prot · H20944 · 2015-01-13 00:00:00 — Det är många runt om i landet som är oroade. Jag har varit i kontakt med den lokala arbetsförmedlingen i mitt län – jag bor i kommun. Där är man oroad över att deras kontor ska läggas ned, precis som på många andra ställen. Jag tänker speciellt på en utsatt grupp, människor med funktionshinder. Det kan vara människor som har Aspergers syndrom eller ett fysiskt funktionshinder eller kanske – som en kille jag är bekant med – inte ser, alltså är blind. Han har genom Arbetsförmedlingen fått sitt första jobb, vilket är fantastiskt. Det är en grupp av människor som inte så lättvindigt kan åka . Då pratar jag till exempel om , där närmaste arbetsförmedling skulle vara i eller . Tur och retur är det dit. Det skulle gå åt en halv dag för att ta sig dit och hem, dessutom kanske om man ska ta bussen, för vi har inte direkt några snabbtåg eller någon tunnelbana i den delen av landet. Det är en grupp människor som ofta är ganska tyst, som inte alltid har egna röster. Då är min stora oro: Vad händer med den gruppen? litar man på en person som man har på Arbetsförmedlingen. Det är jätteviktigt att man har en specifik kontakt. Den personen har också ofta god kännedom om lokala företag och möjligheter. Detta kommer naturligtvis att försvinna, om verksamheten kommer att centraliseras. Mina kolleger var tidigare inne på nyanlända. Även om Arbetsförmedlingen pratar om att man ska ha e‑tjänster och börja med digitalisering i större utsträckning undrar jag: Om du är nyanländ och knappt känner till hur det svenska samhället fungerar och du inte har språkkunskaperna, hur ska du då kunna använda dig av e‑tjänsterna? Då är det viktigt att kunna ha en lokal kontakt, för alla hamnar inte i större städer. Min fråga är: Vad skulle beslutet om att lägga ned 100 kontor innebära för arbetsmarknaden i hela landet, exempelvis i norra , där jag bor och där de långa avstånden finns? Är det acceptabelt att man ska åka för att besöka sin lokala arbetsförmedlare? 22 Arbetsmarknadsminister (S): Låt mig först säga: tycker jag på ett bra sätt beskriver den stora utmaning och de stora risker som den kraftiga urbaniseringen innebär. Det är stora delar av vårt land som har betydande problem med att klara kompetensförsörjningen och har en krympande befolkning. Det är naturligtvis mycket allvarligt om servicen försvinner. Jag delar den uppfattningen. Myndigheter ska verka för att hela ska ha likvärdig service. Det är ett uppdrag för myndigheterna, och det är också ett uppdrag för Arbetsförmedlingen. frågar mig vilka initiativ regeringen tänker ta för att tillgodose kompetensförsörjningen i hela landet. De är betydande. Men tyvärr har en del av dem röstats ned här i kammaren. Stora satsningar på till exempel Arbetsförmedlingen och utbildningssektorn har regeringen föreslagit. Vi står också inför en utveckling där många nya invånare kommer till och får uppehållstillstånd i . Då är det viktigt med en förnyad politik för etablering så att den kompetens som kommer till kommer hela till del och att människorna kan få en god chans att etablera sig på ett snabbt och effektivt sätt i hela landet och bidra till kompetensförsörjningen. Det står mycket högt på min och hela regeringens agenda. Med detta sagt, herr talman, måste jag få kritisera lite. raljerar över att Arbetsförmedlingen har en betydande utvecklingsskuld, om jag får uttrycka mig så. Väldigt mycket hände inte med Arbetsförmedlingens utveckling då ingick i regeringen. Till exempel har man stora behov när det gäller utveckling av it-tjänster och e‑tjänster, och det ansvarar naturligtvis inte den här regeringen för utan den tidigare regeringen, som lät utvecklingen ske och också styrde i den riktningen på Arbetsförmedlingen så att man har dessa betydande utvecklingsskulder. säger också att egentligen vill ha en helt annan politik för Arbetsförmedlingen än den som den regering som ingick i ansvarade för. Ja, friheten i opposition är att man kan inta alla möjliga ställningstaganden, men