prot · H20992 · 2015-04-24 00:00:00 — Jag blir inte riktigt klok på detta, herr talman. Det pågår en stor satsning, både på att förstärka underhållsinsatserna på järnvägen och på att bygga ut järnvägssystemet. Vi talade om Sverigebygget och Sverigeförhandlingen som handlar om att bygga nya stambanor för höghastighetståg, vilket också frigör kapacitet i det befintliga systemet för godstransporter. Jag önskar lite mer tydlighet från den här regeringen. I grund och botten är det nämligen positivt för resenärerna att ha fler alternativ, att få fler avgångar att välja mellan och att få lägre priser på sina resor på järnvägen. Vi vill att människor ska resa med tåg, och då måste en prispress vara bra. Men när den här regeringen inte ger några tydliga besked skapar det en osäkerhet som gör att många drar sig för att faktiskt investera och våga satsa på att öppna upp transporter på vår svenska järnväg. När det talas om effektivitet kan vi också konstatera att till och med SJ själva applåderar marknadsöppningen och säger att detta är mycket bra. Då tvingas nämligen även SJ, till skillnad från hur det var på den gamla monopoltiden, att ta itu med sina för stora kostnadsvolymer. Jag menar därför att man inte okritiskt behöver hylla, om vill kalla det så, en konkurrens. Men man kan väl ge klara besked om att man avser att värna det som finns. Kollegan till infrastrukturministern, som är ordförande i det utskott där jag är vice ordförande, ger tydliga besked om att hon inte vill ha konkurrens på järnvägen. Då ställer jag frågan: Vad vill regeringspartierna egentligen? Vill vi ha mer konkurrens och fler alternativ för medborgarna, då måste regeringen också ge klara besked. När det gäller underhållsfrågan är bristen på svar tydlig där också. Utredningen kom , och jag har respekt för att det kan behövas en del betänketid. Men man har också att ta ställning till det höga tonläge som Socialdemokraterna hade i opposition. Det har skapat en mycket stor osäkerhet på marknaden. vittnar redan om hur färre företag vill ge sig in i upphandlingar och bidra på det svenska järnvägsnätet eftersom de inte vet om den marknaden kommer att stängas . Det är synd, eftersom flera undersökningar, bland annat från statens eget forskningsinstitut på området, VTI, visar att vi får mer järnväg och mer underhåll för pengarna tack vare konkurrensen. Det är lite märkligt att stå och tala om satsningar på järnvägen när man å andra sidan kanske föreslår reformer som skulle äta upp pengarna genom större ineffektivitet. Jag har viss respekt för att man ibland måste fundera lite, men ibland måste man också sluta fundera och komma till en slutsats. Det som medborgare, svenska företag, svenskt näringsliv och konkurrenskraft behöver är nämligen tydliga besked. Jag tror att även regeringen delar synen att det vore synd om man gick från att vara en samarbetsregering, som man kallar sig, till att vara en utredningsregering. Ett större arv än så vill man nog lämna efter sig. 23 Statsrådet (S): Precis som säger kom den här utredningen, eller snarare delbetänkandet, för ungefär sedan. Jag tycker att det är lite märkligt om man inte är intresserad av att höra vad andra intressenter och kunniga på detta område har att säga om detta delbetänkande innan man bestämmer sig. Man kan naturligtvis, såsom den tidigare regeringen väldigt ofta gjorde, välja att inte remittera alls eller remittera med så kort svarstid att ingen av dem som egentligen var berörda hade möjlighet att komma med synpunkter på förslag. Det gjorde ganska ofta att en del av de beslut som fattades inte var helt genomtänkta och inte helt förankrade och förmodligen hade kunnat bli bättre om man hade väntat lite, lyssnat lite mer och varit lite mer ödmjuk och lyhörd, som den här regeringen har för avsikt att vara. Att lyssna, ta in, samtala och föra dialog är nämligen också ett sätt att visa att vi är en samarbetsregering. Det är många som är berörda av hur det svenska järnvägssystemet ska fungera och på vilket sätt