prot · H30946 · 2015-12-15 00:00:00 — Jag skulle ändå vilja höra från vilken analys man har gjort av att de här vapnen inte kan hamna i fel händer med tanke på att det är milisgrupper vi pratar om och de faktiskt också slåss inbördes . Det har ju varit en del konflikter internt hos kurderna. 169 (L) replik: Det äger sin riktighet att när , oavsett situation, har valt att exportera vapen till andra länder i världen har det tämligen frekvent hänt att de har kommit på avvägar. Det finns naturligtvis stora risker även i det här fallet. Fortsatt svenskt deltagande i den militära utbildnings-insatsen i norra Vi betonar i den här motionen att när man överlämnar militär utrustning, såväl krigsmateriel för strid som sådan för icke strid, ska det ske under överinseende av svensk personal för att, om möjligt, minska risken att vapnen hamnar på fel ställen. säger att när det handlar om icke reguljära arméer blir riskerna större. Tyvärr får man nog säga att just i det här området och i den här konflikten har även reguljära, statliga militära förband visat sig mycket snabbt kunna bli avväpnade, bland anat av Daish. Det finns inga garantier i de här sammanhangen. Det bästa man kan göra är att vidta alla de åtgärder som man kan för att motverka att vapnen sprids till fel händer. Till syvende och sist, fru talman, är det nog ändå så att politik är det möjligas konst. I det läge som råder med de fasligheter som Daish gör sig skyldigt till handlar det om att välja det kanske minst onda av flera onda ting. Jag förstår att och tänker i ungefär samma banor som vi. Men mitt svar får bli att av onda ting måste vi välja det minst onda. Och Liberalerna uppfattar det som att det just nu handlar om att förse dem som utför den mest effektiva kampen mot Daish på marken med vapen och utrustning. 170 (SD): och har beskrivit historien på ett bra sätt här. Det visar hur lätt det är att det inte blir riktigt som man har tänkt sig. Man gick in i , och resultatet av det ser vi . IS har etableringar där . Vi kan även se det i del två, så att säga. Där går man in igen. Vad blir verkan av det hela? Man var på väg in i . Där kom in. Och tvingas man samarbeta. Hur det ska sluta är det ingen av oss som vet. Men jag tror definitivt inte att det kommer att bli sämre än i eller i . Vi stöder uppfattningen att vi ska stödja de kurdiska peshmergastyrkorna. Liberalerna och andra här har alla haft kloka synpunkter om detta. Vi skiljer oss lite åt på materielsidan. Men vi är eniga om det här. Jag tänker inte försöka hitta några skiljaktigheter. Det är bra att vi kan enas om det här. När det gäller utbildningen är faran för att soldaterna ska råka i strid uppenbar, eftersom de ska vara rådgivare, även långt fram. Det innebär att de mycket väl kan hamna i strid och ska därför vara väl förberedda för detta. Det tror jag att de svenska männen och kvinnorna är. Men vi ska vara fullständigt på det klara med att det är ett oerhört farligt arbete. Förhoppningsvis kommer vi inte att drabbas av några allvarliga olyckor eller dödsfall. Det hoppas vi allihop. IS är något speciellt för oss alla. Det är en slaktarorganisation. De korsfäster barn. Vi har hört allt beskrivas här. senast har vi fått uppgifter om att de ger sig på barn med Downs syndrom, vilket säkert stämmer. Det finns inga begränsningar. Det är en riktig terrororganisation som ska utplånas, förintas. Så är det. Jag kan inte låta bli att göra en liten reflektion om IS i . IS finns i . Det vet vi alla. Vi vet också att det var en ren tillfällighet att man fick tag i två av dem. Man hittade ett usb-minne – om den uppgiften nu stämmer. Om de inte hade filmat det hela själva hade de inte blivit dömda. Utan att fördjupa mig i det borde vi försöka hitta en enad front för hur vi ska göra även med detta. Enligt analyser befinner sig kanske upp till 1 500 krigsförbrytare i . Fortsatt svenskt deltagande i den militära utbildnings-insatsen i norra I fråga om att stödja kampen mot IS kan vi inte längre tillåta att man hänger ut