prot · H30932 · 2015-11-24 00:00:00 — Faktum är att systemet med förhöjt belopp, som interpellationen handlar om, fungerar så att ersättningen betalas ut i förskott och redovisas sedan i en slutavräkning var sjätte månad. Kostnaden för assistansen kan slås ut över hela perioden , vilket innebär att den assistansberättigade kan ha höga kostnader en månad och låga kostnader en annan, det vill säga ha möjlighet till variation i sitt liv, på samma sätt som jag föreställer mig att statsrådet liksom jag har väldigt olika tider, vanor och sysslor sett över alla . Det är det mänskliga perspektivet. I det praktiska företagarperspektivet innebär förslaget från att om förändringen genomförs kan det bli så att enbart offentliga utförare som har hela skattekollektivet bakom sig eller de mycket stora bolag som har betydande resurser har möjlighet att verka som assistansanordnare åt personer med de allra största behoven. Det är en risk som är allvarlig utifrån användarna och deras möjligheter att välja fritt. föreslår en ändring av reglerna och tänker då kräva att kostnadsredovisningen ska ges in efter , då assistans har lämnats, och beräknas på månadens förbrukade timmar. är också i förslaget mycket tydlig med att den här förändringen kommer att innebära att den försäkrade får ett lägre timbelopp än om kostnadsredovisningen, som , hade lämnats , det vill säga – allt enligt den skrivelse som själv har lämnat in. Det är detta som gör mig väldigt orolig. Efterskottsbetalning för den lilla grupp som har förhöjt belopp kan inte genomföras utan en förordningsändring, enligt . Tycker inte statsrådet då att det är rimligt att avvakta med att införa efterskottsbetalning för just denna lilla grupp? Det gäller faktiskt de assistansberättigade som har de allra största behoven. Det förhöjda beloppet innebär en exakt återredovisning – jag har sett blanketterna – av varenda krona som har använts i assistansen. I väntan på ett bättre system för hur resurserna för personlig assistans fördelas behöver de här personerna skyddas från ytterligare besparingar utöver dem som redan ligger. Detta är allvarligt, och jag vädjar verkligen till statsrådet att fundera en gång till på om man inte ska undanta denna lilla grupp. 56 Statsrådet (S): Jag känner till gruppen och de stora behoven mycket väl. Det är bland annat föreningen som har debatterat frågan. Jag har deltagit i seminarier och träffat dem, och de har också kommit med skrivelser i den här frågan, och jag förstår deras situation. Jag tycker att man måste kunna prata om ekonomi i samband med den här frågan, när verkligheten ser ut som den gör. Jag tycker att det är oansvarigt att inte göra det. Jag vet att många tycker att det är svårt att ta upp frågan, eftersom man ibland blir misstänkliggjord, vilket jag inte tycker har hänt i den här debatten, för den är mycket seriös. Men jag tycker att det är angeläget att hålla reda på hur pengarna används och – igen – se till att de faktiskt kommer de grupper till godo som vi diskuterar. tar egna beslut och gör analyser som jag inte ska lägga mig i. De menar att det är rimligt att man jämställer den här reformen med andra system där man betalar i efterskott. Sedan är det regeringen som måste göra den ändring som vi har talat om. Som jag sa är jag angelägen om individuella behov, för det är vad lagstiftningen är till för, men också om hållbarhet och legitimitet över huvud taget för den här reformen. Jag känner att det är svårt att åse den här utvecklingen utan att ställa de här frågorna och försöka vidta åtgärder så att man bromsar en utveckling som kanske riskerar hela systemet . Jag har en dialog med bland annat JAG. Jag hade senast möte med representanter för funktionshindersrörelsen och diskuterade. Jag tycker att de har mycket kloka inlägg som handlar om helheten. Men jag delar uppfattningen att man ska se individer. Jag tror att jag har redogjort för hur jag ser på det hela. 57 (L): Tack, återigen, statsrådet! Jag håller med helt: Vi måste självklart klara av att