det ska organiseras och som har synpunkter och kunskap om det. Vi är beredda att lyssna till dem innan vi bestämmer oss. Det är möjligt att tycker att det är ett problem. Jag tycker att det är en styrka. Där har vi olika uppfattningar. När det gäller konkurrensutsättningen av trafik ska man vara väl medveten om att intresset för att köra järnvägstrafik i varierar stort, kan man säga, mellan olika sträckor. Eftersom vi har en önskan om att tillgängligheten och möjligheten till både arbetspendling och godstrafik ska öka i hela landet, som vi var överens om i den tidigare debatten, måste vi också kunna konstatera att det på vissa sträckor inte kommer att vara någon konkurrens alls om att få köra därför att det ur ett strikt kommersiellt perspektiv inte är försvarbart att köra tåg på dessa sträckor. Men ur ett samhällsekonomiskt perspektiv kan det naturligtvis vara oerhört viktigt att människor har tillgång till både pendling och godstransporter. Detta innebär att när man utformar ett system där konkurrensförutsättningarna ser så oerhört olika ut över landet behöver man också se till att man inte får en effekt som innebär att även om utbudet ökar och ger mycket stora valmöjligheter för vissa resenärer minskar de, eller till och med upphör helt, för andra. Därför är detta mer komplext än vad man kanske vill erkänna från den högra sidan i politiken. Konkurrens kan medföra stora förbättringar, till exempel när det gäller att utveckla tjänsteinnehåll, att skapa mer innovation och driva på en utveckling. Men det är inte alldeles problemfritt när vi har en marknad där förutsättningarna mellan olika delar av landet ser så olika ut och där det som är tjänsten i detta fall är en extremt viktig samhällsnyttig tjänst som vi har ett gemensamt ansvar för att se till att den levereras till hela vårt land. Därav följer att vi är positiva till konkurrens, men den får inte innebära negativa effekter för den totala tillgången på tågtrafik. 24 (M): Jag har stor respekt för infrastrukturministerns pragmatism och kan konstatera att den skiljer sig något åt från tonläget från hennes partikollegor i opposition. Det är bra och klokt att infrastrukturministern har en något mer pragmatisk inställning här. Det är också bra att man lyssnar in remissinstanser. Jag hoppas dock att man sköter denna process så skyndsamt som det ändå går, eftersom den nuvarande situationen skapar en mycket stor osäkerhet. Jag är ledsen om jag blir tjatig, men jag tycker tyvärr att detta börjar bli en röd tråd, inte minst inom det område som vi ständigt diskuterar, alltså infrastrukturområdet som helhet. Jag tycker att det är bekymmersamt när man fryser Förbifart , när man inte kan ge klara besked om och när man inte kan ge klara besked om järnvägen i detta fall. Därför hoppas jag att man lyssnar in remissinstanserna. I sammanhanget är det beklagligt att man talar om att lyssna in näringsliv och andra. Men lägger man ned viktiga forum för samtal med näringslivet, som Logistikforum som lades ned av regeringen. Det var det enda forum som fanns för att tala branschövergripande mellan de olika trafikslagen. Det är det som vi behöver mer av, alltså diskussioner som inte bara handlar om det egna trafikslaget utan som handlar om systemet som helhet. Då är det synd att regeringen talar om att samarbeta och att lyssna in men lägger ned sådana viktiga forum. Socialdemokraterna lyssnade inte före valet. Då skrek de högt om återreglering, återförstatligande, monopol och borttagande av konkurrens. Jag hoppas på andra tongångar . När Socialdemokraterna förhoppningsvis hamnar i opposition igen efter 2018 hoppas jag att de har en mer sansad debatton. 