prot · H20981 · 2015-04-07 00:00:00 — (TALMANNEN: Återigen: Vi tilltalar med ”finansministern” eller med för- och efternamn.) Varför skriver i sitt svar att hon står fast vid att vi befinner oss i ett gynnsamt läge? Står hon står fast vid sitt uttalande att vi befinner oss i ett guldläge? Varför ändrar finansministern i frågeställningen? Det är min fråga till . Jag fick dock inget svar, men det hoppas jag att jag kan få i nästa debattrunda. Min andra frågeställning handlar om ifall det är ett gynnsamt läge eller ett guldläge. Jag tolkar finansministerns inlägg som att hon backar från beskrivningen att vi befinner oss i ett guldläge. Tvärtom befinner vi oss i ett problematiskt läge med deflationsrisker, oklarheter om hur man ska få upp inflationen och med hushållens skuldsättning. Är det då relevant att tala om att vi befinner oss i ett gynnsamt läge? Det är alltså två frågor till finansministern som jag hoppas få svar på. Den ena gäller en teknikalitet: Varför omdefinieras frågeställningen och fylls med ord som den inte innehåller? Vad ser vi i det här läget? Vad är finansministerns egentliga bedömning? Är det problematiskt med deflationsrisken och med skuldsättning, eller är det så att svensk ekonomi befinner sig i ett guldläge? Om finansministern anser att vi befinner oss i ett guldläge, tycker då att man ska öka skuldsättningen i för att driva på offentliga investeringar och därigenom skuldsätta oss mer? Det enda som jag kan komma fram till är att man tycker att det är ett guldläge med den låga ränta som vi nu har. Då borde man ju låna mer pengar. Men är väldigt tydlig med att vi inte ska göra det, utan vi ska försöka att komma tillbaka till överskott. Sedan visar prognoserna delvis något annorlunda, men i den muntliga framställningen sägs att vi ska tillbaka till överskott. Vad består då guldläget eller det gynnsamma läget i för staten, om man ändå inte ska öka belåningen? Eller är det förtäckt att överskottsmålet trots allt helt och fullt ska överges? 66 (S): Just nu diskuterar vi hur god ekonomi vi har i . Har vi ett guldläge eller har vi det inte? Man kan se det ur olika synvinklar, . Är det väldigt låg ränta – till och med minusränta – kan det vara värt att investera i saker som betalar sig snabbt. Men man kan inte öka på de långsiktiga lånen eftersom man inte vet hur den framtida räntan blir. På det sättet har vi både ett guldläge och ett oroligt läge , så det går inte att dra på sig för stora skulder. Vi måste se till att det är ordning och reda i budgeten. Den gamla borgerliga regeringen hade en finansminister som sa att han ville tillbaka till överskott, men han kom allt längre ifrån det. Dessutom fanns det 65 miljarder i överskott när de borgerliga vann valet. Sedan överlämnade den borgerliga regeringen 87 miljarder i underskott. Om man dessutom räknar in att vi blev en halv miljon fler människor saknas det väldigt många som ska ta hand om våra äldre. Det blev färre människor i äldreomsorgen per invånare som ska ta hand om våra gamla. Det blev färre förskollärare och lärare per barn, eftersom det blev betydligt fler barn. Skolklasserna, förskoleklasserna och fritidshemsgrupperna blev mycket större. Alltså blev det en sämre service, en sämre trygghet och en sämre välfärd under den borgerliga regeringens tid. behövs det investeringar och framtidstro. Det behövs utbildning i hela landet. Vi behöver se till att få fart på optimismen så att människor kan och vågar ta de nya jobben. Därför behövs det investeringar i utbildning, i högre utbildning och i grundutbildning. Det behövs investeringar i järnvägar. Precis som finansminister påpekade har regeringen presenterat en sådan satsning . Det är i allra högsta grad angeläget att dessa satsningar kommer på plats. Jag beklagar att vi under den gamla borgerliga regeringens tid hade en ökad arbetslöshet, från till . Dessutom skryter man med att arbetslösheten blev lägre. Det kan jag inte få ihop, men många borgerliga företrädare vill ju inte räkna med att