prot · H20974 · 2015-03-18 00:00:00 — Man kan hantera kemikalier på ett riskfritt sätt, men man kan också hantera dem på sätt som är mindre bra. Vi vill ju garantera att vi hanterar kemikalier på ett bättre och tydligare sätt än vi har gjort . Vi vet att barn, alltså små människor, är särskilt utsatta eftersom de smakar på allt de får i sina händer. Om leksaker innehåller kemikalier får de i sig dem. Barn äter och dricker mer än vuxna i förhållande till sin storlek, och därför är de också mer känsliga för kemikalier. De tuggar och biter i leksaker och i kläder som de har på sig. Barn måste ha rätt till en giftfri miljö. Därför måste arbetet med en giftfri förskola påskyndas. Arbetsmiljöfrågorna – det gäller både sociala och miljömässiga aspekter – är något som vi socialdemokrater brinner lite extra för. Där ingår också investeringar i giftfri miljö. När vi investerar i en giftfri miljö skapar vi förutsättningar för en bättre hälsa, med minskad förekomst av allergier, astma och annat. När statsminister höll sin regeringsförklaring lyfte han särskilt upp arbetet med att göra förskolorna giftfria. För oss socialdemokrater är det därmed en prioriterad fråga att barnen ska få rätt att vara i en giftfri miljö. I höstens budget, som tragiskt nog röstades ned av , , , , fanns en miljardsatsning på just upprustning av skollokaler. I detta ingick arbetsmiljöfrågor, miljöfrågor och en giftfri förskola. Från samarbetsregeringens sida har vi gett besked om att vi vill fortsätta med stöd till kommunerna i upphandlingsfrågorna genom att samla det i en myndighet som kan hjälpa till i arbetet med att göra bland annat förskolorna giftfria. Vi har också formulerat idén om det gröna, hållbara folkhemmet. Jag anar mig till att en viss före detta statsminister sitter i kammaren just , som har uttryckt detta om det gröna folkhemmet. Det är trevligt att sitter i kammaren när vi pratar om just de här frågorna. Men måste vi fortsätta det arbete som kom av sig . ska ge stöd och hjälp till offentliga upphandlare. Det handlar om att ställa krav på sjysta villkor. Det handlar om sociala krav, avtalsenliga villkor, transporter, varor och tjänster, giftfria produkter, giftfri mat och så vidare. Jag har, som sagt, redan noterat det vaknade intresset från de borgerliga partierna. Därför behöver jag kanske inte kommentera det mer. Betänkandet handlar om fler saker än giftfria förskolor. Det handlar också om så kallade vita jobb. Vi välkomnar ett påskyndat arbete och utredningen om de vita jobben. Det är oerhört viktigt att vi ställer krav på kollektivavtalsliknande villkor och på vita jobb. Vi förutsätter att utredningen kommer med skarpa förslag. Det går inte fortare om man gör ett tillkännagivande , när en utredning alldeles snart, , ska presenteras. Därför tycker vi att det är ett slag i luften att föreslå ett tillkännagivande just nu när regeringen har varit så tydlig i de frågorna. Vi bidrar alltså genom den offentliga upphandlingen till ett väl fungerande samhälle, till nytta för medborgarna och näringslivets utveckling, som skattemedlen används på ett mer smart sätt. Och kan vi se till att målen genomsyrar den nya nationella strategin. Regeringen skriver i sin budgetproposition att strategins centrala perspektiv ska vara utveckling av offentlig verksamhet, ekologiska och sociala hänsyn samt innovationer. Enligt utskottet finns det skäl att invänta kommande förslag, som jag sa. Det är oerhört viktigt att arbetstagare tillförsäkras skäliga arbetsvillkor och att vi motverkar social dumpning på arbetsmarknaden. Med andra ord, herr talman, har vi mycket att göra. Vi kan förändra mycket med den offentliga upphandlingen. Vi ser fram emot utredningens förslag men också den nya myndigheten, som kommer att starta . Därmed yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet. 122 (M): Jag tror att vi alla är överens om att principerna bakom offentlig upphandling bör värnas. Vi vill främja konkurrens. Vi vill stävja svågerpolitik och korruption. Hela