prot · H20966 · 2015-03-04 00:00:00 — Telias planer på att lägga ned vissa behöver bevakas noga av regeringen så att eventuella nedstängningar inte hotar målen i bredbandsstrategin eller den lagstadgade rätten till telefoni. Även frågan om bredbandskoordinatorer behöver regeringen arbeta vidare med. Det är ett arbete statsrådet också aviserat pågår inom . Utöver arbetet med ökad tillgänglighet behöver även arbetet med att skapa säkrare och mer resilienta system fortsätta. Det är något som inte minst överlastningsattackerna mot visade. Detta är också en fråga som tillsammans med branschen för en dialog om hur det ska förebyggas, vilket är positivt. Det är centralt att vi från politiskt håll följer säkerhetsläget, inte minst genom den risk- och sårbarhetsanalys som tas fram på uppdrag av Myndigheten för samhällsskydd och beredskap. Digitaliseringen gör det lättare att bo och arbeta i hela landet. Det gör kunskap och kultur lättillgänglig för dem som vet var de ska leta. Det skapar chanser att möta människor vi inte annars hade kunnat träffa. I möjligheten att ersätta jobbresor med digitala träffar finns också en potential för stora miljövinster. Det finns med andra ord all anledning att fortsätta att arbeta för att göra digitaliseringens möjligheter tillgängliga och begripliga för fler. Därmed yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på reservationerna. 171 (M): Som motionär vill jag tacka för beredningen av mina motioner och tar med stort intresse del av den information som framkommit i samband med utskottets ställningstagande. Jag är här för att försvara mina motioner, som rör angelägna frågor för många människor i stora delar av landet. Motion 392 handlar om ökad fiberutbyggnad för att klara välfärdens utmaningar och tar bland annat upp att regeringen bör säkerställa utbyggnaden av bredband på landsbygden. Men den tar även upp att staten bör påskynda utvecklingen av e-tjänster inom statens egna bolag och verksamheter samt att regeringen bör se till att rättssäkerheten och skyddet av den personliga integriteten bevakas. E-tjänster utvecklas inte enbart i privat sektor. Även kommuner och landsting är aktiva. Mycket händer inom e-hälso- respektive e-omsorgsområdena. Dessa tjänster medför inte enbart samhällsekonomiska vinster utan även fördelar för den enskilda individen som högre livskvalitet, minskad oro och lägre kostnader. E-tjänster är, eller borde vara, prioriterade frågor, inte minst för att möta den demografiska utvecklingen. Dessa tjänster förutsätter att de ambitiösa satsningar för ökat stöd till bredbandsutbyggnad som Alliansen gjort inom ramen för landsbygdsprogrammet 2014–2020 också genomförs. Den andra motionen, 966, är skriven tillsammans med mina skånska partikamrater. Den rör kommunikationen i hela landet, bättre mobiltäckning och ökad fiberutbyggnad. Här lyfts frågor fram som ska säkerställa att vi vid uppföljningar får information som faktiskt är relevant. ska redovisa investeringar i andelen nybyggd respektive upphandlad it-infrastruktur. görs uppköp av befintliga fibernät som redovisas som investeringar. Det kan röra sig om stora summor och låter bra, men innebär i praktiken inte någon förbättring alls. Att mobiltäckningen inte är så bra som bolagen påstår tas också upp, med förslaget att får i uppdrag att säkerställa att operatörernas uppgifter stämmer med verkligheten. betonar motionärerna att människor förväntar sig och är alltmer beroende av tillgång till täckning överallt, både för samtal och för dataöverföring. Därför borde vi se till att det införs ett mobilitetsmål som täckningsgrad av geografisk yta. Därutöver hade vi velat gå lite längre för att se till att skattemedel nyttjas mer effektivt och inte för bidrag för dubblering vid utbyggnad av fiber. Vi föreslår att man ser över om det i mindre orter vid kommungränser, likt det som sker vid utbyggnad av elkablar, för mest effektiva utbyggnad skulle kunna göras undantag från lokaliseringsprincipen. Dessutom föreslår vi att man utreder möjligheten att ställa krav på ägare till it-infrastruktur så att sannolikheten att uppnå målet ökar. Jag inser att jag får ha visst tålamod. Men detta är viktiga frågor där utvecklingen går väldigt fort och där jag upplever att den offentliga sektorn måste vara än mer på hugget. I detta anförande instämde Boriana (M). Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) § 15 Våldsbrott och brottsoffer betänkande 2014/15:JuU18 172 (C): är ett väl fungerande land. Jämfört med många andra länder har vi låg korruption och hög rättssäkerhet. Även om misstag sker, somliga allvarligare än andra, är svenska folkets förtroende för rättssystemet stort. Saker och ting fungerar. De flesta går att lita på. Folk ställer sig i kö och väntar på sin tur. När någon byter fil framför näsan på oss kan vi drista oss till en uppfordrande blinkning med helljusen. Men det spårar sällan ur, och det går väldigt sällan till handgripligheter. Möjligen är en del av medaljens baksida att vi i all vår strävan att skapa den systematiska ordningen blir en smula fyrkantiga. I konstruktionen av funktionella institutioner är det lätt att inta organisationsperspektivet. Vill det sig illa står det i konflikt med individperspektivet. Inom en lång rad områden har detta perspektivskifte skett från organisation till individ. I stället för att utgå från avsändare och organisation ser vi saker ur mottagarens synvinkel och hur den individ som är föremål för våra ansträngningar faktiskt upplever verkligheten. Teoretiskt fungerar säkert systemet för brottsoffers rätt till ersättning tillfredsställande till stora delar. Problemet är att brottsoffren sällan upplever det så. träffade jag representanter för Rav, våldsdödade. Det var på många sätt ett väldigt intressant möte. Detta är människor som har varit med om saker som vi inte kan eller vill föreställa oss i våra värsta mardrömmar. De har varit med om djupa tragedier. Men det var trösterikt att tala med de människorna, lära känna dem lite grann och förstå att de, trots det som har hänt, ändå är vanliga och ovanliga människor, precis som du och jag, med stora och små problem. Vi har bra dagar, och vi har dåliga. Själva tragedin har hänt, och den kan vi inte göra någonting åt. Men vi kan göra någonting åt situationen för brottsoffer och anhöriga till brottsoffer. Brottsoffer vittnar om att det är förknippat med en hel del krångel att få ut den ersättning de har blivit tilldömda och har rätt till. Detta, herr talman, känns så oerhört onödigt. blir jag inte klok på en del av den rättstradition som växt fram i , där jag kan känna att vi i svaga stunder glömmer brottsofferperspektivet när vi diskuterar rättsfrågorna. Det kommer igen inom flera områden. Rättsstatens utveckling har blivit en del av samhällsbygget, men vi får aldrig glömma att individen är samhällets huvudman. Det är för den enskilda individens skull som rättsfrågorna är viktiga, och det är med den enskilda individens intressen i främsta rummet som samhällssystemet ska byggas. Individens rätt att slippa bli utsatt för brott är kanske statens allra viktigaste uppgift. I justitieutskottets debatter hamnar vi inte sällan i diskussioner om brott och straff, huruvida strängare straff är bra eller dåligt. Det är i sig en viktig debatt – effektiva påföljder som leder till att färre straffade återfaller i brott är av väsentlig betydelse – men vi får aldrig glömma att den viktigaste personen är brottsoffret. Jag har själv motionerat om att regeringen ska se över hur brottsoffer lättare ska få ut den ersättning de är tilldömda, och eftersom frågan är angelägen hade jag inte ro att invänta just det här datumet och den här debatten, så jag ställde en fråga till justitieministern på just det temat. Han gav då uttryck för att det är regeringens avsikt att adressera frågan. ska man inte ta detta som en garanti för att så kommer att ske, men mot bakgrund av denna nyfunna insikt i brottsoffrens rättigheter vill jag ändå ge regeringen en chans att visa att man menar allvar med detta. Jag väljer därför att inte yrka bifall till mina reservationer, även om det ska sägas att jag naturligtvis står bakom samtliga motioner som jag har skrivit under. Som ett medskick till regeringspartierna vill jag understryka hur viktig denna fråga är. Jag kommer att bevaka området mycket noggrant, och om ingenting händer så kommer nya motioner, syftande till att tillkännage detta som mening. Avslutningsvis vill jag yrka bifall till utskottets förslag. 