25 Statsrådet (S): Det förekommer ibland att man ändrar sig i politiken. Jag kan till exempel påminna om att den tidigare finansministern länge högljutt hävdade att höghastighetståg i var massivt olönsamt – jag tror att han använde dessa ord. Han påstod också att har överinvesterat i järnväg. Sedan kom det till slut lite pengar till järnvägen, och det var bra. Men hållningen från den moderata finansministern var kanske inte riktigt den som ger uttryck för . Men det är ju bra att vi kan ändra oss och anpassa oss efter hur verkligheten ter sig. Den här regeringen tänker satsa på järnvägen, för vi ser att det inte fungerar tillräckligt bra. Vi ser att det finns stora behov av att öka kapaciteten, inte bara genom att underhålla den järnväg vi redan har och se till att den håller högre kvalitet och därmed öka kapaciteten utan också genom att bygga ut och tillföra ny kapacitet. Vi ser att järnvägsresandet och godstrafiken på järnväg har ökat, och vi ser framför oss en fortsatt ökning. Då krävs det stora satsningar för att se till att det fungerar. Konkurrens kan vara ett sätt, men när det gäller att resandet ökar är det så här: Om 1 000 resenärer åker med ett tåg eller med fyra tåg är det fortfarande 1 000 resenärer. Konkurrensen i sig bidrar alltså inte till ett ökat resande. Det kan bidra till ett sämre kapacitetsutnyttjande och lägre effektivitet. Därför måste man säkerställa att konkurrensen leder till det vi faktiskt vill åstadkomma. Vi återkommer med förslag när vi har lyssnat in från olika intressenter hur de ser på behovet av bättre järnväg och hur den ska organiseras på bästa sätt för högsta möjliga effektivitet. Överläggningen var härmed avslutad. § 9 Svar på interpellation 2014/15:452 om Tvärförbindelse 26 Statsrådet (S): har frågat mig vad jag avser att göra för att säkerställa att Tvärförbindelse får full finansiering och en byggstart . Tvärförbindelse är en länk i den kedja som planeras för de infrastruktursatsningar som görs i . Regeringen har fattat beslut om att Tvärförbindelse får förberedas för byggstart –2020 utifrån underlag. Med byggstart avses i detta sammanhang att åtgärden har en ekonomisk prioritering i enlighet med åtgärdsplanen. För ett realiserande av åtgärden krävs sedan flera efterföljande avgöranden enligt tillämpliga regelverk. Projektet är fortfarande i en relativt tidig fas i planeringsprocessen, där sträckning och utformning inte är prövade. Projektet ska även bedömas utifrån de transportpolitiska målen. I ett sådant läge är det inte aktuellt för regeringen att göra några andra ekonomiska ställningstaganden utöver den uppföljning som omfattas av den ekonomiska planeringsprocessen för transportinfrastruktur. Vi går in i en ny åtgärdsplanering med beslut , där regeringen återkommer om prioriterade objekt. Det är nu uppgift att bedriva det fortsatta planeringsarbetet. Som ansvarigt statsråd är jag förhindrad att närmare kommentera detta pågående myndighetsarbete. 27 (M): Infrastrukturministern beskriver på ett bra sätt hur sakens ordning ser ut just . Det som kanske inte riktigt kommer fram är att det här är en väg, en tvärförbindelse, på södra sidan av som är oerhört viktig för den delen av regionens fortsatta utveckling – och egentligen för hela . En av anledningarna till att den här vägen över huvud taget kom upp på kartan är den utbyggnad av hamnen i i närheten av som har planerats och är på gång. Det skulle innebära ungefär 350 000 fordonsrörelser, vilket gör att den här vägen blir mer eller mindre oumbärlig. Det berör i praktiken 10 000 bostäder bara i kommun. Jag är inte riktigt säker på hur mycket det berör i kommun, men det är de två kommuner det här berör. Det man ska komma ihåg är att anledningen till att byggstarten inte är på plats än – att man inte håller på och bygger just nu – är att , alltså det verk ministern har ett ansvar för, misslyckades så fatalt med planeringen. Man drog därför tillbaka sin egen planering och var tvungen att göra om den från början. Där tror jag att och Socialdemokraterna kanske har ett delat ansvar; det är jag den första att erkänna. Det stora problemet är dock den brist på engagemang och vilja statsrådet uppvisar i den här frågan genom att gömma sig bakom regeringsformen och säga att hon inte vill kommentera det pågående myndighetsarbetet. Politiska ambitioner står det oss alla fritt att