prot · H20990 · 2015-04-22 00:00:00 — Det är dags att styra om detta; det kan inte få fortsätta. Avregleringarnas pris har varit alldeles för högt. Bra regleringar som är väl avvägda är bra för alla – regleringar som gynnar en god arbetsmiljö men som också gör att vi har ett företagande som fungerar och att man som företagare vet vad som ska hända framöver inom regelverken. Vårt förslag när det gäller F-skatt är att fler uppdragsgivare ska vara ett krav för att kunna godkännas för att få F-skattsedel. Det är ett sätt att komma åt den sociala dumpning som har skett inom exempelvis lastbilsbranschen, där det har gått så långt att man har slavarbetsförhållanden. Det är rena maffiabranschen . Och det som används just där är F-skattsedlar för att undvika kollektivavtal och bra villkor. Det är inte alls orimligt att vi styr upp detta, för vi vill inte att de ska konkurrera ut de svenska lastbilsåkarna med de här villkoren. Och vi vill inte att arbetare ska behöva ha en sådan situation. Ingen ska behöva ha en sådan situation. Girigheten som styr stora vinstintressen tar lätt över, särskilt när demokratiska styrmedel får stryka på foten. Det visar sig framför allt där de demokratiska församlingarna är svaga och de ekonomiska klyftorna är stora. Kapitalflykten slår sönder förutsättningarna för utveckling i länderna i syd. Det drabbar länderna hårt. Det undergräver möjligheten för dem att bygga upp en bra barnavård, en bra välfärd, en bra skola, som är en förutsättning för dem att bygga vidare på sitt samhälle, och ett skydd mot klimatförändringar, som de drabbas av på grund av våra historiska utsläpp. Enligt , , överfördes genom kapitalflykten från utvecklingsvärlden till den industrialiserade världen ca åren 2001–2010. uppgick det internationella biståndet till samma länder till . Det innebär att för varje krona i bistånd gick tillbaka till väst genom olagliga och oredovisade kapitalflöden. kämpar för en rättvis värld där makt och resurser är rättvist fördelade utan fattigdom och ojämställdhet. Det går inte att bygga en sådan värld utan att de inkomster och vinster som görs i syd också beskattas där. En svensk utvecklingspolitik av hög kvalitet som ger resultat kan därför inte ignorera frågan om kapitalflykt. vill därför att tar tag i den här frågan ännu mer än vad som föreslås i betänkandet. Vi behöver en noggrann handlingsplan för hur exakt vi ska gå till väga och samarbeta med andra aktörer för att komma längre i den här frågan. Därför vill jag yrka bifall till vår reservation 1. Vi har länge haft ett utbyte med länderna i syd där vi har vunnit på affären mångfalt. Det har gjort att vi har kunnat bygga upp en stark välfärd. Det är inte rimligt att vi ska bygga upp vår välfärd på deras bekostnad. Det är dags att de också får chansen att bygga upp sin välfärd. Regeringen bör därför återkomma med en sådan handlingsplan, anser vi. 7 (M) replik: När jag hör måste jag som moderat och borgerlig politiker protestera mot inställning till företagare och företagsamhet, denna misstänksamhet mot företag och mot vinstintressen, som ju faktiskt är en förutsättning för att man ska kunna driva företag. Jag har läst reservation nr 1, som har yrkat bifall till, med relativt stort intresse. Den rör egentligen inte så mycket. Det har ju skett ett stort arbete i just mot kapitalflykt, och där har alliansregeringen som sagt varit väldigt framgångsrik. Det här rör ju inte , så jag är lite tveksam och frågande till att så starkt driver sådana frågor. Ord som förekommer ofta, både i det muntliga framförandet och i reservationen, är ”länder i syd”. Jag undrar vad ni menar med länder i syd. 8 (V) replik: behandlar ju även frågor som är av internationell karaktär. Det är just därför som den här motionen är behandlad i skatteutskottet och ligger i det här betänkandet. Vi har en politik både inom och internationellt, och det ska vi ha. När det gäller detta med vinstintressen behöver man som företagare få företaget att gå runt och har rätt att få en