antalet invånare ökade med en halv miljon. Jag är väldigt glad över att vi har en socialdemokratisk regering och att vi har en socialdemokratisk finansminister som ska satsa och se till att det blir rättvisa och hållbara investeringar. På det sättet kan vi också bygga starkt igen. 67 Finansminister (S): undrade över artikeln. Jag kan berätta vad den handlar om. Artikeln publicerades med anledning av att precis hade lämnat besked om att vi skulle gå över till minusränta. Detta var regeringens reaktion på den övergången. Jag sa att vi måste se över hur vi ska agera i ett sådant här läge så att de låga räntorna verkligen ger avtryck i ekonomin. Jag sa också att det alltid finns en risk för att låga räntelägen inte ger avtryck i realekonomin utan att de i stället leder till uppblåsta värden på finansiella tillgångar eller hus. Då behöver regeringen fundera på hur man ska agera så att de låga räntorna verkligen ger avtryck i ekonomin. Hur kan vi få upp bostadsbyggandet? Hur kan vi underlätta för företag att investera i ? Det är något som regeringen redan funderar på, men det är ännu viktigare i ett läge med låga räntor. Vi ser ingen anledning till panik hos hushållen. Per säger också att man inte ska överdriva en förändring på en tiondels procent och att påverkan är av det psykologiska slaget. Det är inga större förändringar som har skett i realekonomin. De kommer inte att ha några stora effekter på bolån eller sparande. Sedan säger vi också att det ju kan vara så att en minusränta kan få positiva effekter. Det ger snarare en möjlighet att få igång de investeringar som så väl behöver. Jag tillägger då att ett så lågt ränteläge är ett guldläge för att få igång till exempel bostadsinvesteringar som ju verkligen behövs. Många ungdomar längtar efter att flytta hemifrån. Många föräldrar längtar nog efter att inte behöva ta lån på flera miljoner så att ungdomarna kan göra det. Det är klart att med låga räntor blir det billigare för företag att låna och investera i bostäder. Regeringen ska se till att man på något sätt kan understödja detta så att det verkligen blir fler bostadsinvesteringar till följd av det låga ränteläget. På samma sätt ska vi också se vad regeringen kan göra för att det ska bli fler investeringar i det privata näringslivet. ska man inte bortse ifrån att det finns en positiv möjlighet med ett lågt ränteläge. Men om vi inte får upp inflationen och vi hamnar i deflation, då är vi naturligtvis i en bekymmersam situation. Det var dock inte det som artikeln handlade om, utan den handlade om det faktum att hade sänkt räntan. Då är det viktigt, som sagt, att det ger avtryck i realekonomin och inte bara leder till bubblor. Men det ger en möjlighet för privata företag att investera, för det blir ju billigare än vad det annars skulle vara. Det är precis det jag pratar om. Regeringen har ju inte för avsikt att – som den tidigare regeringen gjorde – låna till stora ofinansierade skattesänkningar, öka budgetunderskotten år och sedan lämna efter sig ett strukturellt underskott till en ny regering att ta tag i. När det gäller hur svaret sedan är formulerat tror jag att också från sin tid på vet att man får interpellationer med flera frågor i, och då försöker man på ett rättvisande sätt sammanfatta frågorna i en inledning till interpellationen. verkar du inte uppskatta det sättet … (TALMANNEN: Inget duande här, utan vi kör med förnamn och efternamn.) … så då ska vi jobba mer noggrant med formuleringarna i interpellationssvaren just när det gäller hur man återupprepar interpellantens frågor. Jag vill påminna om att ledamöterna talar till kammaren. Det är ledamöterna i kammaren som ska övertyga. Det gäller också finansministern. Det är inte en debatt där ni duar varandra, utan ni försöker övertyga mig och kammaren. Det är därför vi har den ordningen. Så är det också i alla andra parlament i världen. 