näringslivet ska få sjysta chanser att verka på någorlunda likartade villkor. Och medborgarnas pengar ska användas på ett effektivt sätt. Men för att verkligen fungera måste systemet med offentlig upphandling balansera mellan å ena sidan behovet av tydliga regler som underlättar konkurrensen och å andra sidan behovet av avsaknad av alltför knepiga regler. Om regelverket blir alldeles för svårt riskerar vi att de värden som vi vill skapa med offentlig upphandling helt går förlorade. Så sent som samlade alliansregeringen det övergripande ansvaret för offentlig upphandling till . Det var för att man såg ett stort behov av att stärka upphandlingskompetensen i hela den offentliga sektorn. Trots detta helt färska beslut har regeringen nu gett en utredare i uppdrag att planera för en helt ny myndighet för upphandlingsstöd som ska dra igång sin verksamhet . Vi står inför fullbordat faktum. Jag tänker därför inte ägna min tid i talarstolen åt att debattera var det stöd, som vi är överens om ska finnas, rent organisatoriskt bör hamna. Men klart är att det måste komma på plats. Vår svenska lagstiftning när det gäller offentlig upphandling är långtgående. Men i de upphandlande organisationerna finns ofta en rädsla för att tillämpa reglerna fullt ut och att verkligen ställa tydliga krav. Man ska naturligtvis inte ställa högre krav än vad som kan motiveras i det enskilda fallet, men kunskapen om vad som faktiskt är möjligt att göra behöver förbättras. Behovet av stöd är stort, inte bara när det gäller statliga myndigheter, utan kanske i synnerhet hos kommuner. Inte minst för små kommuner är det svårt att rekrytera och bibehålla den kompetens som krävs. Detta är bakgrunden till Alliansens yrkande om ett tydligt definierat upphandlingsstöd för kommunerna när det gäller att ställa miljö- och hälsokrav. Så sent som rapporterades det om att endast hälften av kommunerna har påbörjat arbetet med att fasa ut giftiga leksaker från förskolorna. I det arbetet är det naturligtvis alldeles avgörande att ytterligare produkter innehållande farliga ämnen inte köps in till förskolorna. Men då måste kommunerna också ha den kunskap som krävs för att kunna ställa tydliga krav på giftfria produkter i sina upphandlingar. Därför är jag glad över att ett enigt utskott har valt att ställa sig bakom Alliansens yrkande om att upphandlingsstödet bör förbättras, så att kommunerna kan ställa tydligare miljö- och hälsokrav vid offentlig upphandling. Jag förväntar mig att ett tillkännagivande från också kommer att leda till en tydligare roll för den nya myndigheten. Direktivet till den nya myndigheten är nämligen inte särskilt klart när det gäller stödet till kommunerna. Det står egentligen i det hänseendet bara att myndigheten bör verka i nära samarbete med den kommunala sektorn för att nå målet för den offentliga upphandlingen. Det är inte ett tillräckligt tydligt uppdrag. Därför är det här tillkännagivandet viktigt. Ska vi nu ha en särskild myndighet ska det vara tydligt att den ska ha som uppdrag att förbättra kunskapen om offentlig upphandling även i sektor. I det sammanhanget är det också viktigt att betona behovet av kompetenshöjning när det gäller uppföljning av redan genomförda upphandlingar. Hur kontrollerar vi till exempel att den kyckling som vi har upphandlat håller samma kvalitet under hela avtalsperioden? Man behöver också bli bättre på att dela upp upphandlingarna i mindre delar för att kunna ge företag av olika storlekar möjlighet att vinna upphandlingar. Det här är bitar som ibland inte mäktas med men som är avgörande för att konkurrensen inte ska snedvridas och för att syftet med upphandlingsförfarandet inte ska kunna kringgås. Det är viktigt att varje skattekrona används på ett ansvarsfullt sätt. Därför ska vi också kunna ställa krav på miljöhänsyn och sociala hänsyn när detta är motiverat. För att förtydliga detta infördes den så kallade bör-regeln, som innebär att upphandlande myndigheter bör beakta miljöhänsyn och sociala hänsyn om