vinst. Men det som är problemet är när girigheten tar över, när det går ut över vår miljö, våra barn, vår vård, våra äldre och fattiga länder i syd. Fattiga länder i syd är ett begrepp som många använder, bland annat inom Sida. sa man utvecklingsländer, men begreppet har diskuterats eftersom man menar att det inte är säkert att vi har kommit längre i utvecklingen än de på vissa områden. Vi kanske kan göra ett visst utbyte med dem, för de kanske har kommit längre kulturellt och har väldigt mycket erfarenheter som vi inte har. Det är i jämlikhetssträvan som man i stället använder begreppet länder i syd. 9 (M) replik: Det gör det inte mindre besynnerligt att man använder begreppet länder i syd. Frågan är: Jämfört med vem? Det är ju ett relativt begrepp. Om vi sitter häruppe i och talar om länder i syd är det kanske inte helt tydligt vilka länder vi menar. Sedan kan jag inte låta bli att ta upp detta att girigheten tar över. Det är en väldigt tråkig bild av företag och företagare som har här. I har man byggt två identiska äldreboenden. Det ena drivs av ett privat företag och det andra av kommunen. Det har visat sig att det som drivs av det privata företaget har högre kvalitet, bättre resultat, nöjdare personal och extremt mycket lägre kostnader – detta trots att det drivs av aktörer med vinstintressen. Den debatten kommer säkert i ett annat forum, och den ser vi fram emot, eftersom våra synpunkter här skiljer sig åt rejält. Men dessa frågor lyfts nu upp av som misstänkliggör företag och företagande. Det är allvarligt eftersom det är i företagen som jobben skapas, och det är genom jobben och fler arbetade timmar som vi får skatteintäkter, vilket gynnar välfärden. Att arbeta emot företagande och företagare är otroligt destruktivt för landet. 10 (V) replik: arbetar definitivt inte emot företagare. Vi vill till exempel gärna gynna små företagare. Hela EU:s system har gått ut på att öka tillväxt, avreglera och så vidare. Det är ganska upprörande att ett företag med 200 anställda kallas småföretag inom EU. Ett mellanstort företag är alltså större och ett storföretag i sin tur ännu större. Det förklarar vem man har ritat kartan för, och det är problemet. Det har drabbat de fattiga och de mest utsatta att vi ganska länge har haft denna politik. Avregleringen har gjort att vi har en finanskris. Vi har en stor klimatkris på grund av giriga oljeintressen som lobbar mot klimatförhandlingar och så vidare. Det finns därför ett starkt behov av en återreglering. Den avreglering som skett är det många inom som ifrågasätter. Till och med inom IMF förekommer det nya tankar. Jag menar att pendeln har svängt för långt åt ena hållet. Vi ska absolut inte motarbeta företag. Tvärtom ska vi gynna företag. Men vi ska gynna företag som är bra och som bygger upp landet, inte företag som bryter ned för att de sätter girighet före samhällsbyggande. 11 PER ÅSLING (C): Det händer ofta att jag får frågan varför jag talar så mycket om företagens villkor. Jag ger alltid samma svar: Jag fokuserar på företagarna för att skapa möjligheter för andra att tala om skolan, om välfärden och om miljön, för det är bara genom att företagsamma människor startar företag, anställer och skapar nya skatteintäkter som vi har något att fördela här i kammaren. Det är via företagen som våra gemensamma resurser skapas. Den svenska ekonomin mår bra av och är beroende av fler och växande företag. skapar fyra av fem nya jobb, i nio av tio. Allra tydligast är det i småorter och på landsbygd, med andra ord i Landsortssverige, där utvecklingen helt och hållet avgörs av småföretagens möjligheter att verka och växa. Det är det som skapar en levande landsbygd. En av våra stora utmaningar är att förmå fler människor att starta företag. För att bedriva seriös näringsverksamhet behöver man en F-skattsedel. Därför är det angeläget att trösklarna inte är för höga. Det får inte sättas onödiga byråkratiska hinder för att starta företag. har jobbat för att förenkla ansökningsförfarandet och