prot · H20957 · 2015-02-10 00:00:00 — Det är därför som det är regeringens prioritet att nu ta itu med att uppfylla krav på att sätta stopp för att man ska kunna missbruka visstidsanställningar genom att stapla dem på varandra under en orimligt eller nästan utan tidsgräns. Lagen om allmän visstidsanställning är inte den enda del som påverkar tryggheten på arbetsmarknaden. Jag noterar att har olika uppfattning om ifall lagen borde ändras eller inte, och jag vet att det beror på att man också ser problem med bemanningsanställningar i en oerhört stor omfattning i andra branscher eller att det finns andra sätt att skapa en otrygghet på arbetsmarknaden. Det här är en balansgång där det är viktigt att det finns en flexibilitet, att det är ordning och reda i de flexibla anställningsformer som måste finnas för att vi ska kunna svara mot den snabbt föränderliga arbetsmarknaden, men också att individen har en trygghet. För regeringens del är vi inte nöjda med situationen. Därför arbetar vi med lagförslag för att kunna förhindra att man missbrukar visstidsanställningar med oändliga staplingar. 53 (V): är interpellationsdebatten inte riktad mot , men jag måste ändå konstatera att man från sida fortfarande tycks sitta kvar i idén om att sysselsättningsgraden kan bli hög genom att de som är sysselsatta har det så dåligt som möjligt. Om det hade varit så hade vi till exempel haft en rad med full sysselsättning, och de nordiska länderna, som har byggt upp ett system med utgångspunkt från en stark men flexibel arbetsrätt, hade haft en mycket låg sysselsättning. är det ju tvärtom. Det är väl möjligt att i likhet med andra alliansföreträdare har hittat någon forskningsrapport som stöder motsatt uppfattning, men verkligheten ser annorlunda ut. Låt mig gå till huvudfrågan om allmän visstid som anställningsform. Det är inte något som har hittat på att vara bekymrat över, utan detta är ett särskilt stort problem inom vissa områden på arbetsmarknaden. Det kan förklara varför det finns en del olika synpunkter bland , men det är inte få som har uttryckt bekymmer över detta. I grund och botten handlar det om principer för hur den svenska arbetsrätten ska se ut. Vi är eniga om att arbetsrätten ska vara flexibel. Det som lagarna bestämmer ska vara ett ramverk. Sedan ska det vara möjligt att inom ramverket, och ibland utanför ramverket, komma överens om flexibla lösningar. Det är den svenska modellens styrka. Vad jag och menar är problemet med allmän visstid är att det är något som staten ger ensidigt till arbetsgivarna. Ska det vara möjligt att anställa i någon annan form än en fast anställning? Det svaret ger också . Men ska man kunna anställa på visstid, det vill säga gå ifrån att anställningen ska vara tills vidare, utan att ge något som helst skäl till det? Där svarar vi nej. Vi gör det med den principiella utgångspunkten att den anställningsformen skapar otrygghet och därför att vi ser vilka effekterna blir. Det är bra om man med hjälp av andra typer av skärpningar av regelverket inte kan stapla anställningar i oändlighet. Vi understryker att det är ett stort problem . visade att mer än var tredje Handelsmedlem har eller har haft en tidsbegränsad anställning i detaljhandeln . Det är en permanentad otrygghet. Bara det faktum att det finns en lag om anställningsskydd som ska ge en viss typ av trygghet, komma bort från godtycke, och att man sedan inför en allmän regel som gör att man kan komma runt anställningsskyddet är ett problem i svensk arbetsrätt . Jag skulle önska att regeringen tydligare visar att den är intresserad av att fixa problemet. Det går alltid att stöta på hinder i , men det borde vara möjligt att få ett tydligare besked om problemet från regeringens sida. Det finns många anställda i branscher där anställningsformen allmän visstid används aktivt för att komma runt arbetsrätten som skulle vilja höra vad regeringen har att säga. Kammaren beslutade på förslag av andre vice talmannen att ajournera