upphandlingens art motiverar detta. Möjligheterna att ställa både miljökrav och sociala krav är betydande. Det slog man också fast i , som kom . måste sådana krav vara förenliga med EU:s grundläggande principer och friheter. Det internationella regelverket har som främsta syfte att slå vakt om konkurrensen och att undvika att enskilda länder inför regler som ensidigt gynnar det egna landet. Men reglerna ger också möjlighet att använda de offentliga inköpen till att påverka utvecklingen i riktning mot en större andel miljöanpassade produkter och ökade sociala hänsyn. En viktig utgångspunkt när det gäller att öka konkurrensen är att man bör öka deltagandet av små och medelstora företag. Regelverket innebär alltså en ständig avvägning mellan olika intressen. Vi måste hålla i åtanke att alla ytterligare regleringar riskerar att försvåra för näringslivet, inte minst för små företag. Krångel och stora kontrakt är de viktigaste konkreta orsakerna till att små företag avstår från att delta i offentlig upphandling. Med ytterligare regleringar blir det ännu knepigare för små företag utan ekonomiska och juridiska muskler att vara med och slåss om kontrakten. Upphandlingsförfarandet får då snarare en konkurrenshämmande effekt, och det är ju precis motsatsen till systemets primära syfte. Det är inte så jobben växer fram. Såväl regeringen som strävar nu efter att kunna införa ytterligare regler genom att ställa krav på kollektivavtalsliknande villkor hos den som ska lämna anbud. Därmed gör man regelverket ännu snårigare. Man får nämligen inte ställa faktiska krav på kollektivavtalsanslutning. Där är tydlig, och vi får ju förutsätta att vi från svensk sida fortfarande har för avsikt att följa och att vi fortfarande vill värna den fria rörligheten och principerna om icke-diskriminering. Jag blir bekymrad över att regeringens argument och förslag andas protektionism och slutenhet. Den politik som man driver på det här området och de förslag som man driver på för inom EU syftar nämligen i stor utsträckning till att motverka just den fria rörligheten. är ett litet land som är beroende av handel och rörlighet. Protektionistisk politik är inte en politik för jobben i . Sociala och arbetsrättsliga krav inte bara kan utan bör ställas om det är motiverat. Frågan är alltså vad man egentligen kan tänkas uppnå med de tänkta reglerna, mer än ytterligare krångel. Mer än hälften av de små företagen saknar kollektivavtal. De allra flesta lever upp till högt ställda sociala och miljömässiga krav. Men vad är egentligen kollektivavtalsliknande krav? En och samma bransch kan ju ha flera olika kollektivavtal. Framför allt är frågan hur mycket energi man ska behöva lägga på att definiera, kontrollera och argumentera kring vad som kollektivavtalsliknande. Riskerar vi inte då att snedvrida konkurrensen på ett sätt som vi har försökt motverka med just upphandlingsreglerna? Det här slår mot de små och medelstora företagen, alltså mot just dem vi vill ska få en större chans att vara med och lämna anbud. Det är de företagen vi ser att jobben kan växa fram i, herr talman. Alla partier talar vackert om att vi måste minska regelbördan för företagen. I det arbetet ingår inte bara att försöka plocka bort regelkrångel som redan finns på plats utan också att ifrågasätta regler som ännu inte har införts. Det här är ett lysande exempel på ett tillfälle då vi som lagstiftare åtminstone kan avstå från att bidra till ytterligare regelkrångel. Näringslivet behöver nämligen mindre av det slaget, inte mer, och behöver fler växande företag, inte färre. Med detta, herr talman, yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkandet. 