prot · H20970 · 2015-03-11 00:00:00 — Till exempel håller vi just nu på att remissbehandla Miljömålsberedningens delbetänkande Med miljömålen i fokus – hållbar användning av mark och vatten, som presenterades . Delbetänkandet innehåller förslag till strategier för långsiktigt hållbar användning av mark och hur vattenresurser kan förvaltas . Det är ett ganska omfattande delbetänkande, och när remissrundan kommer tillbaka tror jag att vi kommer att ha ännu fler förslag på vad vi ska göra. LOVA-anslagen, som det har talats om här, är permanentade och uppgår till . Regionalt och internationellt är med och jobbar i de två regionala konventionerna Ospar och Helcom. Bland annat leder vi en del handlingsplaner för att ta hand om marint skräp, och vi har tagit på oss ledaransvaret för flera delar av andra handlingsplaner. När det gäller arbete mot föroreningar i haven kan jag nämna att inom EU-strategin för leder just det prioritetsområde som handlar om utsläpp av farliga ämnen till havet. Vi ligger alltså på i det internationella arbetet. Globalt har vi också anslagit stora pengar till Gröna fonden, och eftersom vattenresurserna är globala påverkar även det dessa. Det har också talats om läkemedelsrester, och dem måste vi ta hand om . Vi hörde om den tvåkönade mörten. Jag hade en professor som sa: Säga vad man vill om fiskarna i havet, men de har fan inte ont i huvudet. Det som vi äter går igenom oss och påverkar annat. I har gampopulationen minskat med 80–för att man använder diklofenak som är farligt för fiskar. Även produktionsdjur och husdjur får mediciner, och även de läkemedelsresterna måste vi ta hand om. pågår ett omfattande forskningsprogram, Mistra Pharma, som tittar på nedbrytningen och miljöeffekterna av läkemedel. Det ska slutföras . Projektet finansieras av Mistra. Vidare beviljades Havs- och vattenmyndigheten till sex projekt som handlar om avloppsrening. I årets regleringsbrev får myndigheten ytterligare 6 miljoner till detta. Det pågår alltså och handlar om avancerad rening av avloppsvatten. Jag tror inte att ni behöver vara oroliga för att det inte händer något. Det är en mycket prioriterad fråga som jag personligen har ett starkt intresse för. Jag hoppas att vi kan fortsätta att dela detta intresse, och jag är glad över det engagemang som finns. Jag tror att vi tillsammans i utskottet och med regeringens förslag kan få till en bättre vattenmiljö. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 12.) Miljö- och jordbruksutskottets betänkande 2014/15:MJU7 86 (M): Det känns fantastiskt att få göra debut här i talarstolen och få tala om inte bara ett utan många viktiga ämnen, nämligen kemikalier. I detta betänkande, MJU7 Kemikaliepolitik, behandlas 36 motionsyrkanden, varav 5 är i alliansformat. Det är både glädjande och ganska hoppingivande att två av dessa leder till tillkännagivanden och bifall. Att vi bygger vidare på Alliansens politik och propositionen På väg mot en giftfri vardag för goda resultat och en kontinuitet i arbetet som vi inte ska underskatta eller vifta bort. Jag menar dock att vi i några frågor kan gå ännu längre och ha ännu mer offensiva skrivningar. Bland annat gäller det de ekonomiska styrmedlen och begränsningen av hormonstörande ämnen. Jag yrkar därför redan nu på tre av alliansreservationerna, nr 2, 3 och 6, men jag återkommer till detta. Låt oss då tala om kemikalier. Det är onekligen en viktig fråga för konsumenterna i butikerna, för våra alltmer globaliserade företag, för barnen i förskolorna och för ekosystemen vi lever och vistas i. Ja, kort och gott är kemikalier en springande punkt och en viktig fråga för alla människor runt om i världen. Kemikalier finns överallt, och man kan säga att allt är kemi. Kemi är livsnödvändigt och en framtidsbransch då kemi kan lösa några av de framtidsutmaningar vi har. Det kan handla om bättre batterier eller renande miljöåtgärder. Men kemi omfattar också långlivade hormonstörande ämnen och bioackumulerande gifter. Vi är alltså beroende av