorts ligger väl inom ramen för den självstyrande princip som finns i den proposition som det fattats beslut om i . Jag kommer att följa beslut, och jag kommer också att följa det utredningsarbete som sker vid samt noggrant analysera de konsekvenser som de bedömer behöver göras. Jag kommer vidare att diskutera med de intressenter och företrädare för regionen som har att samverka med. Vad som sedan kommer att hända återstår att se när resultatet av det arbetet är klart. Vi får säkert anledning att återkomma i den frågan. Överläggningen var härmed avslutad. § 9 Svar på interpellation 2015/16:215 om flygplats 41 Statsrådet (MP): har frågat mig om jag avser att avsluta utredningsuppdraget som avser , om jag avser att tillmötesgå tillkännagivanden om samt om jag avser att vidta de åtgärder som behövs för att ska finnas kvar i ett långsiktigt perspektiv. Jag är medveten om att jag i ett svar på en fråga från gjorde bedömningen att beredningen av tillkännagivanden om skulle vara avslutad . Med respekt för att önskar ett besked är beredningen i ännu inte avslutad. I avvaktan på det är det inte möjligt för mig att redovisa vilka åtgärder regeringen överväger. 42 (M): Tack, statsrådet, för svaret, även om det var kort och en smula fantasilöst! Men det har statsrådet uppvägt i andra interpellationsdebatter. Där har fantasin flödat friare. Frågan om är ett kärt återkommande ämne där jag och statsrådet har helt olika utgångspunkter. Hans parti förordar att man ska lägga ned och i stället bygga bostäder i området, medan mitt parti hävdar motsatsen, att vi ska behålla och att bostadsbyggandet i endast kan få fart om vi fortsätter att ha goda förbindelser med resten av landet och resten av världen. Vi tror att det är så man ska ta sig framåt. Vi har två helt olika uppfattningar. är det gudskelov min uppfattning som delar och statsrådet befinner sig i tydlig minoritet vad gäller sakfrågan. Det här börjar mer och mer likna förhållandet mellan en sträng förälder och ett olydigt barn där gång på gång säger åt regeringen att nej, så här får ni inte göra, ska vara kvar. Men regeringen stretar emot och drar ut på det hela. Jag är uppfostrad med att ord från en förälder ska följas och att det inte är förhandlingsbart. har vi sagt till statsrådet och regeringen två gånger. Kommer vi att behöva säga till en tredje gång? 43 Statsrådet (MP): Jag tror och jag delar mycket av verklighetsbeskrivningen. När det däremot gäller föräldraskap och hur man som barn ska agera eller inte agera anser jag att var och en bör ha sin egen linje om vad som är bäst för den egna familjen. Jag kommer inte att lägga mig i eller betygsätta hur hanterar sitt föräldraskap, om det över huvud taget finns ett sådant, eller hur han ser på att vara barn till föräldrar. Jag skulle vilja likna förhållandet mellan regering och riksdag som lite mer styrt av förordningar och regler – riksdagsordningen, regeringsformen och annat. Det ska naturligtvis styra förhållandet när riksdagsledamoten och jag som statsråd, som representant för regeringen, debatterar. Då gäller inte så mycket allegorin om föräldraskap och barn. Med detta sagt och med respekt för att vill ha besked kan jag bara säga att beredningen vid inte är avslutad. Vi jobbar med frågan, och i avvaktan på det är det inte möjligt för mig att redovisa vilka åtgärder regeringen överväger. Det finns ett inte bara stadgevunnet utan också allmänt accepterat sätt som innebär att regeringen återkommer till i frågor såsom tillkännagivanden. Vi avser naturligtvis att respektera den ordningen och inte frångå den praxis och de regler som finns. 44 (M): delar inte min syn på föräldraskap, och jag har gudskelov ännu inte blivit förälder. I stället menar han att det handlar om lagar och förordningar. Absolut, låt oss därför ta upp lagarna och förordningarna och se hur rimligt nuläget egentligen är utifrån dem. Regeringen har fått två tillkännagivanden där , som tillsätter regeringen – , på vars nåder statsrådet är statsråd – tydligt har meddelat sin uppfattning. Dessutom har regeringen fått anmärkningar vid granskning av regeringen. Man har varit glasklar. Statsrådet har varit statsråd , och jag kan inte låta bli att fråga: Hur svårt ska det vara? Det är enkelt, herr talman. Det är oerhört enkelt. Det handlar om två tillkännagivanden, om prickning i KU, om att statsrådet är statsråd för att har tillsatt en statsminister som sedan har utnämnt honom, inte av någon annan anledning. Det här blir mer och mer en fråga om trots. Jag återkommer till jämförelsen med allmänt barntrots gentemot en förälder, för det här börjar allt mer likna det. Det tar tid att sätta stopp för något som borde ha kunnat stoppas , egentligen . Det är fullständigt korrekt att statsrådet står här och säger att frågan fortfarande bereds i . Vi kan prata om de förordningar som reglerar vad statsrådet får och inte får säga i en interpellationsdebatt, men det är tillräckligt bekymrande att frågan fortfarande i detta nu bereds i . Allvarligt talat, herr talman och statsrådet, det är inte tillfredsställande. Det är , och det är ett uppenbart trots mot tydliga instruktioner. 