prot · H209116 · 2015-06-15 00:00:00 — Det kokar ned till instruktionen för domare: gillar inte allt som hon inte straffar. Därmed är KU nöjt. Beredningen av förslag om upphävande av kravet på vårdvalssystem i primärvården (avsnitt 2.5) Jag vill informera kammaren om att jag har beslutat att debatten kommer att fortsätta till allra . Det som inte blir färdigdebatterat kommer att läggas sist på dagordningen . 250 (S): Gransknings-betänkande Beredningen av förslag om upphävande av kravet på vårdvals-system i primärvården (avsnitt 2.5) Liksom flera tidigare talare vill jag först uttrycka tillfredsställelse över att har återtagit den roll som KU ska ha, nämligen att granska den konstitutionella hanteringen av regeringsärenden, inte dess politiska innehåll på en höger–vänster-skala. Vi har eftersträvat enighet. Vi har vägt ord och formuleringar från såväl regeringspartierna som oppositionen på guldvåg. I två ärenden används ordet kritik. Detta ärende, 2.5, Beredningen av förslag om upphävande av kravet på vårdsvalssystem i primärvården, är ett av dessa två. Här finns två KU-anmälningar som ligger till grund och som utskottet har behandlat, dels genom informationsutbyte med departementet, dels genom utfrågning av ansvarigt statsråd och statsministern. I 7 kap. regeringsformen uttrycks ett allmänt beredningskrav för regeringsärenden. I motiven framhålls att inhämtande av yttranden från myndigheter och organisationer är ett karakteristiskt och betydelsefullt inslag i beslutsprocessen. Däremot framgår det inte hur detta bör gå till. I regeringsformen finns också en beskrivning av Lagrådet och dess uppgifter. Ett område som tydligt anges är lag om beskattning eller lag om åligganden för kommunerna. Men även här finns skrivningar om att en regering kan välja att avstå om lagrådsgenomgången bedöms sakna betydelse. I detta ärende är det uppenbart för KU att regeringen och har gjort olika bedömningar. När propositionen kom på bord valde socialutskottet att skicka propositionen till Lagrådet. Efter Lagrådets yttrande valde regeringen i sin tur att dra tillbaka hela propositionen. KU har granskat regeringars snabba hantering av ärenden, exempelvis efter regeringsskiftet , som någon talare var inne på. genomfördes en granskning av hur beredningskravet fullgörs i olika ärenden. KU fann vid det tillfället att ett skriftligt remissförfarande alltid bör vara det normala sättet att inhämta synpunkter under beredning och att remissmöten ska ses som ett komplement. Vi sa också att när tilltänkt lagstiftning har motsvarighet i tidigare lagstiftning är detta inte skäl att avstå från lagrådsgranskning samt att det är av vikt att förberedelsearbetet är gediget och tillräckligt. Det är viktigt att en regering håller hög kvalitet på sitt beslutsfattande och därmed beredning av ärenden. Det ger tilltro till demokratin. Regeringens arbete uppfattas som rättssäkert, transparent och effektivt. I det här fallet menade regeringen att ärendet var av sådan art att man kunde använda sig av tidigare praxis beträffande vårdvalssystemet, det vill säga att landstingen inte är tvingade att införa så kallad tvångs-LOV. I stället kunde man själv bestämma utifrån det kommunala självstyret. Regeringen ansåg alltså att beredningen var godtagbar. Men den lagrådsremiss som utskottet verkställde gav som sagt en annan bild, och regeringen drog tillbaka sin proposition. När KU nu gjort sin granskning finner vi sammanfattningsvis för det första att de skäl som regeringen angett för att så skyndsamt behandla frågan inte kan motivera att gängse beredningsrutiner frångicks. KU finner för det andra inte att det finns särskilda skäl för regeringen att låta bli att skicka förslaget till Lagrådet. Gransknings-betänkande Beredningen av förslag om upphävande av kravet på vårdvals-system i primärvården (avsnitt 2.5) För det tredje menar KU att det hade varit möjligt att ha ett längre och grundligare remissförfarande. För det fjärde anser KU att tiden för att hantera remissvaren var orimligt kort. Detta, herr talman, har sammantaget lett fram till KU:s kritik. 