har därmed underlättat för nya företagare. finns det tydliga riktlinjer för under vilka förutsättningar en F-skattsedel ska godkännas. Inom allianspartierna är vi förvånade över att Socialdemokraterna och vill ställa högre krav för att få F-skattsedel. Det motverkar nyföretagandet, det minskar jobben och tillväxten och det är skadligt för . Allianspartierna anser att skattereglerna ska uppmuntra långsiktigt företagande i . Skatter och avgifter ska ligga på en rimlig nivå. ska företag som verkar i göra rätt för sig. Flera av allianspartiernas talare har lyft upp frågan om företrädaransvaret. Det är en viktig fråga som min företrädare i skatteutskottet, , jobbade med . Skattesystemet ska bidra till ett gott företagsklimat med rimliga villkor. Det är därför positivt att en majoritet har funnit anledning att se över reglerna och förordar att en utredning tillsätts. Den stora politiska utmaningen är inte viljan att satsa på välfärden, utan det är förmågan att generera de resurser som krävs. Det var och Alliansens utgångspunkt , och den inriktningen fortsätter vi målmedvetet och konsekvent med. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 18.) § 9 anslutning till skiljemannakonventionen betänkande 2014/15:SkU24 anslutning till skiljemannakonventionen (prop. 2014/15:86) Ålderspresidenten konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under § 18.) betänkande 2014/15:NU14 12 (SD): debatterar vi betänkande nr 14 om mineralpolitik. Betänkandet behandlar frågeställningar som på olika sätt berör gruvnäringens förutsättningar i . Jag yrkar inledningsvis bifall till reservation, nr 3. Den svenska gruvnäringen har långa anor och är alltjämt en mycket betydelsefull arbetsgivare i vissa regioner. Med rikliga tillgångar på mineraler har också en lång rad andra företag kunnat växa fram som förädlar mineralerna till diverse produkter. Både gruvnäringen och industrin kopplad till mineralråvarorna har svarat för ett ansenligt tillskott till statskassan och bidragit till en betydande export till gagn för den svenska ekonomin. ser att det finns förutsättningar att utveckla mineralpolitiken på ett för medborgarna gynnsamt sätt. Vi menar att för den långsiktiga tillväxten, inte minst när det gäller just gruvnäringen, är det helt centralt att bygga ut och utveckla infrastrukturen så att människor och varor kan transporteras utanför storstäderna. På samma sätt är det av central vikt att upprätthålla en stabil energiförsörjning till konkurrenskraftiga priser. reservationer i betänkandet innehåller ett antal förslag för att förändra mineralpolitiken. Bland annat föreslår vi en reformering av mineralersättningen så att staten ska ta ut en betydligt större del av mineralernas värde. Vi föreslår i stället för dagens . Vi menar att de mineraler som finns i marken är svenska folkets tillgångar. Det är dessutom en resurs som bara kan utnyttjas en enda gång. Från vår sida handlar det inte om att maximera skatteintäkterna för att sedan se dem slukas av det svarta hålet utan om att använda pengarna för att kunna föra en mer aktiv gruvpolitik och till exempel finansiera viktiga infrastruktursatsningar till gagn för både landsbygd och industri. Vi menar också att det finns en brist i dagens lagstiftning vad gäller efterbehandling av områden som har förorenats eller vanställts på något sätt av gruvindustrin. kan gruvbolag i vissa specifika fall dumpa en stor del av kostnaden för återställning av mark på skattebetalarna genom att sätta bolag i konkurs. Vi anser därför att gruvbolagen redan innan ett bearbetningstillstånd beviljas ska vara tvungna att deponera tillräckliga resurser så att återställning och sanering kan säkerställas. Gruvnäringen är en basnäring i och, som jag redan varit inne på, en starkt bidragande faktor till att kunnat gå från ett fattigt jordbrukssamhälle till ett av världens mest framgångsrika industriländer. växte exportvärdet av malm, metall och metallprodukter kraftigt. Men under den ekonomiska krisen –09 bröts den