45 Statsrådet (MP): Jag tackar för uppföljningsfrågan. Detta handlar om hur vi gör saker och ting i inom den lagstiftande församlingen. Jag har suttit i denna kammare , och jag kan försäkra att jag har varit med om ett antal tillfällen då jag som riksdagsledamot har tyckt att det borde kunna gå snabbare. Som statsråd ser jag hur saker och ting bereds och arbetas med inom , och jag kan säga att man får en större förståelse, även om jag under den förra mandatperioden tyckte att statsråden borde visa skyndsamhet. Det är precis samma förståelse som man får när man blir förälder, , för att barnen ibland inte uppför sig så som man kanske skulle vilja. Jag gör inga jämförelser i övrigt, för jag måste påpeka att jag inte tycker att jämförelsen håller när det gäller barnuppfostran och förhållandet barn–föräldrar och riksdag–regering. Det är helt olika förutsättningar. Här är det tradition och praxis men också regeringsformen och riksdagsordningen som stipulerar hur vi ska hantera olika frågor. Under den föregående mandatperioden, som var mer lika än perioden –2010, då det fanns ett majoritetsstyre här i kammaren – det hör för övrigt till ovanligheterna – gjordes tillkännagivanden vid ett antal tillfällen. Regeringen är inte den första regering som har fått ett antal tillkännagivanden, och denna riksdag är inte den första riksdag som har angivit riktning och hastighet. Så kommer det att vara även . Det viktiga är att vi håller oss till den praxis och det regelverk som omgärdar tillkännagivanden. Jag har själv varit i KU och både hört frågorna och beskrivit tydligt hur regeringen har sett på frågorna rörande . Jag vill vara noga med att jag som statsråd är bunden av de ord med vilka jag både i KU och i kammaren har berättat hur vi avser att agera. Jag är därför noggrann med att berätta hur vi agerar i detta fall. Det är med respekt för att önskar ett besked som jag ändå måste säga att beredningen pågår inom . kan tycka att han har hört det tidigare, inte bara under denna riksdag. Det är bara att gå tillbaka i webbarkivet för tv-sändningar. Där kan han se olika statsråd av olika kulör – både från det egna partiet och från andra partier – använda sig av det begreppet. Det är för att det bäst beskriver vad som pågår för tillfället. Det är inte något trots eller att ramla utanför ramarna, utan det är tvärtom att hålla sig till det regelverk och den praxis som vi har i riksdag. Där bestämmer riksdagsordningen och regeringsformen hur vi ska agera. Det är därför jag har gett detta svar till . För min del handlar det om en mycket större fråga, nämligen respekten för det väsen som stiftar våra lagar och för det mandat som har fått av sina väljare. Självklart ska han kunna ställa denna fråga, och jag ska efter bästa förmåga svara. Det är vad jag har gjort. 46 (M): Det är mycket riktigt så att regeringen inte är den första regering som har fått tillkännagivanden riktade mot sig. Det är dock den första regering som har fått över hundra tillkännagivanden riktade mot sig i regeringsställning. Det är den första regering som har fått så här tydliga tillkännagivanden, till exempel om att avsluta en utredning. När man talar om vad som behöver beredas i , herr talman, och om vi bortser från statsrådets mindre subtila härskartekniker gällande vad man lär sig i vilka skeden av livet och vilken position han anser sig befinna sig i som gör att han kan tala om för mig hur saker och ting fungerar kan vi konstatera att nedläggning av en utredning inte är något som behöver beredas särskilt . Att få fram lagstiftning är dock en helt annan sak. Då måste man utreda och bereda i mycket längre led – absolut. Men att stoppa arbetet med att ta fram ett oönskat förslag kräver inte någon längre handläggningstid. Däremot kan jag föreställa mig att dialogen mellan Socialdemokraterna och i kan behöva lite längre handläggningstid. Jag har noterat att haft en del motgångar , och jag föreställer mig att man inte är upplagd för fler. Problemet är att detta möjligen blir en bricka i spelet. Jag är bekymrad över det sätt på vilket statsrådet väljer att bemöta detta. Jag har varit det , och vi är många som delar oron. Detta är inte något som behöver innebära lång handläggningstid. Jag återkommer till min slutgiltiga fråga till statsrådet: Hur svårt kan det vara att förstå att vi vill behålla , att vi inte vill behålla den person som ska lägga ned och att det är statsrådets uppgift att leverera detta till ? 