prot · H30929 · 2015-11-18 00:00:00 — Tycker inte det får de väl återkomma med något sorts äskande, så får vi ta ställning till det då. 52 (FP): När mamma och pappa skilde sig fick jag sluta rida. Mamma hade inte råd. Men det var okej, för hon slutade röka, för hon hade inte heller råd. Vi fick liksom ta hand om varandra och ge upp saker båda två. Det jobbigaste var när min styvsyster fick börja rida i mitt gamla stall, för pappa hade råd. Ett tag hatade jag henne, fast det var ju egentligen inte hennes fel. De här orden är . Hennes föräldrar skilde sig när hon var . är hon 19. Tanken är inte att barn ska behöva drabbas på det här sättet. Den förälder som tjänar mest ska ge underhållsbidrag i förhållande till sin inkomst. Men tyvärr är kunskapen kring underhållsregleringen låg, och många använder sig av det offentligrättsliga underhållsstödet för att reglera underhåll, trots att de har förutsättningar att reglera underhåll civilrättsligt. Många verkar också tro – som det har påpekats – att underhållsstödet är regel även när föräldrarna reglerar underhållet själva, så den summan har blivit norm, blivit ett tak. Barn till särlevande föräldrar löper större risk för ekonomisk utsatthet än barn till föräldrar som lever tillsammans. Det vet vi. För oss liberaler är utgångspunkten att föräldrarna har ett gemensamt ansvar för att ta hand om och försörja sina barn även om de lever isär. Alliansregeringen tog flera initiativ för att uppmuntra och underlätta för föräldrar att samarbeta kring frågor om vårdnad, umgänge, boende och ekonomi. , som flera har tagit upp här , sa att av de barn som får fullt underhållsstöd skulle få mer i underhållsbidrag än underhållsstödets belopp om underhållet reglerades civilrättsligt. Det gäller särskilt för barn i de tre lägsta inkomstgrupperna, där skulle få en förbättring. För dem i den lägsta inkomstgruppen skulle det kunna betyda i genomsnitt mer . Att föräldrar själva gör upp avtal om underhållsbidrag skulle alltså ofta innebära större förbättringar för barn med särlevande föräldrar än vad höjningar av exempelvis underhållsstödet skulle kunna åstadkomma. Därför är det här förslaget så viktigt. Underhållsstödets nivå har likväl stor betydelse för de barn vars föräldrar trots bättre stöd inte samarbetar kring barnets ekonomi. Därför bör nivån på underhållsstödet höjas, men det är en annan diskussion som vi inte tar . Det handlar om vuxna människor som – oftast – tagit ett gemensamt beslut om att få barn tillsammans. Att få barn är ett livslångt uppdrag. Jag hör ibland vänner säga att de inte riktigt är redo att ta det stora steget att gifta sig, men barn kan de utan problem skaffa. Det är ett lite märkligt resonemang. Skilja sig kan man göra och sedan aldrig mer prata med varandra – om man inte har barn, för då behöver man kunna samarbeta. Ökad reglering av barns underhåll utanför underhålls-stödet Vi liberaler utgår från att människor både vill och kan ta ansvar för sina liv. Men för att kunna göra det behövs kunskap. Skrivningarna i förslaget om att ge föräldrar hjälp med att reda ut vad som gäller ligger helt i linje med vad vi vill se. I finns ett system där alla som vill skilja sig först måste ha samtal innan de över huvud taget får lämna in begäran om skilsmässa. En liknande modell som tar upp vad som händer och vad som gäller rent praktiskt skulle vara positiv på många plan, inte minst vad gäller konflikter mellan föräldrarna. Det ska ske i kommunerna, men det behöver utvecklas och ske mycket mer. Jag tror mer på kunskap än på stor reglering för att kunna ta mer ansvar. föräldrar borde ha gjort upp mellan sig i stället för att ta omvägen via . Det hade varit bättre för , och det hade varit bättre rent administrativt – system ska inte användas i onödan. Här är mer information nyckeln. Jag yrkar bifall till utskottets förslag. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 20.) § 17 Det kommunala vårdnadsbidraget avskaffas Det kommunala vårdnadsbidraget avskaffas betänkande 2015/16:SfU8 Det kommunala vårdnadsbidraget avskaffas (prop. 2014/15:147) 53 (M): är ett parti som står upp för individens fria val, och vi har länge arbetat mot kvotering och för fler möjligheter till eget inflytande. Vi är också ett parti som vill att så många som möjligt av de politiska beslut som rör människor ska fattas så nära människor som möjligt. Vi är starka förespråkare för det kommunala självstyret, som innebär att kommunerna bör ha en stor möjlighet att själva fatta beslut som rör kommunala angelägenheter. är vi också ett parti som pragmatiskt och systematiskt arbetar för ökat ansvarstagande, för människors personliga ansvar, för vikten av egen försörjning samt ordning och reda i samhällets ekonomi. Detta är våra utgångspunkter i fråga om huruvida det kommunala vårdnadsbidraget bör avskaffas, som regeringen föreslår. Den frågan kräver en avvägning mellan olika intressen. Det går inte att diskutera vårdnadsbidraget utan att diskutera föräldrarollen och det ansvar som föräldrar har för sina barn. Föräldrapenningen är därför ett närliggande område som innehåller många likheter med frågan om vårdnadsbidraget. Låt mig vara tydlig med att det finns ett stort samhällsproblem som är kopplat till en ojämn fördelning av föräldraansvaret. Vi vet att exempelvis skillnader i uttag av föräldrapenning får långtgående konsekvenser för kvinnors sysselsättning, löneutveckling och framtida pensionsinkomst. Det finns tydliga tecken på att dessa skillnader även spelar en stor roll i de skillnader som vi ser i ohälsa och sjukfrånvaro mellan kvinnor och män. Det kommunala vårdnadsbidraget avskaffas Det finns också invändningar mot vårdnadsbidraget som är kopplade till följderna för jämställdheten. Men ska vi vara uppriktiga med att det inte går att kvotera fram lösningar på alla samhällsproblem. Dessutom måste samhället ha respekt för hur olika familjer lägger upp sin tid utanför arbetsplatsen. Vi vill skapa förutsättningar för varje familj att fatta väl avvägda beslut som passar dem. Det innebär också att vi som politiker måste acceptera att föräldrar gör olika val. Det kommer att variera, och det kommer också att se olika ut. Men det finns inget anmärkningsvärt i det. Familjer är faktiskt olika. Som politiker är det alltid lätt att vilja lägga livet till rätta ovanifrån, att peka och styra. Det mesta kan åtgärdas med ännu en lag eller ännu ett regeringsbeslut. Men leder det verkligen till att vi får den mångfald och det egna ansvarstagande som vi vill uppnå? Politikens uppgift är att undanröja hinder för att föräldrar och familjer ska kunna fatta just kloka livsval. Vi är övertygade om att de flesta familjer vill det allra bästa för sina barn. Sedan kan det finnas olika omständigheter som gör att det inte alltid är så lätt att nå dit. Det kan vi som politiker arbeta för att undanröja. Som jag har sagt är ett parti som på ett pragmatiskt och eftertänksamt sätt försöker hitta lösningar på olika samhällsproblem. baseras all vår politik på respekt för människan och människors egna beslut. Frågan om vårdnadsbidraget har även en till dimension som jag tycker att vi inte ska tappa bort. Frågan gäller egentligen om kommuner ska ha rätt att erbjuda vårdnadsbidrag som ett alternativ till andra former av barnomsorg. Vårdnadsbidraget tvingas inte på någon utan finns enbart för dem som vill använda det. Vårdnadsbidraget är mycket begränsat i sin omfattning, och finns i ett mindre antal kommuner i . Likväl vittnar många föräldrar om att det har varit viktigt för just dem, för att de ska kunna lägga mer tid på sina barn och ge dem en bra start i livet. Andra föräldrar gör andra bedömningar och använder förskolan från att barnen är . Det är en naturlig följd av att familjer är just olika. Om vi väger ihop allt detta landar vi i slutsatsen att regeringens förslag innebär ett mycket stort ingrepp i människors rätt att göra egna val och i kommunernas rätt att själva fatta beslut om kommunala angelägenheter. Därför, herr talman, yrkar vi avslag på förslaget i propositionen och bifall till reservation 1. 