173 (V): Att leva sitt liv utanför de patriarkala, heteronormativa normerna och förväntningarna borde vara en självklarhet och någonting okomplicerat. Att älska vem man vill, leva med vem man vill och göra vad man vill borde inte ses som någonting avvikande eller annorlunda. Men så är det tyvärr inte . Ungefär var fjärde homo- eller bisexuell person har vid minst ett tillfälle utsatts för brott på grund av sin sexuella läggning. hade rikspolischefen och inrikesminister en presskonferens där det presenterades olika förslag för att åtgärda hatbrott. Det hela var upplagt i tre delar. Man skulle bland annat arbeta fram en gemensam definition av vad hatbrott är så att alla myndigheter, Brå och polisen ska arbeta utifrån samma definition. Man ska öka förmågan att lagföra och förebygga brott, och man ska även arbeta med att höja förtroendet hos utsatta grupper. Detta är faktiskt väldigt bra förslag. Att just skapa förtroende och öka förtroendet tror jag är en av de många viktiga åtgärder som krävs. Det är detta som har velat med sin motion om hatbrott mot hbtq-personer, nämligen skapa ett förtroende. Vi måste ha ett bättre system där man definierar hatbrott på samma sätt i hela rättskedjan. Hatbrott är en benämning på en rad olika typer av brott där gärningspersonens motiv är hat mot enskilda personer på grund av deras förmodade etnicitet, nationella ursprung eller sexuella läggning. Hatbrott har ofta dubbla motiv, dels en kränkning av brottsoffret, dels att sända ett fientligt budskap till den grupp som offret tillhör. Det är miljöer med främlingsfientlighet, homofobi, rashat, antisemitism, islamofobi, antiziganism och transfobi som göder hatbrotten. Arbetet mot hatbrott är tillsammans med hatbrottslagstiftningen oerhört viktigt för att alla, oavsett sexuell läggning, könsidentitet, könsuttryck, etnicitet, ålder eller kön, ska kunna delta i samhället på samma sätt. Det är dock långt ifrån alla brott som anmäls till polisen, för förtroendet är lågt. Det finns ett stort mörkertal. När hatbrott inte syns i statistiken är det omöjligt att redovisa hur mycket hatbrott som har begåtts i . har i motioner lyft problematiken med hatbrott mot hbtq-personer och alla de problem som finns. Vi vill bland annat införa en brottskod hos polisen för att kunna säkerställa statistiken. Vi vill stärka förtroendet för rättsväsendet hos hbtq-personer. Vi vill att det ska stå i polisens och säkerhetspolisens regleringsbrev att man ska prioritera de här brotten. Därför välkomnar jag det initiativ som kom på presskonferensen och är väldigt glad över det. Jag har pratat med olika delar av det civila samhället om förslaget . Jag vill framhålla att RFSL och andra aktörer sitter på väldigt mycket kunskap om hatbrott. Jag uppmanar regeringen och att vända sig till dem som sitter på en stor kompetens om vad hatbrott innebär. Jag är glad över att regeringen väljer att lyssna på . Rättspolitik handlar om vilket samhälle vi vill ha. ambition för rättspolitiken är ett tryggt samhälle, ett samhälle där det inte spelar någon roll var du föds, vem du älskar, vilken inkomst dina föräldrar har eller vilken skola du går i. Du är lika trygg ändå. ambition för rättspolitiken är en feministisk rättspolitik med ett starkt hbtq-perspektiv. Jag ser fram emot det kommande arbetet hos polisen och regeringen. 