123 (S) replik: Jag berömde tidigare för att de har vaknat upp och ser att det är viktigt med miljökrav på till exempel förskolor. Det har inte tyckt tidigare, men när de har hamnat i opposition har de vaknat upp och tycker att det är viktigt. Det är bra. Det är dock märkligt att man inte ska ta hänsyn till arbetarnas villkor. är barnen viktiga, vilket jag håller med om, men att vi ska ha sjysta villkor och att människor inte ska utnyttjas under slavliknande villkor – det vill inte . Så långt kan ni inte sträcka er. Ni kan sträcka er till att vi ska få en bättre miljö, men arbetare ska inte kunna kräva avtalsenliga villkor. Det är att se till att konkurrensen slås sönder om man inte har samma villkor på alla företag. Ni gör det möjligt för vissa att inte följa kollektivavtal, alltså dumpa lönerna, och därmed kan de också dumpa priserna. Jag har följt åkeribranschen väldigt noga, och åkerierna ber oss på sina bara knän att ställa liknande krav på alla som kör på våra vägar. Man ska följa kör- och vilotidslagar och ha kollektivavtal och sjysta villkor, så att chaufförerna inte utnyttjas. Det är ett exempel, men det finns ju många inom restaurangnäringen, handeln och så vidare där människor utnyttjas fruktansvärt eftersom de inte kan kräva något. De kommer till exempel från ett annat land och känner inte till att man här ska ha samma lön och rättigheter när man utför samma arbete. Jag tycker att det är beklagligt att detta är rätta ansikte, men det är klart – det blir tydligt för väljarna nu när visar det. 124 (M) replik: Att säga att M inte vill slåss mot slavliknande villkor är väl ändå att sjunka lite lågt i debatten, och framför allt att påstå att vi i generellt sett har slavliknande villkor för arbetstagarna. Det är ju någonstans ett hån mot de länder i övriga världen som kanske ligger närmare till hands när vi talar om den typen av villkor. När man lyssnar till kan man tro att de teoretiska jobbens villkor är viktigare än att jobben faktiskt växer fram. Vi menar att det måste finnas en balans. Vi måste värna goda villkor för jobben – något annat har inte jag eller påstått – och måste vi fundera kring hur vi får nya jobb i . Fyra av fem jobb skapas i småföretagen, och många av dem saknar kollektivavtal. Ofta lever man upp till kraven i kollektivavtalen, men man tycker kanske att avtalen saknar den flexibilitet som krävs i mindre företag. Vi har alla länge värnat traditionen i att parterna själva ska bestämma villkoren på arbetsmarknaden. Det är väl alldeles utmärkt om parterna kan komma överens och formalisera överenskommelsen genom ett avtal. Men om behovet och viljan att teckna kollektivavtal saknas, varför ska vi då inte längre låta parterna avgöra frågan själva? Jag vill därför fråga om det är regeringens tanke att man nu ska frångå den svenska modellen om parterna inte gör som regeringen vill. 125 (S) replik: säger att det inte förekommer slavliknande villkor i . Det är ju verklighetsfrämmande att inte känna till hur människor utnyttjas . Människor kommer från andra länder och utnyttjas av skrupelfria arbetsgivare under slavliknande villkor. Jag har fått berätta detta för tidigare statsråd, både och , som inte heller har haft en aning eftersom de tydligen inte vistas ute bland människor och får höra talas om hur det går till på arbetsplatser sent på kvällarna, nätterna och så vidare. Människor utnyttjas faktiskt under slavliknande villkor. Kom gärna ut i verkligheten och titta på sådana företag! Titta till exempel på åkeribranschen, som jag har fått göra! Där säger företagare själva – till och med flera som röstar på – att konkurrensen är satt ur spel eftersom det finns vissa som utnyttjas under slavliknande villkor. Det förekommer alltså i . Jag påstår inte att det är så precis överallt, men vad jag säger är att det finns de som slår sönder möjligheterna för de seriösa företagen att fortsätta bedriva sina verksamheter. Det behövs liknande villkor, och kollektivavtalsliknande villkor, för att vi ska kunna se till att människor kan leva på sin lön, för att vi ska ha sjysta villkor och för att vi ska få stopp på utnyttjandet. Vi ska inte luras in i lönespiralen nedåt; vi ska uppåt. 