69 (M): Finansministern och , det vill säga undertecknad, får civilisera sitt språk här, vara hövligare och, som många skulle uppfatta det, lite mer ålderdomliga. Jag håller helt med herr talmannen om detta. Jag är säker på att jag även talar för finansministern när jag säger att finansministern och jag på bästa sätt ska försöka hålla oss till reglerna. Min fråga till finansministern är huruvida finansministern anser att vi befinner oss i ett guldläge eller inte. I och med att det är min fråga blir det lite problematiskt när det försvinner ur frågeställningen. Det är, herr talman, problematiskt i ett läge där vi har hög skuldsättning bland hushållen och en förpliktelse att upprätthålla de finanspolitiska ramverken. Vi är i ett läge där flertalet internationella bedömare pekar på att vi har en hög skuldsättning och flaskhalsar i vår ekonomi. Att beskriva det som ett guldläge, något som i grunden är mycket komplicerat för ekonomin att ta sig ur, är problematiskt. Dessutom, herr talman, har det från regeringen kommit flertalet olika beskrivningar av läget i ekonomin. Finansministern och statsministern har lämnat olika besked, och också finansministern och framtidsministern har lämnat olika besked. Jag tror att det är viktigt att svenska folket får en korrekt beskrivning av läget i ekonomin, att man inte vare sig skönmålar eller svartmålar utan ger en så ärlig och uppriktig beskrivning som möjligt. Att beskriva ett läge med deflationsrisker och med överskuldsrisker – när vi ser att vi i flera sektorer i ekonomin har problem med att lösa de flaskhalsar som finns – som ett guldläge gör att det behövs ett förtydligande. Jag tolkar trots allt finansministerns svar som att finansministern nyanserar det sagda och säger att det finns flera problem med detta. Jag är nöjd med det förtydligandet. 70 (S): Jag är glad över att finansministern satte det hela i dess rätta sammanhang och också kunde citera ur den artikel där hon talade om det som frågade efter. Hon visade även på vilket sätt vi ska klara oss ur det läge vi befinner oss i. Det är jag glad över. har påpekat hur vi ska vidga flaskhalsarna, få ett bättre investeringsklimat, öka bostadsbyggandet, göra investeringar i humankapitalet, det vill säga investera i utbildning, och investera i infrastruktur så att både vägar och järnvägar ska fungera och att människor ska kunna lita på att tågen kommer . Det behövs naturligtvis även en aktiv näringspolitik. Det behöver vidtas många olika åtgärder, och jag är mycket glad över att vi har en socialdemokratisk regering som vidtar just de åtgärder som behöver vidtas. Jag är glad över att vi kan sätta fart på bostadsbyggandet och få framtidstro och hopp igen efter de dystra år som vi nu försöker lägga bakom oss. 71 Finansminister (S): ger en ganska målande beskrivning av läget med borgerlig regering. Vi har flaskhalsar i ekonomin, alltför hög skuldsättning bland hushållen och en rad andra problem i svensk ekonomi. Det regeringen nu gör är att använda alla de verktyg vi har för att föra i en annan riktning där vi kan få fler människor i arbete, få ned arbetslösheten, vända utvecklingen i skolan, låta fler ungdomar få möjlighet till den utbildning som krävs på arbetsmarknaden och låta fler ungdomar få en högre utbildning om de så önskar samt göra det attraktivt för företag att investera i , bland annat genom att se till att tågen fungerar bättre . Det finns stora problem att ta tag i för en ny regering, och det kommer vi att göra. I det läge vi befinner oss, med mycket låg ränta, bör det finnas förutsättningar för företag att göra fler investeringar i . Inte minst för privatpersoner, som funderar på att bygga sig en villa, är det ett gynnsamt läge med mycket låga räntor. Det kanske gör att det tippar över och man tar lån för att bygga en ny villa. Det är något som verkligen behöver. Vi behöver fler investeringar i småhus men också i bostadsrätter. Ett lågt ränteläge gör det möjligt för fler företag att få ihop kalkylen och kunna bygga bostadsrätter. Med det låga ränteläget, tillsammans med det investeringsstöd som regeringen föreslår, hoppas