ha, och detta är en väldigt viktig del i den kedja – som statsrådet så fint uttryckte det – som bygger den här delen av och de infrastrukturinvesteringar det faktiskt gäller. Det här blir i praktiken en förlängning av Förbifart på den södra sidan av staden, vilket möjliggör för oss att ha tvärförbindelser som ännu mer utvecklar det här länet som draglok för . Jag skulle alltså ändå vilja be statsrådet att kanske komma med en politisk ambition. Man har från sida faktiskt lovat att man ska försöka ta igen förlorad tid, och finns det inte ens en projektorganisation på plats. Finns det någon möjlighet att statsrådet har en politisk ambition att driva på utvecklingen för det här väldigt viktiga projektet? 28 Statsrådet (S): Jag vill bara påminna om att ”” innebär att det var . var det inte jag och den här regeringen som hade ansvar för att styra , utan då var det en annan infrastrukturminister – med moderat partibeteckning – som hade ansvaret för att fungerade på ett bra sätt. Vi tog över ansvaret . Det finns en del att göra, skulle man kunna säga, och vi tänker ta itu med det. Men det är att göra det lite enkelt för sig att flytta över ansvaret till den nuvarande regeringen för den process som helt och hållet har försiggått under den tidigare regeringens mandatperiod. Sedan är det självklart så att ambitionen från den regering vi nu har är att planerade projekt ska genomföras och att vi ska få så goda möjligheter det går att koppla ihop olika delar av vårt land, utvidga arbetsmarknadsregioner, möjliggöra arbetspendling och se till att få fungerande transportsystem i hela . Däremot har en regering i allmänhet inte möjlighet att peka på en statlig myndighet och tala om för den hur man ska agera i en enskild fråga. Det brukar nämligen kallas ministerstyre. Det är en sak att uttrycka en allmänpolitisk ambition och säga att vi ser att vi behöver bygga det här, men att trycka på när det gäller ett enskilt objekt och kräva en snabbare framdrift eller andra åtgärder skulle jag nog välja att avhålla mig ifrån. Därför svarar jag som jag gör, det vill säga att det här är en process som pågår i . Det arbetet förutsätter jag att bedriver på det sätt myndigheten har blivit ålagd att göra. 29 (M): Ministern fortsätter att gömma sig bakom regeringsformen. Närvaron av egna politiska ambitioner är tills vidare fortsatt frånvarande. Jag tycker att det är lite tråkigt. Jag känner mig faktiskt ganska trygg med att man i den tidigare regeringen ändå drev på processen så mycket man kunde, självfallet inom ramen för de regler som finns. Det ointresse ministern visar upp i den här frågan, och tyvärr även i många andra, gör dock att det de facto är som mer än regeringen driver på utvecklingen inom infrastrukturpolitiken. Är det verkligen så att initiativet ska ligga i den här kammaren? Ska det behöva skickas tillkännagivanden om i princip allt – som regeringen visserligen sedan väljer att avhålla sig ifrån att agera utifrån? Det är också en intressant situation vad gäller regeringsformen. Jag vill påminna om att det här är ett väldigt viktigt projekt. Det är ett av de projekt jag har sett som har de absolut högsta samhällsekonomiska nyttorna. Effekten skulle bli i princip direkt, och behovet är i princip oomtvistat. Det här är någonting som har en direkt effekt på bostadsplanering, en direkt effekt på godstransporter och en direkt effekt på trafiksituationen i . Ändå är ministern till synes hyggligt ointresserad. Jag är orolig över det. Jag skulle gärna ha sett ett ökat intresse från regeringen och regeringspartierna i den här frågan och en rad andra. Jag förstår att statsrådet inte vill gå in och tala om exakt hur en projektorganisation ska se ut på , men ett politiskt tryck går att utöva gentemot processer och en rad andra omständigheter – till exempel genom att vara tydlig med att pengar ska anslås och tydlig med vilken ambition det är som gäller. Jag är alltså bedrövad. 