den regering som ingick i förde ju en annan politik än den som förespråkar . Jag delar uppfattning att det är oerhört viktigt att människor, inte minst personer med funktionsnedsättning eller stora behov på arbetsmarknaden, har en närhet till sitt kontor och framför allt en närhet till service och kan få ett personligt bemötande. Därför avreglerar regeringen , så att man på ett bättre sätt ska kunna ägna sig mindre åt att administrera och ha mindre regelstyrning och i stället kunna fokusera på det som är Arbetsförmedlingens huvuduppdrag, nämligen att matcha personer mot lediga jobb. Men om jag vore skulle jag vara mer bekymrad över konsekvenserna av att man nu har röstat igenom en budget som ger mer än mindre just till och vad det kommer att göra med Arbetsförmedlingens möjligheter att tillhandahålla duktiga arbetsförmedlare som kan ha dessa kontakter. I jämförelse med regeringens budgetförslag ska nu Arbetsförmedlingen dra ned på sin kontorsverksamhet och på sina anställda. Det riskerar tyvärr att få konsekvenser. 23 (C): Mina erfarenheter av statens uttåg från landsbygden sträcker sig . Jag har erfarenhet både som kommunstyrelseordförande och regionordförande och har sett bland annat hur lämnar många orter. Jag har också sett effekter av polisens omorganisation och hur den regionala styrningen trappas av. Jag är rätt övertygad om att vi kommer att få se samma effekt också när det gäller Arbetsförmedlingen, om statsrådet lämnar det vind för våg och säger att det är upp till Arbetsförmedlingen att styra sin egen organisations utveckling. Då blir jag orolig, för jag tror inte att det gynnar svensk landsort. När det gäller den regionala samordningen i form av länsstyrelser finns det snart inget kvar att samordna av den statliga verksamheten. Ingen av dem är ju längre länsorganisationer utan enmyndigheter. Vi har precis släppt loss ett stort antal nya regioner, där uppgiften är att utveckla regionerna. Deras likvärdighet kommer inte att vara på samma sätt, om Arbetsförmedlingens närmaste samordnande chef sitter från länet där verksamheten ska utvecklas. Sitter man i och har verksamheten i är det inte så himla enkelt att leda den verksamheten. Integration av nyanlända har vi pratat om. Kunskapen om det lokala arbetslivet, näringen, kommer naturligtvis att försämras på det här sättet. Landsbygdsministern pratar sig varm för regional tillväxtpolitik och servicepunkter. Det är lite intressant att höra om ministern har samma syn som jag har när det gäller den långsiktiga utvecklingen av Arbetsförmedlingens närhet också i det regionala perspektivet. 24 (C): Jag kan konstatera att arbetsmarknadsministern hellre sprider skit än svarar på frågan. Jag tar därför frågan en gång till och hoppas att jag får svar i hennes sista inlägg. Generaldirektören konstaterade i en artikel i , med anledning av att man skulle göra ett förändringsarbete, att man ska stänga ned 100 av 320 kontor runt om i landet. På en direkt fråga till honom i utskottet svarade han att det kanske var något kontor som var centralt beläget som skulle läggas ned men att det huvudsakligen är landsbygd, glesbygd och små orter som blir av med sina kontor. Detta gör man innan det finns utbyggda e-tjänster, oavsett vems fel det är. Besparingen är nästan ett skämt. Det handlar om 30 miljoner brutto av en budget på 500 miljoner, oavsett vilken budget som antogs . Är det rätt förfarande? Ska vi stänga ned en massa kontor innan det finns ett alternativt arbetssätt på plats? Tycker arbetsmarknadsministern att det är ett bra förfarande? 25 (C): Jag kan säga till arbetsmarknadsminister att Alliansen också har ökat anslaget till Arbetsförmedlingen, men inte lika mycket som ni gör. Dock återstår ett faktum. Att man drar in 100 lokala kontor hjälper knappast till att förbättra den offentliga servicen i hela landet. Återigen verkar det som att landsbygden får betala ett högt pris. Jag kan notera att ministern inte svarade på min fråga om det är okej och rimligt att man måste åka för att göra ett ärende på Arbetsförmedlingen. 