tala om ekonomi. Men vi måste tala om mer, inte bara om ekonomi, för det är då det blir farligt. Förordningsändringarna är regeringens beslut, och finns möjligheten att göra undantag även i det. Jag har funderat på ett räkneexempel. Om vi antar att det förhöjda beloppet i snitt är och person – det borde ligga där någonstans – och tar det gånger snittantalet timmar per assistansberättigad och år, som är ungefär 6 500, och sedan naturligtvis gånger antalet assistansberättigade som har förhöjt belopp, som är 1 500, då får vi 147 miljoner. Det är naturligtvis mycket pengar. Men i det här sammanhanget är 147 miljoner – om min matte från skolan räcker till – ungefär av de 28–30 miljarder som är den ungefärliga årliga kostnaden för assistansersättningen. Det är som garanterat går till personlig assistans för dem med de allra största behoven. Jag kan bara återigen vädja: Om regeringen ska spara, omfördela och minska utgifter borde regeringen leta efter andra pengar än de som går till de mest behövande. 58 Statsrådet (S): Jag tackar för denna dialog. I din artikel, som jag har läst väl som du hör, föreslår du också ett möte med politiska partier om denna fråga. Jag förutser att vi inför och under översynen av LSS ska ha ett bra samarbete och en bra dialog med representanter för partier. Inte minst Liberalerna har varit drivande i denna reform. Jag fortsätter gärna detta samtal och tackar för denna debatt. Överläggningen var härmed avslutad. § 14 Svar på interpellation 2015/16:140 om högre kvalitet i 59 Statsrådet (S): har frågat mig vilka planer jag har för att förbättra äldreomsorgen i vårt land. Han har också frågat hur jag möter den demografiska utvecklingen där vi blir allt fler äldre och där allt fler lever . Att andelen äldre i befolkningen ökar är väl känt och framställs ibland som ett problem för välfärdens finansiering. Att vi lever är inte ett problem; det är en glädjande utveckling. Men som andelen äldre ökar blir andelen som ska stå för välfärdens finansiering mindre. Det ställer krav på välfärdens organisering och prioriteringar. Vården och omsorgen om äldre kvinnor och män utgör en central del av välfärdspolitiken och berör många människor. Det är grundläggande att kvinnor och män med behov av omsorg ska ha tillgång till en rättvis, likvärdig och jämlik omsorg oavsett var i landet de bor. God kvalitet, kompetens, likabehandling och rättssäkerhet ska prägla det stöd som erbjuds den enskilde. Regeringens äldrepolitik syftar till att dessa åtaganden följs och att det får genomslagskraft i lagstiftning och andra offentliga åtaganden. Satsningar har gjorts, och regeringen avser att göra satsningar inom en rad områden för äldre kvinnor och män. Regeringen vill utveckla nya mål och en ny inriktning för äldrepolitiken. Regeringen har tillsatt en utredning om en nationell kvalitetsplan för äldreomsorgen. Syftet är att långsiktigt säkra utvecklingen av god kvalitet i den framtida äldreomsorgen. Äldre kvinnor och män i behov av omsorg ska kunna lita på att den är av god kvalitet och att det finns tillräckligt med personal med lämplig utbildning och erfarenhet för att utföra den. Bemanning är en central faktor som påverkar kvaliteten. I budgeten avsätter regeringen –2018 för en ökad bemanning inom äldreomsorgen. En viktig faktor för god kvalitet i äldreomsorgen, men även för goda arbetsvillkor, är personalens möjlighet till kompetensutveckling. Regeringen avser att avsätta till en kunskapssatsning för personal i verksamheter inom äldre- och funktionshindersområdet. Att det finns bra bostäder för äldre är en viktig fråga för att klara den demografiska utvecklingen. En plats i särskilt boende är central för den som behöver en sådan. Men det behöver även finnas ändamålsenliga bostäder på den ordinarie bostadsmarknaden för att säkerställa äldre personers olika behov. Regeringen avser därför att införa ett nytt investeringsstöd. Stödet ska stimulera ombyggnation och nybyggnation av särskilt boende samt bostäder på den ordinarie bostadsmarknaden