174 (S): debatterar vi justitieutskottets betänkande 18, Våldsbrott och brottsoffer. Våld i nära relationer är en fråga som länge haft stort fokus i den svenska politiska debatten. Det har satsas mycket resurser och tid på att minska våld i nära relationer. Internationellt sett har en framstående position på det här området. Men tyvärr räcker det inte. Mer måste göras. Enligt brottsstatistik från dödas i genomsnitt 20 kvinnor av en närstående. 17 av dessa kvinnor mördas av en man som de har eller har haft en relation med. Dödsfallet är ofta kulmen på av våld mot kvinnan. har det också föregåtts av en polisanmälan om hot och våld. anmäldes 20 000 fall av misshandel mot kvinnor där gärningsmannen var bekant med offret. Av dessa kan hela 15 000 vara fall där gärningsmannen är någon som kvinnan hade eller tidigare hade haft en relation med. har en uttalat feministisk regering med höga ambitioner på det här området vad gäller just våld i nära relationer. Även utskottet anser att fortsatta insatser är nödvändiga och att frågan om att bekämpa våld i nära relationer ska vara högt prioriterad. lämnades betänkandet Våld i nära relationer – en folkhälsofråga av den nationella samordnaren mot våld i nära relationer. Betänkandet innehåller en mängd förslag till regeringen om lagändringar och uppdrag som ska motverka våld i nära relationer. De förslag som har lämnats bereds nu i . tillsattes även en särskild utredare med uppdraget att föreslå en samlad nationell strategi för att våld mot kvinnor ska upphöra. Uppdraget ska redovisas . Det har även tillsatts en särskild utredare med uppgift att föreslå åtgärder som ger förstärkt skydd för hotade och förföljda personers personuppgifter. Detta ska redovisas . Även och länsstyrelserna jobbar vidare med frågan och samordnar bland annat insatser som ska motverka mäns våld mot kvinnor. Kriminalvården har också fått i uppdrag att göra en satsning för att stärka de återfallsförebyggande insatser som riktas mot våldsamma män som grupp, detta i syfte att förhindra återfall i våldets tecken efter frigivning. Mycket annat har även gjort på den brottsförebyggande fronten. Polisen har tagit fram ett skyddspaket för hotade personer där de vid behov kan erbjudas larmenhet med GPS-funktion och möjlighet att spåra telefonsamtal. Brå har i uppdrag att göra en uppföljning av dessa larm- och skyddspaket, vilket utskottet inväntar. har i uppdrag att utveckla bedömningsinstrument för stödinsatser för personer som utsatts för våld av närstående. Ett flertal motioner har inkommit till justitieutskottet och vi behandlar frågan om mäns våld mot kvinnor och brottsförebyggande arbete. Den rödgröna regeringens budget innehöll faktiskt 100 miljoner extra kronor på just detta område till kvinnojourerna. Som bekant föll tyvärr denna budget. Det är någonting som vi ser på med stor ledsamhet, för det var verkligen nödvändiga pengar som hade kunnat komma till kvinnojourerna. Men vi får se om vi får återkomma i denna fråga framöver. Ett annat område i detta betänkande gäller barn som brottsoffer. Där har det också inkommit motioner. anmäldes 19 200 sexualbrott – 6 000 av dem rubricerades som våldtäkt. Att uppleva ett sexuellt övergrepp är naturligtvis väldigt traumatiskt. Att sedan även få uppleva rättsprocessen som någonting påfrestande och att återigen få känna sig ensam och utsatt innebär ett otroligt personligt lidande för den som har blivit utsatt. Det kan till och med få den utsatta att överväga om det egentligen är värt att genomgå rättsprocessen. Det kommer att leda till att färre sexualbrott upp. Att i ett mycket tidigt skede få tillgång till ett målsägandebiträde är av yttersta vikt. Det kan leda till en högre kvalitet på förhören. Det kan leda till en viss guidning inom juridiken, som inte alltid är helt lätt. Det kan verkligen medverka till att den som är utsatt kan få lära sig rutinerna och hur det här brukar gå till. Jag välkomnar att regeringen har givit i uppdrag att överväga åtgärder för att förbättra rutinerna gällande förordnande av målsägandebiträde till personer som har upplevt sexuella övergrepp. Vi lever i en värld som