kemikalier och det kemiindustrin producerar. Men det finns också en risk för att vi långsamt och över generationsgränserna blir förgiftade, om det vill sig riktigt illa. Därför är det viktigt att dessa frågor tas upp och debatteras utförligt i riksdag. De här frågorna är helt enkelt för viktiga för att lämnas åt slumpen. Något vi också ska komma ihåg är att kemikaliedebatten likt klimat- och miljödebatten är dynamisk. Den förändras med tiden eftersom kunskapen ökar. Tittar vi tillbaka, inte så långt, ser vi ett industrialiserat där sot och aska kunde förpesta tillvaron runt fabrikerna. Lösningen på det var att bygga skorstenarna högre för att på så sätt sprida ut det över större ytor och sedan hoppas att det regnade ned någon annanstans. Man kan säga att vi tidigare skickade utsläppen på posten utan att skriva en tydlig mottagare. Eller så kan man likna det vid spam. Det var inte heller länge sedan man trodde att högdosexponering av hormonstörande ämnen var det allra farligaste. Med dagens kunskap vet vi att långvarig lågdosexponering kan vara minst lika farligt. Kunskapen som vi fått genom omfattande forskning, som finns hos våra kunniga expertmyndigheter och som debatteras livligt i civilsamhället är större än den varit tidigare. Vi som sitter här vet mer om de kort- och långsiktiga effekterna än man gjorde för inte alls länge sedan. Kunskapsinhämtningen har accelererat , vilket är hoppingivande. Men det ska också omsättas i politik. Låt mig återvända till skorstenen. Att bygga skorstenarna högre för att skicka utsläppen längre bort är ett tydligt tecken på något som kan tyckas självklart : Kemikalier bryr sig väldigt lite om nationsgränser. De färdas genom våra vattendrag, och de finns i molnen och i luften. De finns i maten vi äter, i kläderna vi har på oss och i våra kroppar. Skadliga kemikalier kan spridas snabbt och över stora ytor. Det betyder att den nationella lagstiftningen kommer till korta om vi vill påverka i någon större utsträckning. Missförstå mig rätt. Det är glädjande att vi har en livlig debatt och att många belyser viktiga fakta genom sitt stora engagemang. Men är ett litet, exportberoende land med öppna gränser i norra . Skulle vi be någon utanför att peka ut på en jordglob är risken överhängande att de i stället skulle peka på . Det belyser det faktum att inte är den enda arenan där vi kan driva på för begränsningar av farliga kemikalier och för tydligare uppföljning. Våra företag inte heller bara i utan på en alltmer globaliserad marknad. Därför blir tävlingen i att dra särlagstiftningen längst inte särskilt meningsfull. Vi har en till stora delar harmoniserad kemikalielagstiftning inom EU. EU är en arena där vi har stor möjlighet att påverka, vilket vi också ska göra. Reach har tagit oss en bit på vägen men måste ständigt underhållas för att bli spetsigare och kunna göra mer. Jag ser positivt på betänkandet och att utskottet vill driva på regeringen ytterligare för att begränsa kvicksilver och bromerade flamskyddsmedel på EU-nivå. Alliansen har ju redan tidigare drivit på och lyckats få goda resultat i arbetet för att fasa ut kvicksilver globalt. Jag tänker på mötet i japanska Minamata 2013, där den tidigare miljöministern gjorde en stor insats. är det att följa upp det arbetet på hemmaplan. På det stora hela är det ett bra betänkande. Utskottet pekar särskilt på att alliansregeringens handlingsplan för en giftfri vardag är en viktig del av den samlade strategin för att nå miljökvalitetsmålet Giftfri miljö. Man slår också fast att kemikaliereglerna i hög grad är harmoniserade inom EU och att utrymmet för nationella särregler är begränsat. Det är en i grunden sund inställning. Alliansens motion om att begränsa ämnen i grupp får också ett visst erkännande i texten. Motionen bifalls inte, och det kan man diskutera vad man tycker om. Men jag hoppas ändå på goda resultat. Jag kommer från , där vi har haft stora problem med nätdrogen spice. Spice har den beskaffenheten att när en särskild substans förbjuds