54 (SD): Vi debatterar socialförsäkringsutskottets betänkande SfU8 som rör proposition 2014/15:147, Det kommunala vårdnadsbidraget avskaffas. Jag kan, lite grann som den föregående talaren var inne på, säga: Då var vi där igen. har vi tyvärr återigen skäl att lyfta fram vänsterpartiernas syn på vuxna människors förmåga att ta ansvar för sina egna liv. Jag tycker inte att det är min sak att avgöra vad som är en lämplig ålder att börja i förskolan när det gäller andra familjers barn. Jag tror att familjerna är bäst på att avgöra det själva. Det är faktiskt till och med så att om jag skulle tycka att det var min sak att avgöra det skulle jag vara emot vårdnadsbidraget. Jag tror nämligen att förskolan är ett mycket bra alternativ för väldigt många barn. Det kommunala vårdnadsbidraget avskaffas Alla mina barn har gått i förskola och började där direkt efter att föräldrapenningen hade tagit slut. Jag själv gick i förskola i , där jag är född, och började redan när jag var . Och som ni märker har det gått ganska bra. Jag gillar alltså förskolan. Men handlar det inte om mig. Det handlar inte om er heller. Det är nämligen inte våra barn som vi talar om här. Vi talar om andra människors barn. Och jag tycker, som sagt, inte att det är min eller er sak att bedöma i vilken ålder andras barn är mogna för förskolan. Jag tror faktiskt att de flesta förstår hur tokig den tankegången är. Men vårdnadsbidraget är en kvinnofälla, säger några. Det argumentet tycker jag mig höra allra mest. Då har jag en annan upplysning att komma med. Det är, som sagt, inte era barn som det handlar om, och inte mina barn heller. Detsamma gäller faktiskt kvinnorna. Det är inte era kvinnor, och inte mina heller. Kvinnorna är nämligen sina egna. Det gäller för den delen även männen. Föräldrar är, med ytterst få undantag, vuxna människor som har alla möjligheter att fatta sina egna beslut. Det finns naturligtvis en massa saker som man som människa kan ha synpunkter på rörande andra människors livsval. Man kan till exempel tycka att folk bör motionera mer, äta mer hälsosam mat, titta mindre på tv och så vidare. Människor har synpunkter och åsikter om andra människors liv, min talman. Det är okej. Man får ha det. Men man måste någonstans förstå var politikens gräns bör gå. För mig är det självklart att den gränsen går utanför vuxna människors ytterdörr, naturligtvis med undantag för brottsbekämpning. barn- och familjepolitik har ett uttalat och grundligt genomarbetat barnfokus. Det är djupt beklagligt att det inte gäller alla andra partier. Barn har inte rösträtt, och det är vår förbaskade plikt som vuxna, som föräldrar och som politiker att tillvarata deras intressen. Det är för barnens skull vi bör ha ett brett utbud av alternativ för barnomsorgen. Ett brett utbud innebär faktiskt att människor kommer att göra olika val. Jag förstår inte varför det är så provocerande. När det gäller Liberalerna igen, och dessutom , vill jag ta upp följande. Som jag sa i mitt anförande om tvångskvotering av föräldraförsäkringen verkar jag inte ha fattat någonting om liberalism. Jag trodde att liberalism i denna fråga skulle innebära att man var för fler alternativ för de vuxna människor som utgör beslutsfattarna i en familj, att man skulle vara för människors möjlighet att välja även på andra sätt än om man hade valt själv. Partiet har dessutom bytt namn och heter numera Liberalerna, även om det kanske är kvar tills ett formellt beslut har fattats. som namn var förvisso ett praktexempel på direkt falsk marknadsföring. Men med namnbytet till Liberalerna har de nog överträffat sig själva på den punkten. Ett parti som ska kalla sig Liberalerna är för tvångskvotering och mot valfrihet. Det är inte utan att man undrar om det hela bara är ett märkligt spratt. Det kommunala vårdnadsbidraget avskaffas Det är för barnens skull det bör finnas ett vårdnadsbidrag som alternativ till andra omsorgsformer, så att familjer som bedömer att det bästa alternativet för just deras unika barn är att stanna hemma lite längre innan de börjar förskolan har möjlighet att göra det. Det är något av en klyscha men likväl helt sant: barnen är varje samhälles framtid. Trygga barn ger ett tryggt och stabilt samhälle . Vårdnadsbidraget bör inte bara vara kvar. Det bör fördubblas. Det bör även göras likvärdigt över hela landet, så att fler vuxna människor tillåts göra fler välgrundade val för sina och sina barns liv, så att fler barn får den omsorgsform som just de behöver. Jag yrkar bifall till reservation 1 och 2. 