ständigt utvecklas. Med ny teknik uppstår många nya möjligheter, men det öppnar tyvärr också många dörrar för ny brottslighet. Det gäller framför allt sexualbrott, där många dörrar har öppnats. Utvecklingen går mycket snabbt. har stora problem identifierats gällande sexuella övergrepp på internet. Sexualbrottslagstiftningen är inte i första hand skriven med internet i åtanke. Det måste vi ta ställning till. Exempel på problem som har uppstått är när vuxna tar kontakt med barn via nätet och förmår dem att begå sexuella handlingar på sig själva, så kallad gromning. Det har varit oklart hur den gärningen ska rubriceras. Det går inte nog att betona hur viktigt det är att lagstiftningen följer med teknikutvecklingen. Barns och vuxnas skydd mot sexuella övergrepp måste ständigt ses över och inte försämras på grund av internets expansion. Det är verkligen ett steg i rätt riktning att man i tilläggsdirektiven till nu har givit kommittén i uppdrag att se över frågor gällande sexuella övergrepp som sker via nätet. När det gäller brottsutsatta barn bör nyckelordet alltid vara samverkan. Samverkan ska ske mellan berörda aktörer och för barnets bästa genom ett barnperspektiv i fokus. Så kallade barnahus är specialiserade på just detta, men när dessa saknas ska en viss form av samordning ändå ske. Samverkan ska ske för att barnet ska slippa besöka olika inrättningar och upprepa sin historia. Regeringen arbetar sedan man fick ett tillkännagivande 2014 med att inrätta fler barnahus. Förslag som den nationella samordnaren mot våld i nära relationer har lämnat bereds nu i . jobbar med utbildningsinsatser gällande unga sexualbrottsoffer. I budgetpropositionen föreslog den rödgröna regeringen att avgiften till Brottsofferfonden ska höjas från till . Vidare föreslogs det att avgiften för den som verkställer ett fängelsestraff genom intensivövervakning med elektronisk kontroll höjs från per dag som verkställigheten ska pågå, dock högst för verkställighetsperioden, till per dag som verkställigheten ska pågå, dock högst för hela verkställighetsperioden. Med dessa förändringar stärker regeringen förutsättningarna för det viktiga arbete som de ideella organisationerna, bland annat brottsofferjourerna, utför vad gäller stöd till brottsoffer. Även forskningen har fått en bättre möjlighet att drivas framåt då ökade möjligheter till finansiering har uppstått. Jag noterar medskick till regeringen och även notering om brottsofferfrågor. Med anledning av de insatser på området som gäller brottsoffer som jag nu har redogjort för yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på samtliga motioner. I detta anförande instämde Arhe Hamednaca och (båda S). 175 (M): Dagens debatt handlar om våldsbrott och brottsoffer. Det var inte så länge sedan som brottsoffren inte nämndes i debatten. Men det är glädjande att fokus just har legat på brottsoffrens situation under de senaste årens debatter. har under ett flertal debatter haft mer sympati för dem som begår brott än för dem som är drabbade. Detta är naturligtvis oroande. Hon hänvisar till att all forskning visar på att längre straff inte har någon verkan. Men att förövaren straffas är en mycket viktig upprättelse för brottsoffren. För att man ska kunna förhindra att brott begås måste de som har begått brott få en chans att sluta begå brott. av kriminalitet räcker det naturligtvis inte med att låsa in någon, utan den tid då man avtjänar sitt brott måste fyllas med relevant innehåll. Arbetslinjen är minst lika viktig inom kriminalvården som ute i samhället. Många återfaller i brott efter avtjänat straff. Enligt den statistik som Brå redovisar återfaller i brott , och de allra mest brottsbelastade löper tio gånger högre risk att återfalla. Då undrar jag naturligtvis varför regeringen har valt att lägga ned utredningen om en flexibel och effektiv kriminalvård, som skulle se över detta. Det var tänkt att utredningen skulle studera framgångsrika internationella exempel på återfallsförebyggande