prot · H30943 · 2015-12-10 00:00:00 — Det finns också en brist i Arbetsförmedlingens funktionssätt som vi har påtalat från . Vi skulle gärna se att man testar ett förslag som man haft i och andra länder, men det är en långsiktig förändring. I det arbete som pågår inom Arbetsförmedlingen handlar det mycket om en omdaning där man inom de ramar och strukturer som finns försöker förbättra verksamheten. Vi i kan ställa oss bakom den delen, för det är oerhört viktigt att den modell vi har fungerar väl till dess att man eventuellt prövar en annan. Det har återigen kommit en mätning som visar ett väldigt lågt förtroende för myndigheten och hur den fungerar. När man frågar dem som fått nytt jobb under föregående år är det bara var tjugonde som uppger att de har fått stöd och hjälp via Arbetsförmedlingen. Om man tittar på hur många som har fått anvisning till jobb ser man att inte ens hälften av dem som finns inom Arbetsförmedlingens hägn har fått det. Detta drabbar de svagaste på arbetsmarknaden allra mest – de som inte har kontakter eller nätverk över huvud taget. Jag har därför en fråga till arbetsmarknadsministern. Den utredning som lades ned och som hade till uppgift och syfte att se på djupet hur Arbetsförmedlingen fungerar och skulle kunna fungera ska ersättas med en ny. Hur långt har arbetsmarknadsministern kommit i det arbetet? 109 Arbetsmarknadsminister (S) replik: Det är en viktig fråga om Arbetsförmedlingen. Det är sant som säger att myndigheten har ett lågt förtroende och betydande utmaningar. Under den gamla regeringens tid såg vi en nedåtgående spiral mot allt större dysfunktionalitet inom myndigheten. Den var väldigt illa ute. har utvecklingen vänts, men det är en lång resa att göra. Vi har en ny arbetsmarknadspolitik, vilket underlättar utvecklingen för Arbetsförmedlingen med mer avreglering, högre frihetsgrad och mer betoning på professionaliteten inom myndigheten. Men betydande arbete återstår. Jag delar inte uppfattningen att det skulle vara negativt att många människor får jobb utan Arbetsförmedlingens hjälp. Så bör det vara. Många människor får jobb på andra sätt, och det finns flera aktörer som hjälper till att få en väl fungerande arbetsmarknad. Det är inte ett svaghetstecken utan en styrka. Däremot måste vi se till att flera av dem som vill ha hjälp från Arbetsförmedlingen också får det och att det faktiskt leder till ett arbete, inte bara till en parkering inom en arbetsmarknadspolitisk åtgärd, och inte minst – vilket är mycket viktigt för mig – leder till att arbetsgivarna får hjälp med att hitta rätt personal. Ett helt annan fokus på arbetsgivarnas behov är det vi nu ställer om myndigheten till. Jag tycker att det är viktigt att man tänker nytt. Det är inte säkert att en lösning som har fungerat fungerar i en annan tid, utan man måste vara beredd att vara pragmatisk när det gäller arbetsmarknadspolitiken. Jag kommer själv att resa till för att titta på de reformer som man har gjort där och lära mig av deras erfarenheter. När det gäller utredningen arbetar vi just nu med direktiven. Det arbetet har kommit ganska långt. 110 (C) replik: Jag kan instämma i ministerns konstaterande att det inte är synd att människor får arbete utanför Arbetsförmedlingen. Bekymret är att så många inte får hjälp hos Arbetsförmedlingen. De som drabbas allra mest är de som inte har nätverk, inte har ett cv, inte har kontakter in på arbetet utan är beroende av att ha någon som för deras talan. Det utvecklingen visar är att som vår arbetsmarknad är stark är det de grupper som har haft svårt att komma in på arbetsmarknaden som har det än svårare. Någonstans i detta finns det ett jättestort bekymmer när den myndighet som har ansvaret inte riktigt klarar av att leva upp till det. Det är inte bara under alliansregeringen som förtroendet för Arbetsförmedlingen har minskat, utan det ligger längre tillbaka i tiden. Det som andra länder före oss har konstaterat är att med den förändrade arbetsmarknad som vi har jämfört med för några