26 Arbetsmarknadsminister (S): Det som är viktigt för att hela ska leva är naturligtvis att det finns en statlig service. Men det allra viktigaste är att det finns jobb. Därför krävs det en politik för jobb i hela och för effektiva kommunikationer som gör att hela kan leva. Det tror jag vi är överens om är de absolut viktigaste insatserna. Det är också viktigt att Arbetsförmedlingen kan tillhandahålla service, och dessutom bra service, till både arbetsgivare och arbetssökande runt om i landet och kan göra det på ett likvärdigt sätt. Låt mig vara tydlig. Regeringen har inte lagt fram något sparbeting på Arbetsförmedlingen. Regeringen har inte krävt att man ska lägga ned några kontor. Regeringen har däremot varit mycket tydlig med att vi har höga krav på att Arbetsförmedlingens resultat och effektivitet ska öka. Vi har mycket höga ambitioner och krav på myndigheten när det gäller att man ska utveckla och effektivisera sin verksamhet. Vi har mycket höga krav på myndigheten när det gäller att man på ett bättre sätt ska kunna tillgodose arbetsgivarnas behov av att få en bättre fungerande arbetsmarknad. Till skillnad från den gamla regeringen har vi valt att inte detaljstyra Arbetsförmedlingens verksamhet. Men jag kan också konstatera att inte heller den gamla regeringen hade särskilda krav på hur många kontor som Arbetsförmedlingen ska ha. Jag tror att det är ett olämpligt sätt för regeringen att styra genom att detaljreglera hur många kontor som Arbetsförmedlingen ska ha. Däremot ska vi vara tydliga med vilken service som ska kunna upprätthållas i hela landet. Jag har förtroende för att Arbetsförmedlingen kan göra rätt bedömningar av detta. Överläggningen var härmed avslutad. § 11 Svar på interpellation 2014/15:151 om överskottsmålet 27 Finansminister (S): har frågat mig vilken nivå av överskott i den offentliga sektorn som regeringen strävar efter och när detta överskott uppnås. frågar vidare vilka finanspolitiska åtgärder regeringen har vidtagit för att närma sig överskottsmålet. De offentliga finanserna befinner sig i ett bekymmersamt läge. För tredje gången av tre lämnar en borgerlig regering efter sig stora hål i statens finanser. Ofinansierade skattesänkningar har medfört att underskotten i de offentliga finanserna har vuxit år , trots att konjunkturläget har förbättrats . Det finansiella sparandet avviker tydligt från överskottsmålets nivå. Vi behöver återupprätta respekten för det finanspolitiska ramverket. Ordning och reda i statens finanser är grunden för en hög och hållbar välfärd. De senaste årens ofinansierade skattesänkningar måste ersättas av en ordning där reformer genomförs på ett ansvarsfullt sätt. Alla reformer regeringen föreslår i budgetpropositionen är därför fullt finansierade. Underskottet i de offentliga finanserna ska steg för steg pressas tillbaka, så att inte längre bryter mot det finanspolitiska ramverket. Vi ska komma tillbaka till ett överskott på i genomsnitt över en konjunkturcykel. Den takt som avvikelsen från överskottsmålet ska korrigeras bör i enlighet med det finanspolitiska ramverket baseras på en samlad bedömning utifrån stabiliseringsutgångspunkter, fördelningsutgångspunkter och strukturpolitiska utgångspunkter. Regeringens samlade bedömning är att underskottet är så stort att överskottsmålet inte förväntas nås under innevarande mandatperiod utan att det skulle få kraftigt negativa samhällsekonomiska konsekvenser. Vi är helt enkelt för långt ifrån att uppfylla överskottsmålet . En återgång till ett strukturellt överskott på kommer att ta ytterligare något eller . 