som riktar sig till personer . Demenssjukdomar har omfattande konsekvenser för den som drabbas, för närstående och för hela samhället. Det behövs samordning och ett strukturerat utvecklingsarbete mellan alla aktörer. Regeringen avser att avsätta medel för ett kartläggningsarbete som underlag för att bygga upp ett långsiktigt, målinriktat och koordinerat arbete på demensområdet. Fallolyckor är den olyckstyp som leder till flest dödsfall och flest antal inläggningar på sjukhus. Samhällskostnaderna för fallolyckor uppgick till . Kunskaper om hur fallskador bland äldre kan förebyggas eller minskas behöver få bättre spridning. Regeringen avser att avsätta medel för fallskadeförebyggande arbete. Avslutningsvis vill jag säga att arbetet med framtidens äldreomsorg måste ske i nära samspel med dem som berörs – de äldre själva, anhöriga, personal och beslutsfattare. Jag har därför besökt och kommer att besöka kommuner och . Syftet med besöken är att föra en dialog kring regeringens äldrepolitik, lyssna och få synpunkter för att på så sätt få en bild av situationen i äldreomsorgen. De besök jag har gjort har varit mycket givande och inspirerande. Det finns ett stort engagemang och kunnande som ger mig viktig kunskap att ha med i det fortsatta arbetet. 60 (M): Jag börjar med att tacka för svaret. Jag behöver nog inte upprepa att denna fråga är mycket viktig för att servicen för de äldre ska fungera bra. Det gör den också på många platser i vårt land. Vi människor fungerar ofta så att vi inspireras betydligt mer av positiva exempel för att vi ska förändra beteenden än av att någon påpekar att vi gör fel eller att vi har dålig kvalitet. I det senare fallet går vi ofta i försvarsställning, och så händer ingenting. Därför kan man faktiskt se några gemensamma nämnare i de kommuner där det fungerar bra. Det är oftast en duktig ledning som har en tydlig vision för verksamheten. Man försöker oftast ha en utbildad och kompetent personal som också får en adekvat vidareutbildning. Det finns också en valfrihet för de äldre och deras anhöriga. De kan välja vad de vill ha, eller, som kanske är ännu viktigare, välja bort dålig kvalitet – det som exempelvis LOV erbjuder. Denna valfrihet kan handla om att välja mellan kommunala och enskilda vårdföretag eller enbart verksamhet. Jag tycker att det är viktigt att fler kommuner tar del av dessa erfarenheter för att kvaliteten ska bli bättre. kommer jag nämligen till det riktigt tråkiga i det hela, nämligen att det tyvärr finns en rad kommuner i vårt land som inte kommer upp i godtagbar kvalitet. Det finns brister på flera områden. De äldre har inget eller litet inflytande över vården eller omsorgen. De har inga valfrihetsalternativ när det gäller maten. Man har outbildad personal. kan personalen, enligt talesättet, komma in från gatan. Man följer inte upp brister som kommer fram. Man följer inte upp läkemedelsförteckningar eller behandlingar för att uppnå bästa kvalitet. Därför är det med sorg som jag konstaterar att den äldreutredning som tillsattes av den förra regeringen lades ned . Jag vet att det kom en ny . Min fråga till statsrådet är därför: Vad avser regeringen att göra för att sprida kunskap om goda exempel på hur omsorgen fungerar i en del kommuner till andra kommuner där omsorgen fungerar mindre väl? Om en kommun missköter omsorgen – exempelvis i , enligt , eller en 94-åring som råkade illa ut i och som vägrades plats på ett särskilt boende för att kommunen skulle spara pengar – hur ska vi då göra för att detta inte ska gå obemärkt förbi? , men inte minst: Jag brukar arbeta med bland annat pensionsfrågorna, och jag kan konstatera att vi nu har en mycket stor 40-talsgeneration framför oss som börjar komma upp . Då börjar krämporna bli tydliga. Så blir det för oss alla när vi kommer . Vilka planer har regeringen för att möta dessa frågor? Är det den utredning som sjösattes som ska ge svar på dessa frågor? 