prot · H20988 · 2015-04-17 00:00:00 — Det här är en intressant fråga att diskutera. Regeringen har ju för avsikt att fasa ut fas 3, som har blivit en återvändsgränd på arbetsmarknaden där allt fler människor fastnar. Det är naturligtvis ett stort och svårt uppdrag att göra detta, och det kommer att krävas flera olika insatser för att man ska lyckas. Individer har olika behov och olika förutsättningar. I det ljuset är det självklart intressant att diskutera också förslaget om matchningsanställningar. Jag tycker att det var väl värt att tillsätta utredningen. Frågan är värd att diskutera, och det är därför som jag har skickat ut utredningen på remiss. Hade jag inte tyckt att det hade varit det, hade jag inte remitterat utredningen. Så är det. Jag har skickat ut förslaget på remiss just för att vi ska ha den här debatten, och det tycker jag är bra. Jag kommer dock inte att ta ställning till förslaget förrän remisstiden har gått ut, därför att jag vill lyssna på vad de olika remissinstanserna säger. Man får alltså vänta på svaret i fråga om vad regeringen tycker om det konkreta förslaget. Men jag kan ändå säga någonting om delar av förslaget. En del som jag tycker är särskilt positiv är att matchningsanställningen är en subventionerad anställning som kombinerar arbete med kompetensutveckling och inkluderar socialt och praktiskt stöd för individen på arbetsplatsen. Hur man hittar dessa kombinationer tror jag är en viktig nyckel. När det gäller att bekämpa arbetslösheten, särskilt för människor som står långt från arbetsmarknaden, är det nog bra med kombinationer av utbildning och arbete – snarare än utbildning eller arbete. Väldigt ofta finns det också behov av supported employment eller andra sätt att ge individuellt stöd till individer och arbetsgivare som ska ta emot personer som har befunnit sig långt från arbetsmarknaden . Jag tycker alltså att dessa förslag är mycket intressanta. Jag tycker också att man i utredningen på ett bra sätt inser hur osäkert det är för en arbetsgivare att anställa en person som inte har arbetat eller inte befunnit sig på arbetsmarknaden . Det handlar inte bara om en god vilja, utan det handlar om att en arbetsgivare tar på sig ett stort ansvar när man anställer. Utredningen försöker att hitta ett sätt att låta någon annan ta arbetsgivaransvaret medan den anställde arbetar på en arbetsplats. Det här är en intressant modell som är väl värd att pröva. Men utredningen pekar själv på några av svårigheterna. Så här skriver utredningen: ”Dock har erfarenheterna visat att det är svårt att utforma styrningen för att garantera en tjänst av hög kvalitet.” Detta gäller alltså när man använder privata aktörer. Utredningen fortsätter: ”Verksamheterna har ibland också lockat oseriösa aktörer. Alternativ till att låta kompletterande aktörer leverera matchningsanställningen skulle till exempel vara att ge ett uppdrag till ett statligt bolag … eller till kommunerna.” Jag förstår att detta kanske inte intresserar interpellanterna lika mycket. Men jag tycker att det också är värt att diskutera. Ska det vara privata aktörer, eller har andra aktörer större förutsättningar att lyckas? Jag är principiellt positivt inställd till kompletterande privata aktörer inom arbetsmarknadspolitiken. Men vi kan också konstatera att man har lyckats ganska dåligt med styrningen av dem. 12 (C): Tack, arbetsmarknadsministern, för att du utvecklar resonemanget kring matchningsinställningar! Jag hoppas på en fortsatt positiv diskussion om detta. Det är också väldigt glädjande att höra att arbetsmarknadsministern i grunden är positiv till privata kompletterande aktörer på det här området. Det finns en kommun, , som har lämnat en skrivelse till regeringen med anledning av matchningsanställningar och erbjudit sig att bli en pilotkommun. Så intresset finns redan hos olika aktörer som ser fördelar med sådana anställningar. Det avgörande – precis som var inne på – är att sänka trösklarna in på arbetsmarknaden. Matchningsanställningar