251 (M): I en promemoria som skickar ut föreslås att hälso- och sjukvårdslagen ska ändras så att landstingen inte längre ska vara skyldiga att ha vårdvalssystem i primärvården. Man kan säga att det förslaget kännetecknas av två saker. Det första är en politisk vision, visionen om att vårdval egentligen är en sak för landstingspolitiker och inte för enskilda vårdtagare. Det andra är att genomförandet av den politiska visionen är en viktig princip. Detta är en central del i den nya regeringens politik, och det är viktigt att det snabbt får genomslag i konkret politik. Promemorian skickas därför ut till 32 remissinstanser, bland annat samtliga 20 landsting och . Tanken var att det skulle gå snabbt. Processen verkar mest ha varit formalia och beslutet i stort sett redan taget. Det var ju en del av det politiska budskapet. Därför bestämdes en remisstid – det skulle vara tillräckligt. Problemet var att remissrundan riktade sig till landsting och att landstingen inte hade tillräckligt mycket tid att ge sig in i en politisk beredning av ärendet. Många landsting framförde också att man inte hann med i den politiska beredningen utan i stället lät tjänstemannaskrivelser utgöra svar. Det finns alltså kritik från remissinstanserna mot den korta remisstiden. Men det är inte bara det, utan ett flertal av remissinstanserna avstyrker också det förslag som framförs i promemorian. Trots denna kritik bestämmer sig regeringen för att senare lämna propositionen, 2014/15:15. I den föreslås i princip det som fanns i remisspromemorian, det vill säga att landstingen inte längre ska vara skyldiga att ha vårdvalssystem i primärvården. Även om detta skulle kunna tänkas falla inom ramen för en lagrådsgranskning görs inte den bedömningen av regeringen, som vi hörde av föregående talare. I propositionen säger regeringen att en lagrådsremiss inte är nödvändigt då förslagen var av sådan författningsteknisk art att ”Lagrådets granskning skulle sakna betydelse”. Det handlade helt enkelt om en återställarpolitik, och då är det inte komplicerat, och då behövs inte Lagrådets yttrande. Så var tankegången – det har framkommit ganska tydligt i den granskning som har gjort, i skriftväxlingen med och också i de utfrågningar som har gjorts av statsminister och statsrådet . När frågan sedan kommer till socialutskott bestämmer sig socialutskottet för att lämna propositionen till Lagrådet, och Lagrådet avger ett yttrande som är ytterst kritiskt. Gransknings-betänkande Beredningen av förslag om upphävande av kravet på vårdvals-system i primärvården (avsnitt 2.5) För att spara tid här i kammaren ska jag inte gå in på allt vad Lagrådet säger. Men den huvudsakliga kritiken riktar in sig på att det är för kort remisstid, att det är för få remissinstanser och att det är för kort handläggningstid mellan remisstidens utgång och regeringens beslut om propositionen. Summa summarum av Lagrådets behandling är att man inte anser att lagförslaget är godtagbart och att regeringsformens beredningskrav inte är uppfyllt. Just av den anledningen säger att förslaget inte kan ligga till grund för lagstiftning. Ett enigt utskott har i sitt granskningsarbete kommit fram till slutsatsen att regeringen borde ha skickat det berörda lagförslaget till Lagrådet för yttrande, detta eftersom ärendet faller inom ramen för Lagrådets granskningsområde. Lagar som innebär åligganden för kommunerna eller som ändrar eller upphäver sådan lagstiftning tillhör enligt huvudregeln Lagrådets granskningsområde och ska föranleda ett yttrande, detta helt i enlighet med de lagändringar som skedde 2010, när man stärkte Lagrådets ställning i grundlagen. Av såväl skriftväxling som utfrågningar framgår att skälen för regeringens underlåtenhet att inhämta Lagrådets yttrande främst var att ärendet utgjorde en återgång till tidigare gällande ordning. Men har i tidigare ställningstaganden tydligt klargjort att denna omständighet inte är skäl nog i sig för