decennier sedan är det helt andra krav och helt andra arbetssätt och metoder som behövs. Där har andra länder valt att ändra systemen för att möta den förändrade arbetsmarknaden på ett helt annat sätt. Jag kan tycka att det är bra att direktiven är på gång och kommer snart. Men det är olyckligt att det har slarvats bort . Utredningen behöver inte sättas emot det förändringsarbete som sker på Arbetsförmedlingen, utan det hade mycket väl kunnat fungera . När vi hade generaldirektör i arbetsmarknadsutskottet var hans linje att det är bra med utredningen, eftersom det finns mycket att lära och hämta även i det förändringsarbete som sker här och . I tidigare diskussioner som jag har haft med arbetsmarknadsministern har jag belyst att det är bekymmersamt att man stänger många kontor. Det finns en plan på att stänga en tredjedel, och för det mesta är det landsbygd och glesbygd, de mindre kommunerna, som berörs. Jag skulle gärna vilja höra hur ser på stängningen av arbetsförmedlingskontor. 111 Arbetsmarknadsminister (S) replik: Jag välkomnar en konstruktiv ton från i de här frågorna. Det behövs förändringar , men det behövs också att vi tittar långsiktigt framåt. Vi delar oron för hur man, om Arbetsförmedlingen försvinner från många orter, ska säkerställa att det finns bra service i hela landet. Det är självklart att man måste förändra antalet kontor och var kontoren ska finnas. Det finns också ett stort behov av att öka digitaliseringen av Arbetsförmedlingens arbete, som i många avseenden är omodernt i jämförelse med många andra myndigheter, där man kan få mycket service utan att vara fysiskt närvarande på ett kontor, vilket vi som medborgare i allmänhet uppskattar mycket. Men inom Arbetsförmedlingen måste man fortfarande i stor utsträckning vara fysiskt närvarande för att få tillräckligt bra service. Här finns alltså ett betydande utvecklingsarbete att göra. Det är också frågor som man kan överväga att ha med i en utredning som gäller service i hela landet. Arbetet med direktiven är ännu inte färdigt, och det är en fråga som jag överväger. Låt mig sedan bara säga att det är sant att Arbetsförmedlingen har haft problem också före den gamla regeringens tid. Men man kan ändå notera att det som hände under den gamla regeringen – när styrelsen för myndigheten konstaterade att man inte hade förtroende för generaldirektören, som därefter fick sparken – var en situation som inte är särskilt vanlig i en statlig myndighet. 112 (KD) replik: Det var intressant att lyssna till arbetsmarknadsministern. Hon pratar om de stora reformer som är på gång. Det är traineejobb, extratjänster i välfärden, utbildningskontrakt och så vidare. Det låter bra. Men om man tänker efter är det en lite tragisk utveckling som vi riskerar att gå emot. Det är ju mer arbetsmarknadspolitiska åtgärder än riktiga jobb. Man höjer kostnaderna för att anställa. Då förstår jag inte hur jobben ska komma fram. Man lägger om politiken, säger arbetsmarknadsministern. Men att höja skatter, skapar det fler jobb? Nej, vanligtvis inte. Regeringen säger att man ska ordna utbildningar och ordna jobb själv. I stället för att skapa förutsättningar för att arbete och jobb kommer fram ska regeringen själv hålla på att skapa både utbildningar och jobb genom olika insatser, arbetsmarknadsåtgärder och utbildningskontrakt. Det finns många saker som vi kan göra som säkert är jättebra, och vi behöver ibland kortsiktiga åtgärder i övergångsperioder för personer. Men risken är att det blir den varaktiga, långsiktiga inställningen från regeringen, och det ser jag som ett stort hot. Jag skulle också vilja ställa konkreta frågor till arbetsmarknadsministern. Det är samma frågor som jag hade till . Hur ser arbetsmarknadsministern på att fas 3 fasas ut? Hur ska de personer som är mycket utsatta kunna få nya uppgifter? Hur ser arbetsmarknadsministern på detta att höja lönestödet? Den tredje frågan gäller Arbetsförmedlingen och utredningen, vart den tar vägen. Det är mina tre konkreta frågor till arbetsmarknadsministern. 