prot · H209106 · 2015-05-29 00:00:00 — Här krävs det att man verkligen prioriterar området ordentligt och att det inte bara är tomma ord att det ska prioriteras. Men visst är det glädjande att höra att det är ett högt prioriterat område. Jag skulle dock vilja se att man ser över straffen ytterligare. Det är faktiskt fortfarande så att straffen är mycket låga när det gäller brott mot barn i allmänhet och kanske just misshandel och liknande brott i synnerhet. Min fråga är: Hur ser man på att höja straffen ytterligare? Är det någon framkomlig väg, eller är det någonting som man anser är onödigt? 49 Statsrådet (S): Låt mig börja med att säga att vi alla i denna debatt är överens om att brott mot barn är en av de viktigaste frågorna som vi har att utreda. Låt mig också säga till att jag tycker att det var positivt att den tidigare högerregeringen vidtog åtgärder och att de faktiskt i viss mån har gett effekt. Det kan vi gemensamt vara glada över. Detta vill jag gärna ha sagt. Det går åt rätt håll. De långa minskar också. Vi vill ännu längre, men utvecklingen går åt rätt håll. Som jag redogjorde för i mitt tidigare svar bereds ytterligare åtgärder i . Vi har ett färdigt utredningsförslag som har remitterats och där vi har ytterligare förslag på hur vi kan gå vidare med nya tidsfrister, precis som efterfrågar. Sedan ställde och tre andra frågor. När det gäller barnförhörsledare är jag beredd att titta på frågan. Jag är däremot inte beredd att säga hur många de ska vara bara på basis av vad har hört när hon har rest runt på sina, i sig viktiga, studiebesök. Självklart ska vi dock ha tillräckligt många barnförhörsledare för att klara uppgiften, det vill säga utreda brotten och klara tidsfristerna. Den andra frågan var om jag vill göra någonting aktivt åt att tidsfristerna ser så olika ut i landet. Svaret på det är naturligtvis ja. Det första och viktigaste vi har gjort är att vi har skapat en ny, enhetlig organisation för att få ett enhetligt arbetssätt över landet och bättre möjlighet att jämföra de olika enheternas arbete med varandra. Jag tror att det finns mycket att lära av hur man gör i de delar av landet där det fungerar bäst. Vi ser ganska stora skillnader i hur man har arbetat med den här brottstypen. Slutligen frågade mig om jag tror att hårdare straff är en väg framåt. Jag ska säga att straffrätten ligger på justitieminister område, men vi är ju kollektivt ansvariga i regeringen. Jag tror inte att ytterligare skärpta straff är den viktigaste eller bästa åtgärden, utan det som behöver göras är för det första att höja upptäcktsrisken. Det är den enskilt viktigaste frågan. För det andra ska vi se till att ha högkvalitativa utredningar så att vi får gärningsmännen fällda. Det är prioriteringen för att se till att göra människor och barn tryggare. Det är en väsentligt viktigare åtgärd än att titta på straffsatslängden. Det finns nämligen inget vetenskapligt stöd för att det skulle ha någon påverkan. 50 (M): Jag tackar statsrådet för svaret. Jag är glad att statsrådet vill titta på antalet barnförhörsledare, för det är ett stort problem. Jag har själv jobbat som barnutredare i , och det var oerhört hård press. Det är ett ganska slitigt jobb, så man skulle behöva lite tid att andas mellan de stora, jobbiga förhören. Det är alltså mycket positivt. Lagföringsprocenten är väldigt låg; den är när det gäller misshandel av barn mellan noll och . Det är nämligen svårt att bevisa i och med att det sker inom hemmets väggar. Det är lätt att förstå att det blir svårt att bevisa något, för det finns oftast inga vittnen. Därför är det viktigt att förundersökningen går så fort som möjligt. Hinner man inte till exempel fotografera skador och brottsverktyg samt höra vittnen innan de påverkas innebär det nämligen att förundersökningen läggs ned. Det blir inget åtal, och det blir ingen dom. Vad är det som händer då? Jo, barnet får åka hem igen och bo tillsammans med den som är misstänkt. Då kan övergreppen fortsätta. Som jag sa tidigare vill vi