flaggor med IS-symbolen i , eller hur? Låt oss titta på det här gemensamt och enas om vad vi ska göra. Jag vet att det snart kommer att komma en del förslag. Men det kan inte vara fel att bredda underlaget så att vi också kan vara med. Här har vi en gemensam uppfattning i allt väsentligt. Vi tycker att kostnaden för det här ska tas utanför Försvarsmaktens budget. Någon frågade om långsiktighet. Här får det bli långsiktigt. Det går inte att säga att vi ska ha det . Vi kan inte stå här igen och säga att detta ska avbrytas. Så länge den organisationen verkar ska vi också göra det. Jag tycker också att vi ska diskutera med vilka fordon och vilken hjälp – kanske UAV – vi kan underlätta för styrkorna, om vi får en bättre bild av vad de saknar. Vi har sagt att det ska finnas en försiktighet när det gäller vapenleveranser. Vi tycker att vi bör öka de humanitära insatserna, vilket vi har motionerat om. Det är väl ingen som säger emot det egentligen. Vi vill också att man ska försöka verka för autonomi för de kristna, på . Det är oerhört svårt i detta läge, men icke förty kan man verka för den. Jag tycker som sagt att allt väsentligt är sagt. Och jag gläds åt att vi är enade i den här uppgiften, i kampen mot IS. 171 (S): Jag vill börja med att yrka bifall till förslaget i betänkandet. Det är oerhört viktigt att vi fortsätter stödja och det irakiska folket. Många av oss har följt de uppslitande och mångåriga humanitära utmaningarna i i modern tid. Det handlar om det mångåriga och brutala förtrycket under diktatorn , som kom att utmanas av framför allt och . De ansåg att hans skräckvälde utgjorde en fara också utanför landets gränser. Vi minns också svensken , som fick FN:s mandat att försöka finna de påstådda massförstörelsevapnen. De skulle aldrig komma att upptäckas och fanns inte heller. Ändå tror jag inte att det är många som vill ha tillbaka diktatorn . inleddes med koalitionen Operation Iraqi Freedom . Kriget förklarades officiellt avslutat . befann jag mig på torget i , precis intill . Jag hade åkt genom öknen, efter stridsvagnarna, från till , på uppdrag för . När nyheten att kriget skulle vara över nådde oss kunde vi knappt tro vad vi hörde. Skottlossning hördes i alla väderstreck, och emellanåt hördes större bombexplosioner. Som så ofta dränktes rapporteringen om den humanitära situationen i landet av rapporteringen om de militära framgångarna eller bakslagen. Fortsatt svenskt deltagande i den militära utbildnings-insatsen i norra Jag besökte under dessa för befolkningen så plågsamma dagar, som krig alltid utgör, barnhem och familjer som levde under svårast tänkbara omständigheter. Jag reste genom sönderslagen infrastruktur och såg hur plundring och laglöshet spreds i kaoset i krigets dammvirvel. Trots att officiellt förklarades avslutat pågick det i praktiken med olika grader av intensitet ända , då de sista stridande soldaterna lämnade . fortsatte människor att lämna i stora mängder. Kanske kan det vara värt att minnas att den dåvarande borgmästaren i , , fick åka till för att vittna i kongressen. Jag vill minnas att han sa: Hur kan det komma sig att min stad, , tar emot fler flyktingar än hela ? har en ny utveckling eskalerat i detta av diktatur och krig härjade land. I spillrorna av diktatur och senare krig uppstod svaga institutioner, korruption, humanitär nöd, svaga rättsvårdande instanser, politiska slitningar och stor politisk misstro hos folket. Detta har exploaterats och utnyttjats av separatistiska grupper och terroristorganisationer som bland annat Daish, eller Isil om man så vill. och ser vi hur förföljelsen tar sig närmast ofattbara proportioner. Vi ser våldet och övergreppen på människor som yazidier, kaldéer, kristna, syrianer, judar men också övergreppen på det stora flertalet muslimer som flyr från denna terroristorganisation. De anser att deras extrema tolkning av sin trosinriktning ger dem rätt att begå vilka övergrepp som helst på andra människor. Jag har här i vårt eget land träffat många människor