att underlåta en lagrådsremiss. Om ett ärende faller inom ramen för Lagrådets granskningsområde och man inte vill ha en lagrådsgranskning måste det finnas särskilda skäl, och de ska redovisas för . I det ärende som vi nu har granskat finner utskottet att det inte har funnits sådana särskilda skäl. Vi noterar också att det har gått sedan lagen om vårdvalssystem i primärvården infördes. Därför saknas de skäl som jag nämnde. Och just därför borde Lagrådet avge ett yttrande, enligt utskottet. Regeringen borde ha skickat ärendet dit. Utskottet anser inte heller att beredningen var till fyllest. Remisstiden var alldeles för kort. De skäl som regeringen anför när det gäller behov av skyndsamhet anser vi inte motiverar att man frångår de sedvanliga beredningsrutinerna. Framför allt efter ett regeringsskifte, då politiska reformer kan framstå som önskvärda och nödvändiga, noterar utskottet att det är viktigt att upprätthålla de grundläggande bestämmelserna för hur lagärenden bereds och att se till att regelverket inte åsidosätts. Även om regeringen ganska efter Lagrådets yttrande drog tillbaka propositionen vill utskottet understryka att regeringen har ett betydande ansvar för att lagstiftningen är av god kvalitet. Ett led i detta är att säkerställa att både remissbehandling och förhandsgranskning är korrekta. Utskottet anser att remissinstanserna borde ha fått längre svarstid och att tiden mellan remisstidens utgång och avgivandet av propositionen var för kort, inte minst mot bakgrund av den kritik som framfördes mot förslaget. Det finns alltså skäl att se på vilken kritik Lagrådet har framfört i den delen. Sammanfattningsvis menar utskottet att regeringen, på grund av de brister som har framkommit i beredningen, har förtjänat den kritik som framförs. 252 (SD): Gransknings-betänkande Beredningen av förslag om upphävande av kravet på vårdvals-system i primärvården (avsnitt 2.5) Enligt regeringsformens bestämmelser om Lagrådets granskningsområden ska ett ”yttrande från Lagrådet inhämtas av regeringen innan beslutar om bl.a. åligganden för kommuner och landsting eller upphävande av sådana åligganden. Detta gäller dock inte, om Lagrådets granskning skulle sakna betydelse på grund av frågans beskaffenhet eller skulle fördröja lagstiftningsfrågans behandling så att avsevärt men uppkommer”. har funnit att det har saknats skäl för regeringen att avstå lagrådsgranskning. I stället överlämnade det beredande utskottet ärendet för lagrådsgranskning. Under den granskningen fann Lagrådet att remisstiden var för kort, urvalet av remissinstanser var för undermåligt och att det saknades en grundlig konsekvensanalys av förslaget. Efter detta återkallade regeringen också förslaget. En regering får ingen inskolning. Om man gör gällande att man tar ansvar för måste man också kunna leverera. Ett enigt utskott klandrar här regeringen för flera fel. Regeringen måste lära sig de parlamentariska reglerna. Utan dem har vi ingen demokrati. Utan dem har vi en maktfullkomlig regering som kan göra lite som den vill. Att utskottet är enigt i en sådan uppräkning av flera flagranta fel tycker jag är ett bra exempel på att systemet trots detta fungerar. Att regeringen drog tillbaka förslaget betyder egentligen inte särskilt mycket i sammanhanget. Det borde helt enkelt aldrig ha inträffat. I detta anförande instämde och (båda SD). 253 (MP): Det bästa har sagts, och timmen är sen, så jag har valt att stryka en hel del i mitt anförande. KU har valt att ge kritik för att regeringen valde en kortare beredningsväg än den gängse då man inte skickade propositionen om vårdval till Lagrådet och då remisstiderna var korta. Regeringens förklaring var att man först ansåg att förslaget innebar en återställning och att man därför inte skulle behöva ta den mer tidskrävande prövningen i anspråk eller att man skulle behöva ta in synpunkter från fler remissinstanser och Lagrådet. Men senare när socialutskottet skickade propositionen till Lagrådet, som lämnade en massiv kritik, valde