prot · H3093 · 2015-09-17 00:00:00 — Regeringen uttalade i den aktuella propositionen att man inte hade för avsikt att utvidga systemet med överlåtbarhet förrän konsekvenserna för såväl fiskerinäringen som miljön har utretts. Någon sådan utredning har ännu inte gjorts. går därför händelserna i förväg när han frågar hur ett system med överlåtbara nyttjanderätter ska utformas i det demersala fisket innan det har bestämts om ett sådant system är aktuellt. Avslutningsvis vill jag säga att jag delar uppfattning att fisket är en viktig näring och att det är viktigt att värna en levande kust och skärgård. 24 (FP): Jag fick frågan av någon som hade läst interpellationen och svaret varför vi använder ord som ingen begriper. Jag ska ge en liten ordförklaring. Pelagiskt fiske är enkelt sagt det fiske som bedrivs längre upp i vattenskikten. Det handlar om till exempel sill och makrill. Demersalt fiske är mer bottennära, och det handlar om torsk, räka, kräfta och så vidare. Det är den enkla förklaringen. Man får väl nästan be om ursäkt för att vi inte gör så att även åhörare av diverse slag kan begripa vad vi säger. Vi pratar om levande kust och skärgård, och den förra debatten som vi hade här om havskräfta är egentligen en deldebatt i detta. Frågorna hör ihop och handlar om hur man utformar systemen. Grundfrågan som det här handlar om är hur regeringen avser att utnyttja den förordningsrätt som man fick i och med ändringarna i fiskelagen som gäller , jag tror att det var . Det är precis rätt som ministern säger att alliansregeringen i sin proposition sa att man inte skulle gå vidare förrän man hade utrett konsekvenserna av vad som händer. Jag tror nog att vi kan vara sams om att man ska göra det. Sedan är det lite oroväckande att en sådan utredning inte har gjorts. Det kanske är dags att göra en sådan så att vi får ett system som är långsiktigt och så att man kan förändra bilden av det här. Man upplever ju ett hot inom branschen, och den bilden skulle kanske kunna förändras så att man ser möjligheterna och framtiden i detta. Det finns oerhört många duktiga företagare som vill utnyttja de möjligheter som finns. I grunden kan man säga att ute i fiskarkåren finns ingen jättelängtan efter överlåtbara kvoter, utan det man vill ha är ett fungerande överföringssystem som per definition blir nödvändigt när vi pratar om utkastförbud eller landningsskyldighet som kommer att införas. Det är ju bestämt att det ska införas, och jag tycker att det är bra att man inte kastar ut fångst i havet igen. Det här handlar om det långsiktiga regelverket och hur regeringen tänker utnyttja rätten som har gett att lägga fram förordningar på det här. Alternativet är att man låter myndigheten fortsätta på den väg man är och löser detta lite kortsiktigt utifrån de ramar man har fått inom Havs- och vattenmyndigheten. Men det är viktigt att regeringen på något sätt markerar hur man ställer sig till detta och som sagt utreder konsekvenserna. Fisket är nämligen så mycket mer för samhällena i fråga, om vi kopplar det till en levande kust och skärgård. Om man bara räknar strikt på värdet av hur många som jobbar inom fisket får man kanske lägre siffror än om man tar med vad det betyder för orterna, inte minst besöksnäringen och turistnäringen. Då är fisket en helt avgörande faktor för en levande kust och skärgård. Det är egentligen en väldigt stor fråga. Hur regeringen agerar i sammanhanget är alltså viktigt. Men i ministerns nästa inlägg får vi väl höra om han har tänkt på något mer. 25 (S): Debatten om en levande kust och skärgård är viktig, inte minst för oss som bor där året runt. En levande kust förutsätter också ett yrkesfiske. Det pressas från alla håll, trots att yrkesfisket bär upp en stor del av näringslivet, inte minst turismen. Men yrkesfisket är också viktigt ur ett miljöperspektiv. tog den borgerliga majoriteten beslut om att privatisera det pelagiska fisket, alltså fiske efter bland annat makrill och sill, för att minska antalet fiskeföretag och öka lönsamheten. I