var ett av Alliansens förslag för att få in fler människor på arbetsmarknaden. När det tidigare gällde förändrade regler för sjuklöneansvaret antog regeringen det förslag som alliansregeringen presenterade som gör att det blir tryggare för företagen att anställa människor som har stått utanför arbetsmarknaden. I finns det också ett problem med ökad långtidsarbetslöshet, och det är en stor utmaning. Jag vill då fråga arbetsmarknadsministern vad hon tycker är viktigast. Är det att vi har den lägsta långtidsarbetslösheten i – som vi de facto har – eller att vi har en låg långtidsarbetslöshet i ? Vilket är viktigast? Det är en stor utmaning att få dessa människor i arbete. Matchningsanställningar är ett sätt. Extratjänster i välfärden är ett annat sätt som regeringen har presenterat. Som jag har uppfattat det ser arbetsmarknadsministern matchningsanställningar som en komplettering till extratjänsterna i välfärden. Grunden för detta är att regeringen ju vill fasa ut fas 3. Det är inte det som diskussionen handlar om , så vi ska inte gå in på den. Men vilka fler åtgärder anser arbetsmarknadsminister behövs? Det har nämnts matchningsanställningar och extratjänster, men vilka fler åtgärder är avgörande för att minska långtidsarbetslösheten och fasa ut fas 3? 13 (M): Det är bra att arbetsmarknadsministern åtminstone ser positiva delar i förslaget om matchningsanställningar. Jag hoppas att vi därmed kan se ett snart införande efter det att remissrundan har genomförts. Det är också bra att ministern tydligt uttalar att det finns fördelar med en mångfald på rekryteringsmarknaden med kompletterande aktörer. Det är inte alltid så det låter från regeringens företrädare, vare sig i regeringen eller här i kammaren. Och inte blir det bättre om man räknar in regeringens stödparti lite längre ut till vänster. Alldeles oavsett detta är det bra att yttrar sig positivt. Det blir alltid en diskussion om att man vill fasa ut fas 3, och det är enkelt att säga. Det är säkert ganska många som tycker att det låter positivt. Det är självklart att den sysselsättningsfasen inte är ett drömscenario för någon. Men bara för att man avskaffar en viss benämning i arbetsmarknadspolitikens långa register är det inte så att dessa personer med en gång hamnar i arbete. Frågan är ju vad regeringen avser att göra i stället för att sänka trösklarna och se till att de personer som av en eller annan anledning har varit borta från arbetsmarknaden ofta väldigt länge ska komma ut på arbetsmarknaden igen. De gör ju inte det automatiskt bara för att vi säger att vi ska avskaffa en viss term. Jag vill återkoppla detta till de förslag som ligger. Om vi ser vad som kommer fram i vårändringsbudgeten är det traineejobb. Vi vet inte exakt hur många och var. Däremot vet vi konkret att budgeten innebär en total skattechock på 34 miljarder, varav 27 miljarder riktas direkt mot jobb och företagande. Man tar alltså med båda händerna, och sedan lämnar man tillbaka några smulor. Det är ganska mycket i pengar. Det är ett par procent av det man tar som man sedan ger tillbaka. För vilken företagare som helst som måste få bokföringen att gå ihop går det normalt inte ihop när man tar extremt mycket och ger tillbaka väldigt lite. Då finns inte tillräckligt med pengar. Jag skulle återigen vilja fråga vad budskapet från arbetsmarknadsministern är till alla dem som skulle kunna dra fördel av matchningsanställningarna, de som står långt från arbetsmarknaden. Hur ska regeringen säkerställa att de personerna ges goda förutsättningar att komma tillbaka i arbete? Bakom allt vi här diskuterar finns levande, enskilda individer. Det är där vi kan göra skillnad och förändra vardagen. Det är viktigt. Om man gör stora ingrepp där det finns risk för att personer som redan befinner sig på arbetsmarknaden snarare kommer och besöker dem som inte befinner sig på arbetsmarknaden i stället för tvärtom, ja då blir jag något oroad. 