regeringen att dra tillbaka propositionen. Det är en kraftig kritik som KU lämnar i detta ärende. Det är nog här som vi uttrycker oss mest kraftfullt. Det är viktigt att använda sig av Lagrådet och att höra remissinstanser, men jag tycker att det kan finnas två förmildrande omständigheter som man ändå bör säga till regeringens försvar. Det ena är att återigen är det tillkännagivande som gavs av negativt. Vi återkommer till det. Det andra är att regeringen direkt reagerade på Lagrådets kritik när den kom och senare drog man tillbaka propositionen. Gransknings-betänkande Beredningen av förslag om upphävande av kravet på vårdvals-system i primärvården (avsnitt 2.5) Jag vill inte något sätt mildra vår kritik, men det är ändå en liten förklaring. 254 (C): Regeringen ville skyndsamt efter valet ta bort patienternas rätt till vårdval i primärvården. I stället skulle landstingen bestämma om vårdvalet. Därför arbetade regeringen snabbt fram en proposition om detta som överlämnades till . Eftersom regeringen i sin skyndsamhet underlät att sända förslaget till Lagrådet för granskning bestämde socialutskott att sända det till Lagrådet. Lagrådets kritik mot förslagen i propositionen är omfattande. Någon ordentlig remiss av förslaget gjordes inte av regeringen. Lagrådet ansåg att konsekvenserna av förslaget inte var analyserade av regeringen i propositionen. Vid utfrågning svarade statsministern mig att propositionen inte förändrade den enskilde patientens möjlighet att välja. Han svarade mig dessutom att de regler som finns för beredning var tillräckliga och hade tillämpats. Man får av statsministern den uppfattningen att detta var grunden för att förslaget inte behövde sändas till Lagrådet. Men verkligheten bakom propositionens konsekvenser var ju en annan än den statsministern beskrev – detta eftersom patientens vårdvalsmöjligheter genom förslagen i propositionen får begränsas av landstingen. Med andra ord skulle patientens vårdval ersättas av att det är landstingen som bestämmer om vårdval ska finnas. kritiserar i första hand att förslaget om att upphäva rätten till vårdval inte sändes till Lagrådet för granskning. Dessutom har KU samma kritik som Lagrådet, att konsekvenserna av förslaget inte var analyserade. Beredningen av propositionen var bristfällig. Jag beklagar att statsministern vid utfrågningen inte ville inse och medge de brister som fanns i regeringens beredning. Trots detta återtog regeringen propositionen. Som jag ser det är detta ärende det som vid årets granskning leder till den mest omfattande kritiken från KU mot regeringen. Det är ett viktigt ärende som på detta sätt får en tydlig kritik från . I detta anförande instämde och (båda C). 255 (FP): Även i detta ärende tydliggör vad det är för praxis som gäller. Som både och sagt är det här det ärende där det riktas hårdast kritik mot regeringen. Bland annat kritiserar vi att regeringen inte levt upp till beredningskravet och att ärendet inte skickades till Lagrådet. Det kan på ett sätt vara förståeligt att man är ivrig efter ett regeringsskifte. Man har haft en valrörelse, man har ställt ut vallöften, man har vunnit valet och ska nu få göra verkstad av vallöftena. KU har sagt att när det kommer till vissa budgetärenden med statsfinansiell betydelse och liknande kan det vara okej med lite snabbare beredning för att hinna med det , efter ett val. Gransknings-betänkande Beredningen av förslag om upphävande av kravet på vårdvals-system i primärvården (avsnitt 2.5) Men – och det tydliggör vi här – det gäller inte andra ärenden, exempelvis det nu aktuella ärendet. Hur ivrig man än må vara, hur dålig man än tycker att den nuvarande politiken är, eller vilka skälen nu kan vara, har vi dessa beredningskrav, och dem ska man leva upp till. Även här sätter KU upp en liten gräns för regeringen och för framtida regeringar beträffande vad som gäller. 