förslaget fanns så gott som inga riktlinjer. Det glömmer ofta och hans allianskompisar. Men det fanns inga riktlinjer. Fiskeföretagen fortsatte att fiska i annat vatten. Sålda kvoter finansierade köp av nya båtar inom andra fisken med mera. De som tjänade på reformen säger att den var lyckad. Men jag är betydligt mer tveksam till om den var lyckad för oss skattebetalare och för en levande kust. har en ungdom som skulle vilja bli fiskare inte någon möjlighet att klara det ekonomiskt. Det kostar miljoner och åter miljoner. De som säger att det var en lyckad reform talar nog mer i egen sak än ur samhällets perspektiv. Den här diskussionen rör det övriga fisket och vilka signaler regeringen ska skicka. Jag kan hålla med Tysklind om att det är bråttom. Men vi måste dra lärdom av privatiseringen av det pelagiska fisket, vilket inte sker. görs affärer inom det demersala fisket – fisket av räka, kräfta, torsk och så vidare – som om kvoter var till försäljning. Myndigheternas tillåtelse att polfiska, att två båtar fiskar ihop, har fått konsekvensen att båtar med kvoter säljs, med myndighetens goda minne verkar det som. Det är allmänt känt att detta sker. Om det får fortsätta har vi inget fiske kvar utefter kusterna. Signaler måste komma av vilka det framgår vilket fiske vi vill ha kvar utefter våra kuster. Kusterna kan delas in efter båtregisterområden, som finns . Båtarna är indelade i till exempel LL-området, Strömstadområdet eller . Man skulle kunna knyta kvoter till området. Det kan vara ett förslag. Det finns andra förslag. Men det är viktigt att titta på geografin. Att olika fiskeföretag skulle kunna samarbeta med kvoter inom dessa områden tror jag är nödvändigt med den lagstiftning som kommer att komma, när det gäller att vi ska ta i land allting. Men om vi inte styr upp hur kvoterna ska fördelas geografiskt kommer det snabbt att bli en koncentration av fisket, som då försvinner från våra kuster. Fiskekvoter ska inte vara en sorts pensionsförsäkringar. Fiskekvoter är våra, samhällets, gemensamma resurser. Vilken fiskepolitik vi vill ha i är en politisk fråga. Det är dags att vi politiker tar makten från tjänstemännen, att vi talar om och är tydliga med vad vi vill med fiskekvoterna, med hur vi vill ha det med fisket utefter våra kuster. Ska det finnas kvar? Eller ska det bara finnas på ett enda litet ställe utanför , med ett antal båtar som tar upp alltihop? Det är viktigt att vi skickar de signalerna. 26 Statsrådet (S): Det är kvar innan det tioåriga systemet är till ända och då eventuellt ska förlängas. Men när lagstiftningen antogs sas det att konsekvenser för både fiske och miljö ska utredas innan man går vidare och tar ny ställning i frågan. Jag ska vara väldigt tydlig , . Regeringen har inte några planer på att utvidga systemet med överlåtbara tioåriga fiskerätter till det demersala fisket. I alla eventuella diskussioner om ändring av den svenska fiskeförvaltningen måste man förstås förhålla sig till de viktiga frågorna om det småskaliga fiskets överlevnad. Det är jätteviktigt att vi har det i åtanke. När det gäller levande kustsamhälle är det precis som med levande landsbygd; det finns inte en enda sak som fungerar som en quickfix. Givetvis är fisket grunden och viktigt för kustsamhällena, liksom jordbruket kanske är för landsbygden i andra delar av landet. Jag har besökt de här delarna av landet, bland annat , och sett hur viktig inte minst förädlingsindustrin är. Den är oerhört viktig. Och den får givetvis sin råvara från fisket. Den största råvaran för fiskeindustrin på är sillen. Den fiskas kanske inte ens upp i vårt land, men industrin där är ändå oerhört viktig för kustsamhällena. Det handlar också om samhällsservice i samhällena. Det handlar om bredbandsutbyggnad, om att telefoni ska fungera, om att se till att det finns lanthandlare som kan tillhandahålla mat, livsmedel, om drivmedel med mera. Det är en sak som den här regeringen verkligen har tagit på allvar. Vi har tillsatt en parlamentarisk kommitté för