positiva trenden av en kraftig nedgång. Det kan vi fortfarande se spår av i en ganska knagglig återhämtning. Vi ska dock ha klart för oss att sektorn står för väl av den samlade varuexporten och därmed ger ett signifikant bidrag till svensk bnp. Arbetstillfällena utgör också en helt avgörande faktor i många kommuner utanför storstäderna. Oroande är dock att många ledande politiker släppt fokus från upprätthållandet av en stark basindustri. I mitt förra anförande i denna talarstol citerade jag förre statsministern när han blottade en negligerande syn på svensk industri. Han är dock långt ifrån ensam. Den tidigare näringsministern var också en politiker som i stor utsträckning gjorde sig känd för att vilja premiera just tjänstesektorn. Hon gjorde sig känd för att under den ekonomiska krisen gå i verbalt krig med stora delar av tillverkningsindustrin, vilket sände ut signaler om att man från regeringen inte såg industrin som särskilt viktig eller prioriterad. Med i spetsen förde man också en energipolitik som gick på rak kollisionskurs med industrins intresse och i förlängningen också medborgarnas intresse. Det var en olycklig paradgren från som den nytillträdda regeringen nu förvaltar med oförminskad takt. Inte minst gäller det de nya ambitionshöjningarna för subventionerade elproduktionsanläggningar som marknaden inte på något sätt efterfrågar och som äventyrar både leveranssäkerhet och prisnivåer. Frågan är om den nya regeringen har vare sig vilja eller förmåga att vända skutan för industrin. Man klär sin politik i industrivänliga ordalag med sin industrikansler och sitt innovationsråd, men i vårpropositionen saknas näringslivsvänliga satsningar i princip helt. Man ger några tiotals miljoner här och ett par hundra miljoner där, men med andra handen återtar man det mångdubbla i form av höjda skatter med . Om man menar allvar med att man vill föra en tillväxtvänlig politik måste man självfallet återföra detta genom andra – och förhoppningsvis bättre – satsningar till gagn för näringslivet. Summa summarum: Den förra regeringen förde i mångt och mycket en industrifientlig politik och satsade sitt reformutrymme på just tjänstesektorn. Den nya regeringen gör stora återställningar av detta men utan några alternativa satsningar på näringslivet. När det gäller det ensidiga fokuset på tjänstesektorn menar jag dock att dags att tänka om. i historien kom man på att man kunde framställa metaller för att göra starkare och bättre redskap för till exempel jakt och jordbearbetning. Man får förmoda att detta revolutionerade produktiviteten och således friställde många jägare och bönder som kunde ägna sig åt andra arbetsuppgifter i de tidiga samhällena, med ekonomisk tillväxt som följd. Samhällen har sedan växt fram, och allteftersom teknik och kunskap har förfinats har man kunnat öka sin produktivitet och brutit ny mark i nya yrken till gagn för samhällets medborgare. har vi kommit så långt i utvecklingen att det är väldigt få som jobbar i de ursprungliga yrken som fanns i för bara . Många av de yrken som täcker upp för de första, tidiga stegen på behovstrappa, som olika former av råvaruframställning och förädling, kan utföras av ett relativt fåtal i och med maskinernas intåg. Detta har således friställt en hel massa människor som kan ägna sig åt andra typer av yrken, inte minst olika tjänster som gör tillvaron trevligare för oss alla. Någonstans här blev det dock kortslutning hos vissa, menar jag. Man fick för sig att eftersom diagrammen visade att allt fler jobbade i tjänstesektorn och allt färre i industrin var det ett tecken på att den industriella eran var över i . Men den nya tjänstesektorn är blott glasyren på kakan. Man kan inte ta bort basnäringarna och tro att man kan skapa ett värde genom att bara byta tjänster med varandra. Det räcker inte att person A flippar några hamburgare till person B, som i sin tur klipper person A. Okej, nu raljerar jag lite, men jag tycker ändå att det är anmärkningsvärt att detta tankemönster