som har flytt från kriget. Jag tror att det är svårt att prata om massinvandring när man har sett vad människorna flyr ifrån och när man möter människor som har blivit utsatta för dessa enorma övergrepp. När det gäller det betänkande som vi diskuterar känns det självklart och ansvarsfullt att bör fortsätta med sin insats att utbilda och rusta människor med kunskap för att de ska kunna bekämpa Daish. Men bör vara noggrant och klokt i sina vägval av hur och i vilken omfattning som bör bidra i . när det har gjorts en utvärdering av insatsen i är det viktigt att vi även där går tillbaka och reflekterar över om vi gjorde rätt eller fel. Vi får inte vara rädda för att göra de stora reflektionerna. I vissa sammanhang kan det vara rätt att vi, som i , fortsätter att vara en humanitär stormakt och göra ännu mer på det området. På andra håll kan det vara rätt med mer militära insatser. Vad vi lärde oss i var att vi till en början gick in med alldeles för lite insatser. Det var en alldeles för liten insats för att vi skulle kunna få en bra uteffekt. Det var också någonting som vi måste reflektera över. När vi väl går in i ett land kanske vi måste fundera på i vilken storlek och att vi också ska ha uthållighet. Krig tar inte slut för att vårt budgetår tar slut eller för att vår planering utifrån ett svenskt perspektiv tar slut. Vi måste ha den uthålligheten. Det är bland annat därför som det är rätt att vi nu när vi har gett oss in i och måste ha förmåga att hålla ihop, vara långsiktiga och inte vika av från vägen. Däremot kan man reflektera tillbaka och se vilka lärdomar som vi har dragit av de insatser som vi har gjort. Jag vill avsluta med att säga att det här har folkrättsligt stöd. Vi har fått en inbjudan av . Den insats som vi gör där är efterfrågad. Jag tycker att vi kan vara stolta över de insatser som vi gör och som vi fortsatt kommer att göra i . 172 (MP): Fortsatt svenskt deltagande i den militära utbildnings-insatsen i norra Få frågor var så centrala för mig när det gällde varför jag blev politiskt engagerad som motståndet mot den amerikanska invasionen av . Den stora demonstration som ägde rum i var min första stora demonstration. Den typen av frågor om fred och konflikt har funnits med mig genom hela mitt politiska engagemang. För mig är just det i verkligen ett av de stora tecknen på svårigheter med att göra den typen av ingripanden. Föga hade jag då trott när jag gick med i demonstration att jag , 2015, skulle stå här i talarstol och delta i arbetet med att försöka att städa upp efter det monumentala misslyckande som den invasionen var. Likväl står jag bakom denna insats, för jag tror att den är väl avvägd och har ett gott syfte. Utvecklingen i fortsätter att vara mycket allvarlig. De politiska, militära och humanitära utmaningarna är stora. Även om det görs begränsade framsteg här och där i delar av regionen kvarstår fortfarande flertalet av de politiska grundutmaningar som var skälet till att man har det läget som man har . Det bäddade för maktövertagande av nära en tredjedel av landets territorium. av 2015 har omkring 10 000 människor förlorat livet. Rapporter vittnar om fortsatt brutalitet från . De grova, systematiska övergreppen mot mänskliga rättigheter och kränkningarna av internationell humanitär rätt är omfattande. Liksom tidigare är det främst etniska och religiösa minoriteter som drabbas. En av de drabbade, , mötte jag på Lesbos då han flydde från . Han hade arbetat som tolk åt den amerikanska armén. Men han och hans familj fick motta dödshot på grund av samröret med amerikanska armén. befinner han sig i och söker asyl här i . Kommissionens militära plan för syftar till att hindra framryckningar genom att utbilda och träna försvarsstyrkor i . Den militära planen utgör en del i en bredare strategi där det finns andra instrument som diplomati och humanitära åtgärder. Även om det krävs militära insatser för det akuta läget nu är det omöjligt att lösa den nuvarande situationen med enbart militära medel. Det