helst inte tänka på vad det är för någonting, men det kan handla om en sjuåring som blir våldtagen efter gång. Det förstår ju vem som helst vad det ger för effekter och svårigheter för ett litet barn. Den nationella samordnare vi talade om tidigare lämnade sina förslag . Den sammanhållna tidsfristen, som även statsrådet tog upp, föreslogs. Det är väldigt bra. finns det nämligen tidsfrister fram till åtal, men mellan åtal och att rättegången börjar finns det ingen tidsfrist över huvud taget. Det är egentligen inte riktigt klokt – där har man inte tänkt färdigt. Jag hoppas alltså att det blir en sådan. Jag träffade bland annat en barnåklagare i , och hon sa att det kan dröja mellan åtal och rättegång. Man kan till exempel tänka sig en trettonåring som har blivit utsatt för sexuella övergrepp. Hon förstår så pass mycket och väntar på det här. Tänk att vänta , och kanske med undersökningen! Det förstår man ju att det inte är lätt att klara skolan och att hon inte mår psykiskt bra. Ju snabbare utredningar och åtgärder desto bättre, alltså. Då blir det även fler fällande domar, och jag vill verkligen att de som utsätter barn ska få sina straff. Det som också har tagits upp är vikten av att ha resurser så att man kan höra barnet som den misstänkte. Barn ska inte skickas hem och bli påverkade hemma så att hela utredningen sedan faller. Detta kan tyvärr oftast inte ske, för polisen har inte de resurserna. När jag jobbade i hade vi inte de resurserna. var det fyra , men jag var i och pratade med barnutredare för tre . De sa att de oftast inte har resurser för att kunna göra detta. Det är verkligen dåligt, för då hinner barnet påverkas. Sedan läggs allting ned, och barnet får åka hem – med allt vad det innebär. Det verkar i alla fall som att statsrådet ändå är positiv till den sammanhållna tidsfristen, och det är jag väldigt nöjd med. Vi ska ju inte hålla på och puckla på varandra här, utan vi har faktiskt ett gemensamt syfte: att det ska bli så bra som möjligt för barn som utsätts för brott. Den sista frågan är dock om statsrådet är villig att tillföra polisen mer resurser så att de kan hålla förhöret med barnet och den misstänkte . 51 (SD): Jag tackar statsrådet för ett tydligt svar. Det behöver inte direkt tolkas, utan det är helt glasklart. Man tycker alltså att det är bra med högre straff för att döda en varg än att misshandla ett barn. Jag håller inte med om det, och jag har stor förståelse för dem som tar lagen i egna händer när de upptäcker att deras barn har utsatts för brott. Det är definitivt inget jag vill uppmana till, men med de straff vi tyvärr har i blir denna typ av åtgärder lätt det man som förälder först tänker på i det fall man upptäcker att ens barn har utsatts för brott. Tyvärr kan jag se att regeringen alltså inte kommer att ge någon form av hjälp till de här personerna. Allmänhetens syn på rättvisa är nog faktiskt inte att det ska vara värre att döda en varg än att misshandla ett barn. Till exempel kan vi notera att man för våldtäkt mot barn får ungefär straff , och det förutsätter att barnet har upplevts som ett barn. Är det ett barn som är eller så och har upplevts som lite äldre är det möjligt att det inte alls blir något straff; det hade vi ett exempel på för inte alls så länge sedan. Det är alltså sådana saker ni tycker är okej. 52 Statsrådet (S): Vi har hört hafsa och slafsa sig igenom ett helt inlägg. Han säger först att mitt svar inte behöver tolkas, och sedan gör han själv en hårresande tolkning. Det räcker alltså att debatterar med sig själv. Det är som leder till fällande dom. Vad spelar det då för roll vilket straff vi har? Det spelar ingen roll. Ska vi skydda barnen måste vi öka upptäcktsrisken, skynda på utredningarna och säkra bevis. Vi måste bli duktigare inom polisväsendet. Jag vet inte hur jag sa detta i talarstolen tidigare, och ändå låtsas som att jag aldrig har sagt det. Det är pinsamt, . Du måste komma med bättre argument än så. Du har ingen lösning för dessa mer än att stå och slaska i