har fått ett sådant genomslag i en stolt industrination som . Både i ord och handling har man inte minst från den förra regeringen visat att man anser att det är tjänstesektorn som är framtiden och att industrin är på väg ut i periferin. Från sida ser vi förutsättningar för en industriell renässans. Med rätt politik kan vi återta delar av bas- och tillverkningsindustrin och styra om investeringarna till . Jag har i mitt förra anförande i denna talarstol tagit upp just detta. Vi kan inte längre räkna med att vi kan behålla saker som konstruktion, design och produktutveckling när produktionen försvinner till låglöneländer. I stället ser man hur dessa länder tar över alltmer av denna typ av industrinära tjänster. För att behålla och stärka svensk konkurrenskraft krävs reformvilja på flera områden, inte minst vad gäller utbildning, infrastruktur och energipolitik. Och det är någonting som jag menar att har. I detta anförande instämde (SD). 13 (C): är ett gruv- och mineralland som har stora tillgångar på malm och , som har brutits i i över 1 . Tillgången på malmen och mineralerna har i mångt och mycket bidragit till det välstånd som vi har . Mycket av de moderna och tekniska produkter som vi använder är beroende av tillgången på malm och . är största producent av järnmalm. stod vi för av EU:s totala järnmalmsproduktion. När det gäller koppar står vi för , guld och zink en fjärdedel och silver . I , och Bergslagen, på landsbygden, jobbar tusentals människor med att utvinna järnmalm och mineraler som sedan används för att konstruera broar, elbilar, järnvägsräls, vindkraftverk och byggnader. Förutom att vi bidrar till att förse omvärlden med allt detta bidrar vi till att skapa många arbetstillfällen, och det i bygder som ofta har det tufft med tillgången på jobb. Vi ska komma ihåg att många människor runt om i världen reser sig ur fattigdom. Det gör att vi ser att fler hem byggs, att allt fler har råd med en mobiltelefon och att infrastrukturen byggs ut. I och med att det här händer ökar även efterfrågan på just malm och mineraler. Olika undersökningar och analyser visar att behovet av de här råvarorna bara kommer att öka . Då krävs det att omvärlden blir ännu bättre på återvinning, men det kommer inte att räcka fullt ut eftersom efterfrågan kommer att bli så stor. Därför kommer vi att behöva bryta mer metaller. är rikt på många av de metaller och de mineraler som efterfrågas och kommer att få en stor roll i utvecklingen. Till skillnad från många andra länder har vi en stabil demokratisk grund att stå på, och dessutom har vi en av världens tuffaste miljölagstiftningar. Det gör att vi kan utvinna metallerna och mineralerna på ett hållbart sätt. Men det finns också utmaningar. Självklart påverkar gruvbrytning miljön. Landskapsbilden förändras, och människor blir oroliga över vad som händer med deras mark eller renbetesområde. Jag har stor förståelse för detta. Därför är jag glad att , som jag sa tidigare, har en av världens tuffaste miljölagstiftningar. Dessutom har ändringar gjorts i minerallagen som gör att markägare och andra berörda, till exempel samebyar, kan komma tidigare in i processen och redan i prospekteringsskedet göra sin röst hörd. Ett vanligt påstående är att gruvnäringen inte bidrar till statskassan och att gruvnäringen därför måste beskattas hårdare. Det är en sanning med modifikation, skulle jag vilja säga. fick staten in drygt 12 miljarder på gruvorna via utdelning, skatter och avgifter. Dessutom betalar de som arbetar i gruvorna kommunalskatt som i sin tur bidrar till utveckling av kommunerna. Det ger även upphov till jobb för underentreprenörer. Det är också viktigt att ta i beaktande att gruvorna ger arbetstillfällen i områden som har tuffa utmaningar när det gäller just möjligheter till jobb. Vi ska komma ihåg att gruvverksamhet är en kapitalkrävande verksamhet. Om vi skulle införa en gruvskatt skulle det påverka investeringarna och antalet arbetstillfällen, särskilt nu när det är lågkonjunktur i världen