55 (KD): Jag vill först yrka avslag på propositionen och yrka bifall till vår reservation. ”Jag är innerligt trött på att prata köksbord.” Så uttryckte socialförsäkringsminister det i debatten om en tredje föräldramånad . I debatten ställdes tvångskvotering mot föräldrars rätt att själva besluta över föräldraledigheten. ”Jag är innerligt trött på att prata köksbord”, var ministerns ord. Men det är ju vid köksbordet som besluten ska fattas i sådana här frågor. Föräldrarna ska tillerkännas förmågan och rätten att fatta egna beslut utifrån sin speciella situation. Vänsterregeringen fick oväntat stöd från som slöt upp kring ökad statlig inblandning och minskad beslutanderätt för föräldrarna. laddade faktiskt med tre talare för att försöka få tvivlarna att förstå att fortfarande ser till individens frihet att besluta över sitt liv. Men i stället blev nog förvirringen över linje ännu större. Socialdemokraterna å sin sida bevisar återkommande hur lågt de värderar föräldraskapet och familjens beslutanderätt. När vårdnadsbidraget infördes första gången användes det av av småbarnsföräldrarna. Så fort Socialdemokraterna kom till makten togs det bort. av socialdemokratisk regeringsmakt fanns det ett starkt tryck för valfrihet i barnomsorgen. Föräldragrupper i ett fyrtiotal kommuner tog initiativ till folkomröstningar om valfrihet i barnomsorgen, och där det genomfördes blev det en klar majoritet för fler alternativ. kommun skapade ett eget system för föräldrar som vill vara hemma lite längre med sina barn. infördes en möjlighet för kommunerna att införa ett skattefritt vårdnadsbidrag om högst per barn och månad för barn mellan ett och . Det var ett första och mycket viktigt steg för att utöka stödet till familjerna och öka familjernas valfrihet. Vårdnadsbidraget har införts i cirka hälften av landets kommuner och har därför inte varit möjligt för alla föräldrar att utnyttja. Flera begränsningar samt den relativt låga ersättningsnivån har också gjort det svårt för dem som hade velat gå ned i arbetstid under småbarnsåren att utnyttja vårdnadsbidraget. Trots att vårdnadsbidraget har varit hårt kringskuret och därmed svårt att ta del av för många småbarnsfamiljer är det en reform som provocerar vänsterregeringen starkt. Det första som hände efter regeringsskiftet var att vänsterregeringen, med Socialdemokraterna i spetsen, återigen deklarerade att vårdnadsbidraget skulle avskaffas. Det finns dock ett starkt stöd från allmänhet och föräldrar runtom i landet när det gäller valfrihet i barnomsorgen. Enligt en Novusundersökning är beskedet tydligt: är emot att vårdnadsbidraget tas bort. Även bland regeringens väljare är fler emot än för att vårdnadsbidraget tas bort. Bland kvinnorna är det som vill att vårdnadsbidraget är kvar. av alla tillfrågade är för ett borttagande. Men precis som i fallet om tvångskvotering av föräldraförsäkringen är den viljeinriktningen inget som vänsterregeringen bryr sig om. Det kommunala vårdnadsbidraget avskaffas Och hör och häpna, den här gången får de stöd – inte bara av utan också av ! har lämnat folkliga appell bakom sig och är nu ett parti dominerat av andra värden. Så här sa på Centerkongressen i : Politiken måste inriktas på att ge föräldrarna en ökad valfrihet så att de själva kan välja mellan förvärvsarbete utanför hemmet och att arbeta med barnens omvårdnad i hemmet. förespråkade ett vårdnadsbidrag som skulle ligga till grund för