talarstolen. Det håller inte, det duger inte och det räcker inte! När det gäller kan jag konstatera att vi i stora drag är överens. Vi ser ett antal behov av att förbättra rättskedjan så att vi kan se till att fler förövare mot barn faktiskt hamnar bakom lås och bom, vilket ju är vårt gemensamma mål. Jag har också besökt barnutredare, bland annat i . Jag var väldigt imponerad av deras arbete. Vi är överens om vikten av att snabba på förundersökningar. Inte minst handlar det om barns minne, för om du väntar med att förhöra ett barn är risken betydligt större än med ett vuxet brottsoffer att barnet glömmer eller påverkas. Barnutredarna har en svår uppgift, och det är viktigt att de har det stöd och de resurser som krävs. Däremot tror jag, i likhet med och hennes parti, inte att mer resurser till polisen är lösningen på detta. Vi har ju faktiskt aldrig satsat mer resurser på polisen i än vi gör , och vi har inte haft så många poliser och polisutredare som vi har på åtminstone . Med hjälp av reformen som vi genomförde måste vi frigöra mer resurser för barnutredare och för andra poliser för att kunna utreda fler brott, minska brottsligheten och öka tryggheten. Jag ser fram emot fler interpellationsdebatter av den här typen så att vi kan följa upp att handläggningstiderna fortsätter att sjunka, att arbetet fortsätter att förbättras och att vi får en bättre och mer lika tillämpning över landet. Oavsett vad barn drabbats av för brott ska de kunna känna sig trygga i att deras sak utreds så fort som möjligt. 53 (M): Tack, statsrådet för svaret! Först en liten kommentar när det gäller längre straff. Förebyggande är jätteviktigt, men jag tycker även att man ska ha rejäla straff när man utsatt barn för vidrigheter. Jag har sett filmer som bara fastnar på näthinnan och vill bara inte tro att det finns så hemska människor som gör sådana saker mot barn. Det ena utesluter inte det andra. Jag tycker att man kan göra både och. Som sagt har jag gjort många studiebesök. All personal som jag träffat på till exempel skolor och i sjukvården vill göra rätt, men de vet inte riktigt hur. Det kan vara ödesdigra misstag. kontaktar de den misstänkte så att till exempel pappan blir informerad, och då är förundersökningen redan förstörd. Det finns ett stort behov av mer kunskap och av att utveckla nya arbetsmetoder. Den nationella samordnaren har föreslagit ett nationellt om våld och övergrepp mot barn. Det gjorde också vi i Alliansen; vi hade det med i vårt alliansmanifest. Jag tror att det skulle vara väldigt bra om personalen inom skola och sjukvård skulle kunna ringa dit och fråga: Hur fasen ska jag göra för att det ska bli så bra som möjligt? Det behövs verkligen ett sådant centrum. Då är min sista fråga till statsrådet: statsrådet arbeta för att det kommer att inrättas ett sådant nationellt ? När skulle det i så fall kunna komma till stånd? Förslagen lämnades ju . 54 Statsrådet (S): Låt mig för tydlighetens skull säga att vi är överens om att allvarliga brott ska ge stränga straff, både för brottsoffrets skull och för att det ska ha en avskräckande effekt i samhället. Därför är det glädjande att har beslutat att vi ska ha stränga straff för allvarlig brottslighet som den här. När vi nu har stränga straff blir nästa punkt den viktiga, nämligen att se till att vi får några dömda för de där brotten. Då är det ganska pinsamt att vi har så låg uppklaringsgrad som vi har av den här typen av allvarlig brottslighet. Det är där vi måste sätta in resurserna så att siffran som inte leder till fällande dom, som nämnde, kan höjas. Vi får inte lura oss själva att tro att det är den andra åtgärden som har effekt när den har en väldigt liten eller kanske ingen effekt alls, medan de åtgärder som vi diskuterat , och som har föreslagit, kan ha mycket stor effekt. Jag vill i grunden tacka för en bra debatt. Frågan om ett nationellt , liksom de andra åtgärder som den dåvarande samordnaren föreslog, bereds inom . Jag måste därför be att få återkomma till hur vi ser på den