insatser och kartlägga och analysera Kriminalvårdens återfallsförebyggande arbete. Jag undrar också vad som händer med utredningen om skärpta straff för grova våldsbrott som överlämnades och om regeringen vill skärpa straffen enligt utredarens förslag. Det föreslås bland annat att minimistraffen för ett antal av de allvarligaste våldsbrotten, som grovt olaga hot och grov misshandel, ska höjas. Vidare föreslås det i utredningen att straffskalorna för brott mot lagen med förbud mot könsstympning av kvinnor förändras och höjs så att de bättre överensstämmer med straffen för andra grova våldsbrott. satsade alliansregeringen nära på att öka jämställdheten i , varav en stor del gick till åtgärder för att förebygga och motverka våld mot kvinnor. Det handlade bland annat om att samordna de lokala åtgärderna mot våld mot kvinnor, om att utveckla den nationella kvinnofridslinjen och om att stödja civilsamhällets ansträngningar för att hjälpa dem som utsatts för våld. Alliansregeringen skärpte straffet för mord. Normalstraffet för mord på närstående eller för mord som sker inför ögonen på en närstående är livstid. och motsatte sig beslutet. utsågs av alliansregeringen till nationell samordnare mot våld i nära relationer. Hennes uppdrag redovisades . I betänkandet lämnades ett femtiotal förslag om hur samhällets insatser mot våld i nära relationer kan utvecklas. Bland förslagen kan nämnas att våld i nära relationer bör bli ett nytt nationellt folkhälsomål, att stödet till de våldsutsatta måste utvecklas genom att polis, socialtjänst med flera samarbetar i operativa arbetsgrupper och att större fokus riktas mot våldsutövaren, både kring repressiva och förebyggande insatser. Dessutom måste barns utsatthet uppmärksammas. Betänkandet har varit ute på remiss. Det är nu upp till regeringen att gå vidare med förslagen. ändrade alliansregeringen lagen om kontaktförbud. I samband med det nya brottet, olaga förföljelse, infördes även möjligheten att använda elektronisk övervakning genom att införa ett särskilt utvidgat kontaktförbud, det vill säga ett förbud mot att uppehålla sig inom ett större område än som var möjligt vid vanligt kontaktförbud. Möjligheten att använda fotboja har på grund av svårigheter med att utveckla tekniken försenats. Tekniken är nu på plats, men det har visat sig att fotboja kommit till användning i mycket begränsad omfattning. Det kan bero på att kraven för att man ska kunna förena ett kontaktförbud med fotboja är för högt ställda i lagstiftningen. I vår alliansmotion vill vi att elektronisk fotboja ska kunna användas i fler fall av kontaktförbud. Det är ett sätt att säkerställa att kontaktförbudet efterlevs, och det är en åtgärd som ökar tryggheten för brottsoffren. Jag är mycket glad över att även Socialdemokraterna och har ändrat inställning och anslutit sig till tillkännagivandet till regeringen. Jag yrkar bifall till utskottets förslag och tillkännagivandet och avslag på motionerna. 176 (MP): Till att börja med vill jag passa på att tacka och för deras konstruktiva anda. Jag hoppas verkligen att vi på det här området där långsiktiga regler, inte minst för brottsoffrens skull, vore bra och där en parti- och blocköverskridande överenskommelse så långt det är möjligt är önskvärd, kan fortsätta med en dialog som går ut på att bli överens och göra så bra som möjligt där vi är överens snarare än att sparka upp öppna dörrar. Mindre imponerande är kanske de avsiktliga misstolkningar som företrädare fortsätter att hänge sig åt. Jag minns första gången vi diskuterade huruvida längre straff var lösningen på brottsligheten. Jag gjorde då en reflexion kring kostnaderna och vad vi vill använda samhällets gemensamma resurser till. Jag frågade mig då också, och det är väl nästan en filosofisk fråga som man möjligen skulle kunna finna statistik om, vad brottsoffer skulle välja: att förövaren satt längre i fängelse eller att få i ersättning till sig själv eller till annan brottsofferstödjande verksamhet.