en sammanhållen landsbygdspolitik i . Det har aldrig skett tidigare. Vi tar ett rejält grepp om det här. Kustsamhällena ingår som en del av landsbygden. Vi sätter inte dem vid sidan av, som om de inte skulle finnas med i den politiken. Det var bra att den här interpellationen kom. Ett levande kustsamhälle är viktigt, precis lika viktigt som när vi talar om landsbygdsutveckling. Kustsamhällena är en del av landsbygden, och dem ska vi värna om. Vi ska hitta en samlad politik för dem. 27 (FP): Jag vet inte om jag ska bli lugnad eller än mer orolig när jag får det tydliga beskedet att regeringen inte har några planer på att vidta några åtgärder. Om det är bra eller dåligt får jag fundera på ett tag. Spontant är jag i alla fall inte säker på att det är bra. Vi har utmaningar. Jag nämnde i mitt förra inlägg att man upplever att det finns ett hot, att det ska ske en förändring, en process, som man inte själv är med i. Det skapar oro. Även inom fiskebranschen måste man kunna tänka långsiktigt och företagsmässigt. Jag är alltså inte riktigt säker på att beskedet är särskilt bra. Precis som tycker jag inte att vi ska skapa motsättningar mellan olika typer av fisken, olika typer av båtar och så vidare. Vid olika delar av våra kuster finns det olika traditioner för vilken typ av fiske som bedrivs. Ifall man skulle drista sig till att vidta någon typ av åtgärd ska inte något segment slå ut det andra. Det kan vi nog enas om. Det finns de facto en marknad, och olika geografiska områden har olika inriktningar. tog upp att kvoter inom olika storlekssegment byts . Det kanske är något som man skulle kunna tänka sig. Jag tror även att man skulle kunna dra in en geografisk indelning, som också lyfter upp. Det är ganska tydligt att det finns olika typer av fiske inom olika geografiska områden. Staten behöver inte tycka att det är ett problem. Det kan också vara en fördel i sammanhanget. Som jag sa i den förra debatten finns det inom fiskarkåren – kanske hos någon enstaka fiskare – inte någon obändig längtan efter att handla med kvoter. De vill ha ett kvotsystem och ett ransonsystem som gör fisket lönsamt, och det är väl en diskussion som man får ta. När det gäller landningsskyldigheten kan man ha ett tydligt system där man går från veckoransoner till årsransoner. Det finns mycket att göra. Min grundfråga var hur regeringen tänker utnyttja sin förordningsrätt för att göra någonting, men det har vi fått besked om. Regeringen tänker inte vidta några åtgärder. Det är ändå ett tydligt svar, det får jag medge, ministern. 28 (S): Vi verkar vara rörande överens i sakfrågan. Vi ska värna ett kustnära och hållbart fiske utmed vår kust. Det har man sagt i kammaren så länge som jag har varit med här, . Trots att vi är rörande överens undrar vän av ordning: Varför går då utvecklingen åt motsatt håll? Varför har de åtgärder som myndigheten har vidtagit för att vi ska kvar ett hållbart fiske utefter vår kust inte haft någon effekt? Hur kan handeln med kvoter fortgå i det fördolda utan att det sker en reaktion från myndigheten? Vems ärenden går myndigheten? Det är uppenbart att det behövs tydliga signalerna från politiken eftersom de inte har nått myndigheten. Återigen måste vi politiker ta tag i taktpinnen i fiskefrågorna och se till att vår vilja att ha en levande kust och skärgård också omfattar fiskefrågorna och de myndigheter som handlägger dessa frågor. Vi politiker som styr det här landet har ansvar för att tala om vad vi vill åstadkomma med politiken. Det är ingen som kommer att säga att det var myndigheten som lade ned det svenska fisket, utan man kommer att säga att det var vi politiker som inte tog vårt ansvar. Oavsett vem som satt i regeringen kommer man att säga så. Det är glädjande att höra att vi är överens om inriktningen, även om ministern säger att det inte ska tillsättas någon utredning. Det är klart att det behöver göras en utredning. Vi behöver skicka tydliga signaler till myndigheterna om att vi ska ha ett levande kustfiske – och där har regeringen en enig riksdag bakom sig – och det innebär en geografisk spridning. Tack för debatten! 