prot · H209117 · 2015-06-16 00:00:00 — Därför är det förebyggande arbetet centralt också i ett brottsofferperspektiv. har flera förslag för att förbättra situationen för brottsoffer, och jag kommer i debatten att redogöra för några av dem. vill att skadestånd ska betalas ut automatiskt, direkt från staten till brottsoffret, när en dom vunnit laga kraft. När ett skadestånd har dömts ut i en domstol går ärendet vidare till kronofogden, som kontaktar brottsoffret med en förfrågan om denne vill ge kronofogden i uppdrag att driva in skulden. Personer som är aktiva inom brottsofferstödet vittnar om att brottsoffret ofta inte vet hur de ska få sitt skadestånd, och vi kristdemokrater tycker att det ska vara statens uppgift att kräva in pengarna. vill även öka statens finansiering av vittnesstödet, herr talman. Vi vet att det i alla landets tingsrätter finns volontärer som helt utan ersättning ställer upp och gör ett fantastiskt arbete som stöd för målsägande och vittnen. De finns där för att informera och ge stöd åt den som känner sig rädd och orolig. Vi tycker att staten behöver ta ett större ansvar när det kommer till vittnesstödet. Vi tycker också att den som utsatts för ett brott ska kontaktas av polisen . är det så att den som polisanmält ett brott rutinmässigt erbjuds kontakt med en brottsofferstödjare. Det är inte alltid säkert, tror vi, att den drabbade direkt efter brottet känner att hon eller han behöver stöd. Därför bör den som har polisanmält ringas upp och få återkoppling angående vad som har hänt med utredningen samt återigen få information om möjligheten att träffa en brottsofferstödjare. Detta tillsammans med att stödet till de insatser som görs i de brottsofferstödjande verksamheterna runt om i landet blir mer långsiktigt tycker vi är viktiga steg för att vi ska få ett ännu tydligare brottsofferperspektiv. För att uppnå EU-direktivets krav ställer vi oss dock som sagt bakom regeringens förslag i propositionen, herr talman. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 11.) § 10 Erkännande och uppföljning av beslut om övervakningsåtgärder inom Europeiska unionen Erkännande och uppföljning av beslut om övervaknings-åtgärder inom Europeiska unionen betänkande 2014/15:JuU22 Erkännande och uppföljning av beslut om övervakningsåtgärder inom Europeiska unionen (prop. 2014/15:116) 105 (SD): För är det självklart att det måste finnas samarbete över nationsgränserna för att bekämpa gränsöverskridande brottslighet. Vi är dock tydliga med att formen för samarbete inte får betyda allvarliga inskränkningar i enskilda länders förmåga att i slutändan faktiskt bestämma själva hur de vill utforma sin kriminalpolitik. Förslaget i betänkandet Erkännande och uppföljning av beslut om övervakningsåtgärder inom Europeiska unionen innebär ett försvårande av möjligheterna för enskilda länder att utreda brott. Huvudsakligen föreslås att brottsmisstänkta i med hemvist i ett annat EU-land ska slippa sitta häktade i under utredningen. I stället ska den misstänkte kunna befinna sig i sitt hemland med övervakningsåtgärder som administreras av den misstänktes hemland. Det hör kanske inte till ovanligheten att de flesta partier i den här kammaren behandlar kriminalpolitiska frågor ur brottslingars eller misstänktas perspektiv. I det här fallet framgår det hur som helst väldigt tydligt. Själva huvudpoängen med förslaget beskrivs i betänkandet som att man ska främja alternativa åtgärder till tillfälliga frihetsberövanden under brottmålsprocessen. Med andra ord: Frihetsberövande åtgärder betraktas som dåligt för att det drabbar den brottsmisstänkte, och därför ska man försöka hitta mildare sätt att behandla brottsmisstänkta. Gäller det personer som begår brott i ett annat land betraktas det också som problematiskt att behöva sitta frihetsberövad i ett främmande land. Därför måste ett regelverk till för att man ska slippa sitta häktad i ett annat land. Hur detta påverkar enskilda länders förmåga att utreda