28 (M): Frågan om att ha stabila statsfinanser är kanske inte en särskilt spännande fråga i politiken. Det kan låta väldigt kameralt och långt ifrån de vardagliga samhällsproblem som människor står inför. Men faktum är att det är en central fråga därför att vi kan se att de länder som inte hade stabila statsfinanser när krisen kom i och i världsekonomin också var de som drabbades värst. När krisen kommer måste det finnas utrymme att stimulera ekonomin för att kunna upprätthålla efterfrågan och för att kunna slippa göra massiva nedskärningar i välfärden. Under åtminstone de gångna sex åren är det land som har stimulerat sin ekonomi allra mest till följd av krisen. Detta var någonting som vi var helt överens om. var den dåvarande alliansregeringen helt överens med Socialdemokraterna om nivån på stimulanserna. Men i grunden var man överens om i vilken utsträckning som ekonomin så att säga var tvungen att ta hjälp av staten för att vi skulle klara oss igenom krisen. Då är det lite märkligt att står här och på något sätt försöker ge en bild av att Alliansen skulle ha bidragit till att försätta i en situation där ladorna nu helt plötsligt skulle vara tomma, just därför att Socialdemokraterna i opposition var helt överens med oss i vilken utsträckning ekonomin skulle stimuleras. Just påståendet från om att skulle befinna sig i ett allvarligt läge blir ännu mer märkligt när hon själv sedan lägger fram en budget som innehåller utgiftsökningar på 120 miljarder . Logiken som på något sätt vägleder är: saknas det pengar, så vi spenderar mer pengar. Detta går inte ihop. Det är därför som jag skrev den här interpellationen, där jag försökte få att bli lite mer tydlig i fråga om hur mycket pengar det är som verkligen saknas för att vi ska nå en budget i balans. Då kan man faktiskt börja diskutera lite mer konkret vilken typ av prioriteringar som borde göras. I Socialdemokraternas budget föreslås till exempel utökade utgifter på kultur med 250 miljoner. Det är väl ingen som ifrågasätter det goda syftet i det? Alla vill väl förstärka satsningarna på kulturen? Men man måste göra prioriteringar, och det är uppenbart att och tycker att detta är viktigare än att säkerställa att vi återför de offentliga finanserna i balans. Det som faktiskt är den största utgiftsposten i Socialdemokraternas budget är något som de kallar beräkningstekniska överföringar till hushållen och som rör sig om 30 miljarder och som de inte ens berättar vad det är. Det kommer vi att debattera . Logiken går inte riktigt ihop. Det går inte att säga att skulle ha ett väldigt utsatt läge vad gäller våra statsfinanser när man själv har varit med och beslutat om stimulansnivåerna. 29 Finansminister (S): Jag gläder mig åt engagemang för de offentliga finanserna. Det är bra att det finns politiker i alla läger som står upp för och tycker att det är viktigt med ordning och reda i de offentliga finanserna. Problemet som vi har i just nu är att vi har ett stort underskott. Den socialdemokratiska regeringen ärvde ett stort underskott efter den borgerliga regeringen. Vi har också kritiserat det faktum att man har lånat mycket pengar till att sänka skatten. Vi har lagt ett mindre reformutrymme än vad regeringen hade. Vi hade också velat se en annan profil på de reformer som man genomförde. Vi hade önskat mer investeringar i utbildning, jobb för unga och infrastruktur. Där skiljer sig profilerna åt men också omfattningen på stimulanserna. har vi ett läge där vi har ett underskott som är stort i faktiska termer, men vi har också ett ganska stort strukturellt underskott. Här har regeringen varit tydlig med att det inte är långsiktigt hållbart att ha statsfinanserna i det läge som de är i . Vi behöver steg för steg ta oss mot en mer balanserad bana vad gäller de offentliga finanserna. Den strategi som regeringen kommer att följa är att det är slut med de ofinansierade skattesänkningar som präglade den borgerliga regeringens tid. År genomförde man ofinansierade skattesänkningar. Det har vi inte råd och möjlighet att göra längre, utan nu måste reformer finansieras. I den budget som vi föreslog var alla reformer finansierade krona för krona. Den politik som vi avser att följa handlar också om att finansiera våra reformer så att vi steg för steg kommer tillbaka till sunda statsfinanser och statsfinanser som är förenliga med de ramverk som vi