frågan. Det är naturligtvis viktigt att vi samlar kunskap nationellt – så mycket kan jag säga. I vilken form det sedan ska ske och hur kunskapen ska spridas vill jag återkomma till. Jag vill avsluta med att säga att vi i stora stycken haft en bra debatt. Jag är överens med interpellanten om målet. Vi har tagit några viktiga steg på vägen. gäller det att vi fortsätter att ta ytterligare steg så att vi får handläggningstider inom de frister vi har satt upp och sätter upp nya frister. Överläggningen var härmed avslutad. § 11 Svar på interpellation 2014/15:574 om marknadsföring av lån och delbetalning på upprättad faktura 55 Statsrådet (MP): har frågat mig om jag och regeringen kommer att agera för att stävja ofoget med oklara delbetalningserbjudanden på fakturor. Det är en viktig fråga för regeringen att motverka att konsumenter leds till att oöverlagt ta krediter. måste man ha i åtanke att olika krediter – alltifrån större bostadslån till mindre konsumtionslån i form av kreditkortsköp och fakturakrediter – kan öka konsumentens möjligheter att planera och ordna sin ekonomi och att anpassa sin konsumtion över tiden. Under alla omständigheter är det viktigt att konsumenten kan fatta väl avvägda beslut. För att underlätta för konsumenten finns regler om vilken information som ska lämnas i samband med att krediter erbjuds och om hur marknadsföringen får se ut. Marknadsföringen får inte strida mot god kreditgivningssed eller god marknadsföringssed och får exempelvis inte locka till att ta en kredit. En marknadsföringsmetod som har blivit allt vanligare är att erbjuda alternativa betalningslösningar på fakturan, till exempel genom att ange ett lägre belopp än det som varan kostar och som innebär ett avtal om avbetalning av resterande belopp. , som utövar tillsyn över att marknadsföringslagen följs, har inlett tillsynsärenden mot ett par företag som valt att marknadsföra alternativa betalningslösningar på fakturan. Dessa ärenden är ännu inte avslutade. tillsatte regeringen en utredning som ska föreslå effektiva åtgärder för att åstadkomma en mer ansvarsfull marknad för konsumentkrediter. Utredningen ska bland annat se över om det behövs skärpta informations- och marknadsföringskrav och om det behövs regler om måttfullhet och återhållsamhet. Detta för att begränsa riskerna för att mer utsatta grupper av konsumenter lockas att ansöka om lån. Utredningen ska i första hand föreslå åtgärder riktade mot så kallade snabblån. Utredaren får, om denne anser det lämpligt, föreslå att åtgärderna även ska gälla andra slags konsumentkrediter. Regeringen följer noga utvecklingen på området och tillsynsärenden avseende den aktuella marknadsföringsmetoden. Jag ser sedan också fram emot att ta del av utredningens förslag. Regeringen avser att vid behov återkomma i frågan. 56 (SD): Jag börjar med att tacka Per för svaret. Detta kanske inte är den mest politiskt laddade fråga jag har ställt, även om det är en viktig fråga utifrån många personers upplevelser. Detta med delbetalningserbjudande på fakturor är något som är ganska nytt. Det har kommit . Det har egentligen att göra med att alltmer handel sker via faktura och att företagen som handlar med fakturor då ser ett sätt att tjäna extra på att även erbjuda lån. Dock är det ofta svårt att se skillnad på vad det är som är låneerbjudandet och vad som är själva köpet som man kommit överens om. Man får en faktura där det kan finnas två belopp. står det delbetalning på båda beloppen, trots att det ena beloppet är betalning av hela fakturabeloppet medan det andra är någon form av lån med lite oklara regler om vad man egentligen tar på sig. Jag noterar i svaret att Per inte riktigt sätter ned foten och säger vad han egentligen tycker om det här. Han säger å ena sidan att det kan öka konsumentens möjligheter att planera och ordna sin ekonomi och å andra sidan att marknadsföringen inte får strida mot god kreditgivningssed eller god marknadsföringssed och exempelvis inte får locka till att ta en kredit. I detta fall