47 Statsrådet (MP): På tal om härskartekniker var det inte jag som statsråd som inledde med jämförelsen med föräldrar och barn, utan det var . Det var inte jag som på ett väldigt repetitivt sätt tog till den allegorin, utan det var . naturligtvis kan fastna i detta även och säga att jag har begagnat mig av härskarteknik. Men det är en härskarteknik i sig att rikta beskyllningar mot en person som bara på ett mycket tydligt sätt har repeterat det som frågeställaren har lagt upp, nämligen jämförelsen med föräldrar och barn. Det är bara att spola tillbaka, , och lyssna på vad du anförde i ditt första inlägg, nämligen att detta skulle vara att jämföra med föräldrar och barn. Jag upprepar: Det går inte att jämföra på det sättet, för det finns inte något organiskt samband här. däremot hade helt rätt i att det är som tillåter en regering att vara en regering. Men att jämföra det med föräldrar och barn är att ta ytterligare ett steg åt ett håll som jag tror mig veta att kanske ångrar . När det gäller själva frågan har ett arbete på gång. Vi kommer att komma fram till ett beslut på . Detta skiljer sig absolut inte från tidigare regeringar, utan regeringar får tillkännagivanden som de hanterar i sedvanlig ordning. Det kommer vi också att göra. Överläggningen var härmed avslutad. § 10 Svar på interpellation 2015/16:142 om omställningsstöd 48 Socialförsäkringsminister (S): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att minska de arbetsrelaterade sjukskrivningarna avseende psykisk ohälsa och hur denna ökande ohälsa kan förebyggas på individ- och organisationsnivå. har sjukfrånvaron ökat kraftigt. Det är framför allt kvinnors sjukfrånvaro som ökar, och psykisk ohälsa är den vanligaste sjukskrivningsorsaken för både kvinnor och män. Den stigande sjukfrånvaron är mycket oroande. Att bryta utvecklingen och stabilisera sjukfrånvaron är en av regeringens mest prioriterade frågor. Regeringen har presenterat ett brett åtgärdsprogram för ökad hälsa och minskad sjukfrånvaro. Programmet innehåller åtgärder inom sju områden som behöver utvecklas för att öka hälsan, bryta den negativa utvecklingen och stabilisera sjukfrånvaron. I detta sammanhang vill jag särskilt nämna följande åtgärder och initiativ. Arbetsmiljö och arbetsförhållanden har betydelse för sjukfrånvaron och är en delförklaring till kvinnors högre sjukfrånvaro. Regeringen har gjort en rad satsningar på arbetsmiljöområdet. ges ökade anslag, det statliga bidraget till regionala skyddsombud höjs, arbetslivsforskningen stärks och företagshälsovårdens kompetensförsörjning stöttas. beslutade om en ny föreskrift om organisatorisk och social arbetsmiljö, vilken syftar till att minska den arbetsrelaterade ohälsan. Jag välkomnar detta. avser regeringen att presentera en ny arbetsmiljöstrategi, som arbetas fram i nära samråd med arbetsmarknadens parter. Den stigande sjukfrånvaron visar att det kan och bör göras mer på arbetsplatserna för att förhindra och förkorta sjukfrånvaron. Jag har därför inlett samtal med arbetsmarknadens parter om hur sjukfrånvaro kan förebyggas och hur rehabiliterings- och omställningsinsatser kan främjas. Regeringen avser också att göra insatser för att säkerställa att arbetsgivaren tar sitt rehabiliteringsansvar och ges stöd för detta. är en central aktör i sjukskrivningsprocessen. En grundläggande uppgift för myndigheten är att bedöma den försäkrades arbetsförmåga. I bedömningen ingår att ta vara på människors arbetsförmåga och förmåga till omställning för att undvika långvariga sjukskrivningar. En korrekt regeltillämpning samt en god samverkan med hälso- och sjukvården, arbetsgivare och Arbetsförmedlingen är grundläggande för en välfungerande sjukförsäkring. För att stärka handläggning och åstadkomma en väl fungerande sjukskrivningsprocess föreslår regeringen i budgetpropositionen att myndigheten tillförs ökade resurser. Avslutningsvis vill jag lyfta fram vikten av att primärvårdens verksamhet är anpassad för personer med psykisk ohälsa och smärtproblematik. Regeringen kommer att göra insatser som främjar primärvårdens förutsättningar att erbjuda adekvat vård och behandling så att människor kan återfå hälsa och återgå i arbete. Som framgår av mitt svar behövs det en rad olika åtgärder inom en rad olika områden. Det är nödvändigt att åtgärder vidtas brett och samlat för att förebygga ohälsa och sjukfrånvaro. 