113 Arbetsmarknadsminister (S) replik: Jag blir lite konfunderad när jag lyssnar till . Jag tror att man kan gå tillbaka till protokollet och se att jag inte har pratat om att regeringen ordnar jobb. Så har jag inte uttryckt mig. När det gäller att ordna utbildning är det däremot något som regeringen naturligtvis finansierar. Regeringen satsar resurser så att kommuner och andra utbildningsanordnare – men också staten – kan bedriva utbildning. Det är naturligtvis ett offentligt åtagande och en offentlig finansiering. Det finns naturligtvis utbildningar som finansieras på annat sätt än via skattemedel, men den huvudsakliga finansieringen för vårt utbildningsväsen är trots allt skattefinansiering, och det tror jag är rimligt. Därför är man beroende av att i budgeten kunna anslå pengar till utbildningar, vilket vi också gör. Det som gör mig lite konfunderad är att nu verkar orolig över att det skulle bli för mycket arbetsmarknadspolitiska åtgärder och för lite riktiga jobb som inte är subventionerade. Jag har haft ganska många diskussioner här i kammaren om att det kanske blir färre arbetsmarknadspolitiska åtgärder eftersom arbetsmarknaden går så bra, inte minst för ungdomar. Jag tror det . Regeringen kommer nog att behöva revidera ned antalet arbetsmarknadspolitiska insatser för ungdomar, just därför att väldigt många ungdomar just nu får jobb inom andra delar, vilket förstås är positivt – det är ju inget självändamål att vara i en arbetsmarknadspolitisk åtgärd. Några kommer dock fortsatt att behöva det, framför allt de som har mest utsatta situationer. Det gäller till exempel dem som saknar gymnasiekompetens. Vi får andra nytillträdande på arbetsmarknaden som kanske är i större behov av detta. När det gäller taket i lönebidragen vill jag konstatera att då ingick i regeringen höjdes inte taket i lönebidragen. Men , när man är i opposition, har man fått fram pengar till detta. Det är välkommet, och det finns ett stort behov av att höja taket i lönebidragen, men det är också en mycket dyr reform. 114 (KD) replik: Tack för svaren! Det är möjligt att arbetsmarknadsministern inte uttryckte det exakt så att det gällde ordna jobb. Men när man tittar på den fantastiska reformlista som arbetsmarknadsministern räknade upp ser man att traineejobb och extratjänster i välfärden är de stora åtgärderna. Då tänker jag: Det kan väl ändå inte vara de stora arbetsmarknadspolitiska åtgärder som krävs just nu? Det behövs en helt annan typ av politik för att skapa nya jobb. Det handlar om helt nya sektorer, att utveckla tjänstesektorn, att skapa ett näringsliv och att skapa fler kvinnliga företagare och invandrare som företagare. Allt detta är vad vi skulle vilja höra. Men det vi hör talas om är traineejobb och extratjänster i välfärden. Extratjänster i välfärden kanske inte är dåligt i sig, men det har vissa undanträngningseffekter – det kan man inte komma ifrån – från ordinarie arbetstillfällen, som detta egentligen borde ge. Man höjer arbetsgivaravgifter, ökar beskattningen på arbete och gör det dyrare att anställa både unga och äldre. Hur kan det skapa mer jobb? ordförande sa förut: Hur kan bara vilja sänka skatterna? Det finns faktiskt en idé med det, eftersom det ofta skapar fler arbetstillfällen. Höjda skatter ökar inte antalet jobb. Jag skulle vilja att ministern ger ett konkret svar på hur vi ska få fram de nya jobben. När det gäller lönebidrag är vi glada. Vi har från lagt fram en egen budget. Vi har inte behövt förhandla den med andra partier. I den budgeten har vi föreslagit 900 miljoner för att höja lönebidraget och lönestödet, från till . Det vore bra om regeringen också gick på den linjen. 