126 (M) replik: Kom gärna ut i verkligheten, sa . Jag kommer raka vägen in från verkligheten. Jag kom in här , och utifrån den verklighet jag har sett där ute tycker jag fortfarande att det är väldigt magstarkt att kalla de svenska förhållandena slavliknande. Det är också anmärkningsvärt att inte lyssnar på vad jag säger. Jag säger att vi stöttar det system vi har och att man bör ställa krav när det är motiverat, och det kan det naturligtvis vara i de flesta fall. Men att lägga en massa administrativ kraft hos företagen och hos den som upphandlar att definiera exakt vad som är kollektivavtalsliknande är kanske inte det som gynnar tillväxten av jobb allra mest. Jag förstår naturligtvis att regeringens och förslag läggs fram av ren välvilja, men välvilliga politiker kan ibland vara det mest klåfingriga som finns. Det finns nämligen ett samband – hör och häpna – mellan regler som hämmar företagande och möjligheten för jobben att växa till. Ju knepigare det blir för företag att växa och skapa jobb, desto färre jobb skapas. De jobb som aldrig skapas kan ju kryddas med hur rosenskimrande villkor som helst om de aldrig växer till. Därför måste vi hitta en balans, och det är det jag försöker förespråka. Ja, vi ska ställa höga krav, men vi måste också ge företagen en chans. 127 (MP): Jag tycker att det är väldigt roligt att stå i talarstolen och tala om upphandling , för äntligen händer det något. – för min del går det tillbaka till när jag började i kommunpolitiken 2006 – har detta varit ett sorgligt eftersatt område på många sätt. Kunskapen om att det går att ställa miljömässiga och etiska krav har drunknat i en osäkerhet och i svårigheten att förstå att det faktiskt går. Lägsta pris har fått vara alltför styrande i de allra flesta fall, och jag hoppas verkligen att snart är över. Det finns goda förutsättningar för det. Det händer mycket omkring offentlig upphandling . Det kommer nya EU-direktiv, som har till syfte att ge de upphandlande myndigheterna och enheterna bättre möjligheter att använda just upphandlingen till stöd för gemensamma samhälleliga mål. Det kommer en ny färdplan för upphandling, och en ny myndighet ska vara på plats . Genom att bilda en myndighet med ansvar för upphandlingsstödet bedömer regeringen att förutsättningarna för väl fungerande upphandlingar ökar. Det är bara att hålla med. Den nya upphandlingsmyndigheten ska utgöra ett gott stöd för de upphandlande myndigheterna och enheterna i arbetet med att tillgodose angelägna miljöhänsyn och sociala hänsyn. Vi kan bara konstatera att det behövs. Den offentliga upphandlingen är bara genom sin storhet i pengar en viktig fråga. För att ha en chans att uppnå det hållbara samhälle vi alla säger oss sträva efter krävs det att de pengar vi använder, både i den offentliga förvaltningen och på andra områden, satsas på rätt saker, alltså sådant som är hållbart ekologiskt, socialt och ekonomiskt. När det gäller upphandling har det tredje, det ekonomiska, dominerat . Det är därför skönt att regeringen nu tar krafttag för att förenkla, förtydliga och sprida kunskap om även de andra delarna. Det är ju det som det mesta handlar om. Det finns flera delar som behöver tydliggöras och förenklas. Frågor om miljö, etik och sociala aspekter kan med fördel vägas in. Det kan också sådant som att det ska vara mat producerad med krav på svensk djurskyddslagstiftning och hur upphandling kan bidra till ökad jämställdhet. I höstbudgetpropositionen, den som föll, föreslog regeringen att den så kallade färdplanen för offentlig upphandling också följs upp av en mer omfattande nationell strategi för offentlig upphandling där målet är att upphandlingen ska vara effektiv och rättssäker. Den ska också ta till vara konkurrensen på marknaden som innovativa lösningar främjas och miljöhänsyn och sociala hänsyn beaktas. Det är många delar, och det är därför bra att en myndighet ska ta hand om hela frågan. Det är en viktig målsättning. På så sätt bidrar den offentliga upphandlingen till en väl fungerande samhällsservice till nytta för medborgarna. ska den bidra till näringslivets utveckling. Så får vi bästa möjliga användande av skattemedlen. Att den sociala dimensionen