30 (S): Det råder ingen tvekan om att för är Södertörnsleden absolut viktig. Det är en diskussion som har pågått inte bara i samband med utbyggnaden av Norviks hamn, utan det är en diskussion som pågick redan innan föddes. Den har pågått , om inte ännu tidigare. Själv är jag alldeles för ung för att komma ihåg den diskussionen; jag var bara barnet då. Att skylla problemet med Södertörnsleden på är ganska märkligt, för i grunden beror det på att finansieringen och prioriteringarna i alltid har fallit. har det varit en borgerlig regering som har valt att inte lägga pengar på , och det är därför den fortfarande ligger under utredning. Den finns ju med i den aktuella planen, men det finns inga kronor och ören. Det är därför arbetet inte kan påbörjas. har man beslutat om genomförandet av Förbifarten. Och man har kommit överens om prioriteringarna i regionen som också de har tagit . Ett av de största problemen är att här finns ingen sammanhållen tanke. Jag skulle verkligen vilja lyfta fram det som ett stort problem som den förra regeringen släpade efter med men som ligger i diskussionen. Det gäller såklart att knyta ihop Södertörnsleden ända bort till , som blir så himla viktig. före valet såg vi hur den moderata partiledningen körde över sina partikamrater i både och i för att få en kollektivtrafiksatsning och dra ut tunnelbanan till . Det är såklart en jätteviktig del i arbetet som sker. Men det stora problemet är att man har bestämt att på Förbifarten kommer det inte att finnas någon kollektivtrafik. Då spelar det inte så jättestor roll om man bygger Södertörnsleden, för den kommer bara biltrafiken till del. Det viktiga är att få en sammanhållen kollektivtrafiklösning från och till via de stora arbetsplatsområdena i . Det skulle jag se som den kanske största utmaningen. Just nu har vi möjligheten att se över det i arbetet med nästa infrastrukturproposition. Det här ville inte den förra regeringen göra. Jag ser faktiskt med tillförsikt på den framtida utvecklingen och hoppas att man, efter den översyn av kollektivtrafik och Förbifarten som görs, kan få till stånd en bra och smidig BRT-lösning för sträckan ––. Det ser jag som ett jättestort behov. Detta har inte varit möjligt med den förra regeringen och deras prioriteringar på Förbifarten, men det är helt centralt i hela den här satsningen. Jag hoppas att jag och tillsammans kan arbeta för att de här satsningarna kommer till del. De är oerhört viktiga, inte minst när det gäller behovet av nya bostäder, för en bra kollektivtrafiklösning och en bra förbindelse mellan norr och söder både avlastar befintligt system och öppnar upp för bostadsplanering med en dignitet som jag tror att vi nästan inte kan föreställa oss. 31 Statsrådet (S): Ni från den moderata riksdagsbänken behöver inte alls vara oroliga. Det kommer initiativ, och det har kommit flera initiativ. Det är möjligt att de har gått er förbi, men det kommer flera initiativ från regeringen på infrastrukturområdet. Jag kan till exempel påminna om storsatsningen på järnvägsunderhåll. Ni kanske inte hörde talas om det, men trots att budgeten röstades ned avsätter vi nu 620 miljoner och 1,2 miljarder åren därefter. Det tycker jag är ett ganska bra initiativ på infrastrukturområdet. Vi har också vidtagit åtgärder när det gäller att säkerställa sjysta konkurrensvillkor på vägsidan, och vi är beredda att gå vidare med fler förslag vad gäller det. Vi har tagit initiativ till att öka trycket på kollektivtrafik i städer, när man planerar för bostadsbyggande, genom stadsmiljöavtalet. Och det finns ytterligare initiativ. Så, nej, vi sitter inte och väntar på tillkännagivanden från , kan jag lova. , 2016, kommer vi att lägga fram en infrastrukturproposition för som anger ramarna för kommande infrastrukturplanering. återkommer vi med en nationell plan för åren 2019–2029. I det arbetet har jag som infrastrukturminister för avsikt att ha nära kontakt med många kommuner och regioner i för att bilda mig en uppfattning om hur behoven ser ut, vilka prioriteringar man gör lokalt och regionalt och om hur olika system är