61 (M): Jag tackar ministern och för en väldigt viktig debatt om framtidens äldreomsorg, eller om den vi faktiskt har och hur den ska se ut framåt. Jag skulle vilja uppehålla mig vid en del i svaret från ministern. Det gäller den sista biten, där ministern sa: ”Avslutningsvis vill jag säga att arbetet om framtidens äldreomsorg måste ske i nära samspel med dem som berörs – de äldre själva, anhöriga, personal och beslutsfattare.” Det är ju alldeles utmärkt, men när man har den ambitionen måste man också tänka på politiken som en helhet. För min del ser jag det som att tala med kluven tunga. När man rullar tillbaka och inskränker till exempel RUT-reformen är det nämligen inte att lyssna på brukare, det vill säga de äldre själva, eller på de främst kvinnor som har startat RUT-företagen. Om man ska ha detta som ambition handlar det om att utgå från individens behov och att ha individen i fokus. Det handlar också om att kunna hitta lösningar för var och en av våra äldre. Därför har jag en fråga jag skulle vilja ställa direkt till ministern. Vill ministern att äldreomsorg ska bedrivas av andra aktörer än kommunerna? Jag skulle vilja ha ett väldigt enkelt ja eller nej på den frågan. Vi stod i talarstolarna, ministern och jag, i samma sorts debatt för ungefär sedan. Utanför det här huset är detta nämligen en viktig fråga, och eftersom ministern är ute mycket och besöker olika verksamheter finns det en oro bland de äldre för vad som kommer att hända framöver. Andelen äldre ökar, och vi blir fler i . Vi är ett land som växer mycket, och då måste också välfärdens resurser räcka till. Vid den debatten talade vi bland annat om trygghetsboenden. Det är också någonting jag tänkte på när jag hörde det ministern sa om att alla dessa utmaningar ställer krav på välfärdens organisering och prioriteringar. Trygghetsboendereformen, som Alliansen genomförde och som satte fart på trygghetsboenden i , gjorde att de som har hemtjänst – de som ännu inte är så skröpliga och dåliga att de måste bo i ett särskilt boende – kunde flytta från villan till ett trygghetsboende där det finns andra äldre. Det finns också vissa aktiviteter och krav på att det ska finnas minst en person som håller samman aktiviteter och trygghetsboendet. Sedan tar regeringen bort pengarna för specifikt trygghetsboenden. Men om fler som har hemtjänst kan bo tillsammans måste det ju ge en effektivitet och besparing, för ägnar väldigt mycket tid åt att sitta i bilar och åka runt. Jag ser alltså trygghetsboenden som en mycket större sak än ett nytt sätt för äldre att bo på, utifrån precis det ministern säger om att det ställs krav på välfärdens organisering och prioriteringar. Det är därför också min fråga. Även om man gör satsningar på bostäder, vilket ministern säger i svaret och vilket jag vet utifrån budgeten, är det just det här med trygghetsboenden som har gått i stå där ute. Vi började se framför allt ute på landsbygden, i mindre kommuner, att det tog fart. Man vågade bygga trygghetsboenden. Det är ett väldigt bra mellanled mellan den egna villan eller lägenheten och ett särskilt boende. Det är alltså några konkreta frågor jag gärna vill att ministern svarar på. Kammaren beslutade på förslag av andre vice talmannen att ajournera förhandlingarna till . § 14 (forts.) Svar på interpellation 2015/16:140 om högre kvalitet i 62 Statsrådet (S): Tack, och ! Jag hoppas att jag gör debatten rättvisa nu – jag försöker komma ihåg var vi avbröt detta viktiga samtal. Under debatten och kanske också under pausen har flyktingmottagandet diskuterats. Regeringen har lagt fram ett antal förslag om ett andrum, om begränsningar av flyktingmottagandet. Det är med tungt hjärta som vi gör det, men vi tror att det är ansvarsfullt i det här läget. Varför säger jag det i förhållande till den här debatten? Jo, apropå de frågor som vi debatterar – kvalitet i äldreomsorgen, personalförsörjning och stabilitet – tror jag att det är viktigt att vi satsar på ett bra sätt på alla som finns i så att vi har ett ordentligt arbetskraftsdeltagande för kvinnor och män och även tar vara på personer, både