14 Arbetsmarknadsminister (S): Jag vet inte om jag riktigt förstod fråga om långtidsarbetslösheten. Han får gärna upprepa den om mitt svar blir ett goddag yxskaft. hade innan alliansregeringen tillträdde den lägsta långtidsarbetslösheten i . Det som hänt är att långtidsarbetslösheten kraftigt ökat i . Vi ligger fortfarande bra till i jämförelse med andra europeiska länder, men det är förstås ingenting som jag kan vara nöjd med. Vi är i en situation där långtidsarbetslösheten tillåtits att kraftigt öka både , alltså den genomsnittliga tiden i arbetslöshet, och i antalet personer. Vi har 35 000 personer i fas 3. Jag är inte nöjd med att vi har en långtidsarbetslöshet som står sig väl i jämförelse med andra europeiska länder, för den står sig uselt i jämförelse med hur väl borde kunna prestera för att ge jobb och utbildning till långtidsarbetslösa. Jag vet inte om det är svaret på fråga. Om inte får han återkomma så ska jag försöka svara på det som han egentligen frågade om. Till vill jag säga att regeringen självklart inte har för avsikt att lösa problemet genom att avskaffa namnet eller uttrycket fas 3. Det har den tidigare regeringen redan prövat när den tog bort benämningen fas 3, och inte hjälpte det. Det är fortfarande 35 000 personer som befinner sig i det som kallas sysselsättningsfasen. Utmaningen måste förstås lösas på riktigt. Det handlar om att människor ska få ett riktigt arbete eller utbildning eller, vilket jag tror ofta behövs, en kombination av arbete och utbildning för att varaktigt stärka sin ställning på arbetsmarknaden. Traineejobben som regeringen föreslagit riktar sig framför allt till ungdomar. Yrkesutbildning kan vara aktuellt för personer som befinner sig i långtidsarbetslöshet, men inte i lika stor utsträckning som när det gäller att rusta unga människor för arbetsmarknaden. Det tror jag är en mycket god investering eftersom vi vet att det är brist på arbetskraft inom många yrken. Jag vill gärna säga att det inte räcker, som interpellanterna säger, att sänka trösklarna för att komma in på arbetsmarknaden om man med det menar ökade subventioner eller låga kostnader för arbetsgivare att anställa. Jag vill påstå att det redan finns. Det finns mycket kraftfulla subventioner för arbetsgivare för att anställa, men det räcker . Vi behöver också stärka individerna, öka värdet på individerna, så att de kan ta jobben. Det är där frågor om utbildning kommer in. Det intressanta i förslaget om matchningsanställningar är just att man tydligt visar på kombinationen av arbete och utbildning, kompetensutveckling och socialt och praktiskt stöd. Det tror jag verkligen är en viktig kombination. Den typen av kombinationer kommer regeringen att gå vidare med, absolut. Det är regeringens inställning. När det gäller själva förslaget om matchningsanställningar är ett av skälen till att utredaren föreslår försöksverksamhet att utredaren själv är lite på osäker på detta. Ska det ligga på kompletterande aktörer? Går det att få tillräcklig styrning och kontroll av verksamheten eller ska det ligga på någon annan? Vilken form av upphandling ska man använda om man väljer kompletterande aktörer? Utredaren pekar på svårigheten i att styra rätt så att man inte får dålig effektivitet, att skattemedel används på ett slösaktigt eller dåligt sätt. Det är en av de frågor som jag vill ha belysta under remissbehandlingen, innan regeringen tar ställning. 15 (C): Tack, arbetsmarknadsministern! Jag vill framför allt ta upp det som ministern säger om arbetslösheten och långtidsarbetslösheten. Ministern säger att det viktigaste inte är att ha lägst långtidsarbetslöshet i EU utan att det viktigaste är att vi har låg långtidsarbetslöshet i . Det är lite intressant att höra med tanke på regeringens mål att vi ska ha lägsta arbetslöshet. Borde inte målet i stället vara att vi ska ha låg arbetslöshet i ? När det gäller de subventionerade anställningarna nämns i utredningen att det är ett problem framför allt för företagen att hitta i den flora av olika subventionerade