49 (M): Tack, ministern, för svaret! Det är en viktig debatt, varje gång vi står här i kammaren och pratar om de ökade sjukskrivningarna, framför allt inom psykisk ohälsa. Jag får tacka för svaret, som ändå ger mig en hel del nya frågeställningar. Jag tror att jag väljer att börja med dem. Ministern säger att regeringen har gjort en rad satsningar på arbetsmiljöområdet och att ges ökade anslag. Det vi ser nu är att de ökade sjukskrivningarna sker inom kontaktyrken, och offentlig sektor är de stora, dominerande arbetsgivarna inom de yrkeskategorierna. Det är säkert alldeles utmärkt att får mer resurser. Men till syvende och sist styrs ändå de flesta kommuner och landsting med Socialdemokraterna vid rodret. Då är det också en arbetsgivarfråga. På vilket sätt kan ministern ha med det i det stora programmet för att få färre nya sjukskrivningar? Om man inte kommer till rätta med och tar dessa signaler på allvar ute i kommuner och landsting kommer de ökningar som vi ser nu från månad till månad liksom aldrig att hejdas. En av mina frågor är alltså hur man kan arbeta förebyggande med kommuner och landsting. Visst är primärvårdens verksamhet och första linjens psykiatri oerhört viktig, för det är ofta där man kommer i kontakt med vården första gången, när man har stressrelaterad ohälsa. Då undrar jag vad som måste göras. Det är i allmänhet landstingen som har det yttersta ansvaret för första linjens psykiatri. Vad är det som måste till? I finns det ett skarpt förslag om att i hälso- och sjukvårdslagen ge framför allt landstingen ansvaret för återgång till arbete, att det ska finnas med i hälso- och sjukvårdslagens portalparagraf. Jag skulle gärna vilja veta hur ministern tänker kring just det förslaget och var det ligger . Som ministern vet var de förslag som vi i kom fram med ett resultat av en bred kompromissuppgörelse, och jag tror att vi skulle kunna få ett betydligt bättre resultat avseende den psykiska ohälsan om man fick med detta om ansvaret i hälso- och sjukvårdslagen. har getts extra resurser från regeringen. Där har jag också en frågeställning. Det jag ser i budgeten är att regeringen tar pengar från rehabiliteringsresurserna och lägger dem på för utökat stöd till handläggning. Därför har jag en fråga. Rehabiliteringsgarantin har fått kraftig kritik från . Men när jag tittar på det som ministern nu har lagt som förslag i ett åtgärdspaket ser jag att det egentligen är rehabiliteringsgarantin som finns där. Då borde man stötta upp själva garantin i stället för att ta pengar till handläggning. Det är en ytterligare fråga som jag har. Jag har valt att fokusera min interpellation på omställningsstöd, som det också står i rubriken, därför att det bland kvinnor som mår dåligt av stressrelaterad ohälsa helt enkelt handlar om att byta arbetsgivare, att byta arbete. Då måste vi också göra det enklare att gå från ett arbete till ett annat eller att starta eget. Där har vi en mängd olika förslag som jag kommer att lägga fram i nästa debattrunda. 50 Socialförsäkringsminister (S): Tack, för dina initierade frågor! Jag tänker börja med det som du benämner som problematiken med de offentliga arbetsgivarna, arbetsmiljön och kontaktyrken. Det är helt riktigt som påpekar: Situationen när det gäller sjukskrivningarna är mycket talande. Det är framför allt kvinnor på de stora, kvinnodominerade arbetsplatserna i specifikt den offentligfinansierade, politiskt styrda delen av välfärden som utmärker sig här och också har gjort det . Något som är viktigt är att stärka resurserna till , vilket innebär att verket mycket mer fokuserat kan göra inspektioner även i denna sektor, vilket kanske inte har varit så självklart tidigare, och även fokusera på det som är den stora problematiken där, nämligen de psykosociala arbetsmiljöproblemen. Ett exempel är den stora granskning som gjorde av 52 kommuner för bara . Där kunde man tydligt identifiera och klarlägga arbetsmiljöorsaker som genererar ohälsa. Det tror jag är viktigt. Jag tror också att det är viktigt med de satsningar som regeringen nu har gjort, med mer forskning kring kvinnors arbetsmiljö.