är det väl uppenbart att man lockas att ta en kredit. Man har kommit överens om ett belopp med företaget. När man sedan får fakturan finns det en kredit som man aldrig har diskuterat med företaget. Jag har pratat med ett företag som har sålt sina fakturor på det här sättet. De är inte jätteförtjusta över att företaget de säljer sina fakturor till lägger in en delbetalning och den typen av saker, men de ansåg sig själva inte kunna göra någonting. Det finns rätt många regler för vad som ska stå på en faktura. På finns en lång rad uppgifter om vad som ska förekomma. Jag tycker att det även borde kunna införas att det inte ska förekomma någon form av uppgifter som är irrelevanta på fakturan, det vill säga erbjudanden och liknande. Den typen av erbjudanden borde i så fall finnas på ett eget blad. säger i och för sig att regeringen avser att vid behov återkomma i frågan. Det behovet är kanske en tolkningsfråga. kanske kommer att få ett avgörande där det framkommer att man inte får ha den typen av erbjudanden på fakturor. Min fråga är: Är det detta Per avser med att vid behov återkomma i frågan? 57 Statsrådet (MP): Det blev kanske en misstolkning av svaret. Mitt syfte med att ta upp krediter över huvud taget var att visa på att de fyller en väldigt viktig funktion i vårt samhälle. Låntagande ger stora möjligheter att investera eller köpa väldigt stora och kostnadskrävande saker, till exempel en bostad, och sedan fördela betalningen . Det är viktigt att vi har ett väl fungerande kredit- och lånesystem i vårt samhälle. Men som jag också var väldigt tydlig med måste det här ske under kontrollerade och ordnade former. Det ska inte ske på ett sådant sätt att man som konsument inte är medveten om vilket beslut man fattar och vilket avtal man går in i. Det måste också såklart ske en trygg och säker kontroll, så att man har kapacitet att betala tillbaka lånet. Det är två väldigt grundläggande faktorer som måste finnas på plats. Det är ett problem om människor känner sig lurade. Det har jag stor samsyn med interpellanten om. Vi har hört berättelser från människor om att de inte förstod innebörden när de gick med på ett annat belopp på sin faktura. Just därför har också ett pågående rättsfall där man tittar på om dagens lagstiftning tillåter den här typen av aktiviteter. Är det så att redan dagens lagstiftning är tillräcklig för att den här typen av försäljningsmetoder inte ska fungera finns det ingen anledning att komma med nya regelverk och nya lagstiftningsförslag, som interpellanten lyfter fram i sin interpellation. Jag tycker att det är en vettig arbetsmetod att först pröva dagens lagstiftning och se om den är tillräcklig för att man ska kunna få bukt med de problem som finns när det gäller marknadsföring av krediter. Det är rimligt att vi avvaktar och ser vad slutresultatet blir av den prövning som nu är mitt inne i. Men det är ganska tydligt i marknadsföringslagen att marknadsföring är otillbörlig om den påverkar eller sannolikt påverkar mottagarens förmåga att fatta ett välgrundat beslut. Den form i vilken informationen når oss som låntagare är såklart ganska viktig för att vi ska kunna fatta välgrundade beslut. Jag tycker att det ska bli intressant att följa det fortsatta utfallet av det här rättsfallet. Sedan har regeringen också sett behov av att vidta andra åtgärder för att minska riskerna för överskuldsättning och de problem som detta medför. Därför har vi tillsatt en utredning om en mer ansvarsfull marknad för konsumentkrediter. Där ingår ett antal olika moment som utredningen ska titta på, bland annat en civilrättslig sanktionsregel för de fall då det inte görs en bra kreditprövning. Det är ett problem som finns när det gäller nya belopp på fakturan. Ofta görs det inte en korrekt kreditprövning, utan man fyller bara i ett nytt belopp, och sedan kontrolleras det inte om man har kapacitet att betala kostnaden. Vi tittar till exempel på räntetak som ett sätt att minska riskerna för att ta på sig lån som man inte har möjlighet att