kvinnor och män, som vill förvärvsarbeta i äldreomsorgen. Där kommer ett ansvarsfullt flyktingmottagande och integration in. Det är någonting som jag tror är viktigt för ett land som och även en stor tillgång för oss. ställde frågor om vad som ska fixa äldreomsorgen och hur vi ser på det. Vi tycker förstås att de satsningar som vi har på bemanning i äldreomsorgen, medel för att stimulera investeringar i äldreboenden och medel till kompetensutveckling är en grund för en bra äldreomsorg . Det är en rejäl satsning . Det har satsats så mycket statliga medel på bemanning i äldreomsorgen som vi satsar . Uppenbarligen är den satsningen välkommen. Ett sätt att mäta det är att se på årets utbetalningar av medel. Medlen har gått ut på ett bra sätt, det vill säga att det fanns en stor efterfrågan. Jag tror att det är en mätare på att det här var en efterfrågad reform. Den utredning som vi har tillsatt och som nämnde tar sig an ett antal framtidsfrågor. I den grund som vi lägger , där också många av de frågor som Alliansen brukar peka på i sina förslag tas om hand, satsar vi på bemanning. Vi satsar 2 miljarder på det. Den grunden lägger vi tillsammans med fokus för den här utredningen, som är högre kvalitet och ökad effektivitet i äldreomsorgen, bättre förebyggande och rehabiliterande insatser där de äldres behov ska vara i centrum, tryggad personalförsörjning och översyn av särskilda boendeformer, som pratar om, på olika sätt. Där har vi investeringsstöd, som hon också pekade på. Vi tittar på flexiblare former för beslut om äldreomsorg och användning av välfärdsteknologi. Det är frågor som den här utredningen tar upp och som vi tror är strategiska för framtiden. tar som sagt upp satsningar på trygghetsboenden. Medlen som jag just nämnde kan helt enkelt användas till satsningar på boenden för äldre. När det gäller är det ju så att de som har fyllt fortfarande kan göra RUT-avdrag för 50 000 och person. 63 (M): Jag ska försöka kommentera och även försöka både svara på och ställa frågor om de punkter som statsrådet tog upp i sitt svar till mig. För det första kommer det att bli fler äldre. Det vet vi alla. Det är vi helt överens om. Det är en av anledningarna till att jag har ställt den här interpellationen. I det läget tycker jag att det är konstigt att man från regeringens sida inför höjningar av den särskilda löneskatten och en massa andra skatter, vilket naturligtvis kommer att sänka arbetskraftsutbudet av äldre. Det blir mindre lönsamt att jobba vidare och så vidare. Är det någonting vi kan vara överens om att vi behöver är det fler arbetade timmar, inte minst av just de äldre, om vi ska klara den här ekvationen. För det andra är vården av äldre en grundläggande och central del av välfärdspolitiken. Där är vi helt överens. Jag noterar att ni använder ord som rättvis, likvärdig och jämlik. Jag håller med om alla de orden. Däremot tycker jag att det fattas något, vilket jag har nämnt på något ställe: hög kvalitet. Kvalitetsfrågan är oerhört viktig. Det är även äldres möjlighet att påverka. Det fattas helt och hållet. Just valfriheten är oerhört viktig – att de vårdbehövande och deras anhöriga får lov att välja det ena eller det andra. Det finns inget om äldres inflytande i svaret. Regeringen verkar nedprioritera just valfriheten. När det gäller ny inriktning för äldrepolitiken tycker jag fortfarande – vi har till och med interpellerat om det tidigare – att det var fel att lägga ned . Kommer det över huvud taget att implementeras något ? Jag ställde frågan eftersom det tillsattes en ny utredning som tydligen ska ge svar till 2017 om jag inte är helt felunderrättad. Innan detta kan omvandlas till en proposition vet ju alla att det brukar ta . Hela den här mandatperioden hinner alltså gå innan det blir verkstad av det hela. Det saknas också viktiga aspekter: måltider i omsorgen och ökad valfrihet, som jag nämnde tidigare. När det gäller bemanningen håller jag med om att den är viktig. Men det handlar inte bara om ny personal. Om ny personal inte