115 Arbetsmarknadsminister (S) replik: Jag har redogjort för regeringens jobbagenda. Det är inte inom arbetsmarknadspolitiken man skapar jobb. Men vi kan se till att lediga jobb tillsätts, och vi kan rusta de arbetslösa för att kunna ta de lediga jobben. Det i sin tur gör att företag kan växa. Sedan krävs de investeringar som regeringen gör när det gäller i bostadsbyggande, infrastruktur, klimatsmart omställning, inte minst utbildning, exportstrategi, innovationer och mycket annat för att driva utvecklingen framåt. Lönestöd kan ha undanträngningseffekter; så är det. vet vi att lönestöd är en av de mest effektiva arbetsmarknadspolitiska insatserna. Det är därför som regeringen ändå satsar på det. Givet att lönestödet går till rätt personer är undanträngningseffekten liten och effekten stor när det gäller att komma in på arbetsmarknaden. Det är därför som vi också satsar på extratjänster, som är ett lönestöd precis som lönebidrag och mycket annat. Men det är riktiga jobb till avtalsenliga löner men med en lönesubvention. säger att det finns en idé med skattesänkningar. Det gör det säkert. Problemet för allianspartierna är att det också finns tydliga bevis för att de stora skattesänkningar som de gjorde i fråga om sänkta arbetsgivaravgifter för ungdomar inte fungerade. Det var väldigt dyrt och gav en mycket liten effekt. Det är därför som vi nu lägger om politiken och satsar på sådant som har större bevisad effekt och som faktiskt leder till att unga människor kommer i arbete. Utbildning är en sådan del som har en bevisat god effekt. Jag hann tidigare inte svara på frågan om fas 3. Man kan gå tillbaka och titta i protokollet och se att jag i mitt anförande ganska noga gick igenom de olika insatser som kommer att krävas för de mycket olika personer som finns i fas 3 för att de ska komma vidare till arbete och utbildning. När det gäller svarade jag i ett tidigare replikskifte att beredningen pågår och direktiv är på gång. 116 (SD) replik: IMF gör, som sagt, inte samma bedömning som arbetsmarknadsministern och regeringen om att ni kommer att klara att i större omfattning än nu få de utsatta grupperna i sysselsättning. Tvärtom gör de bedömningen att den andel av de arbetslösa som tillhör de utsatta grupperna kommer att öka från . Denna bedömning kom . Hur ser arbetsmarknadsministern på det? Sedan har jag en fråga när det gäller Arbetsförmedlingen. Jag har haft och har fortfarande förtroende för generaldirektören. Jag tycker att det har blivit ett lyft för Arbetsförmedlingen sedan man bytte generaldirektör. Men jag är lite oroad över de signaler som jag nu får. Jobbcoacher ringer och berättar att de har fått order om att de i princip bara ska bry sig om nyanlända – inga andra. En kulturarbetare från – en av väljare som alltid har röstat på – ringde till mig för sedan och beklagade sig över att Arbetsförmedlingen har meddelat att han absolut inte kan få någon hjälp därifrån. De har bara tid med nyanlända. Detta oroar mig. Vilka signaler sänder det ut i det svenska samhället, och vilka slitningar ger det i det svenska samhället? Är detta i linje med hur regeringen tycker att Arbetsförmedlingen ska fungera? 117 Arbetsmarknadsminister (S) replik: Låt mig först säga att i ett läge då arbetsmarknaden går mycket bra, efterfrågan på arbetskraft är stor och många lediga jobb är otillsatta, är det ganska naturligt att de som har en stark ställning på arbetsmarknaden ganska lätt får jobb. Då blir ofta en effekt att en större andel av dem som behöver hjälp från Arbetsförmedlingen utgörs av dem som har svårigheter att komma in på arbetsmarknaden. På motsvarande sätt brukar det i lågkonjunktur, när det blir färre jobb och många varsel, bli fler som står nära arbetsmarknaden som söker hjälp från Arbetsförmedlingen. Detta hänger ihop med konjunkturen och är inte särskilt konstigt. Men i det här läget är det såklart viktigt att man gör särskilda insatser just för dem som står längst från arbetsmarknaden. Om det är som långtidsarbetslösa och personer med funktionsnedsättning ska komma ut på arbetsmarknaden är det nu när det går bra på arbetsmarknaden och det finns en stor efterfrågan på arbetskraft. Därför är det viktigt att arbetsmarknadspolitiken är tillräckligt snabbfotad för att kunna anpassas till de konjunkturella förändringarna. Exempelvis