de facto är överens om. 30 (M): Ja, vi har lite olika profil på de satsningar som vi föreslår. Att Socialdemokraterna skulle satsa mer på utbildning är dock inte en korrekt beskrivning. Mycket riktigt gjordes det olika prioriteringar i den budget som Alliansen lade fram och i den budget som lade fram, men Alliansen gjorde mer prioriteringar på just utbildning. Den stora skillnaden i politiken handlar om att och vill prioritera utbyggda bidragssystem. Det är därför som Socialdemokraterna föreslår massiva skattehöjningar och massiva utgiftsökningar på för att kunna finansiera bidragsutbyggnaden. Som vi också kommer att diskutera lite mer senare vill man inte vara tydlig med att det är just detta man föreslår, utan man sätter en stor del av sina utgiftsökningar som en ospecificerad post som man kallar beräkningstekniska överföringar till hushållen. Man berättar inte vad det är, annat än att det är pengar som ska användas till att bekosta deras föreslagna förändringar av sjukförsäkringsreglerna, vilket kommer att innebära mer kostnader för samhället. Argumentationen går inte ihop, . Jag tycker att det är ohederligt när finansministern står här och säger att den borgerliga regeringen vid makten genomförde ofinansierade skattesänkningar. I era budgetar föreslog ni ofinansierade bidragshöjningar. Vi var ju överens om stimulansnivån. Vi var helt överens om att stod inför tuffa ekonomiska tider med ett utsatt läge i den globala ekonomin och att vi därför var tvungna att upprätthålla efterfrågan i den svenska ekonomin. Det skilde någon miljard hit och någon miljard dit, men i det stora hela var vi helt överens. Den ni anklagar oss för att ha gjort i form av ofinansierade skattesänkningar har ni själva föreslagit i form av ofinansierade bidragshöjningar. Situationen hade inte sett annorlunda ut ifall vi hade antagit Socialdemokraternas budgetar . Det blir ännu mer märkligt när Alliansens budget, som valde att anta, föreslår en snabbare nedtrappning av underskotten för att vi därmed snabbare ska nå överskottsmålen och sedan, som jag var inne på tidigare, föreslår massiva utgiftsökningar på 120 miljarder. Logiken går inte ihop. Det går inte att säga att pengarna är slut, så vi spenderar mer pengar. Det som jag tror behövs är en tydlig inriktning med fokus på att få fler människor i arbete, öka sysselsättningsgraden i samhället, i stället för att på nytt öppna bidragskranarna och öka utgifterna för att försörja människor på annat sätt än genom arbete. Det är här skon klämmer. Det är detta som är den stora utmaningen och den stora skillnaden i svensk politik. Det hade varit bra om kunde vara tydlig med att det är på det sättet. 31 (M): Bilden av genomgår en snabb förändring i omvärlden från att under krisåren ha beskrivits som ett nordiskt ljus, en trygg utpost i en mycket orolig värld, från att ha haft regeringar där finansministern utsetts till bästa finansminister och en regering som såg till att vi hade starkaste offentliga finanser till att vara ett land som beskrivs som en osäkerhetsfaktor i världsekonomin. Vi har fått regeringskriser som mer påminner oss om situationer som vi normalt sett har sett i . Vi har helt enkelt bytt ut en trygg och stark regering, som varit väl förberedd och haft en samlad politik, mot en regeringskoalition med miljöpartister och socialdemokrater med stöd av vänsterpartister som inte varit överens om vad man skulle göra, och de offentliga finanserna har fått betala priset. Vi ser konsekvenserna av detta i kronkurs, i oro för svenska företag och i avtagande tilltro bland hushåll. Vi ser kort och gott ett som har gått från trygghet och stabilitet mot instabilitet, som har gått från en stark regering med starka offentliga finanser till en svag regering som inte längre förmår att upprätthålla förtroendet för offentliga finanser. Just att upprätthålla överskottsmål och förtroende för offentliga finanser är avgörande för jobbtillväxt, för tillväxt i ekonomin och för att kunna upprätthålla den sociala