och när metaller och mineraler har ett ganska lågt pris jämfört med tidigare. En gruvskatt skulle i det läget vara negativt för jobben. Det finns flera partier i riksdag som vill höja skatten avsevärt. Jag måste fråga: Hur tänker ni då? Visst, jag kan hålla med om att ersättningen till framför allt markägare är låg. Men om man gör som – i alla fall före valet – och aviserar skatter på och på till något slags fondering tror jag inte att ni förstår konsekvenserna fullt ut när det gäller arbetsmarknaden. Det finns flera länder som har en högre mineralersättning än . Men att göra jämförelser rakt av är att jämföra äpplen och päron. I har vi valt linjen att ha extremt höga miljökrav och krav på fonderade medel för återställning. Det kostar, och det är bra. I andra länder har man i princip obefintlig miljölagstiftning, vilket lägger ansvaret på staten. Det kräver en högre skatt på företagen. I mina ögon är lönsamma företag och en skarp miljölagstiftning bättre än skitig miljö och låga krav. Regeringspartierna Socialdemokraterna och har aviserat att de i kommer att rösta nej till ett förslag om att förbjuda uranbrytning – detta trots att de tyckte att det var en bra idé . anser de att det inte ens är intressant att bifalla min och motion om att utreda ett förbud. De tycker inte heller att det är värt att låta kommunerna få vetorätt när det gäller prospektering av uran i alunskiffer, där uran är särskilt frekvent förekommande. backar till och med från sitt valmanifest där de var tydliga med att de ville stoppa uranbrytning. När vi nu ser att den förnybara energin byggs ut i allt snabbare takt, mycket tack vare , gör vi bedömningen att ett förnybart samhälle kommer allt närmare. Då minskar också behovet av uran eftersom kärnkraften fasas ut. Ett politiskt parti måste ständigt gå framåt och utvecklas, och därför vill vi med vår motion markera att vi inte tycker att uran har en plats i den framtid vi vill se – ett samhälle utan kärnkraft och uran. Detta är dessvärre något som inte längre verkar vara lika tydligt hos och Socialdemokraterna. I stället hänvisar man till en överenskommelse i regeringen. Det man kommer överens om kring ett kaffebord har dock föga betydelse i jämförelse med ett beslut om svensk lagstiftning, inte minst när själv säger att hon inte vet om den interna överenskommelsen leder till just lagstiftning. Jag kan bara konstatera att och Socialdemokraterna vill få folk att tro att deras interna överenskommelse står över svensk lag och att de försöker göra sitt bästa för att få ett brutet vallöfte att framstå som någonting positivt. Att enbart säga att den rödgröna regeringen är emot uranbrytning väger nämligen väldigt lätt när man aktivt röstar mot förbättringar i kammare. och Alliansen vill se en aktiv gruvnäring i . är villkoret att det ska ske i samklang med både miljö och omgivande näringar. Gruvbrytning innebär ett stort och i vissa delar oåterkalleligt ingrepp i vår natur. Det i sig medför ett stort ansvar för gruv- och mineralnäringen. Därför är det bra att har en av världens strängaste miljölagstiftningar, och det ska vi fortsätta att ha. 14 (V): De regionala skillnaderna i har ökat på ett alarmerande sätt. Livsvillkoren på landsbygden har försämrats, och det blir allt svårare att bo och verka där. Jag och anser därför att vi behöver en politik för att hela ska leva. I vår strategi bygger detta på en levande landsbygd, vilket vi beskriver i vår landsbygdsmotion. Det bygger på en ökad samverkan, ökat regionalt inflytande och ett tydligt ansvar från statens sida att se till att samhällsservicen fungerar så att de lokala krafterna, både regionalt och lokalt, tas till vara. En bland flera frågor som lyfter fram i sin landsbygdsmotion gäller gruvnäringen. Genom att skapa nya gruvetableringar skapar vi också framtidstro i de regioner som tidigare drabbats av hög arbetslöshet och utflyttning. har gruvbrytning stor påverkan på miljö och omgivning, och nya exploateringar ställs mot andra legitima intressen.