brott är av sekundär betydelse. Att det i förlängningen riskerar att drabba brottsoffer med utdragna utredningar eller att risken ökar för att den misstänkte aldrig dyker upp igen är av sekundär betydelse. Att EU-medborgare i relativt hög grad begår brott i är ingen nyhet. Vissa brottskategorier utgörs nästan helt och hållet av kriminella EU-medborgare som ser som sin arbetsmarknad. Fickstölder är exempelvis ett brott som har ökat lavinartat i , och polisen i kunde konstatera att hela fyra av tio som grips har sitt ursprung i . Organiserade stölder av båtar och båtmotorer, inbrottsräder, dieselstölder – det finns snart inte en enda brottskategori som inte systematiskt organiseras av utländska medborgare med hemvist i annat EU-land. Och dessa ska nu alltså inte kunna häktas i när de finns skäl för det, utan de ska erbjudas lite mer lediga förhållanden i sina hemländer under brottsutredningen! Erkännande och uppföljning av beslut om övervaknings-åtgärder inom Europeiska unionen Jag vill bara uppmana alla som läser tidningar att reflektera över hur effektiv en brottsutredning skulle bli om exempelvis ett mord har skett i , där förövarna är EU-medborgare från ett annat land. Hur effektivt blir det att inleda förhör med dem när de vistas i sitt eget hemland? Jag ser uppenbara risker med det här förslaget, och jag tror inte att de överslätande formuleringar som finns i betänkandet egentligen motsvarar de risker som finns. Låt mig citera vad man i betänkandet skriver om remissvar: ”påtalar bl.a. att brottsutredningar riskerar att förlängas och försvåras på grund av att den misstänkte inte finns i rättegångslandet och uttrycker oro över vad det kan komma att innebära för en effektiv brottsutredning.” Vidare anger att ”språkproblem och begränsade möjligheter till en snabb kommunikation mellan myndigheter i olika medlemsstater kommer att ställa stora krav på åklagarna” om förslaget genomförs. och har även uttryckt oro då de anser att risken för ett undandragande från lagföring är större när den misstänkte kommer att lämna landet för att sedan självmant och på egen bekostnad återvända för eventuella förhör och rättegång. Regeringen och den så kallade oppositionen står som bekant bakom det här betänkandet. Till sitt försvar inför de uppenbara riskerna skriver de följande: ”Om det framkommer omständigheter som talar för att brottsutredningen och lagföringen riskerar att avsevärt försvåras eller förlängas, bör det kunna vara skäl för att inte fatta ett beslut. En avvägning måste dock alltid göras mot lagstiftningens syfte, dvs, att främja användningen av alternativ till frihetsberövanden.” Med andra ord bör man överväga om man ska inkludera avgörande nackdelar för brottsutredningen, men det viktigaste, och där tyngdpunkten ska ligga, är att den misstänkte slipper sitta häktad i det land där denne misstänkts ha begått ett brott. Tydligare än så blir det inte. Hela tyngdpunkten i betänkandet syftar till att göra tillvaron för brottsmisstänkta lite enklare, och om det skulle innebära stora risker för brottsutredningars utfall eller verkställande av lagföring nöjer sig regeringen plus sällskap med formuleringen att det bör kunna vara skäl för att inte tillåta dessa alternativ till normal häktning och frihetsberövande. Avslutningsvis kan jag bara konstatera att skiljelinjen är tydlig. Vi värnar de svenska brottsoffren och förutsättningarna för effektiva brottsutredningar. Ni andra utgår från brottsmisstänktas och brottslingars perspektiv. Jag yrkar bifall till reservation. 