nu är det viktigt att ge hjälp särskilt till dem som står långt från arbetsmarknaden. Jag tror att gör verkligheten en otjänst genom det sätt som han bedriver debatten. De två telefonsamtal som han redogör för stämmer nämligen inte alls med verkligheten. Arbetsförmedlingen arbetar med alla människor och grupper av människor som söker hjälp via Arbetsförmedlingen. Just nu har man ett särskilt viktigt uppdrag att jobba med dem som av olika skäl står långt från arbetsmarknaden, till exempel långtidsarbetslösa och personer med funktionsnedsättning – givet den konjunktur som gör att detta är mycket viktigt. Ett annat uppdrag Arbetsförmedlingen har är att särskilt arbeta med arbetsgivarna och deras behov. Den bild som ger stämmer inte med verkligheten. 118 (SD) replik: Jag tror inte att de personer som jag talar om och som är arbetslösa upplever sig själva som starka på arbetsmarknaden. De har naturligtvis rätt att få samma hjälp som alla andra. Jag tycker att det som arbetsmarknadsministern sa är rätt nonchalant. Sedan är det inte fråga om bara två tre telefonsamtal, utan det är dessa signaler vi får. Jag kan ta ett annat exempel. När vi debatterade integrationspolitik här gav ett mycket bra exempel från Åre om hur de där snabbt får in invandrare i arbete, och detta med den nuvarande regeringens arbetsmarknadspolitik. Det lät jättebra. Men vad innebär detta när man studerar det lite närmare? Jag har själv säsongsarbetat i Åre. Många ungdomar får sitt första jobb i Åre – både ungdomar från och från övriga . Det är steget in på arbetsmarknaden. De kan jobba på hotell, i butiker och i restauranger med lite lättare jobb. Det är det första jobbet för många ungdomar. Det som har hänt är att Åre för mindre än började ta emot lite fler flyktingar och asylsökande. är det instegsjobb som gäller. Det är 80 procents lönesubvention för dessa jobb. Det är städjobb, restaurangjobb och liknande som inte kommer ungdomarna till del. De kommer inte in på arbetsmarknaden. Det är inte bara ungdomar med svenskt ursprung utan alla ungdomar som finns i och i övriga som söker dessa jobb och som inte kommer i fråga. Det är framför allt nyanlända som får dessa jobb. Detta är ytterligare ett exempel på hur denna riktade arbetsmarknadspolitik från den nuvarande regeringen sliter isär samhället. Det ger reaktioner. Jag tycker inte om den utvecklingen. Var och en har naturligtvis rätt att få den hjälp som de behöver för att ta sig ut på arbetsmarknaden. Det talas om svaga och starka grupper. Ja, det finns svaga och starka grupper. Men jag tror inte att de personer som jag talade om upplever sig själva som starka på arbetsmarknaden när de har gått långtidsarbetslösa. Så är det i praktiken för många. 119 Arbetsmarknadsminister (S) replik: Det kan vara så att inte förstod vad jag sa eller att jag uttryckte mig oklart. Alla arbetslösa har samma rätt att få hjälp från Arbetsförmedlingen, oavsett om de har en stark eller svag ställning på arbetsmarknaden. Men om man har en svagare ställning kan man förstås behöva dyrare insatser än om man har en starkare ställning. Alla som är arbetslösa har dock rätt att få hjälp från Arbetsförmedlingen. Det är den politik som regeringen har ställt om till och som vi nu bedriver. Jag fick en fråga från om den andel som kallas för utsatta grupper. Det var som själv använde begreppet utsatta grupper och att de som andel av dem som är inskrivna på Arbetsförmedlingen kommer att öka. Det var då jag svarade att det i ett läge med en stark arbetsmarknad är naturligt att den andel som tillhör utsatta grupper och som behöver stöd från Arbetsförmedlingen kommer att öka. Det var inte en värdering av vem som har rätt att få stöd. Alla har rätt att få stöd. Att instegsjobb skulle tränga bort andra jobb stämmer inte. Det är inte sant, och det är inte så det ser ut. Tvärtom kom det en rapport från för inte så länge sedan som redovisade en granskning av instegsjobben. Det konstaterades i rapporten att det var andra jobb som trängde bort instegsjobben, till exempel att man använde nystartsjobb i mycket större utsträckning än instegsjobb trots att det hade varit mer ändamålsenligt. Enligt granskning är det alltså faktiskt tvärtom. 