256 SKÅNBERG (KD): Jag hade anmält för det här ärendet, men kommer att kortas ned kraftigt. Det här är det viktigaste och tyngsta ärendet. Precis som tidigare talare framfört var det uppseendeväckande och illavarslande att varken det aktuella statsrådet eller statsministern trots upprepade påpekanden ville erkänna hur illa det var utan nöjde sig med att säga att det är Lagrådets bedömning. får regeringen lyssna till en totalt enig kritik från . Det är den tyngsta kritiken vi framför. Jag nöjer mig med att göra några få citeringar med anledning av den KU-anmälan som gruppledare gjorde. Det resulterade i följande gemensamma uttalande: KU:s uppfattning är att lagförslaget var av ett sådant slag att det föll inom Lagrådets granskningsområde. När det gäller beredningen i övrigt framgår av den aktuella granskningen att remissinstanserna, som fick på sig att yttra sig, ansåg att de hade behövt för att ges rimliga förutsättningar att utarbeta sina yttranden. Vidare framgår att Lagrådet bedömde att beredningen av lagförslaget inte var godtagbar och att förslaget därmed inte kunde ligga till grund för lagstiftning. Slutligen: För de brister som framkommit vid Lagrådets och granskning förtjänar regeringen kritik. Regeringens frysning av projekt (avsnitt 2.6) 257 HANS (S): Regeringens frysning av projekt (avsnitt 2.6) Förbifart är ett gigantiskt infrastrukturprojekt som började debatteras . Förbifarten ingår i den överenskommelse, den så kallade Cederschiöldförhandlingen, som gjordes mellan företrädare för och den dåvarande regeringens förhandlare . Att Förbifarten är nödvändig för en växande finns det bred politisk majoritet för. Jag deltog själv i förhandlingarna, och insikten om Stockholmstrafikens känslighet och beroende av Essingeleden, oavsett hur mycket kollektivtrafiken byggs ut, sitter djupt. Från början rådde dock oenighet om fördelningen av investeringskostnaderna. Bland annat mitt parti ansåg att staten borde ta ett större ansvar och att mer av biltullspengarna borde användas till kollektivtrafik. Det är därför inte överraskande utan fullt legitimt att den nya regeringen vill ompröva detta i dialog med regionen, precis som den nytillträdda borgerliga regeringen stoppade medan man förhandlade med regionen om medfinansiering, alltså i det fallet en övervältring av kostnader från staten till kommuner och landsting. Gransknings-betänkande Regeringens frysning av projekt (avsnitt 2.6) Det blev en statlig skattesänkning i stället för vård, skola och omsorg. Mitt län, , fick till exempel betala för spår i . Det finns alltså inget fel i omprövningen, utan i sättet på vilket den gjordes. Punkt ett: I beredningen har man inte nämnt landstings uppfattning inför frysningen. Det är ett fel i beredningen. Punkt två: Underlaget från visade att en frysning skulle leda till kostnadsökningar, och inget har framkommit som visar att det hade blivit några kostnadsökningar om man avvaktat med beslutet tills besked kommit från parterna. Detta innebär uppskattningsvis 150–170 miljoner i fördyring av projektet. Det är mycket pengar, men i relation till projektets volym motsvarar det kanske , eller 30 dagars trängselskatteintäkter. Punkt tre: Ett ärende som inkom den 14–diariefördes först . Enligt offentlighets- och sekretesslagen ska handlingar diarieföras så fort de inkommit. Det är viktigt för mediernas insyn i regeringsarbetet. Sammantaget visar ärendet att en del misstag begåtts, och ska självklart regeringen kritiseras av . ska inte förvandlas till ett knapptryckarkompani. I KU:s annaler finns tillfällen då regeringssidan försvarat sina ministrar även då fel begåtts. Det tänker vi inte göra. 258 (M): I budgetpropositionen skriver regeringen att om och önskar förhandla med regeringen om användningen av trängselskatter eller finansieringen av Förbifart kommer regeringen att möta det önskemålet. Själva tanken är alltså att för att förhandlingar ska komma till stånd mellan regeringen å ena sidan och kommunerna och å den andra är förutsättningen att kommunen och inkommit med en begäran till regeringen. Därefter stämmer regeringen av med och får klartecken från den rödgrönrosa ledningen i att