106 LAWEN REDAR (S): har majoriteten av partierna i justitieutskottet och beslutat om flera förslag gällande det brottsbekämpande och brottsutredande arbetet på EU-nivå. Det har avsett erkännande och verkställighet av frihetsberövande, ömsesidigt erkännande av domar och beslut i brottmål och, , erkännande och uppföljning av beslut om övervakningsåtgärder inom EU. Syftet med alla dessa åtgärder är att stärka samarbetet mellan medlemsstaterna, effektivisera det brottsutredande arbetet, utbyta kompetens och erfarenhet hos de rättsvårdande myndigheterna, förbättra skyddet för brottsoffret och allmänheten samt höja rättssäkerheten för alla EU-medborgare. Erkännande och uppföljning av beslut om övervaknings-åtgärder inom Europeiska unionen Vi socialdemokrater vill öka samarbetet inom brottsbekämpningen och menar att medlemsstaterna har mycket att vinna på den här typen av tätare samverkan. Särskilt i fråga om den grova organiserade brottsligheten är det helt nödvändigt att effektivt kunna arbeta över gränserna på mellanstatlig nivå. Betänkandet om erkännande och uppföljning av beslut om övervakningsåtgärder inom EU handlar i korthet om att införa ett nytt svenskt tvångsmedel. Beslut om övervakningsåtgärd innebär att en misstänkt person kan komma att vägras lämna vistelseorten den befinner sig på i en medlemsstat eller föreläggas att befinna sig hos en viss myndighet i medlemsstaten. En svensk medborgare som begår brott i annan medlemsstat kan komma att bli föremål för övervakningsåtgärder i ifall den befinner sig här. Och en unionsmedborgare som begår brott i kan bli föremål för övervakning i sitt hemvistelseland om den befinner sig där. Utskottets förslag i betänkandet syftar alltså till att möjliggöra en övervakningsåtgärd på den plats där den misstänkte befinner sig, just för att effektivisera utredningen och för att den fria rörligheten inte ska utgöra ett hinder i det brottsbekämpande arbetet, och inte någonting annat. Men, herr talman, för att detta ska vara möjligt måste myndigheten som beslutat om en övervakningsåtgärd låta verkställigheten ske i en annan medlemsstat. Myndigheten i den verkställande staten kommer att behöva erkänna det översända beslutet och utan dröjsmål vidta alla åtgärder som krävs för att följa upp de aktuella skyldigheterna. I sammanhanget är det viktigt att understryka att om en övervakningsåtgärd visar sig vara oförenlig med lagstiftningen i får svenska myndigheter anpassa övervakningsåtgärden så att den blir förenlig med svensk lagstiftning. Det finns även regler för när en stat kan vägra att erkänna ett annat lands beslut om övervakningsåtgärd, till exempel om den gärning som har begåtts inte utgör ett brott enligt svensk lag. En lämplighetsavvägning ska alltid göras – det framgår också av betänkandet. Men sedan handlar principen om ömsesidigt erkännande om att medlemsstaterna ska ha en acceptans för varandras rättssystem. Avslutningsvis förekommer det en kommittémotion från . Man yrkar avslag på utskottets förslag i betänkandet i sin helhet. Huvudargumentet är att man vill motsätta sig varje steg mot överstatlighet och federalism. Jag tycker att utskottets förslag i betänkandet visar på det som vi socialdemokrater menar är värdet med det mellanstatliga unionsarbetet. Med samarbete, kompetensutbyte och övergripande stöd kan vi bekämpa den organiserade brottsligheten, som i sin form är gränsöverskridande och därmed svårutredd. Jag yrkar därför bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på motionen. (forts. § 12) Erkännande och uppföljning av beslut om övervaknings-åtgärder inom Europeiska unionen Kammaren beslutade på förslag av förste vice talmannen att ajournera förhandlingarna till då votering skulle äga rum. § 11 Beslut om ärenden som slutdebatterats vid dagens sammanträde FiU20 Riktlinjer för den ekonomiska politiken 2. res. 1 (M) 3. res. 2 (SD) 4. res. 3 (C) 5. res. 4 (FP) 6. res. 5 (KD) Förberedande votering 1: 18 för res. 16 för res. Kammaren biträdde res. Förberedande votering 2: 20 för res. 18 för res. Kammaren biträdde res. Förberedande votering 3: 43 för res. 20 för res. Kammaren biträdde res. Förberedande votering 4: 72 för res. 43 för res. Kammaren biträdde res. 72 för res. Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 100 S, 24 MP, 20 V 1: 72 M Avstod: 43 SD, 20 C, 18 FP, 16 KD Frånvarande: 13 S, 12 M, 6 SD, 1 MP, 2 C, 1 V, 1 FP Punkt 1 (Vårändringsbudget ) 2. res. 1 (M, C, FP, KD) 3. res. 2 (SD) 4. utskottets förslag med den ändring som föranleddes av bifall till mot. 3089 (M, C, FP, KD) Förberedande votering 1: 43 för res. 2 för mot. Kammaren biträdde res. Förberedande votering 2: 133 för res. 43 för res. Kammaren biträdde res. , , , och (alla S) anmälde att de avsett att avstå från att rösta men markerats ha röstat ja. 2 för res. Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 100 S, 24 MP, 20 V 1: 2 M Avstod: 70 M, 43 SD, 20 C, 18 FP, 16 KD Frånvarande: 13 S, 12 M, 6 SD, 1 MP, 2 C, 1 V, 1 FP Kammaren biföll utskottets förslag. SkU25 Redovisning av skatteutgifter 2. res. (C, M, FP, KD) 125 för res. Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 100 S, 43 SD, 24 MP, 20 V : 72 M, 20 C, 17 FP, 16 KD Frånvarande: 13 S, 12 M, 6 SD, 1 MP, 2 C, 1 V, 2 FP Kammaren biföll utskottets förslag. JuU21 Genomförande av brottsofferdirektivet Punkt 2 (Utvärdering av lagändringarna) 2. res. 1 (FP) 18 för res. Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 100 S, 72 M, 43 SD, 24 MP, 20 C, 20 V, 16 KD 1: 18 FP Frånvarande: 13 S, 12 M, 6 SD, 1 MP, 2 C, 1 V, 1 FP Punkt 3 (Barn som bevittnat brott mot närstående) 2. res. 2 (FP) 18 för res. Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 100 S, 72 M, 43 SD, 24 MP, 20 C, 20 V, 16 KD 2: 18 FP Frånvarande: 13 S, 12 M, 6 SD, 1 MP, 2 C, 1 V, 1 FP Punkt 4 (Utvidgning av lagen om särskild företrädare för barn) 2. mot. 1 (V) 20 för mot. Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 100 S, 72 M, 43 SD, 24 MP, 20 C, 18 FP, 16 KD Frånvarande: 13 S, 12 M, 6 SD, 1 MP, 2 C, 1 V, 1 FP Kammaren biföll utskottets förslag. § 12 (forts. från § 10) Erkännande och uppföljning av beslut om övervakningsåtgärder inom Europeiska unionen (forts. JuU22) 107 (M): Erkännande och uppföljning av beslut om övervaknings-åtgärder inom Europeiska unionen betänkande är ett uttryck för det arbete som pågår inom EU med att förbättra samarbetet på det straffrättsliga området. Det bygger på principen om ömsesidigt erkännande av domar och beslut i brottmål. Det lyftes också fram och stod i centrum vid antagandet av Stockholmsprogrammet, som alliansregeringen arbetade hårt med. Just ömsesidigt erkännande är viktigt om man ska nå framgång i det arbete som måste ske inom ramen för Europeiska unionen, som en baksida av det som vi tycker är viktigt och eftersträvansvärt, nämligen fri rörlighet. Det är viktigt att människor kan röra sig över EU-ländernas gränser. Men vi måste också hantera baksidorna av det. Just därför är det straffrättsliga samarbetet viktigt. Det här handlar inte om att på något vis införa en gräddfil för personer som är misstänkta för brott. Man kunde nästan få den uppfattningen av inlägg. När man ska fatta beslut i frågor om tvångsmedel gäller alltid en proportionalitetsprincip. Men det är också en tillämpning av de regler som gäller. I det här fallet tillskapas ytterligare ett tvångsmedelsalternativ. Det finns alltid en tvångsmedelstrappa. Det finns också alltid en påföljdstrappa för den som i förlängningen döms för brott. Ett av syftena som anges i EU:s rambeslut från 2009 är att säkerställa en effektiv lagföring i brottmål. Man kan tänka sig många olika situationer när den typen av beslut aktualiseras. Jag ska inte upprepa innehållet i förslagen som finns i justitieutskottets betänkande och ursprungligen i propositionen. Dem redogjorde Lawen Redar för på ett bra sätt. I EU:s rambeslut står det att det handlar om att ”säkerställa en effektiv lagföring i brottmål”. Det kan vara på det sättet att man inte står inför situationen att ytterst anhålla och i förlängningen häkta någon som finns här i landet. Brottsmisstankar kan uppkomma även i ett senare skede. För att gagna svenska intressen ”ska ett svenskt beslut om övervakningsåtgärder inte få fattas om det är olämpligt med hänsyn till utredningen eller lagföringen av brottet”. Det kan också tänkas att man börjar med ett beslut som gäller övervakningsåtgärder. Om