och bedömer jag att vi kommer att få fart på bostadsbyggandet i , också när det gäller hyresrätter. Överläggningen var härmed avslutad. § 17 Svar på interpellation 2014/15:345 om avvecklingen av överskottsmålet 72 Finansminister (S): har frågat mig om jag anser att det skulle bli ett större utrymme för en mer expansiv finanspolitik under innevarande mandatperiod om överskottsmålet avvecklades. Låt mig börja med att konstatera att det finanspolitiska ramverket har tjänat väl sedan det etablerades av Socialdemokraterna och . En bärande del i det budgetpolitiska ramverket är målet för det offentligfinansiella sparandet. Tanken när vi etablerade målet för det offentligfinansiella sparandet var aldrig att den offentliga sektorn skulle gå med överskott om i all evighet utan att nivån på målet skulle omprövas . Jag vill i detta sammanhang understryka att regeringen inte har för avsikt att avveckla målet för det offentligfinansiella sparandet. Däremot verkar det finnas anledning att se över målnivån för sparandet så att det är anpassat till de utmaningar som vi ser framför oss. Den offentliga bruttoskulden har minskat från av bnp när målet infördes till 2006. är den offentliga sektorns skuldkvot fortfarande av bnp. Det demografiska tryck som förutsågs när ramverket antogs är nu en realitet. Vi ser att andelen äldre i befolkningen ökar. En konsekvens av en åldrande befolkning är bland annat att sparandet i ålderspensionssystemet minskar. En bibehållen målnivå för det offentliga sparandet skulle kräva att staten ökade sitt sparande betydligt för att kompensera för detta. Då ålderspensionssystemet är konstruerat för att vara stabilt framstår det inte som att en sådan kompensatorisk åtstramning är motiverad. Ett sparande i balans framstår mot denna bakgrund som mer ändamålsenligt för framöver. Regeringen har gett i uppdrag att analysera konsekvenserna av att ändra målnivån för det offentligfinansiella sparandet till ett sparande i balans. Eftersom de offentligfinansiella underskotten är så stora kommer reformer att behöva finansieras fullt ut i närtid även med en förändrad målnivå. På frigörs dock ett utrymme för angelägna offentliga investeringar i infrastruktur, bostäder, klimatomställning, forskning och utbildning. 73 (M): Överskottsmålet har vi i för att vi på allvar ska kunna genomföra en bra konjunkturpolitik. Det betyder att vi i goda tider stramar åt och sparar så att vi har pengar i kassakistan för att, när det väl blir dåliga tider, kunna hålla uppe efterfrågan, stimulera ekonomin och på så sätt dämpa effekten av lågkonjunkturen. Det har varit dåliga tider . Det vi sett under de senaste sex sju åren är den värsta globala krisen sedan , sett rent ekonomiskt. Det här har inneburit – särskilt för ett litet exportberoende land som – att vi har befunnit oss i ett väldigt utsatt läge. Trots det har klarat sig kanske bäst i hela västvärlden just när det gäller att parera den tuffa ekonomiska vargavinter som vi har dragits med. Orsaken till detta är att vi hade en alliansregering som tog ansvar för de offentliga finanserna och stramade åt i goda tider. Under högkonjunkturens starkaste hade vi debatter här i där Socialdemokraternas ekonomisk-politiska talespersoner och argumenterade för att vi skulle göra mycket mer. Det var för lite, och det var . När krisen väl slog till ville Socialdemokraterna även då spendera mer, sa de. Men vi tog ansvar för de offentliga finanserna. när det har varit dåliga tider är det klart att budgetsaldot har påverkats. Det har haft som konsekvens att vi nu har ett relativt stort överskott. Det intressanta är hur Socialdemokraterna försöker förhålla sig till det här. För det första, herr talman, har Socialdemokraterna varit med på exakt samma nivåer av spenderande varje enskilt år – med någon marginell skillnad. Jag räknade ihop att under den förra mandatperioden handlade det om 8 miljarder. Det är alltså 8 miljarder på ett underskott som ligger i häradet 90 miljarder . Socialdemokraterna