krävs bredare insatser än så. Utbildningsinsatsen i norra koordineras av en stab som är placerad i . Den syftar till att ge rådgivning till och träna de irakiska försvarsstyrkorna i bland annat vapenhantering, sjukvård, försvarsstrid, strid i bebyggelse samt detektering av improviserade sprängladdningar. Utbildningen och rådgivningen har tagits mycket väl emot av de förband som stöder i norra . Utöver de tidigare nämnda insatserna har även bidragit med utbildning inom sjukvård, folkrätt och mänskliga rättigheter som en integrerad del av planeringen och genomförandet av insatsen. Fortsatt svenskt deltagande i den militära utbildnings-insatsen i norra Bidraget föreslås fortsatt uppgå till 35 personer på plats i norra . Givet koalitionens lösa sammansättning och det föränderliga läget på marken i kan det svenska bidraget komma att behöva anpassas . Utgångspunkten är att det svenska bidragets kompetens ska nyttjas på bästa sätt utifrån de behov som finns hos de irakiska säkerhetsstyrkorna och i relation till andra internationella utbildningsbidrag. Det svenska styrkebidraget kommer fortsatt att stå under svensk nationell ledning och under svensk kontroll. Sammantaget visar regeringens förslag att förlänga denna insats på ett starkt engagemang för fred, säkerhet och mänskliga rättigheter. kan inte passivt stå vid sidan av och blott betrakta denna mänskliga katastrof. De människor som tvingas att fly från sina hem och som utsätts för övergrepp och terror kan inte lämnas därhän. De förtjänar hjälp från omvärlden och måste, precis som vi här i , ges möjlighet att leva i trygghet, fred och stabilitet. Situationen i är oerhört allvarlig, och världen kan inte ignorera den katastrof som pågår. Därför är det viktigt att agerar, främst genom politiska och humanitära insatser, men också genom att förlänga denna insats för att värna utsatta människors liv och säkerhet. Därför yrkar jag bifall till förslagen i propositionen. 173 (L) replik: Egentligen skulle jag naturligtvis inte ha begärt replik. Väldigt mycket av det som säger är sådant som jag kan skriva under på. Men det gäller mer inledningen när berättade om sina tidigare politiska upplevelser och den stora demonstrationen mot the coalition of the willing i . kallar detta för ett monumentalt misslyckande. När man säger så, fru talman, tror jag att man måste försöka tänka i termer av alternativa världspolitiska utvecklingar. Den fråga jag ställer mig är hur världen hade sett ut om hade fått sitta kvar till, om han hade fått fortsätta att attackera sina grannar, som , och rikta gasattacker mot den egna befolkningen. Hur hade sett ut om talibanerna hade fått sitta till och sprida sitt inflytande i regionen? Hade det varit bättre eller sämre? Jag skulle till och med, fru talman, våga drista mig att säga att jag är osäker på om det hade varit bättre för världen om hade fått sitta kvar till med allt vad hans regim förde med sig i form av otrygghet för människor och lidande. Vid tiden för demonstrationen på mot koalitionens intåg i lånade ändå ut militär utrustning för strid till bland annat . Det gjorde vi som det satt en sakkunnig från i Försvarsdepartementet. Jag säger bara detta för att konstatera att inte alla behöver tänka på samma sätt även om vi ingår i samma partier. 174 (MP) replik: stod bakom den ursprungliga intentionen i den svenska insatsen i . Vi tyckte att det var bra att man hade en ambition att verka fredsfrämjande. Däremot hade vi en hel del synpunkter på hur insatsen kom att utvecklas och alltmer bli en del av den breda amerikanska ansträngningen i kriget mot terrorismen. Likväl stod bakom insatsen i . Fortsatt svenskt deltagande i den militära utbildnings-insatsen i norra När det gäller utesluter jag inte på något sätt att detta parallella scenario hade innefattat någon form av militär komponent eller intervention. Däremot råder det väl ganska lite tvivel om att utfallet av den väg som valde är ett monumentalt misslyckande. Sedan är det inte så att jag sitter på någon