beräkning av sjukpenning och ATP-poäng. kovändning är märklig. Att det inte är tankar som styr partiet må vara hänt, men i idéprogram står det att partiet ”tror på varje människas rätt och förmåga att själv forma sin egen framtid. Det är därför vi vill att makt ska finnas så nära människor som möjligt.” Hoppsan! och ansluter sig nu till Socialdemokraterna, och och avviker från Alliansens tidigare linje och övriga Alliansens linje. Det är ett mycket sorgligt besked, inte för mig – jag kan leva med att beslut går mig emot ibland i demokratins namn – och inte för i första hand utan för de föräldrar som vid köksbordet fattat egna beslut om hur de vill göra. Så här skriver en av medborgarna, en av invånarna i landet : Jag bor i x kommun. Hörde på radion att de vill ta bort vårdnadsbidraget … Suck! Ja, vi får försöka spara dagar just . Helt otroligt måste jag säga, att var och en av oss vuxna inte själva ska få bestämma över vår föräldraledighet. De tycker att det är en kvinnofälla. Det är väl upp till var och en om de vill hoppa på det. vill gå i motsatt riktning mot vad Socialdemokraterna, vill. Vi kristdemokrater vill underlätta för familjer att lägga sitt eget livspussel och att välja att prioritera mer tid för barnen om de så önskar. De valen ska stödjas, inte motarbetas. Därför vill vi införa ett obligatoriskt vårdnadsbidrag i alla kommuner. Vi avsätter till kommunerna för detta ändamål. Dessutom vill vi avskaffa vårdnadsbidragets belopps- och åldersgräns. Kommunerna ska själva kunna avgöra om de vill betala ut ett högre belopp eller om de vill betala ut vårdnadsbidrag för barn som är äldre än . Vårdnadsbidraget är en del i ett valfrihetspaket. Vårdnadsbidraget ersätter inte den offentligt finansierade barnomsorgen, utan det kompletterar den. Den offentligt finansierade barnomsorgen ska vara av hög kvalitet och de flesta kommer även fortsättningsvis att vilja använda den. Huvudsaken är att det är föräldrarna som själva fattar beslut om vilken omsorg som passar deras barn allra bäst. Det är sorgligt att vårdnadsbidraget genom ett riksdagsbeslut avskaffas – en valfrihetsreform som så träffande kallade mer-tid-för-barnen-reformen – och detta mot föräldrarnas vilja. Jag vill att vårdnadsbidraget i stället utvecklas, görs pensionsgrundande och erbjuds föräldrar i samtliga 290 kommuner. Vi kristdemokrater står på föräldrarnas, på familjernas sida. 56 (S): Det kommunala vårdnadsbidraget avskaffas Utifrån att vårdnadsbidraget är en förlustaffär både för kvinnor och för samhället är det med stor glädje som jag yrkar på ett avskaffande av det och bifall till utskottets förslag i betänkande SfU8. Första gången som vårdnadsbidraget infördes var , men det avskaffades av Socialdemokraterna, . , senare, var det åter dags för den borgerliga regeringen att inrätta vårdnadsbidraget. avskaffas det igen, i en bredare samsyn mellan Socialdemokraterna, . Jag hoppas att det förnuftiga beslutet begraver vårdnadsbidraget för alltid. Då kan man fråga varför. Ja, för att tanken inte ens i grunden var bra. Vårdnadsbidraget cementerar könsroller och står i rak kontrast till arbetslinjen. Vårdnadsbidraget drabbar kvinnor med de lägsta inkomsterna och bidrar till att öka lönegapet mellan män och kvinnor. Med vårdnadsbidraget uppmuntras kvinnor att stanna hemma med barnen framför att vara ute i arbetslivet. Det vårdnadsbidrag som vi har haft har inte bara varit en broms för jämställdheten, utan det har varit en direkt U-sväng för hela jämställdheten och någonting som vi gemensamt har subventionerat och finansierat med statliga pengar. Det är inte rimligt, inte i sak och än mindre när man ser hur verkligheten ser ut, en verklighet där kvinnor tar huvudansvaret för barn och hem, tar ut av föräldraförsäkringen, tar ut nästan varje VAB-dag med sjuka barn. Kvinnor betalar ett ojämställt samhälle med ökad ohälsa. De har sämre karriärmöjligheter och en livsinkomst på 3,6 miljoner mindre än vi män. Dessutom utsätts de för en större risk, utifrån det ojämställda