trygghet vi ska erbjuda varandra i . Detta har och övriga regeringen misslyckats med, och står inför ett svårt läge. Det fanns varningsklockor som ringde för detta före valet, inte minst för egna uttalanden. Prognoserna för svensk ekonomi byttes kvartalsvis. Ena kvartalet skulle det stimuleras för att det i nästa kvartal skulle bromsas. Under något kvartal skulle man avvakta och se. Åtgärder skulle stimuleras och sedan bromsas. Så där höll på i opposition. När denna politik nu kommer in i regeringsställning är det klart att det bygger upp mycket osäkerhet kring svensk ekonomi och förutsättningarna för jobbtillväxt i . Detta har mycket tydligt påtalats av bland annat , som tydligt beskrev politik som ett brott mot ramverket. underströk att så här har vi uttryckt oss när de beskrev finansministerns politik som ett brott mot ramverket. Det har sedermera fortsatt att komma kritik från , till exempel mot den beskrivning som gjorde av svensk ekonomi som att det var tomt i ladorna. Det försvagar givetvis förtroendet för och för politiken när man har en finansminister som beskriver det som är EU:s starkaste offentliga finanser som att det är tomt i ladorna. Detta kritiserades starkt av ledande ekonomer och av . Det som kanske har varit ännu mer oroande när vi talar om överskottsmålet är att vi på mycket länge har en statsminister och en finansminister som i den offentliga debatten och det offentliga samtalet beskriver läget i svensk ekonomi på helt olika sätt. höll en presskonferens, som är omtalad, där han talade om att trots allt har en relativt stark ekonomi. Den ekonomi som statsministern beskriver som relativt stark beskriver finansministern som att det är tomt i ladorna. Med en regering som talar med så många olika röster om läget i svensk ekonomi grumlas människors framtidstro i . Det minskar incitamenten, lusten och möjligheten att investera i , och det driver upp arbetslösheten. borde kunna vara tydlig och förklara sig. Instämmer hon i statsministerns förklaring? Eller har hon blivit underkänd av sin egen statsminister offentligt? Det skulle i sådana fall vara en unik händelse i svensk politik. 32 (S): Det är onekligen olika bilder som målas upp. När jag lyssnar på hör jag henne tala om de reformer hon vill genomföra för att sätta i arbete igen, för att ge trygghet åt människor och för att satsa på sociala reformer så att vi åter kan tro . När jag lyssnar på de borgerliga ledamöterna hör jag något helt annat. De försöker svartmåla och talar om regeringskris och så vidare. Det verkar som att de borgerliga ledamöterna har glömt att de förlorade valet och att de faktiskt förlorade valet för att människor var trötta på den politik som fördes av den borgerliga regeringen. Människor var trötta på den höga arbetslösheten och otryggheten. De var trötta på den fördelning som gjordes som innebar att man sänkte skatterna mest för dem som hade det bäst och slog undan fötterna för dem som hade det svårt. Människor utan arbete och människor som stod långt från arbetsmarknaden fick det allt sämre . Det verkar som att de borgerliga ledamöterna redan har glömt det. Det beklagar jag. Det verkar dessutom som att de borgerliga ledamöterna har glömt att gång på gång kritiserade den borgerliga regeringen för olika saker, bland annat för att man var för otydlig med hur man skulle dämpa konjunkturnedgången och hur man skulle klara överskottsmålet. Det verkar som att de borgerliga ledamöterna har skygglappar och inte vill kännas vid detta. Vi hade en expansiv budget. Det är viktigt att ha det i sådana här lägen. Den budget som tillsammans med , valde att rösta ned var en budget som skulle ge trygghet och tro igen, vuxenutbildning och investeringar i infrastruktur och bostäder. Det stämmer att hade en god ekonomi. Varför hade vi det? Jo, för att när vi hade en borgerlig regering hamnade i ekonomisk kris. Då var den hemmagjord och rörde bara för att den borgerliga regeringen inte kunde hantera ekonomin. Det tog vi hand om när vi vann valet .