ändrar tillverkarna den kemiska formeln lite grann så att det blir något annat, som ibland är farligare och mer dödligt. Det krävs då en ny process för att förbjuda denna substans. Därifrån är det inte långa streck att dra till bisfenoler. Vi kanske inte bara ska titta på bisfenol A utan också på bisfenol B och bisfenol S. Det är rimligt, både för effektivitet och ansvarsfullhet, att man tittar på ämnen i grupp när de har närbesläktade egenskaper. Jag närmar mig talartidens slut och vill därför sammanfatta detta komplexa och ibland ganska invecklade ämne. är på rätt väg när det gäller kemikaliepolitiken. Vi driver på EU för fler begränsningar av farliga ämnen och har en industri som i mångt och mycket tar stort ansvar. Vi ser helheten både i och bortom nationsgränserna och bygger vidare på Alliansens tidigare satsningar och propositioner. Det är bra, för det ger kontinuitet och effektivitet i arbetet med att begränsa farliga ämnen. Det kan man tycka är bra därför att det leder till miljökvalitetsmålet, men de små vinster vi får på vägen dit är också viktiga, inte nödvändigtvis för att de tar oss närmare målet utan även för att de i många avseenden räddar liv. I detta anförande instämde (M). 87 (SD): Vi debatterar miljö- och jordbruksutskottets betänkande rörande kemikaliepolitiken. Vi har av någon anledning oftast kommit att tala om kemikalier som ett problem. Det blir ofta så, och i folkmun låter allt som har med kemikalier att göra inte särskilt bra. Då kan det vara bra att komma ihåg några saker. är den sannolikt ännu högre. Trenden är nämligen att människors hälsa förbättras på alla kontinenter. Utöver fred och säkerhet kan vi urskilja tre nyckelfaktorer bakom denna utveckling, nämligen tillgång till mat, rent vatten och mediciner. Jag vill påstå att kemi och kemikalier har spelat en nyckelroll i denna utveckling. Visst har vi brottats – och brottas fortfarande – med de negativa konsekvenserna av handelsgödsel och bekämpningsmedel. Men utan dessa kemikalier hade den gröna revolutionen, med en dramatisk ökning av världens livsmedelsproduktion, aldrig ägt rum. Sjukdomar som sprids via orenat vatten är fortfarande bland det farligaste som finns, i synnerhet i . Detta löser vi med kemikalier, och läkemedelsindustrin är som vi alla förstår helt genomsyrad av kemiska processer. I det industrialiserade samhället innebär enskilda kemikalier inte längre skillnaden mellan liv och död, men vi är ändå beroende av en mängd olika kemiska produkter, allt från mediciner till de material vi har i vår omgivning. Exemplen kan mångfaldigas. Detta innebär naturligtvis inte att alla kemikalier är bra för oss. De flesta kemikalier fyller rätt använda en viss funktion – banal eller vital – men kan skada människor, djur och natur om de används fel, framför allt om vi utsätts för alltför stora mängder. Därför granskar vi kontinuerligt och med ett stort mått av försiktighet reglerna kring användandet av kemikalier. Detta arbete måste ha en vetenskaplig grund som rättesnöre. Annars hamnar vi i en omöjlig situation där vi utan grund försvårar användandet av kemikalier som samhället faktiskt har nytta av. åligger det oss att vara konservativa, alltså försiktiga, med frågor som rör liv och hälsa. En inte oväsentlig aspekt är att människor som utsätts för kemiska risker inte behöver vara medvetna om det. Lagstiftarna har därför ett särskilt stort ansvar i den här frågan, och därför kringgärdas användandet av kemikalier av en tämligen omfattande lagstiftning. Jag kan konstatera att det i grunden råder en samsyn i om att vi ska ha en restriktiv lagstiftning. De flesta partier här inne vill gå längre i arbetet med att fasa ut farliga kemikalier på marknaden. Bland de ledamöter jag har framför mig ser jag flera som har skrivit motioner i syfte att ytterligare begränsa användandet av vissa kemikalier. Men vi vet ju att det inte riktigt räcker. Hur vi än gör i den här kammaren kan vi ändå inte fasa ut farliga kemikalier, trots att vi vill och trots