samhället, att inte orka jobba fram till pension. Därmed får de leva resten av sina liv med väldigt låga pensioner. Det är den verklighet som vi politiker måste se och förhålla oss till. Jag tycker att det är dags att vi tar ett gemensamt ansvar och gör upp med ojämställdheten en gång för alla. Politik hänger samman, och jag blir förvånad när jag hör debatten om vårdnadsbidrag. Jag kan inte förstå hur man 2015 kan vurma för det här bidraget när vi har sett de tydliga negativa effekterna för såväl arbetskraftsutbud som inkomster, främst bland kvinnor med svag ställning på arbetsmarknaden och en svag ekonomisk ställning. I nästan hälften av de familjer som får vårdnadsbidrag är kvinnan mer eller mindre beroende av sin partner för sin försörjning. Därmed bidrar vårdnadsbidraget till att skapa och förstärka förhållanden där kvinnor är beroende av sina män och familjen. Dessa kvinnors frihet begränsas, och i förlängningen riskerar de att behöva försörjas av samhället. Vissa här vill prata om frihet och försöker att lägga frågan på en helt egen planet. Men ärligt talat, i SEB:s statistik blir bilden väldigt tydlig. av dem som ansökte om vårdnadsbidrag var kvinnor. Föräldrar med vårdnadsbidrag hade lägre löneinkomst både före och efter perioden med bidrag. leder vårdnadsbidraget till att många barn – inte minst barn med utlandsfödda föräldrar – som verkligen skulle behöva förskolans utveckling och stimulans, inte får det. Det kommunala vårdnadsbidraget avskaffas För mig som socialdemokrat blir det väldigt tydligt. Vårdnadsbidraget kan aldrig vara svaret till nutidens föräldrar. Det kan aldrig vara ett svar till kvinnor som vill vara mammor och självförsörjande, som vill kunna välja både familj och arbete. Vårdnadsbidraget kan aldrig bli svaret till de pappor som vill vara närvarande, men som inte har förmått ta chansen. Vårdnadsbidraget kan inte heller vara ett svar till alla de barn som behöver båda sina föräldrar. Jag är glad att vi kan avskaffa detta kristdemokratiska påhitt. I detta anförande instämde (MP). 57 (KD) replik: Det går en klar skiljelinje mellan oss, det blir tydligt när jag hör på från Socialdemokraterna. Jag förstår att du menar att vi som står för vårdnadsbidragets bevarande befinner oss på en annan planet. Jag tycker att det säger någonting om din syn på valfrihet. Du säger också att de kvinnor som har valt detta med vårdnadsbidrag blir beroende av sina män. Poängen för oss är ju att man fattar besluten gemensamt vid köksbordet. Familjen är en helhet som har att fatta besluten: Hur ska vi göra framöver? Hur vill vi ha det? Sedan kommer man fram till ett gemensamt beslut om hur man ska göra. Precis som du påpekar är det en fråga om vem som har högst lön. Det kan styra det hela, och därför tycker jag också som du att det är en lönefråga för kvinnor som under sin livstid tjänar i genomsnitt närmare 4 miljoner mindre än vad män gör. Det är en allvarlig sak. Men vad säger du till dem som mejlar och absolut vill behålla sin möjlighet att besluta själva vid köksbordet? Är de också på en annan planet? 58 (S) replik: Det intressanta är att höra hur och ser på vårdnadsbidraget. Ser inte några mönster och strukturer? I själva verket är dessa väldigt tydliga. Utfallet efter de här åren är att det till är kvinnor som tar ut vårdnadsbidrag. Det är kvinnor med väldigt låga löner, och väldigt många har utländsk bakgrund. Det blir en utestängningseffekt. I stället för att få hjälp in på arbetsmarknaden och hjälp till utbildning hamnar man med denna reform hemma i ett utanförskap. Jag tror att svaret till dem som har sett vårdnadsbidraget som en lösning bör handla om en bättre föräldraförsäkring, som vi ska fortsätta att utveckla, men också vikten av att få den hjälp man behöver för att komma ut på arbetsmarknaden samt det behov barn har av att få utvecklas. Det jag nästan kan tycka är allvarligast med vårdnadsbidraget är att väldigt många barn med utlandsfödda föräldrar inte får den start i livet som de skulle behöva.