frysa Förbifarten. Sedan får i uppdrag att frysa projektet från till . Detta gör alltså regeringen utan hänsyn till vad den tredje parten i förhandlingarna, , kunde ha för inställning till frågan om förhandlingar över huvud taget skulle inledas. Regeringsformens beredningskrav ålägger regeringen att inhämta behövliga upplysningar och yttranden innan man fattar sina beslut. Ett enigt utskott landar också i att regeringen som ett led i beredningen av beslutet borde ha inhämtat ett yttrande från innan man beslutade att frysa Förbifarten. Men dröjde det alltså till innan man inhämtade det beskedet. Så tog det innan regeringen talade med företrädare. Om man i stället hade pratat med varandra före beslutet hade staten besparats kostnader på i storleksordningen 170 miljoner. Gransknings-betänkande Regeringens frysning av projekt (avsnitt 2.6) I KU har det ansvariga statsrådet försvarat regeringens frysningsbeslut med att projektet kunde ha orsakat onödiga kostnader om man hade väntat med frysningen tills man fick del av formella yttrande. Men KU konstaterar att det inte har framkommit något som stöder ett sådant påstående. Enligt KU kan regeringens hantering av frågan därför inte anses förenlig med budgetlagens krav på god hushållning. Inte minst detta eniga uttalande från KU är en viktig markering som ytterst handlar om att staten ska vara rädd om skattebetalarnas pengar. Den markeringen, eller uppmaningen om man så vill, hoppas jag fångas upp långt utanför . 259 (SD): Timmen är sent slagen, så jag ska försöka hålla mig föredömligt kort. En regering ska inte bara respektera vilja. Den måste även förvalta skattebetalarnas medel på bästa möjliga sätt. ”Varje förslösad skattekrona är en stöld från folket.” Citatet kan tillskrivas den gamla socialdemokratiska socialministern . De orden var lika sanna då som de är . Efter en slarvigt genomför beredning fryste infrastrukturministern projektet och orsakade merkostnader för skattebetalarna. Av utredningen i ärendet framgår också att senare har uppskattat att frysningen kan komma att leda till cirka sex månaders förlängning och maximalt fördyring. Dålig beredning, förlängning av projekt och onödig fördyring – detta är tre fel som vart och ett naturligtvis är mycket illa. Hade detta inte varit en minister som hade gjort detta kan man fråga sig om vederbörande verkligen hade haft ett arbete kvar efter sådant slarv där man i princip gör skattebetalare till riskkapitalister. Detta är även ett av de mer allvarliga ärenden som har haft att göra med och har haft att avgöra. Jag hoppas att vi i i fortsättningen slipper se infrastrukturministern i fler ärenden likt detta . Detta är så det räcker och blir över för . 260 (MP): Mycket har sagts i den här frågan, så även jag ska hålla mig kort. Jag tänker ändå säga ett par saker som inte har varit uppe i debatten. Bakgrunden till frågan finns egentligen i den folkomröstning som genomfördes i om trängselskatt och där det på valsedeln fanns uttalat att pengarna från trängselskatten ska gå både till väg och till kollektivtrafik. Det var vad stockholmarna röstade om. När förra regeringen fattade beslutet om Förbifarten beslöt man sig också för att använda alla trängselskattepengarna till vägen. Efter valet kom förfrågan från om att man ville omförhandla eftersom man tyckte att det var viktigt med folkomröstningsbeslutet. Det tog tid innan majoriteten i formerade sig. När de väl gjorde det visade det sig att de då inte ville omförhandla. ville regeringen skapa ett rådrum och stoppade tillfälligt bygget. Gransknings-betänkande Regeringens frysning av projekt (avsnitt 2.6) Man gjorde det trots att man visste att det kunde riskera att inte gå hela vägen och att det kunde riskera att kosta en del pengar. Det är egentligen inte mer märkligt än att förra regeringen stoppade bygget av . Det är nästan omöjligt att veta om det i verkligheten kommer att ge fördyringar eller förlängningar. Men vi har ändå från en enighet om att saken kunde ha hanterats bättre. 261 (C):