försöker alltså skapa bilden av att det är den borgerliga alliansen som har lånat till skattesänkningar, när de själva ville låna till bidragshöjningar och spendera pengarna på exakt samma sätt som den tidigare alliansregeringen. Men när de väl kommer till makten vill de helt plötsligt avskaffa överskottsmålet. De har alltså först presenterat en politik som inte innebär någon skillnad. De har kritiserat den tidigare regeringen för att den gjorde för lite för att ta itu med underskotten trots att de var med på att spendera på samma nivå. Och när de väl kommer till makten ska de avveckla överskottsmålet. Det är en häpnadsväckande oärlighet. Det är ingenting annat än rena vallöftessvek från finansministerns sida. Men det är också en enda lång självmotsägelse som finansministern har ägnat sig åt. Det här kommer att göra att inte står väl rustat . 74 Finansminister (S): ser annorlunda ut än när överskottsmålet infördes. Sedan överskottsmålet infördes har det regelbundet utvärderats, och det har kommit skrivelser till från regeringen om hur man ser på överskottsmålet. Det är alltså en fråga som har varit uppe till diskussion . Jag har alltid varit tydlig med att jag tycker att det är viktigt att när man har ett mål håller sig till det målet. Det tycker jag inte att den tidigare regeringen gjorde i slutet av den förra mandatperioden. Men jag har också varit tydlig med att jag ser att det kommer att komma ett läge där vi behöver se över nivån på överskottsmålet. Det är därför vi har gett uppdraget att se över vad konsekvenserna blir om man skulle ändra målnivån. Det ska naturligtvis bli intressant att se vad de kommer fram till. Jag tycker att det är angeläget att utvärdera överskottsmålet. Det gjordes till exempel en skrivelse till 2010. Det togs fram en departementsskrivelse 2010 som var en väldigt genomgripande analys av överskottsmålets nivå och dess funktionssätt. Jag tror också att det är bra att får titta på det. Vi får se om det behövs ytterligare underlag, och vi får se vad de kommer fram till. Däremot tycker jag att det är ganska stor skillnad att se över nivån på överskottsmålet, alltså nivån för det offentligfinansiella sparandet. Det är skillnad mellan att titta på den delen av ramverket och att göra vad nu kräver, nämligen att vi ska se över hela det finanspolitiska ramverket. Det är en helt annan politik än den man förde i valrörelsen, när gick till val och lovade tydligt att man skulle nå överskottsmålet på till 2018. Det var ett väldigt tydligt löfte från i valrörelsen. Man har gått från det löftet till att vilja se över hela det finanspolitiska ramverket. Det var intressant när det preciserades från sida. Man undrar naturligtvis: Vill ni inte längre ha någon målnivå alls för det offentligfinansiella sparandet? Är ni emot utgiftstaken? Är ni emot att kommunsektorn ska vara i balans? Vill ni att kommuner ska kunna gå med stora underskott? Är det ni vill avskaffa? Vad är det egentligen vill göra? Framför allt måste man säga att det är en väldigt stor omsvängning från valrörelsen, när ni sa att ni skulle nå överskottsmålet på till 2018. 75 (M): Under de år då har varit ekonomisk-politisk talesperson för Socialdemokraterna har hon försökt skapa bilden av att den tidigare alliansregeringen inte tog ansvar för de offentliga finanserna. Hon har gång på gång betonat: Titta, vilka underskott vi nu ser! Det här är alltså trots att hon själv i opposition har gått med på nästan identiska förslag på utgifter och inkomster för staten, eller rättare sagt för budgetsaldot. Summan av kardemumman har alltså varit nästan identisk. Det gör att hon kritiserar ett förhållande som hon är för. Hon har försökt göra det här för att skapa bilden inför väljarna att hon är ansvarstagande, att hon tar hand om de offentliga finanserna. Men visar det ju sig – det står finansministern själv här och säger – att det bara handlade om lite kritik mot att vi inte följde målet. Det har alltså varit fullständigt tomma ord. När man väl