är utbildad och kompetent eller ska arbeta i en organisation, en struktur, som inte fungerar från början kommer inte kvaliteten att öka. Äldre tycker att det är särskilt viktigt att träffa samma personal som man känner sig trygg med och litar på – något som regeringens personalsatsning inte kommer att lösa. Jag tycker att regeringen sätter kvantitet före kvalitet. Jag vet att det finns ett förslag när det gäller kompetensutvecklingen, men i förslaget är den ettårig. Om man verkligen menade någonting med detta skulle den vara kontinuerlig, år . Då hade jag inte ställt den andra frågan. Investeringsstödet till trygghetsboenden har regeringen avskaffat. Det var ett dåligt beslut. råder det brist på platser på särskilda boenden i hälften av landets kommuner – hälften! Svårt sjuka äldre tvingas bo kvar hemma hos anhöriga mot sin vilja. Stödet är på 150 miljoner 2016 och 400 miljoner till 2018. Att sköra äldre tvingas bo hemma är dessutom anmärkningsvärt då alla med omsorgsbehov som inte kan tillgodoses i det egna hemmet har rätt till särskilt boende enligt socialtjänstlagen. Vad ska regeringen göra för att lagen ska uppfyllas? 64 (M): Jag vill gärna fokusera på ordet rättvis, som ministern och regeringen ofta talar om. Vad betyder det för regeringen? Jag frågar eftersom medlen som kommer att tillföras, som finns i budgeten från regeringen, är avsedda att bli en förstärkning inom äldreomsorgen. När jag tidigare i denna kammare ställde frågan till ministern hur de skulle fördelas fick jag svaret att varje kommun i egenskap av huvudman får bestämma hur dessa medel ska fördelas i kommunen. Frågan är om det är rättvist att den äldre som bor i ett privat drivet boende, ett alternativt drivet boende, kanske går miste om förstärkningspengarna därför att man från politiskt håll i den kommunen anser att det bara är de kommunalt drivna boendena som ska få förstärkningen avseende kvaliteten. Det är väldigt bra att pengarna tillförs, absolut, men det finns en diskrepans mellan det som regeringen säger, att det är viktigt att medlen fördelas rättvist, och att det är upp till kommunerna hur de gör. Jag värnar absolut det kommunala självstyret – jag står alltid på barrikaderna för det – men det finns en uppenbar risk att pengarna inte kommer varje pensionär till godo som behöver dem. Jag vill därför fråga ministern: Hur ser ministern på det? Är det inte stor risk att det finns pensionärer i som inte kommer att få del av förstärkningsmedlen? Likvärdigt är också ett ord som regeringen ofta använder. Vad betyder det? Det kanske betyder att det bara är de kommunala boendena som ska vara likvärdiga över landet. Eller hur ser det ut? Den äldre som bor i ett alternativt drivet boende har också betalat skatt under sin aktiva tid. Rättvist och likvärdigt är ord som jag skulle vilja att ministern kommenterade. 65 Statsrådet (S): Jag uppskattar den här debatten och andra som vi har haft, för jag vet att de drivs av ett äkta engagemang i de äldres liv. blir jag lite förbryllad. Regeringen anslår nämligen dubbelt så mycket till äldreomsorgsområdet som , och för mig går det inte riktigt ihop. Det här är en stor satsning på bemanning i äldreomsorgen, den största . Vi vet att med mer tid och med mer personal kan man tillgodose viktiga behov som tas upp här, till exempel lugn och ro runt måltider, att kunna sitta ned, ha tid och känna lust att äta. Det är en hälsofråga och kan till och med vara en överlevnadsfråga. Det blir mer tid för att förebygga fall, mer tid för att över huvud taget skapa livskvalitet. Dessutom blir det bättre villkor för personalen. Det är viktigt för personalen, och det är viktigt för de äldre. Det är också viktigt för att det ska bli ett yrke man vill satsa på . anslår ungefär hälften så mycket till äldreomsorgsområdet. För mig går det inte riktigt ihop. När det gäller utredningen ska de äldres behov stå i centrum. Utredningen heter En utredning om kvalitet, och det är fokus för utredningen både nu och . Jag har ingenting emot valfrihet.