anställningar som finns. Det ser vi på regeringens politik; det finns traineejobb, extratjänster, matchningsanställningar och så vidare. Det blir ganska svårt att rådda i allt detta. Jag tror att det kräver ett stort arbete. Där finns många medskyldiga, både alliansregeringar och tidigare socialdemokratiska regeringar. Det måste bli enklare att hantera de subventionerade anställningarna, för det finns alltid människor som behöver dem. När det gäller de som står utanför arbetsmarknaden och har varit långtidsarbetslösa finns det de som är närmare och de som är längre ifrån. Fas 3 har varit mycket bra – de fungerande fas 3-företagen – för dem som stått långt ifrån arbetsmarknaden. Jag tror att matchningsanställningarna är ett bra komplement till sysselsättningsfasen för dem som varit långtidsarbetslösa men ändå står relativt nära arbetsmarknaden, de som behöver de stödjande insatserna genom att de får en trygg anställning hos en matchningsaktör, får visa upp sig hos kundföretagen och visa vad de går för. Jag ser med spänning fram emot fortsättningen och ska med glädje följa vad remissinstanserna kommer att säga. Jag hoppas att matchningsanställningar kommer att finnas med i höstens budget som en försöksverksamhet, för jag tycker att det är ett bra förslag. 16 (M): Jag kan instämma i mycket av det som sa. När regeringen avskaffat fas 3, sysselsättningsfasen, vore det intressant att veta vad man kommer att kalla det som man i stället inför för att se till att personer som står långt från arbetsmarknaden åter kan komma ut på den. Jag tror precis som att matchningsanställningarna är ett bra komplement, när man kombinerar arbete med handledning och utbildning, det som även arbetsmarknadsministern tog upp. Att utredaren uttrycker viss osäkerhet ska vi vara ödmjuka inför. Det tror jag gäller alla reformer. Vi har många bra förslag, men vi vet inte alltid exakt i detalj hur utfallet blir på alla områden. Då måste det finnas flexibilitet och ödmjukhet inför det. Man ska inte vara alltför stolt utan givetvis kunna justera och ändra så att det hela blir så bra som det bara kan bli. Jag måste återkomma till vårändringsbudgeten, eller snarare till skattechocken och slaget mot jobb, företagande och företagare. Jag läste , vilket inte händer så ofta, ett uttalande som ligger på eget ungdomsförbunds hemsida. De riktar skarp kritik mot regeringen, och därmed även mot , när det gäller jobben. De skriver: ”Om regeringen sparar på att ta bort Rea-prislappen” – det vill säga skattechocken när man höjer arbetsgivaravgiften för ungdomar – ”borde inte då mer än 540 miljoner” – alltså av detta – ”också gå till att få bort ungdomsarbetslösheten?” De skriver också: ”Det är bra att det satsas pengar på skolan, men för dem som redan lämnat gymnasiet och kanske inte vill eller kan komma in på högskolan är det .” Det ska inte vara . Vi måste se till att det finns en framtid även för dem. Hur ska en skattechock mot jobben och en tveksamhet i matchningen hanteras? 17 Arbetsmarknadsminister (S): Låt mig först säga till att den vårändringsbudget som regeringen lade fram innehåller kraftfulla satsningar för att lösa arbetslösheten. Det gör vi inte bara med arbetsmarknadspolitik, utan det gör vi genom investeringar i bostäder, i infrastruktur, i järnvägsunderhåll. Vi gör det genom investeringar i äldreomsorgen så att kvaliteten i äldreomsorgen blir högre. Vi gör det genom stora investeringar i reguljär utbildning. Naturligtvis gör vi det även via arbetsmarknadspolitiken och omställningen till ett klimatsmart . Om man tror att man löser jobbfrågan med enbart arbetsmarknadspolitik tror man fel, men arbetsmarknadspolitiken är en viktig del. Det gäller inte bara de nya förslag som regeringen lägger fram utan kanske ännu viktigare är hur de nära 70 miljarder som redan ligger inom arbetsmarknadspolitiken används. Det gäller att använda dem på ett så effektivt sätt som möjligt. Den avreglering av arbetsmarknadspolitiken och Arbetsförmedlingen