att vi vet att de är farliga för vårt land och vår befolkning. Detta beror på det överstatliga samarbete som dessa ledamöter ställer sig helt bakom. Att vi har en europeisk union som förhindrar oss beslutsfattare i att förbjuda farliga kemikalier är ett allvarligt demokratiskt problem. Som det är påtvingas svenska folket att utsättas för kemikalier som samtliga här i kammaren vill ha bort från den svenska lagstiftningen. Även om samtliga riksdagsledamöter här i kammaren enhälligt skulle vilja införa ett förbud mot en viss kemikalie som vi bedömt vara giftig får vi sannolikt inte göra det, utan vi måste driva det hela vägen genom monsterstaten och monsterbyråkratin i . Att ett medlemsland inte tillåts gå längre än för att skydda sina medborgares liv och hälsa är ett allvarligt demokratiskt problem, och det är ett problem som vi sverigedemokrater vill göra något åt. Alldeles oavsett ska vi fortsätta att med alla tillgängliga medel utöva påtryckningar gentemot EU så att vi kan förbättra den svenska kemikalielagstiftningen än mer. begår vi nämligen fel. Vår fantasi räcker ibland inte till för att föreställa oss vad som händer med vissa produkter i användarledet. Enligt en rapport från och Kemikalieinspektionen har man detekterat höga halter av poly- och perfluorerade alkylsubstanser, så kallade PFAS, i anslutning till brandövningsplatser, vilket med största sannolikhet hänger samman med att dessa föreningar finns i brandskum. Det har man mer eller mindre konstaterat. Dessa föroreningar är av en sådan omfattning att de påverkar grundvattnet, vilket är ett allvarligt hälsoproblem. I vissa dricksvattenbrunnar uppmättes halter som var hundratals gånger högre än tillåtna riktvärden, och vi vet att tusentals människor på grund av intag av sitt dricksvatten nu har förhöjda värden i sina kroppar. PFAS är en grupp ämnen som misstänks kunna skada lever, sköldkörtel och ämnesomsättning om de intas i alltför höga halter . Hur farligt detta är vet vi ännu inte. Vi i vill precis som en lång rad forskare inrätta en kommission för att utreda bakgrunden till och konsekvenserna av spridningen av PFAS. Vidare bör geologiska undersökning få i uppgift att etablera en nationell strategi för kartläggning och hantering av alla miljökonsekvenser som förknippas med detta misslyckande, som närmast är att betrakta som en skandal. Till saken hör att PFAS fortfarande används av Försvarsmakten, trots att omfattande problem alltså redan har konstaterats. Det är fullständigt oacceptabelt. Vi i hoppas att regeringen agerar i frågan. Regeringen har uppdragit åt att föreslå preliminära riktvärden för PFAS i mark och grundvatten. Detta är naturligtvis positivt, men det är inte tillräckligt. Det inträffade är allvarligt, och allvarliga händelser av detta slag kräver ordentliga genomlysningar, varför det är angeläget med en . Jag yrkar därför bifall till reservation 13. I detta anförande instämde (SD). 88 (C): Fru talman, ärade ledamöter, ärade åhörare! Kemikaliefrågorna har diskuterats länge inom EU och i . För oss vanliga konsumenter är det verkligen oroande att inse att det fortfarande finns och används ämnen som är giftiga, persistenta, cancerframkallande eller hormonstörande i vår omgivning och i vår dagliga livsmiljö. Efter långa förhandlingar i olika omgångar fick EU slutligen en gemensam reglering för registrering, utvärdering, auktorisering och substitution av kemikalier – det vi brukar kalla Reach, efter den engelska förkortningen. Redan under förhandlingsarbetet för ett drygt decennium sedan visste vi att arbetet måste fortsätta. För många länder var det en ny form av reglering, som satte ett golv inom den inre marknaden, men den behövde förbättras. –2014 lade alliansregeringen fram en handlingsplan för giftfri vardag med särskilt fokus på barn liksom budgetförstärkningar som har bidragit till att förbättra arbetet. Arbetet slutredovisades av Kemikalieinspektionen . Satsningarna har gjort att Kemikalieinspektionen kraftigt har kunna utöka sina insatser