förhandlingarna till . § 7 (forts.) Svar på interpellationerna 2014/15:210 och 223 om anställningsformen allmän visstid 54 (M): Jag tog upp en del frågor i mitt förra inlägg, men arbetsmarknadsministern berörde väl egentligen bara frågor i sitt efterföljande inlägg. Hur som helst blev det ändå en del klargöranden. De allmänna visstidsanställningarna, som vi pratade om, är ett av de verktyg som har införts för att sänka trösklarna på arbetsmarknaden. Givetvis löser de inte alla utmaningar som finns på arbetsmarknaden, men en del. Det viktiga är att de är jobbskapande. Löftena från regeringen om jobbskapande förslag har varit få. De förslag vi har sett är ännu färre. Många av de löften som gavs före valet har man inte bara låtit bli att genomföra; de har också övergivits av regeringen rent åsiktsmässigt. Man har dragit tillbaka dem eller sagt att man inte kommer att genomföra dem. Problemet är också att det saknas nya förslag för fler jobb och företagande från regeringens sida. Att sedan måste med på den rödgröna båten för att det ska bli någonting gör inte heller att jobbförslagen blir fler. Då finns det i stället fog för än mer oro, för då är inte inställningen bara att de jobbskapande förslagen är fel, utan de förslag som kommer är dessutom direkt företags- och jobbhämmande. Det är viktigt att vi får besked om vilka regelverk som ska gälla och att de regelverk som ska gälla är kloka och jobbskapande. Därför är det olyckligt att arbetsmarknadsministern under sin första tid inte lyckats leverera de förslagen, men också att jag inte fick något egentligt svar på frågan vare sig i interpellationssvaret eller i ministerns förra inlägg. Före valet hade ett högt tonläge. Det hölls presskonferenser där hon presenterade vilka reformer som hon ansåg skulle genomföras genom propositioner som hon tyckte att den dåvarande arbetsmarknadsministern skulle lägga fram. Jag vet att moderata arbetsmarknadsministrar har hög arbetskapacitet. De har levererat mycket och lagt fram många propositioner. Men här gällde det tio hyggligt omfattande frågor, såsom reformerad arbetsmarknadsutbildning och inrättande av olika institutioner. Listan är ganska lång. Det var i det närmaste en total reformering av svensk arbetsmarknadspolitik. Då verkade det vara enkelt och kunna gå snabbt. har arbetsmarknadsministern suttit i nästan på sin post. Den fråga jag har ställt rör enbart inställningen i frågan om allmän visstidsanställning. Jag har en undran, möjligtvis kombinerad med viss oro över inflytande i frågan. Det jag har frågat är hur ministern ser på allmän visstidsanställning. Jag har inte efterfrågat att något ska vara genomfört här och , utan vill bara ha ett tydligt svar. Det framkom att facken har delade meningar och att delvis är emot. Det är inte så ovanligt. Vi har haft diskussioner tidigare där vi fått lite bannor för att ha sagt att linjen mellan LO och Socialdemokraterna är i det närmaste obefintlig. Men om det nu är på det sättet kan man inta olika ställningar. Det pratas om att det är så stora samhällsproblem. Jag har försökt få fram statistik till stöd för uppfattningen att det är ett stort samhällsproblem att anställningar staplas ovanpå varandra, men jag har inte hittat någon sådan. Jag har inte heller kunnat få sådan statistik från någon från regeringssidan. Jag skulle i så fall vilja veta var den statistiken finns. Men återigen undrar jag: Vilken är arbetsmarknadsministerns inställning i frågan? Vilket kommer beskedet att bli? 55 (M): Den som har besökt vårt kära grannland vet att norsk handel inte är öppen då. Man kan i princip inte gå ut och handla ett klädesplagg eller ens gå på en större livsmedelsbutik. De har en väldigt rigid arbetsmarknad med mycket strikta regler för när man får arbeta, vilka tider man får arbeta och så vidare. Det var inte jättelänge sedan vi hade en sådan situation i . Den som är intresserad av att ta del av vår samtida politiska historia och gå tillbaka till hur det