mirakellösning, att jag här och skulle kunna ställa mig och säga att det borde ha gått till exakt si och så. Men om det hade funnits en något bredare ansats än det amerikanska agerandet tror jag att utgången blivit en annan. Om de enorma summor pengar som har använts i den amerikanska invasionen – kriget, ockupationen – av i stället hade investerats i humanitära insatser och stöd till oppositionella i olika typer av demokratifrämjande åtgärder är det väl inte helt osannolikt att det hade gått att bidra till demokrati och mänskliga rättigheter i utan den storskaliga invasion och ockupation som genomförde. 175 (L) replik: Jag tycker mig ändå någonstans spåra att inte känner sig helt övertygad om att världen blev sämre än vad den annars hade varit i och med att och koalitionen ingrep i . Det var väl egentligen bara det som var syftet med mina frågor. Det handlar om att förstå att det nog är intellektuellt hederligt att skapa osäkerhet kring vilka olika scenarier som uppstår eller inte uppstår. En sak som jag också tycker är viktig att komma ihåg är att det inte bara handlar om hurdan utvecklingen blev eller hade blivit i de här länderna beroende på om det blivit en insats eller inte. 90-talet och det som gått av har så här långt varit då de insatser som gjorts till exempel i och fått vad man kan kalla allmänpreventiva effekter. Det finns naturligtvis en lång rad skurkar runt om i världen som ser vad som händer – att , och talibanerna störtas – och förstår att man inte kan tillåta sig vad som helst. Denna allmänpreventiva betydelse har givetvis också funnits. Sedan kan man också, fru talman, fundera på vilka möjligheter man har att med enkom civila insatser utveckla välfärden, tryggheten, sjukvården och skolan i ett land som styrs av talibaner, vilket var fallet i på . Var det ens möjligt att komma in med de verktygen och hjälpa det afghanska folket under detta auktoritära styre? 176 (MP) replik: Jag lever inte under några illusioner om att de tänkbara parallella scenarier som bygger på förutsättningen att inte hade gjort den intervention man gjorde skulle vara något slags grön utopi där alla håller händer och sjunger Kumbaya. Så är inte fallet. Däremot har jag svårt att tänka mig något värre scenario än det som faktiskt utspelade sig. Ledamoten är nog ganska ensam i sin bild att detta var ett av de bättre tänkbara scenarierna. Jag tror att de flesta inom den militäranalytiska sfären är tämligen överens om att detta var ett ganska stort misslyckande, inte minst hur man efter invasionen upplöste Bathpartiet och gjorde stora delar av militären arbetslös, vilket sedan kom att bli en ganska stor del av grogrunden till det vi ser just . Det gjordes många misstag under den amerikanska insatsen i . Det gäller inte bara själva interventionen som sådan, utan både hur den gjordes och hur den uppföljdes. 177 (L): Fortsatt svenskt deltagande i den militära utbildnings-insatsen i norra , när Islamiska staten gick in och tog över , blev det alldeles uppenbart för mig och väldigt många andra, om det inte varit det , att det är en absolut nödvändighet att de frontlinjer som sträcker sig hela vägen från Khanaqin i östra bort till Kobane i norra , en sträcka på , skyddas från Islamiska statens attacker. Bakom de frontlinjerna, i de kurdiskdominerade områdena, befinner sig nämligen i stort sett alla flyktingar som har rensats ut av shiamuslimska och sunnimuslimska extremister, olika etniska extremgrupper och annat under de här krigen. Där bakom trängs flyktingarna: assyrier, syrianer, kaldéer, turkmener, araber, kurder, sunniter, shiiter, shabaker, yazidier och så vidare. Det är det enkla skälet till att dessa frontlinjer måste skyddas. De små skärvor som återstår av mångfalden och mosaiken av etniska och religiösa befolkningsgrupper i , de som ännu inte har dödats, emigrerat eller tvångsassimilerats, sitter och trycker i dessa flyktingläger, fullständigt livrädda. Kurderna har försvarat dessa frontlinjer med i huvudsak lätta vapen mot