i , inom EU och internationellt. Arbete med EU:s kemikalielagstiftning, internationellt arbete, tillsyn av farliga ämnen i varor och dialog med näringslivet för att minska riskerna med farliga ämnen i varor har prioriterats. har därför kunnat förbereda vetenskapliga underlag och anmäla många fler ämnen till EU:s kandidatlista. Kemikalieinspektionen har också kunnat utföra många fler kontroller och tester, liksom ha en fördjupad dialog om frivilliga åtgärder med företag inom branscher som leksaker, textilier och kosmetika. En särskild strategi för att nå miljökvalitetsmålet om giftfri miljö lades fram av alliansregeringen i proposition 2013/14:39. Här finns åtta etappmål och insatser som behövs för att nå de svenska miljömålen, som generationsmålet och målet om giftfri miljö. EU‑regleringen genom Reach innebär att flertalet åtgärder ska ske på europeisk nivå. Trots detta finns några svenska förbud, där har gått före. Ett svenskt förbud mot kvicksilver följdes av intensiva insatser i internationella förhandlingar. Det har medfört att EU delvis har förbud, att Minamatakonventionen har slutförhandlats inom ramarna för , FN:s miljöprogram, och att kunde underteckna konventionen 2013. Andra exempel är förbud mot fosfor i tvättmedel och maskintvättmedel, carcinogena ämnen i tatueringsfärger, formaldehyd i spånplattor, vissa klorerade lösningsmedel, vissa extremt farliga båtbottenfärger och bisfenol A i barnmatsburkslock, för att nämna några. Det är bra att vänsterregeringen har bestämt sig för att fortsätta detta arbete i en ny strategi. har fört fram frågan om ekonomiska styrmedel inom kemikaliepolitiken, och det blev också allianspolitik. Utredningen om kemikalieskatt, med direktiv 2013:127, kommer snart att presentera sina resultat, och jag hoppas att kemikalieskatter blir verklighet i . Genom beslut som dessa har alliansregeringen fört arbetet framåt, men vi är inte nöjda. Därför har vi i motion 2014/15:69 visat hur vi vill snabba på den nationella regleringen. Vi konstaterar att majoriteten inte stöder detta utan i stället har tillsatt fler utredningar och medgett förlängd tid för andra uppdrag. Det är förvånansvärt, eftersom jag kommer ihåg flera debatter där företrädare för Socialdemokraterna och krävt just snabbare handläggning. EU:s kemikaliepolitik och hur grupper av likvärdiga ämnen ska hanteras är ett annat område där vänstermajoriteten har valt att backa. Kemikalieinspektionen fick av alliansregeringen ett uppdrag som handlade om hur Reach kunde utvecklas och effektiviseras som redovisades . I rapporten visar Kemikalieinspektionen hur kunskapen om kemikalier har förändrats, från att uppmärksamma enstaka ämnen och skapa regler för att hantera detta till att mer och mer uppmärksamma grupper av ämnen som dessutom används i vanliga konsumtionsvaror. Hit hör ftalater, perfluorerade ämnen och bromerade flamskyddsmedel. Kommer ett förbud här har industrin ofta ersatt ämnet med ett ämne där en liten del av den kemiska strukturen har förändrats. Från förbud mot bisfenol A behöver vi nu hantera ämnen ända bort mot bisfenol S. Det är vad vi i kallar bisfenolalfabetet. Därför menar jag att lagstiftningen nu måste utvecklas till att kunna hantera grupper av ämnen och inte bara enstaka ämnen. Majoriteten instämmer i analysen men avstår från de skarpare skrivningar som finns i alliansens gemensamma motion, vilket jag djupt beklagar. Ett tredje område där majoriteten har valt en lägre ambitionsnivå är hormonstörande ämnen, punkt 8 i betänkandet. Kunskapen om hormonstörande ämnens skadliga verkningar ökar snabbt, som vi ser tecken på att de sprids i ekosystemen. Till exempel återfinns dubbelkönade abborrar utanför en del svenska reningsverk, och vi har tidigare i debatten hört att samma problem finns för mört. Alliansens kemikalieproposition tog upp frågan och hade flera åtgärdsförslag rörande hormonstörande ämnen. Flera stöds av nuvarande regering. Det är bra – men. antog 1999 en strategi för endokrinstörande ämnen, KOM(1999)706, som