såg ut i kan erfara att vi då hade en ganska tuff debatt om 7-Elevens etablering i . , Socialdemokraterna och stora delar av fackföreningsrörelsen stretade emot. Det här var en etablering av nya typer av jobb som inte passade ihop med vänsterrörelsens syn på hur arbetsmarknaden skulle fungera i . Man vill att alla ska ha heltidsanställningar. Helst ska alla jobba , och man ska absolut inte vara visstidsanställd. Den här synen på arbetsmarknaden får två väldigt tydliga effekter. Den första effekten är att det blir färre jobb. Kan man inte anställa människor på deltid med den flexibilitet som vi har kommer många av de här jobben inte att finnas kvar. Det påstås mycket i den här debatten om att visstidsanställningarna skulle öka radikalt och att vi har en arbetsmarknad som håller på att falla sönder. Men för den som är intresserad av faktisk statistik kan jag säga att andelen visstidsanställningar har ökat med ungefär . rör det sig om ungefär 750 000 personer som är visstidsanställda. Skulle man förbjuda visstidsanställningar, som är ute efter, skulle vi inte omvandla de här 750 000 arbetstillfällena till 750 000 heltidsanställningar, utan det är en massa jobb som skulle försvinna. En annan väldigt negativ effekt av den typen av inriktning på politiken skulle vara att en massa människor som vill ha flexibla anställningar inte skulle ha den möjligheten. Fackföreningsrörelsen, Socialdemokraterna och Vänstern var som sagt väldigt kritiska när 7-Eleven etablerades i . Då tyckte man att det var illa med arbete sena kvällar fram – vem i hela fridens namn vill arbeta då? Jo, det finns gott om människor som vill ta den typen av arbeten. Inte minst ungdomar som arbetar vid sidan av studierna, kanske har en annan dygnsrytm än en småbarnsförälder och hellre vill vara uppe sena kvällar upplever det inte som ett problem utan snarare som någonting positivt att det finns möjlighet att ta anställningar även under sådana omständigheter. Får vi den inriktning på politiken som är inne på och som Socialdemokraterna fiskar lite efter, som vi kan höra här från statsrådet, kommer vi att få färre jobb och en mindre flexibel arbetsmarknad, där en mängd människor, särskilt ungdomar, inte kommer att få plats. Det här kommer såklart att leda till att vi får mindre pengar till välfärden. Detta perspektiv vill inte Vänstern se, utan man är fast i ett rigitt synsätt. 56 Arbetsmarknadsminister (S): Det finns drygt en halv miljon människor som arbetar under visstidsanställning i , vilket utgör av dem som arbetar. Omfattningen av visstidsanställningarna är alltså ganska stor. Vi behöver visstidsanställningar. Det är ett viktigt sätt att skapa flexibilitet på arbetsmarknaden, och det fungerar som ett insteg på vägen till en fast anställning. Vi behöver inte missbruk av visstidsanställningar. Regeringen har låtit göra en undersökning av hur det ser ut med användning av visstider . Det visade sig i den undersökningen att 39 000 personer har varit visstidsanställda hos samma arbetsgivare sammanhängande eller med mycket korta uppehåll . Jag tycker att det är bekymmersamt. ska vi ha klart för oss att det finns avtal som tillåter detta. Allt detta behöver inte vara ett missbruk. Men det säger också att det förekommer att människor fastnar på ett orimligt sätt i långa visstider, precis som tog upp. Det är regeringens bedömning att det är ett problem att många människor fastnar i orimligt långa visstidsanställningar när man staplar dem på varandra. Det är också regeringens bedömning att det förekommer missbruk av visstidsanställningar. Därför vill regeringen göra ändringar i lagstiftningen. Vår prioritet är att göra de ändringar som krävs för att vi ska leva upp till EU:s visstidsdirektiv och att vi därmed ska leva upp till vad kräver av oss. Det är vad vi nu arbetar med. Jag hoppas och räknar med att kunna komma till med sådana förslag till lagändring. Det är också regeringens ambition att vi ska kunna genomföra de förändringarna