som regeringen har inlett är viktig för att öka flexibiliteten och inte få inlåsningseffekter av alltför stel detaljstyrning. Jag vill tacka för debatten. Jag tycker att den har varit konstruktiv. Jag välkomnar verkligen den inställning som de tidigare regeringspartierna numera har att fas 3 inte är den bästa lösningen för långtidsarbetslösa. Det är bra om vi kan vara överens om det. Jag delar uppfattning att av subventionerade anställningar måste rensas upp. Vi kan inte ha så många olika typer; det blir oöverblickbart, inte minst ur arbetsgivarnas perspektiv men också ur arbetsförmedlarnas. Vi kommer att få anledning att återkomma till den här debatten. Regeringen har skickat ut förslaget om matchningsanställningar på remiss till 85 remissinstanser, och jag ser fram emot att ta del av deras synpunkter. Överläggningen var härmed avslutad. § 8 Svar på interpellation 2014/15:455 om tidigare dömdas möjlighet till arbete 18 Arbetsmarknadsminister (S): har frågat justitie- och migrationsministern om han och regeringen avser att lägga fram förslag till utifrån slutsatserna från Utredningen om registerutdrag i arbetslivet samt på vilket sätt justitie- och migrationsministern och regeringen avser att underlätta för tidigare dömda att få ett arbete. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. Jag delar oro över utvecklingen att allt fler registerutdrag begärs ut av enskilda på uppmaning av arbetsgivare som inte själva har någon rätt att få ut dessa uppgifter ur registret. Registerutdragen för enskilda ökar lavinartat. ökade de från drygt 40 000 till 230 000 utdrag . Detta kan försvåra möjligheterna för personer som dömts och avtjänat straff att återanpassas till samhället genom egen försörjning. Jag välkomnar därför det betänkande som lagts fram av Utredningen om registerutdrag i arbetslivet. Betänkandet bereds inom , och regeringen avser att återkomma till i frågan. Att underlätta för tidigare dömda att lämna en kriminell tillvaro bakom sig och få möjlighet till arbete och egen försörjning är en prioriterad fråga för regeringen. Vi vet att övergången från anstalt till frihet är kritisk när det kommer till risken för att återfalla i brott. Därför är behovet av åtgärder som kan underlätta övergången från anstalt till frihet stort. Det återfallsförebyggande arbetet och samverkan med andra aktörer är bland annat mot denna bakgrund prioriterade områden inom verksamhet. Gällande regelverk ger möjlighet för fängelsedömda att redan före tidpunkten för villkorlig frigivning påbörja en anställning och delta i arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Konkret innebär det att fängelsedömda kan få ett nystartsjobb eller delta i jobbgarantin för ungdomar eller i jobb- och utvecklingsgarantin. Detta gör det möjligt för tidigare kriminella att få ett arbete och möjlighet att stå på egna ben. Kriminalvården och Arbetsförmedlingen har därutöver under en rad år utvecklat sitt samarbete – ett samarbete som omfattar alla dömda, även dem som avtjänar icke frihetsberövande påföljder inom frivården. För tidigare dömda liksom för alla andra arbetssökande är en väl fungerande arbetsmarknad med en sjunkande arbetslöshet och kvalitativa insatser från Arbetsförmedlingen avgörande för möjligheten till egen försörjning. 19 (): Jag tackar ministern för svaret. Jag är glad att arbetsmarknadsministern så tydligt delar min oro över utvecklingen när det gäller att kräva utdrag ur belastningsregistret i samband med ansökan om anställning. Det är också positivt att regeringen avser att återkomma till om detta, men frågan är när förslaget kommer och om vi kan räkna med en proposition . Det är ingen hemlighet att jag på olika sätt har försökt stävja nya krav på utdrag ur belastningsregistret. Skälen till det är flera. För det första ska den som har avtjänat sitt straff betraktas som en fri människa. Det måste vara grundinställningen i ett rättssamhälle. För det andra måste den som dömts och avtjänat sitt straff få möjlighet