betala, och kostnadstak, att den totala kostnaden för ett lån inte får överstiga en viss nivå. Men vi tittar också på skärpta informations- och marknadsföringskrav, just för att vi ska hålla oss ajour med den utveckling som sker på marknaden och kunna se om det behövs ytterligare åtgärder när marknadsföringsmetoderna ändras. Det som interpellanten lyfter fram är ett exempel på detta. Här har marknadsföringsmetoderna ändrats. Utredningen kommer att jobba under det här året och delar av . När vi fått förslag från utredningen kan vi se om det kan göras ändringar av regelverket för att mer generellt skärpa informations- och marknadsföringskraven på långivare. 58 (SD): Det är glädjande att jag och Per har en ganska stor samsyn om detta. Jag är också insatt i att det pågår en utredning, eftersom jag sitter i civilutskottet. Vad utredningen kommer fram till får vi väl se. Anledningen till att jag lyfte fram den här enskilda frågan är att det handlar om en så liten detaljändring. Man ska hålla en faktura ren – den ska inte vara någon form av märkligt låneerbjudande. Men jag hoppas på att kommer att vinna sin strid. Jag vet att de har uppmärksammat det här och att de kommer att göra vad de kan för att få bort den här formen av vilseledande reklam och marknadsföring av lån. 59 Statsrådet (MP): Det stämmer att det pågår två rättsfall. Det blir en intressant prövning av nuvarande lagstiftning. Vi får därmed se hur långt den räcker mot de marknadsföringsmetoder som kommit fram på marknaden. Det är så man måste arbeta. När det utvecklas nya metoder för marknadsföring får man pröva om de ligger inom eller vid sidan av gällande lagstiftning. Jag vill säga något om de fall som nu prövar. I ett fall har kunden valt att betala mot faktura. På fakturan framgår det på en framträdande plats att konsumenten kan välja att betala i stället för hela beloppet. Om konsumenten väljer 50-kronorsalternativet ingår denne ett avtal om kredit. Ofta görs det då inte någon kreditprövning, även om det faktiskt bör eller ska göras enligt lagstiftningen. I det andra fall som prövas har konsumenten ingått avtal om delbetalning enligt vissa specifika kampanjvillkor som innebär att krediten är räntefri och att det bara är avi- och uppläggningsavgift som tillkommer. När sedan månadsfakturan kommer anges det avtalade delbetalningsbeloppet, men också ett annat snarlikt belopp. Det snarlika beloppet är mer framträdande på fakturan, vilket ökar sannolikheten för att konsumenten väljer fel belopp jämfört med det som man gått med på vid köpet. Och om det alternativa beloppet betalas går krediten automatiskt över till generella villkor där också ränta ska betalas, det vill säga inte desamma som kampanjvillkoren. Dessa två fall kommer man nu att pröva för att se om de verkligen är förenliga med dagens lagstiftning. Skulle det bli så att får rätt i de här fallen blir det en ny praxis. I så fall etablerar man en princip för hur marknadsföring ska ske, och den kommer att gälla även för andra företag som agerar på den här marknaden. Då behövs inga nya regelverk för att ändra den praxis som utvecklats. vet vi inte hur det kommer att ta innan de här rättsfallen är prövade, men det är rimligt att man åtminstone ger dagens lagstiftning att prövas innan man börjar det långa, omfattande och ganska svåra arbetet med att utforma ny lagstiftning. Skulle det visa sig att inte får rätt i de här fallen och att dagens lagstiftning inte räcker får vi också bättre underlag för att pröva vad det är som fallerar och vilka delar det är som man bygger sitt fall på för att ha rätt att göra den här typen av marknadsföringsinsatser. Då blir det också lättare att gå vidare i nästa steg och genomföra eventuella förändringar. Detta är ett fall där verkligen visar att man är aktiv i sin tillsyn. Man följer marknadsutvecklingen och ser om det sker förändringar. Om man tycker att någonting ligger utanför lagens ramar är man också beredd att pröva saken i domstol. Men det här är en betydligt större fråga.