i dialog med och i samförstånd med arbetsmarknadens parter. Det betyder att regeringen för en sådan dialog. Innan vi är klara med det är jag inte beredd att svara på frågor om den exakta utformningen av lagstiftningen. Men syftet med lagstiftningen är att vi ska komma till rätta med stapling och missbruk. Låt mig också vända mig till , som kanske inte riktigt har följt vad vi gör inom och regeringen. Regeringen håller nu på och genomför den mycket stor omläggning, reformering och förändring av arbetsmarknadspolitiken som är grundläggande. Vi avreglerar arbetsmarknadspolitiken. Vi har tagit bort två tredjedelar av regleringarna i regleringsbrevet. Vi kommer att ta bort flera av de tidsgränser som styr insatserna. Vi tar bort mycket av den byråkrati som belastar dem som arbetar inom Arbetsförmedlingen. Vi öppnar för helt andra samarbetsformer mellan Arbetsförmedlingen och arbetsgivarna och mellan Arbetsförmedlingen och kommunerna, till exempel. Det är en stor reformering som pågår. Men som säkert är medveten om är arbetsmarknadspolitiken inte lagstyrd. 57 (V): Det är alltid uppfriskande med unga moderater som liksom luftlandsätts från sina trygga förorter in i arbetsmarknadsdebatten. Det var kanske det största självmålet som jag har sett på länge när man tar upp som exempel på varför rigiditet på arbetsmarknaden skulle leda till problem med sysselsättningen. Det är ett land som jag inte bara besökt utan har bott i. Där har man så nära full sysselsättning som man kan komma. Just förslaget att rubba på förbudet mot söndagsöppet som regeringen som består av systerparti och det främlingsfientliga Fremskrittspartiet har fört fram har precis lett till en generalstrejk, och det kanske inte kommer att lyckas gå igenom i det norska . Så kan det bli om man kommer med exempel utan att ha så mycket koll på vad de egentligen ska leda till utan fastnar i sin egen floskelvärld. Det är formen allmän visstid som vi diskuterar här och inte om visstid ska finnas eller inte. Självklart ska det finnas möjlighet för företag att anställa på visstid. Men då ska man kunna motivera det. Det är den poäng som vi har här. Jag vill lägga till en sak som jag inte hann komma in på förutom alla de problem som har kommit upp. Visstider drabbar också dem som är fastanställda på de arbetsplatser där man har många med osäkra anställningar. Detta är också någonting som bland annat har pekat på. När företag sätter i system att ta in människor på osäkra anställningar blir det också ökat tryck och ökad stress för dem som är fastanställda som måste jobba hårdare och lära upp dem som byts ut. Det är inte rimligt, menar vi i , att man har en möjlighet att lagligt sätta detta i system. Vi kommer att återkomma till den frågan. Jag är övertygad om att många inom fackföreningsrörelsen också kommer att göra det. 58 (M): Tack för svaren på mina frågor, arbetsmarknadsministern! Regelverket när det gäller tillsvidareanställningar kom upp. Det finns de som har gått på sådana . Det var ett antal tusen personer. Regelverket är sådant att vi får ha allmän visstidsanställning . Då kan man mäta personer . Men om någon har varit anställd övergår det till tillsvidareanställning. Sedan går det säkert att hitta enskilda fall där det har förekommit felaktigheter, oegentligheter eller någonting annat. Det ska jag inte säga att det inte finns. talar om att visstider drabbar personer. Om man tar alla dem som har gått från utanförskap, arbetslöshet eller vad det nu kan vara och har fått en visstidsanställning och ser på det sätt som jag gör att arbete är någonting som är bra, någonting som man är stolt över och någonting vi bör sträva efter drabbas de inte av arbete och anställningar, utan de drabbas av arbetslöshet. Det låter bra här i talarstolen. Även säger att man är för flexibla lösningar. Arbetsmarknadsministern säger att man vill ha flexibilitet. Vi kommer att kunna följa debatten. Vi kommer att diskutera bemanningsföretag, provanställningar