kommissionen själv har aviserat behöver en revision. Men det har ännu inte skett. På kemikalieområdet finns två förordningar: biocidförordningen och växtskyddsmedelsförordningen. Här har rådet och gett kommissionen i uppdrag att ta fram kriterier för hormonstörande ämnen, en så kallad delegerad akt. Den skulle ha beslutats inklusive en tidsplan. Det har ännu inte skett. Därför uppmanade alliansregeringen kommissionen att uppfylla beslutet. Eftersom det inte skedde stämde vid domstolens första instans, den så kallade tribunalen. Det är, fru talman, unikt att en svensk regering stämmer kommissionen, och det har stor betydelse på just kemikalieområdet. visar det sig att både rådet och stöder stämningen. har dessutom kriterier som kan användas. I detta känsliga läge hade det varit bra med stöd för yrkandet att EU bör öka takten när det gäller att begränsa användningen av eller fasa ut särskilt farliga ämnen, som just hormonstörande ämnen. Men också här har vänstermajoriteten valt att backa. Jag undrar vad bekymrade föräldrar och konsumenter tycker om det. Vi från Alliansen har en reservation. På två områden har vi dock funnit majoritet för en gemensam ståndpunkt. Det gäller kvicksilver respektive bromerade flamskyddsmedel. Det innebär, fru talman, att betänkande MJU7 innehåller två tillkännagivanden som begär handling av regeringen. Kvicksilver är ett ämne som har arbetat för kartläggning, begränsning och förbud för användning av. Kvicksilver är ju ett mycket farligt miljögift. Minamatakonventionen slutförhandlades och undertecknades , symboliskt nog just i Minamata, där den stora katastrofen upptäcktes. och 93 andra länder har undertecknat avtalet, som innehåller begränsningar av och förbud för kvicksilver i både produkter och industriella processer. Det kommer i delar att börja gälla . Trots att påbörjade arbetet och införde ett totalförbud 2009 är nedfallet över landet genom luften fortfarande stort. Därför är Minamatakonventionen viktig också för oss. Det är glädjande att vi nu får ett beslut i med krav på att regeringen verkar kraftfullt för att EU – som faktiskt ligger långt efter i just denna fråga – ska begränsa och fasa ut farliga ämnen som kvicksilver. Bromerade flamskyddsmedel är också ämnen som kan färdas långväga genom luften. Sådana ämnen har hittats i nyfödda isbjörnsungar, vilket i sig är en skrämmande kunskap. Bromerade flamskyddsmedel lagras i miljön och i människan, vilket ger risk för skador på , har hormonstörande effekter och kan orsaka cancer. Kemikalieinspektionens tillsyn visar också att satta ämnesgränser överskrids på ett sätt som har lett till åtalsanmälningar. Det är därför verkligen bra att utskottet nu är överens om ett tillkännagivande om att regeringen bör verka för att bromerade flamskyddsmedel begränsas ytterligare eller helt fasas ut inom EU. Slutligen: Det här betänkandet hade kunnat vara mycket tuffare, om vänstermajoriteten hade valt att ta fler steg framåt vad gäller styrmedel i kemikaliepolitiken, hantering av grupper av farliga ämnen samt begränsning och utfasning av hormonstörande ämnen. Men så är tyvärr inte fallet. Jag konstaterar dock att Alliansen har vunnit gehör för bättre skrivningar i tillkännagivanden till regeringen om kvicksilver respektive bromerade flamskyddsmedel. Det är bra. Mot bakgrund av detta yrkar jag bifall till Alliansens reservationer 2, 3 och 6 och i övrigt bifall till utskottets förslag. I detta anförande instämde (C) och (M). 89 (V): Kemikalier finns som bekant nästan överallt. Det brukar sägas att det finns drygt hundra tusen kemikalier på EU:s inre marknad. Jag tror faktiskt att det till och med är rätt många fler än så. Kemikalier kan vara bra för många saker, men det finns också stora risker med vissa sorters kemikalier. De kemikalierna – det är främst dem vi debatterar här – måste vi se till att få kontroll över och så fort som möjligt få bort från sådant som vi använder , från våra arbetsplatser och från våra förskolor där våra barn vistas.