Islamiska staten, som på sina ställen har attackerat med tunga vapen som man tagit från armé. Att militärt skydda dessa frontlinjer från luften genom koalitionens flygattacker är mycket viktigt. Det var det som räddade Makhmur och i förlängningen från att attackeras . Men man måste också vara beredd att ge ett större militärt stöd för att de styrkor som finns på marken ska kunna skydda dessa fronter och också skära av området runt . Varför är detta viktigt? Jo, dels för att Islamiska staten annars skulle begå ett folkmord mot de människor som har flytt, dels för att vi måste lära oss av vad som hände när Islamiska staten ryckte fram. På de platser där man kunde försvara befolkningen militärt skedde inget folkmord. På de platser där man inte kunde försvara befolkningen militärt blev människor fördrivna, halshuggna eller hängda. Där såldes flickor som slavar. Där plågades människor. Där hivar man ut homosexuella med ögonbindlar från femte våningen i hus ned på gatan. Där har man nu börjat döda barn som har Downs syndrom. Om inte detta fullständiga monstervälde kan stoppas från att breda ut sig och om vi inte kan stoppa denna ideologi och denna systematiska hjärntvätt, som pågår även i våra förorter, från att breda ut sig, då kommer den här världen att bli en betydligt farligare plats. Vi har redan sett vad som har hänt i våra länder, i , i och på andra håll. Det är klart att det är en civilisatorisk kamp att besegra Islamiska staten i , i och i . Jag noterar, fru talman, att när jag sa exakt det jag säger nu var jag alldeles ensam i det här huset. Sedan blev det helt plötsligt regeringens politik att ställa upp lite grann. har det kommit förfrågningar från och , och har det kommit FN-uppmaningar att göra mer. Och snart hoppas jag att kan ge ett större militärt stöd som också innefattar ammunition och vapen till de här styrkorna som försvarar miljoner civila, varav många är flyktingar, från detta barbariska hot mot vår civilisation som vi nu ser. Fortsatt svenskt deltagande i den militära utbildnings-insatsen i norra I detta anförande instämde (L). Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) § 15 Rovdjurspolitikens inriktning Miljö- och jordbruksutskottets betänkande 2015/16:MJU12 178 (S): Varför står vi då här ? Vad är det för mening med den här debatten? Kan det vara så att de borgerliga tänker ta några lätta poäng? kanske tycker att vargfrågan är en lämplig fråga att bredda sin politik med. Det kanske är så att nu kan man ge sig på både invandrare och vargar. Vi står nog här egentligen för att politiken, oavsett regering, har misslyckats med att skapa en tillförsikt och framtidstro på landsbygden. Skolor läggs ned, fabriker flyttar, det är dåliga vägar, tågen går inte. Vem ska vi skylla det här på? Jag tycker att det är vi politiker som ska ta ansvar för det. Rovdjuren har väldigt lite att göra med de stora utmaningar som landsbygden står inför. Men det är nog egentligen en annan fråga som vi kommer att diskutera . Politik är som tråkigast när det handlar om att skapa konflikter i syfte att vinna väljare och när det inte har något som helst syfte att ge som resultat att göra skillnad på riktigt. Som vanligt är det vargen som rör upp känslorna mest, trots att också andra rovdjur orsakar skador för enskilda och trots att samtliga rovdjur har vuxit från hotade till att ha gynnsam bevarandestatus. Det är någonting som vi ska vara väldigt stolta över. Vargen kanske är det rovdjur som har vuxit snabbast . Det kanske också är därför som vargen rör upp känslorna mest. Vad vi och den här regeringen har åstadkommit, som den borgerliga regeringen misslyckades med, är att vi fått till en jakt på varg som vi hoppas ska skapa balans mellan människors verksamhet och vår vilja att bevara den biologiska mångfalden även när det gäller rovdjuren – även för framtida generationer. Människor och varg ska kunna leva tillsammans i samma land. Det är därför viktigt att vi gör allt på alla plan för att det ska fungera så bra som möjligt.