och många delar som innebär en flexibel arbetsmarknad. Det finns en röd tråd i detta. kommer att vara emot vart och ett av alla flexibla förslag. Det finns flera förslag, och alla kommer inte upp . Det man kan lita på är att kommer att vara emot. Jag noterar att arbetsmarknadsministern gör många besök runt om i landet. Det är bra. Hon lyssnar in vad det finns för synpunkter, bland annat om traineejobben, som jag tror har gått i graven på något sätt. Hon lyssnar hur man skulle kunna införa dem. Jag uppmanar: Gör inte det. kommer ministern att ha glädjen att besöka min hemstad . Tala gärna med dem i det borgerligt styrda . Se vad det finns för förslag. Lyssna in och se vad ni kan få för förslag för att jobben ska bli fler. Vi saknar det från Socialdemokraterna. 59 (M): höll här någon form av hyllningsanförande till som det mest välfungerande ekonomiska systemet, om man får tolka honom. har någonting som inte har. har olja som gör att har råd att på ett helt annat sätt göra samhällsinvesteringar som helt enkelt inte har pengar till. Skulle ha olja på samma sätt som skulle vi ha råd att tillskapa många fler jobb inom det offentliga genom olika typer av infrastruktursatsningar på ett sätt som vi inte kan göra eftersom man måste få plus och minus att gå ihop. Jag vet att det är någonting som tycker är jobbigt. Det finns alltid en pengapress i källaren som kan använda sig av och ständigt ha mer pengar än alla andra, förutom då möjligen . Så är det med populistiska partier. har ganska allvarliga strukturella ekonomiska problem. När nu oljepriset sjunker drabbar det norsk ekonomi på ett väldigt direkt sätt. Den dagen som oljan blir obsolet kommer att stå inför tuffa utmaningar. Avslutningsvis vill jag lite förstärka det som var inne på angående det vi ändå debatterar, nämligen visstidsanställningar. Det är ett lite tråkigt perspektiv som statsrådet har. Man utgår från att de 39 000 personer som skulle ha visstidsanställning under längre än per automatik skulle vara utnyttjade. Det finns flera exempel på studenter som kanske flyttar utomlands men som ändå vill behålla kontakten med sin tidigare arbetsgivare, kommer tillbaka och börjar andra studier och så vidare. 60 Arbetsmarknadsminister (S): Jag noterar att debatten har utvecklat sig till en debatt mellan och . Jag har svarat på frågorna, så jag har inte så mycket mer att tillägga i debatten mellan de två partierna. Låt mig bara avslutningsvis säga något om den statistik som har tagit fram på uppdrag av regeringen och som visar att 39 000 personer har varit visstidsanställda utan eller med mycket korta uppehåll hos samma arbetsgivare. Jag drar inte slutsatsen att allt detta skulle vara ett missbruk, för det finns en möjlighet att vara anställd . Det kan finnas avtalade skillnader i detta. Men det är mycket. En tredjedel av dessa har haft en enda visstidsanställning hos samma arbetsgivare. Jag utgår inte heller ifrån att allt är missbruk, men det är klart att det är höga siffror. Det tycker jag. Överläggningen var härmed avslutad. § 8 Svar på interpellation 2014/15:212 om nya uppdrag 61 Arbetsmarknadsminister (S): har frågat om jag avser att ta ytterligare initiativ till att instruktioner förtydligas så att de blir förenliga med aktiva insatser för att bryta de strukturella löneskillnaderna mellan mans- och kvinnodominerade yrken. Låt mig inledningsvis försäkra om att jämställdhet är en mycket viktig och prioriterad fråga för regeringen. De strukturella löneskillnaderna mellan kvinnodominerade och mansdominerade yrken som präglar arbetsmarknaden måste minska. Min uppfattning är att det råder en politisk samsyn om att lönebildningen inte är en fråga för riksdag och regering. I stället är det arbetsmarknadens parter som ansvarar för lönebildningen på den svenska arbetsmarknaden. Denna lönebildningsmodell har tjänat väl , och den har vi inte för avsikt att ändra på. Regeringen har precis gett ett nytt uppdrag att analysera de centrala