kommer till makten handlar det alltså bara om att man vill ta på spenderbyxorna, öppna plånboken och sätta sprätt på mer pengar. Vad finansministern försöker säga när hon säger att läget är annorlunda är att om vi ska jämföra med bostadsmarknaden har vi nu en familj som har köpt ett hus eller en lägenhet och konstaterar: ”har vi en bostadsförsäljning här. Vi har gjort ett litet klipp. Vårt eget insatta kapital har blivit lite större rent procentuellt sett. Då kan vi låna till vår konsumtion i stället.” Det är precis det tänket som ligger bakom sätt att resonera, och det kommer att få ödesdigra konsekvenser. Det kommer att få negativa konsekvenser på väljarnas syn på oss politiker eftersom och säger en sak och sedan gör någonting helt annat. De försöker skapa en bild av verkligheten i opposition, och sedan skapar de en helt annan bild av verkligheten i majoritet. Framför allt kommer det här att innebära att står sämre rustat inför kommande kriser. Det är lätt att argumentera för att har en relativt sett låg statsskuld. Vi har en av EU:s lägsta statsskulder. Men det kan gå väldigt snabbt. Tittar vi på vad som hände i under finanskrisen kan vi konstatera att den brittiska statsskulden nästan över , eller åtminstone på bara , dubblerades. Även om har en relativt stark position är det alltså viktigt att vi står fast vid principen att spara i goda tider och få ett överskott så att vi kan spendera de pengarna och stå väl rustade för kommande kriser. I den frågan drar nu den socialdemokratiska regeringen undan mattan för . På samma sätt som har försökt missleda oss i opposition försöker hon nu missleda oss i majoritet när hon påstår att vill vända upp och ned på hela det finanspolitiska ramverket. Vi har sagt att om man nu ska göra några förändringar kan man inte bara titta på överskottsmålet utan också måste se vad det får för effekter i andra ändan. Socialdemokraterna är bara intresserade av att kunna möta väljarna med en fläskig valbudget . Det kommer inte att vara bra för . 76 (S): Jag noterar att det finns borgerliga ledamöter som vill frisera historien och som gärna skulle vilja ta åt sig äran av de budgetregler vi har lutat oss mot. Låt mig påminna om vad den dåvarande ekonomiska talespersonen sa i den här talarstolen. Han sa att regeringens mål om ett överskott på på en konjunkturcykel inte är något annat än en överbeskattning, att det kommer att innebära att det offentliga sparandet kommer att öka på bekostnad av det privata och att är emot det. var alltså emot överskottsmålet och hävdade att det inte var bra för . Men man kan ju ändra sig och komma på andra tankar. Det gjorde faktiskt den borgerliga regeringen när blev finansminister. Han tackade då , som hade haft en statssekreterare som hette , för att den socialdemokratiska regeringen hade satt upp stabila regler för vår ekonomi. Det var ju bra att han gjorde, för det visar att kan acceptera det nya läget. Men att gå så långt som att försöka ta äran åt sig för de här reglerna är lite väl magstarkt. Det kanske vore på sin plats att talade om att man drogs in i detta och accepterade och att de sedan i efterhand har insett att det var bra. Det vore lite mer klädsamt av med en sådan historieskrivning. Men jag förstår att man vill plocka russinen ur kakan i den egna historieskrivningen. Man vill inte tala om att man sänkte skatterna med 130 miljarder, mest till dem som har det bäst. skyller man i stället på tiderna och att det är därför man har fått en så dålig ekonomi. Även om var för ett överskottsmål var det hans och den gamla borgerliga regeringens politik som innebar att vi kom längre och längre bort från överskottsmålet. Det är sanningen. Jag förstår att står i talarstolen och upprepar sin egen version om och om igen för att de vill övertyga sig själva om att de gjorde något bra. Men vad det i själva verket innebar var att vi gick från 65 miljarder i överskott till 87 miljarder i underskott. Det var detta som den borgerliga regeringen lämnade efter sig.