29 Statsrådet (S): Jag tror att både och övertolkade mig. Jag sa att regeringen inte har några ambitioner att genomföra en sådan förändring. Om någonting ska göras måste det göras rätt, inte så snabbt som möjligt. Det krävs en noggrann konsekvensanalys innan man eventuellt går vidare. Det krävs också en väldigt nära dialog med fiskenäringen, det är jätteviktigt. Sedan ska vi inte glömma bort att regeringen har satt på plats ett fiskeprogram för perioden –2020. Inom det programmet finns det möjligheter att söka medel för att nå ett långsiktigt hållbart fiskebestånd. Det riktar sig också till det småskaliga fisket som har stora lönsamhetsproblem, vilket har varit inne på. Exempel på åtgärder som man kan söka medel för är lokalt ledd utveckling för fiskeområdet, differentiering inom och utanför fiskesektorn, vidareförädling av produkter, satsningar på ökat mervärde och investering i vattenbruk. Det finns alltså nya möjligheter som givetvis kommer att påverka utvecklingen. Det måste man också ta med och se vad det får för effekter innan man går vidare. , vi ska göra rätt, inte så snabbt som möjligt, och ska vi inte göra det. 30 (FP): Jag tycker att det här blir en lite allmän diskussion. Det är klart att vi, om vi ska göra något, ska göra det rätt. Det är svårt att ha någon annan uppfattning. En sak som jag kanske har lyft fram för lite i den här debatten är dialogen med fiskenäringen. Den är helt avgörande. Det är där som man ska leta efter lösningen. kan politiska beslut skapa motsättningar som egentligen inte fanns från början. Även om man inom fiskarkåren har olika inriktning, vill man nog inte slå ut varandra. Man respekterar att det finns lite olika traditioner. Detta med lönsamhet är en diskussion som ofta tas upp. Hör man efter med fiskarkåren själv är ju deras starkaste önskemål att man måste få ett utrymme att vara företagare. Det finns de som har investerat väldigt mycket pengar, men det finns väldigt många som inte har gjort det och som ändå har hög lönsamhet. De utnyttjar ekosystemen väldigt lite, och de får ut väldigt mycket värde av det som de tar upp. Det är väl det som kan definieras som småskaligt, kustnära fiske. Vi hamnar ofta i en diskussion om båtarnas längd, men jag tror inte att det handlar om det, utan det handlar om hur mycket resurser som man tar i anspråk och hur man utnyttjar dem. 31 Statsrådet (S): Detta med dialog med näringen är oerhört viktigt. Jag har startat den dialogen. Jag har redan haft dialog med näringen vid två olika tillfällen. Sedan ska vi inte tro att näringen bara har ett svar, det finns flera svar. Det finns inte heller en åtgärd som löser alla utmaningar som fisket står inför. Det behövs flera åtgärder från staten, men det behövs också flera åtgärder från näringen själv. Jag ser fram emot att vi också här i kammaren kan ha en fortsatt lika god och konstruktiv dialog som vi har haft . Tack för en bra debatt! Överläggningen var härmed avslutad. § 11 Svar på interpellation 2014/15:762 om våldsdåden i 32 Statsrådet (S): har frågat mig hur jag anser att insmugglingen av krigsmateriel och andra vapen till landet ska bekämpas, om det kan finnas anledning att se över och omfördela befintliga polisresurser för att komma till rätta med den senaste tidens våldsdåd samt om jag och regeringen anser att det behövs ytterligare skärpning av vapenlagstiftningen för att komma till rätta med problemet. Illegala vapen utgör ett allvarligt samhällsproblem och fortsatta insatser för att motverka förekomsten av dessa är en prioriterad fråga för regeringen. och har intensifierat sitt samarbete , vilket bland annat har resulterat i att antalet beslagtagna vapen har ökat kraftigt. Regeringen anser att arbetet mot införseln av illegala vapen är viktigt. Även internationellt samarbete är nödvändigt för att kunna förhindra införseln av illegala vapen. deltar aktivt i det internationella samarbetet för att förhindra