120 (M): Jag tänkte tala om en del av vårt ansvarsområde som ingår i budgeten, och det är arbetsmiljöarbetet. Det är en viktig del för ett gott arbetsliv. Det ska naturligtvis vara självklart att känna sig trygg på jobbet och trivas med sitt arbete, och det gör de allra flesta. arbetsliv kanske är det allra bästa i världen när vi jämför internationellt, liksom vår arbetsmiljö. Arbetsplatserna har blivit mycket säkrare, och olyckorna är färre trots att det är många fler som arbetar. De arbetsrelaterade sjukdomarna är inte längre lika hotande. Det är glädjande att det sker allt färre arbetsrelaterade dödsfall, och vi ser ut att gå mot ett nytt rekordår . Men varje dödsfall är alltid ett för mycket, och det är en bit kvar till nollvisionen. Under de år Alliansen styrde halverades i stort sett antalet dödsfall. Det är en mycket positiv utveckling, som också statistik visar. När det gäller stress och psykosociala faktorer är det dock områden där det finns mycket kvar att jobba med. Det är oroande att sjukanmälningarna på grund av psykiska besvär ökar lavinartat särskilt bland kvinnor. av de kvinnor som är sjukskrivna jobbar inom offentlig sektor, och allra värst är det inom , äldrevården och sjukvården. Unionen larmade om att vi ser den sämsta psykosociala tiden någonsin, och då undrar man ju vad regeringen gör åt detta. Det är allvarligt med de ökande sjukskrivningarna. Vi kan konstatera att det under Alliansens tid var ett mycket högt tonläge kring arbetsmiljö från de rödgröna. Då föreslog Socialdemokraterna att 100 miljoner extra skulle tillföras , och när de sitter i regeringsställning kan vi konstatera att summan har krympt rejält – med nästan hälften – och att det har tystnat väsentligt kring arbetsmiljöfrågorna. Jag tänkte också nämna något om långtidsarbetslösheten, som ökar. En långtidsarbetslös är en person som har varit arbetslös i mer än . Här är ökningen störst bland äldre och utlandsfödda. var en tredjedel av de arbetslösa långtidsarbetslösa. Denna siffra tenderar att öka i och med det stora antalet nyanlända, och vi ska då komma ihåg att hälften av dem som är i etableringsuppdraget saknar gymnasiekompetens. Det är alltså en stor utmaning. En allt större del av de arbetslösa utgörs av utrikes födda. Det är anmärkningsvärt att regeringen inte gör mer. Hur ska denna utveckling stoppas? Det talas om snabbspår för nyanlända, men det gäller egentligen bara den lilla grupp som har en bra utbildning och har haft ett jobb i sina hemländer. Vi kan konstatera att har EU:s lägsta andel enkla jobb. Vi kan också konstatera att vi har de högsta ingångslönerna och att vi har en växande andel nyanlända utan utbildning. Vad tänker regeringen göra åt detta? Det är ju en utmaning som inte krymper utan snarare växer. Under Alliansens vid makten tillkom, trots en långvarig ekonomisk kris, 300 000 nya jobb. Det var tack vare de reformer vi genomförde: , och sänkt moms i restaurangbranschen. Det fanns en del annat också. För att bryta det nya utanförskapet behövs det ännu fler åtgärder och nya reformer, men dem har vi inte sett. Människor måste utbildas, ibland redan från grunden. Regeringen talar mycket om utbildning. Det är jättebra – jag tror att det behövs, och det kan vi också göra – men var är den verkliga jobbpolitiken? föreslår exempelvis yrkesinriktad vuxenutbildning, och den behöver göras mycket mer tillgänglig för många fler genom att det också införs en rätt till komvux. Vi säger också att vägarna till det första jobbet måste göras bredare, och som ett led i det vill vi införa ett första-jobbet-anställning för unga och nyanlända och ett första-jobbet-avdrag skattemässigt som gör det mycket mer lönsamt för dem med låga inkomster att börja arbeta. Arbetsförmedlingens liksom kompletterande aktörers roll är viktig i detta arbete.