att bygga upp ett normalt liv. För den som har begått ett brott innebär utdrag ur belastningsregistret att ständigt blir påmind och bedömd utifrån ett brott som kan ligga långt tillbaka i det förflutna. Alldeles för många arbetsgivare sorterar bort människor, som aldrig får en chans att hävda sin kunskap och erfarenhet vid en anställningsintervju eller annat. Det förlorar alla på. För det tredje påverkas verkställigheten. Det innebär att frigivningen inte blir det mål som krävs för att motivera intagna till behandling eller olika insatser som kan göra dem bättre förberedda inför frigivningen. De vet ju att möjligheterna att börja ett annat liv ligger långt borta. Utdrag ur belastningsregistret riskerar dessutom att ge arbetsgivarna en falsk trygghet. Vad en person gjorde säger väldigt lite om den personen . Det beror också mycket på vilken typ av brott det handlar om. Vi har fått en utveckling där det är väldigt generellt och rutinartat, och det bekymrar mig. Den andra delen av mina frågor rör vilka åtgärder man kan tänka sig för att underlätta övergången från anstalt till frihet. Vi vet att alldeles för många återfaller i brott. presenterade en rapport om detta, och eftersom vi har arbetsmarknadsministern på plats tänkte jag koncentrera mig på frågor som ligger nära hennes direkta ansvarsområde. När det gäller klienterna inom saknade drygt en fjärdedel direkt anknytning till arbetsmarknaden när brottet begicks, ytterligare en fjärdedel sökte jobb, var föremål för en arbetsmarknadspolitisk insats och studerade. Man kan säga att ganska få hade kontakt med arbetslivet. Nära hälften av Kriminalvårdens klinter har enbart gått eller saknar fullföljd skolgång. Utbildningsnivån är alltså väldigt låg. Många har kort sagt långt till ett arbete. Just därför är det viktigt att använda tiden under verkställigheten för att komplettera bristande utbildning. Jag är glad över att vi på 36 anstalter har upphandlat utbildning via Arbetsförmedlingen och gjort stora framsteg. Min enkla fråga är: Vilka ytterligare åtgärder är statsrådet beredd att vidta för att fler dömda ska få hjälp av Arbetsförmedlingen? visar att av närmare 3 000 individer som skulle vara i behov av sådan hjälp lyckas man nå ungefär 1 500 med inskrivning hos Arbetsförmedlingen, och betydligt färre får en åtgärd. Det finns alltså mer att göra. Vad är regeringen och ministern beredda att göra på detta område? 20 Arbetsmarknadsminister (S): Jag är glad över frågan från . Jag delar helt uppfattningen att det ogrundat sker en generell bortsortering av personer på grund av möjligheten att begära utdrag ur belastningsregistret. Jag har för avsikt att komma tillbaka med förslag som begränsar detta. Jag tycker att det förslag som utredningen lagt fram är bra. Det tycker också flertalet remissinstanser. Dock har de flesta arbetsgivarorganisationer invändningar. Min uppfattning är att individers rätt till integritet måste gå före i de fall där det inte finns någon saklig grund för att begära utdrag ur belastningsregistret. Utredningen föreslår att man ska kunna göra det endast i de fall där det finns lagstöd. Det är en principiell uppfattning som jag är positivt inställd till. Remissbehandlingen är avslutad, och beredning pågår i . är ju väl medveten om hur det går till; regeringen har ingen färdig ståndpunkt innan beredningen är avslutad. När det gäller att i övrigt underlätta för människor att via Arbetsförmedlingen få stöd för att komma tillbaka i arbete pågår, som pekar på, en hel del bra verksamhet. Vi har till exempel Kramiverksamheten, som pågår på ett tjugofemtal orter och som såvitt jag förstår fungerar ganska väl. Jag tror att man kan bygga ut mycket av det som har bedrivits i projektform så att det får en mer reguljär karaktär. En viktig poäng som tar upp är utbildningsnivån. Generellt på arbetsmarknaden gäller att den som har för låg utbildningsnivå, där gymnasiekompetens tycks vara vattendelaren, har oerhört svårt att komma in på arbetsmarknaden.