smuggling och regeringen verkar för att ytterligare stärka EU-samarbetet och harmonisera den gemensamma lagstiftningen för att begränsa tillgången på vapen. Som ett led i arbetet mot den ökade beväpningen och användningen av skjutvapen inom kriminella kretsar höjdes det lägsta straffet för grovt vapenbrott. höjdes det högsta straffet för vapenbrott av normalgraden och det infördes ett nytt brott, synnerligen grovt vapenbrott. Straffskalan enligt lagen om brandfarliga och explosiva varor ligger dock kvar på samma nivå som gällde för vapenbrotten före straffhöjningarna . Eftersom likheterna med bestämmelserna om straffansvar för vapenbrott är uppenbara, finns det skäl att också se över straffbestämmelserna i lagen om brandfarliga och explosiva varor. Förstadier till vapenbrott är inte kriminaliserade. Utredningen om skärpta straffrättsliga åtgärder mot organiserad brottslighet har föreslagit att försök, förberedelse och stämpling till grovt vapenbrott och synnerligen grovt vapenbrott ska kriminaliseras. Förslaget har remitterats och bereds nu i . Poliser ska finnas tillgängliga där de behövs bäst. En av de viktigaste utgångspunkterna i ombildningen av polisen har varit att stärka den lokala närvaron och tillgängligheten i hela landet. ansvarar för att resurserna fördelas så att det finns tillgänglig polis i hela landet som den grova brottsligheten kan bekämpas där den förekommer. Som ett exempel på detta meddelade rikspolischef att resurserna i ska förstärkas för att komma till rätta med problemen där. Regeringen följer noga det fortsatta ombildningsarbetet av polisen för att säkerställa att intentionerna med reformen infrias. Det är viktigt att disponerar sina resurser på ett sätt som sammantaget främjar brottsbekämpningen och tryggheten i hela landet på bästa sätt. 33 (S): Jag vill tacka statsrådet för svaret. Jag skulle emellertid vilja göra en kort tillbakablick för att visa hur det var i den gångna sommaren. exploderade en handgranat på i området , i Kroksbäck, i Kroksbäck igen, i , som ligger norr om , en ny explosion utanför en samlingslokal, i , på , Värnhem, i och i , och då gällde det ett bostadshus. Det är självklart helt oacceptabelt. Sommarens våldsdåd i är både allvarliga och som sagt fullständigt oacceptabla. När Malmöbor känner oro för sin säkerhet, när myndighetsbyggnader attackeras och när uppgörelser sker öppet på våra gator är det också ett hot mot vår demokrati. Våld och kriminalitet utspelar sig tyvärr på fler platser i vårt land, men jag skulle vilja poängtera Malmös geografiska läge och den särställning som har med närheten till kontinenten. Det gör staden extra utsatt eftersom det finns större tillgång till vapen än på många andra håll i landet. Jag välkomnar svaret från statsrådet . Det kan inte vara helt enkelt att kastas in i detta när det inte har gjorts så mycket tidigare. Jag vill ändå poängtera vikten av att vi verkligen håller i här och levererar det som måste levereras. Det här är förstås ett komplext problem. Det handlar om mer polisresurser, och de har kommit, men det handlar också om en kontinuitet. var det en mycket skev fördelning, och vi upplevde att var väldigt förfördelat. Vi hoppas att det nu verkligen blir en kontinuitet. Precis som statsrådet sa handlar det också om att polisen måste finnas där människorna finns och skapa en närhet. Det är polisens uppgift att även förebygga brott. Självklart handlar det dessutom om minskade klyftor och minskat utanförskap. Jag och vi har varit i kontakt med många föreningar i just för att tala om hur man förebygger detta, för tyvärr är det många unga människor som har blivit delaktiga i dessa brott. Det behövs en bättre kontroll av smugglingen. Polisen själv säger att man antagligen skulle behöva ha bättre närvaro på . Det är ett förslag som finns. Handgranater säljs, och statsrådet hoppas att handgranater kommer att omfattas av den lagstiftning som gäller för andra vapen vad gäller straffskalan. Som det är är det helt orimligt. Enligt vad polisen i