kollektivavtalens konstruktion utifrån ett jämställdhetsperspektiv. ska även redovisa vilka relativlöneförändringar som har skett för olika yrken och initiera en diskussion i syfte att främja parternas arbete med att minska könsrelaterade löneskillnader. Regeringen ser fram emot att ta del av resultatet av uppdraget och följer noga den fortsatta utvecklingen. Låt mig i sammanhanget även erinra om att vi emotser det slutbetänkande som Delegationen för jämställdhet i arbetslivet kommer att lämna . Delegationen har i uppdrag att se över kvinnors och mäns olika villkor och möjligheter i arbetslivet. Arbetsmarknadens parter är representerade i delegationen. Jag vill också tillägga att regeringens ambition är att lägga fram en proposition om årliga lönekartläggningar till senare i vår. 62 (V): Jag tackar för svaret. Det finns saker här som vi uppenbarligen är helt eniga om. Det viktigaste är att de strukturella löneskillnaderna mellan kvinnodominerade och mansdominerade yrken måste minska. måste detta ske, säger ministern. Jag väljer att tolka det positivt , alltså inte i betydelsen bortom den för vanliga dödliga synliga horisonten utan så att steg måste tas i rätt riktning, även om det kan ta . Jag hoppas att många är medvetna om att det finns ett närmast kusligt starkt samband mellan andelen kvinnor inom en bransch och lönenivån inom denna bransch, både inom arbetaryrken och inom tjänstemannayrken. Om det jobbar många kvinnor inom ett yrke är det lägre lönenivåer i genomsnitt inom detta yrke. Det handlar såklart inte om att kvinnor går ut i arbetslivet och entusiastiskt gör det individuella valet att få lägre lön, utan det är ett strukturellt samhällsproblem som kräver samhälleliga lösningar. Jag utgår ifrån att vi är överens om det. Vi är också överens om det som ministern säger i sitt svar om att lönebildningen inte är en fråga för riksdag och regering. Det är arbetsmarknadens parter som ansvarar för lönebildningen i . Så är det, och så ska det vara. Men det betyder inte – och det har aldrig betytt – att det som riksdag och regering gör saknar betydelse för lönebildningsprocessen. Denna interpellation, exempelvis, handlar specifikt om , som är en statlig myndighet och som uttryckligen har en roll i processen. Det har inte alls samma roll som fack och arbetsgivare, men det har en roll. Ministern nämner i sitt svar att regeringen har gett ett nytt uppdrag: att analysera kollektivavtalen utifrån ett jämställdhetsperspektiv och att redovisa relativlöneförändringar. Det är ett välkommet steg framåt. En kärnfråga som är kvar är dock relationen mellan det så kallade märket, alltså industrins roll som normerande för lönebildningen, och jämställdhetssträvandena i lönebildningen. Vi vet att funktion definieras med att det har ”i uppgift att verka för en väl fungerande lönebildning”. Då blir förstås frågan: Vad är det? Vad betyder det? I instruktionerna preciseras det bland annat att man ska ”tillvarata och upprätthålla den samsyn som finns på arbetsmarknaden om den konkurrensutsatta sektorns lönenormerande roll”. Det är mer långtgående än att säga att det finns en samsyn om att parterna, och inte staten, sätter lönen. Det är ett uttryck för statens syn på lönebildningen eftersom det står i instruktionen till . Jag tycker inte att det är mer än rätt att den som vill se en utveckling i riktning mot jämställda löner också bör kunna intressera sig för uppdrag. Det måste kunna vara en del av ett verklighetsförankrat samtal om svensk lönebildning, särskilt i ett läge när lönegapet mellan lågavlönade kvinnor och högavlönade män växer. Man ska alltså kunna ställa frågor som: Hur är det tänkt att de relativa löneskillnaderna ska minska om det alltid anses uteslutet för mer kvinnodominerade sektorer än industrin att få högre löneökningar än industrin? Och om aktivt verkar för att den typen av avtal inte ska komma till stånd – hur blir det då? Detta är frågor som flera fackförbund har rest vid olika tillfällen.