nu får ta mer plats och att det blir bättre stöd till sociala företag är bra. För oss i utskottet är det viktigt att samhället strävar efter att åstadkomma en giftfri miljö och att de produkter som finns på marknaden inte skadar vare sig människa eller miljö. Det gäller i synnerhet produkter som finns i barns närhet. Den offentliga verksamheten har ett stort ansvar i detta arbete. Genom att öka kunskapen i kommunerna om vilka krav som kan ställas vid offentliga upphandlingar när det gäller miljö och hälsa blir det möjligt för kommunerna att upphandla giftfria produkter till sina förskolor och till andra ställen. Jag är glad att vi kan konstatera att upphandling för giftfria förskolor är viktigt för hela Alliansen. Det är något har drivit , men med den förra regeringen gick arbetet trögt. Att ha en enighet i frågan kommer självklart att ta oss så mycket längre än när vi inte var överens. Vi har ett särskilt yttrande, men det kommer jag inte att läsa upp. Jag yrkar bifall till förslaget i utskottets betänkande. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 13.) § 10 Statlig förvaltning och statistikfrågor Statlig förvaltning och statistikfrågor betänkande 2014/15:FiU25 Statlig förvaltning och statistikfrågor 128 (M): betänkande FiU25 om statlig förvaltning och statistikfrågor är ett motionsbetänkande. Jag ska inte gå in i detalj i ärendet utan försöka resonera lite kort om de två alliansgemensamma reservationerna. I det sammanhanget, herr talman, passar jag på att yrka bifall till de dessa två reservationer, 4 och 5. Reservationerna handlar om två viktiga frågor, dels om Akademiska Hus roll och uppdrag när det gäller byggnation och förvaltning av studentbostäder, dels om lokalisering av myndigheters verksamhet och kontorsfaciliteter. Varför är dessa två frågor så viktiga? Vi är alla överens om att det råder brist på bostäder i områden. Det beror på att tillväxten och således jobben oftast finns där. Det är så att säga en tydlig underliggande trend att människor söker sig till städerna. Även om vi landsbygdsbor ibland känner en viss frustration över detta så gagnar det alla att vi kan flytta till jobb och utbildning – och att tillväxten stimuleras var den än kommer till gynnar till slut oss alla. För att ska kunna upprätthålla sin konkurrenskraft är det viktigt att det finns drivkrafter för högre utbildning och en ständig fortbildning. Högre förädlingsgrad i vår produktionsmix stärker landet i alla delar. Då gäller det förstås att företagen över huvud taget kan rekrytera personal, i den meningen att människor måste ha någonstans att bo när de flyttar till jobb. För att företagen ska kunna utvecklas måste de få tillgång till rätt kompetens, och därför är det lika viktigt att unga kan få bostad när de söker sig till en utbildning. har väl debatten kring hushållens skuldsättning inte undgått någon. Det är väl inte heller okänt att ökningsgraden i hushållens skuldsättning i huvudsak beror på ökade tillgångsvärden när det gäller just fastigheter. Således är det ett mått på hur utbuds- och efterfrågesituationen ser ut på bostadsmarknaden, och då särskilt i områden. Det är helt enkelt i del ett mått på att urbaniseringstrycket är större än utbudstillväxten på bostadsmarknaden. Det är viktigt att hanteringen av denna obalans inte enbart går ut på att försöka dämpa efterfrågan – något som i så fall riskerar att dämpa rörligheten och i förlängningen också den potentiella tillväxten i rent ekonomiska termer. Det är centralt att denna obalans också hanteras på utbudssidan, det vill säga måste vi se till att tillgången på bostäder ökar. Alliansen har många förslag på hur tillgången på bostäder kan öka. Vi har genomfört reformer för att öka uthyrning och rörlighet i befintligt fastighetsbestånd, och där går att göra ännu mer. Statlig förvaltning och statistikfrågor Vi har också en rad förslag på hur vi kan stimulera nybyggnation av bostäder. En del i detta är hur vi stimulerar och förenklar byggnation av studentbostäder.