säger är det billigare att köpa en handgranat än en glass. Det forslas in mycket vapen beroende på vår närhet till kontinenten. Det måste det göras någonting åt. Handgranater kan möjligtvis låta harmlöst – jag är verkligen ingen expert på det – men enligt polisen finns det risk för att man dör om man står inom från en detonation. Det är just det som är den stora skillnaden mellan den gångna sommaren och , det vill säga att handgranaterna börjar dyka upp på platser där många människor befinner sig, där människor lever och bor. Jag skulle gärna vilja att statsrådet utvecklade vad han avser att göra ytterligare. 34 (S): Jag vill tacka för den här viktiga interpellationen och även tacka för svaret från ministern. När interpellationen skrevs var vi mitt uppe i, som det nästan kändes, brinnande krig. Handgranaterna var ofta förekommande. Det gläder mig att regeringen redan har vidtagit åtgärder. Det handlar om att skärpa vapenlagstiftningen, inte minst när det gäller handgranater. Det handlar också om fler poliser till , och då gäller det att stärka med poliser som kan utreda brotten. Jag har fått höra av polisen på plats i att ett problem är att resurserna för att utreda inte räcker till. Det är genom utredningar man kan ringa in dem som står bakom brotten, och det är viktigt att dessa brott upp. Man räknar med att det handlar om ett fåtal personer som kastat handgranaterna. Därför är det väsentligt att ringa in dem. I diskussionerna är det viktigt att skilja på olika attacker. Det har varit attacker med handgranater, och då har det framför allt varit fråga om uppgörelser. Men det har också bränts bilar. Det är såklart fruktansvärt, men man måste skilja på de olika fenomenen. Polisen är noga med att framhålla att det är en annan typ av brottslighet, som mer handlar om frustration; frustrationen exploderar. Man måste ta tag i dessa brott på olika sätt. Jag vill poängtera det som säger om klyftor i samhället. Man räknar med att vart tredje barn i är fattigt. Det är ingen bra grogrund, eftersom det kan leda till kriminalitet. Därför är det som regeringen nu gör viktigt. Det gäller att förstärka välfärdspolitiken, förstärka kommunernas ekonomi, se till att fler barn växer upp under goda förhållanden, se till att fler barn klarar skolan och har bra fritidsmöjligheter. Då kan de sugas upp av skolarbetet och de bra fritidsaktiviteterna i stället för att ägna sig åt destruktiva aktiviteter. Efter det gäller jobb och bostad. Hela den kedjan hänger ihop. Det förebyggande arbetet sker inte över , utan det är ett långsiktigt arbete. Men om vi ska vända spiralen med mindre brottslighet som mål måste vi börja . Forskning visar att det förebyggande arbetet har störst effekt i det långa loppet, alltså när barn och ungdomar har en framtidstro och får bra möjligheter i livet. Vi måste också ta tag i det akuta skedet. Där tycker jag att regeringen har gjort en rivstart på det här området. Det gäller att nu hålla i det. Det får inte bli en tillfällig polisnärvaro, utan den kommer att behövas . När jag talat med poliser i har de sagt att de vill ha mer fokus på närpoliser, och jag upplever att man börjat gå i den riktningen. Då är det poliser som känner till området, som är ute och rör sig bland människorna där, som lär känna ungdomarna i området. På det sättet kan de få ett förtroende för polisen, och polisen ses inte i första hand som ett hot. Att människor känner förtroende för den lokala polisen och känner att de kan berätta vad som händer i området ökar möjligheterna till att klara upp brott. Ett problem vid den här typen av brott är att det kan vara svårt att få in vittnesmål eftersom människor är rädda. De kan vara rädda för förövarna men också för polisen när de inte känner det förtroendet. Det är mycket viktigt att bygga upp ett sådant förtroende. Sedan tror jag att vi även måste avväpna brottslingarna, se till att folk inte har med sig skjutvapen och handgranater, för då kan det bli fråga om impulsdåd, som tyvärr kan få hemska konsekvenser.