det inte är tillräckligt kompletterar man med ett frihetsberövande som leder till en europeisk arresteringsorder. Det här är också en ytterligare möjlighet att hantera frågor om brott och straff mellan EU-länder. Ytterst finns det också rättssäkerhetsgarantier i den lagstiftning som då blir följden av detta, och det kommer ju till uttryck genom vägransgrunder. Erkännande och uppföljning av beslut om övervaknings-åtgärder inom Europeiska unionen Jag ser inte någon större risk för att man skulle verkställa beslut från andra europeiska länder som strider mot principerna i svensk rättsordning. Rambeslutet innebär inte någon skyldighet att införa någon form av nya regler nationellt i , utan det omfattas av bestämmelserna som finns i om reseförbud och anmälningsskyldighet. Jag vill tillägga att bara för att man inför den här typen av regler innebär det inte någon som helst rätt för en person som är misstänkt för brott att inte bli frihetsberövad. Den frågan förfogar inte den misstänkte över huvud taget över. Sedan kan jag också peka på det som har nämnts här tidigare, att det i och för sig finns farhågor för att saker och ting inte alltid kommer att fungera optimalt, om man ska tillämpa just bestämmelserna om övervakningsåtgärder. Men å andra sidan finns det inget som hindrar att man fattar beslut om frihetsberövande och att det leder till en europeisk arresteringsorder. Både och andra remissinstanser som har framfört kritik har ändå landat i slutsatsen att det är lämpligt och rimligt att införa de regler som föreslås i betänkandet. Sammantaget anser jag att reglerna är väl avvägda. Jag yrkar bifall till utskottets förslag, vilket innebär att jag yrkar att reservationerna ska avslås. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) § 13 Den nya polisorganisationen – några frågor om personuppgiftsbehandling m.m. betänkande 2014/15:JuU25 Den nya polisorganisationen – några frågor om personuppgiftsbehandling m.m. (prop. 2014/15:94) Tredje vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut skulle fattas .) § 14 Arv i internationella situationer betänkande 2014/15:CU17 Arv i internationella situationer (prop. 2014/15:105) 108 (SD): Jag vill börja med att yrka bifall till vår reservation, nr 1, som för övrigt är den enda reservationen i betänkandet om arv i internationella situationer. Arv i internationella situationer Vi ska alltså debattera vilka lagar som ska gälla för hur våra arv ska fördelas. I normalfallet, när en människa lever hela livet och dör i samma land, är det självklart, men denna proposition behandlar vad som ska gälla om det finns fler länder inblandade. utgick vi från medborgaskap. Är man medborgare i ett land är det också det landet som man så att säga tillhör, och därmed ska det landets lagar ska gälla. Det är alltså det som gäller . Vi sverigedemokrater anser att det även fortsättningsvis ska vara medborgarskapet som avgör vilka arvsrättsregler som ska gälla. Därför vill vi avstyrka denna proposition och uppdra åt regeringen att i stället försöka förändra inom EU så att medborgarskapet blir avgörande – en kanske inte helt lätt uppgift för en regering som gärna kryper för EU. EU som organisation ogillar medborgarskap då dessa förstärker nationalstaterna i . Ju mindre bindningar som finns till länder inom unionen, desto lättare att bygga på en gemensam union utan gränser. vill man upphäva medborgarskapets betydelse på ytterligare ett område, nämligen på arvsområdet. I stället ska det land där man anses vara stadigvarande bosatt vid sitt dödsfall vara det lands lagar som gäller. Det innebär att om till exempel en svensk pensionär flyttar utomlands på ålderns höst – något som inte är helt ovanligt – blir det plötsligt ett annat lands lagar som gäller när personen dör. Beroende på vilket land det handlar om kan olika problem uppstå. har man åtminstone förstått att alla kanske inte vill att deras tillgångar ska fördelas efter ett annat lands arvsrätt, bara