beroende av varandra för att nå maximal nytta. Sedan är det som är regeringens myndighet som ska ta fram underlag och beräkna vilka objekt som har den största samhällsekonomiska nyttan och vilka objekt som är mest nödvändiga att börja med i någon form av prioriteringslista. När vi har fått den från kommer regeringen självklart att ta ställning till enskilda objekt. Men just nu är vi i ett läge där den nuvarande nationella planen gäller. Vi har inte gjort några förändringar i den, utan vi planerar för nästkommande nationella plan. Den ska naturligtvis vara så väl förankrad och så heltäckande som möjligt. Vi återkommer med den. 32 (M): Ett av problemen är att infrastrukturministern sitter i en regering tillsammans med ett annat parti som inte vill ha vägen. Det är därför som jag över huvud taget har ställt den här interpellationen, och det är därför som jag tycker att det är så viktigt att statsrådet ger en tydlig intention i detta. När det gäller vad talar om är helheten självfallet nödvändig. Det finns dessutom entreprenörer och byggare som visar på att det går att köra kollektivtrafik på Förbifarten. Det finns simuleringar och möjligheter till planeringar för det. Det finns till exempel färdigutarbetade förslag på sådant som man skulle kunna köra på Förbifarten. Det är inte ett problem. Projekteringen av Södertörnsleden möjliggör en rad olika satsningar i den här delen av regionen. Bland annat understöder det den satsning som valde att lyfta fram, nämligen tunnelbanan. Jag var på plats, och det var inte så att regionen blev överkörd av regeringen, utan det var ett samarbete för att få fram det tunnelbanepaket som Stockholmsförhandlingen innebar. Tro mig, jag var där, . Vad gäller min ålder är den väl hyggligt irrelevant. Projektet är fortfarande försenat; det är snarare etter värre. Jag kan för egen del bara konstatera att om hade gjort en fullvärdig planering från början, vilket de tyvärr inte gjorde, hade planerna kunnat vinna laga kraft . Men de var tvungna att ta tillbaka planerna eftersom de krockade med en hel del annat, vilket gjorde att de inte längre fungerade. Jag är fortsatt orolig eftersom både och infrastrukturministern har ett behov av att regera tillsammans med ett parti som inte vill ha vägen. Deras ambitioner måste vara tydliga om bygget av vägen ska bli av. Annars får vi en upprepning av det som hände med Förbifarten, att drar i nödbromsen och Socialdemokraterna till en början inte orkar hålla emot. Ska de återigen då förvänta sig att oppositionen hjälper dem? 33 (S): Man tar sig för pannan när man hör och hans nutidshistoria. Jag har suttit i , och jag kan bedyra att såväl det före detta trafiklandstingsrådet som hela den moderata fullmäktigegruppen motsatte sig alla satsningar och investeringar på tunnelbana. Om detta råder ingen tvekan. Du får nog läsa på nutidshistorien. Det är klart att vi är oerhört glada att satsningarna på tunnelbanan kommer. Den har vi socialdemokrater kämpat för i såväl och landsting som på riksplanet, för det behovet finns verkligen. Man tar sig återigen för pannan när man hör prata om möjligheten till kollektivtrafik på Förbifarten, för den finns inte där. Det behövs mängder av åtgärder. Inte en enda tanke och inte en enda analys finns när det gäller möjligheten att köra kollektivtrafik på Förbifarten. Det finns inte ett kollektivtrafikkörfält på ramperna. Trafiken kommer såklart flyta i tunnlarna, för man kommer att stoppa påfarten bär det blir trångt i tunneln. Det säger sig självt att detta är ett problem, och det handlar om brister i planeringen. Det handlar om den tidigare majoritetens brist på vilja att stoppa in kollektivtrafik och ha de tankarna med. Samma problematik har man haft när det gäller satsningarna på och den spårvägen, där analyserna sa att det inte fanns något behov. Det handlar om en politik som måste vilja, och viljan har inte funnits. Men det är bra att ni har ändrat uppfattning, nu även när det gäller Förbifarten och synen på kollektivtrafiken där.