för att man flyttar några månader till varmare klimat. Därför har man gjort det möjligt att i förhand välja ett annat land. Jag kan alltså begära att svensk arvsrätt ska gälla, även om jag bosätter mig i ett annat land av mitt liv. Vi tycker dock att det vore mer naturligt och rimligt att göra tvärtom, alltså att den som inte vill att medborgarskapet ska gälla får åberopa detta. Problemet med lagändringen är att det kan uppstå problem för den som tillfälligt flyttar utomlands och har tänkt sig att återvända före sin död. Då finns det risk för att helt andra regler än de tänkta börjar gälla, om dödsfallet kommer plötsligt eller om den avlidna inte har funderat närmare kring sitt efterlämnade arv. Genom att man i sitt testamente begär att ett lands arvsrätt ska vara gällande kommer man också kunna styra vilken arvsrätt som tillämpas vid fördelning av ett dödsbo. För mig känns det som det hade varit mer naturligt om jag behövde begära att vistandelandet ska vara gällande för delning av arv i stället för mitt medborgarskap, om jag önskar det. Alla vet vilket medborgarskap de har, men det är få som med hundra procents säkerhet kan säga vilket land de kommer att dö i. Därmed finns en haltande logik med att vistelselandet ska vara styrande och inte medborgarskapet. Jag skulle nu kunna ta upp åtskilliga exempel där personer flyttar runt mellan länder. På så sätt uppstår olika mer eller mindre märkliga scenarier på grund av denna nya ordning som föreslås. Beroende på vilket land man dör i finns till exempel olika regler för bröstarvingar. Detta kan också missbrukas på så sätt att man väljer att flytta till ett land för att slippa ta hänsyn till bröstarvingar. Men för mig är det inte det viktigaste, när man nu föreslår förändringar kring medborgarskapet. För mig handlar medborgarskapet inte bara om att ett land står på ett papper, för mig är det något mer. Arv i internationella situationer Medborgarskapet är också ett bevis för min tillhörighet med det folk som byggt och som skapat det välstånd som finns och som vi skördar frukterna av . För mig är människor något mer än platsen som de råkar befinna sig på. Jag vet att jag är svensk medborgare, men jag vet inte vilket land jag kommer dö i. Därför vill jag att medborgarskapet ska vara avgörande för hur mitt arv ska fördelas. Så tror jag också att det är många andra som känner. I detta anförande instämde (SD). 109 (S): Jag vill börja med att yrka bifall till utskottets förslag. Det som vi diskuterar här har sin grund i en EU-förordning som kom . Egentligen handlar det här om att vi ansluter oss till den förordningen. Frågan är alltså egentligen redan beslutad på EU-nivå. Bortsett från detta finns det skäl att göra förändringar. Allt fler förhållanden är gränsöverskridande. Detta handlar ju inte om att alla berörda bor i samma land, utan det handlar om att de berörda är utspridda på olika sätt. Man har kanske medborgarskap i ett land men bor i ett annat land. De kommande arvingarna kan vara utspridda och även den egendom som ska ärvas är utspridd. Då måste detta regleras på något sätt så att det blir rättssäkert. Det som är den stora risken med att behålla nuvarande regler är att problemet med att ha parallella processer fortsätter. Det är inte bara vi i som anser att våra regler ska gå före. Det vill man också i andra länder där man har sina regleringar. I ett fall där någon dör och någon sedan ska ärva kan det vara flera processer som pågår , vilket blir både dyrt och komplicerat. Dessutom kan det bli oförenliga resultat. I ett land kan det bli ett utslag och i ett annat land – till exempel i – kan det bli ett annat utslag. Vilket är det då som gäller? Det blir väldigt svårt att hantera. Det som är intressant är att vi har en nordisk konvention. De nordiska länderna har kommit överens om just denna princip, som innebär att det är i det land där man har sin huvudsakliga hemvist som arvet ska regleras. Det ska alltså inte ske utifrån medborgarskap.