prot · H30924 · 2015-11-10 00:00:00 — Det har hänt väldigt lite med den, och jag hoppas att inte detta blir någon sorts ny cykelutredning som dras i långbänk. Detta är ganska akuta förslag som måste till, och beslut måste fattas. 58 Statsrådet (S): skulle inte denna interpellationsdebatt handla om cykelutredningen, men jag vill ändå påminna om att den cykelutredning som hänvisar till innehöll ganska få konkreta förslag. Dessa förslag har nästan allihop genomförts. Det som kvarstår är en lagändring där remissinstanserna har haft väldigt olika uppfattningar. Jag delar nog inte riktigt bilden av att det har gått så väldigt långsamt i den frågan. Däremot kan man tycka att vi behöver göra mer för att främja cykling. Där krävs ett samarbete mellan den lokala, den regionala och den statliga nivån där ansvaret framför allt ligger lokalt och regionalt. Om vi nu ska återvända till bärgning av längre fordon, som detta handlar om, pågår som sagt det arbetet internt på , i . Det kommer att skickas ut på remiss . Jag hoppas att vi när vi remitterar detta får in olika problem som kan uppstå så att vi också tar hänsyn till och höjd för de svårigheter som kan uppstå av skäl som kanske är svåra att förutsäga om man inte har varit inne i en sådan här situation. ska man komma ihåg att försöksverksamheten har pågått i bara två kommuner, och dessutom i tätort. Det kanske även fortsättningsvis i första hand blir i mer befolkningskoncentrerade områden som BRT-systemet kommer att komma i fråga. Det finns inte tillräckligt stort resandeunderlag på andra ställen. Men i stadskärnorna är det i allmänhet också ganska trångt. Om man inte från början har planerat för sådana här system med ganska raka gator och speciella körfält för bussarna kan det i bärgningshänseende ställa till en del problem. Jag hoppas att vi får in så mycket underlag från remissinstanserna att vi kan göra en förordningsförändring som också underlättar för denna typ av situationer utan att åsidosätta kraven på trafiksäkerhet och annat som naturligtvis är av oerhört stor vikt att vi beaktar, så att de förändringar som vi gör eller den nya teknik som vi anammar och främjar också hanteras på ett sådant sätt att det inte uppstår nya och svårlösta problem. Vi ska verkligen försöka få in så många aspekter som möjligt i beredningen. 59 (M): Jag tackar ministern för förtydligandet om att internutredningen snart kommer att gå ut på remiss. Jag delar helt ministerns uppfattning om att det är klart att man inte kan göra en förordningsförändring som innebär att det kanske blir ännu mer trafikfarligt än . Det som behöver göras är att uppdatera trafikförordningens begränsning gällande maximal längd för ett fordonståg vid bärgning och bogsering. Sedan kanske man dessutom måste ha speciella skyltar eller på annat sätt visa att det är ett extra långt ekipage som bärgas. Men detta kommer säkert att komma in i remissyttrandena. Det verkar inte vara rocket science, utan det borde gå att lösa. Lagstiftningen har inte följt med utvecklingen. Vi har sett en explosion avseende just utvecklingen på fordonssidan till längre fordon helt enkelt. Då har detta inte hängt med riktigt. Jag ser därför fram emot att ta del av remissvaren och att det snabbt kommer en förändring på plats. 60 Statsrådet (S): Apropå detta med snabbhet kan jag bara konstatera att arbetet med de första så kallade stombussarna, som de heter i , det vill säga långa och kapacitetsstarka bussar, påbörjades . De har alltså varit i trafik . Fram till , vid ungefär , var det inte den här regeringen som hade ansvar. av åtta var det den tidigare alliansregeringen som inte upptäckte detta problem och som inte heller gjorde någonting åt det. Om den nuvarande regeringen på lite kan lösa det tycker jag att vi kan vara nöjda med det. Detta kommer säkert att bli aktuellt i andra fall. Vi talar om självkörande fordon, intelligent infrastruktur, drönare och den här typen av längre fordon. På en lång rad områden står vi nu alltså inför teknikskiften av olika slag som också innebär att de regelverk som vi lever med inte alltid fullt ut följer med i utvecklingen. Vi måste ha en balans. Å ena sidan måste vi bejaka och främja en teknikutveckling som leder till mer klimatsmarta och effektiva transporter. Å andra sidan får vi inte åsidosätta till exempel trafiksäkerhet eller säkerhet ur andra aspekter. Det gäller på något sätt att skynda långsamt. Men jag tror att målsättningen är mycket klar och tydlig, och just i den här specifika frågan pågår det ett arbete som snart är slutfört. Överläggningen var härmed avslutad. § 13 Svar på interpellation 2015/16:129 om järnvägsunderhåll i hela 61 Statsrådet (S): har frågat mig om har en plan för att garantera säkerheten på den del av tågrälsen i landet som har konstruktionsfel och som skulle behöva bytas ut omgående. har även frågat mig om jag avser att vidta åtgärder i planeringen för att säkerställa att det även finns en prioritering av fortsatt utbyggnad av kapacitet och att garantera säkerhet på övriga järnvägsanläggningar i hela landet, då investeringar sker i ny höghastighetsjärnväg. har länge varit medvetet om att den räl som valsades –1982 är behäftad med tillverkningsfel och riskerar att drabbas av längsgående vertikalsprickor. Liksom på resten av järnvägsnätet genomförs regelbundna kontroller av denna räl för att ska kunna följa nedbrytningstakten. Det genomförs även tätare ultraljudskontroller av de bandelar som har räler med risk för längsgående vertikalsprickor, i vissa fall så ofta som normalt kontrollintervall. Bedömningen av eventuella påträffade sprickor är strängare, det vill säga att anmärkningarna får högre prioritet och därmed kräver kortare åtgärdstid. har således god kunskap om spårens tillstånd. Och de åtgärder som vidtas bedöms garantera säkerheten, vilken alltid kommer i första hand. Jag delar syn på att det finns behov både av att underhålla och utveckla kapaciteten i det befintliga järnvägsnätet och av att satsa på nya stambanor. Regeringen vill förbättra och bygga ut såväl det nationella järnvägsnätet som för den regionala spårtrafiken och börja bygga banor för höghastighetståg. Vi går in i den process som ska leda fram till en ny nationell plan och länsplaner för transportinfrastrukturen. Regeringen kommer att ta del av underlag från både och Sverigeförhandlingen och återkomma om hur man ser på inriktningen av investeringar och underhåll i en proposition till . Besluten om stora infrastrukturinvesteringar kräver långsiktighet och gynnas av politisk samsyn. Frågan om vilka åtgärder som ska ingå i den nya nationella planen, såväl investeringar som drift och underhåll, tar regeringen ställning till i den kommande åtgärdsplaneringen. Det är många och svåra avvägningar som kommer att behöva göras under den här processen, men järnvägssystemets säkerhet är något som vi inte kan tumma på, och säkerheten i det befintliga systemet får inte stå tillbaka för nya satsningar. För ett socialt, ekonomiskt och ekologiskt hållbart måste vi vårda och nyttja den transportinfrastruktur vi har på ett så kostnadseffektivt och samhällsekonomiskt effektivt sätt som möjligt, som vi genomför angelägna utbyggnader av transportsystemet. Målet är att öka och stärka kapaciteten på järnvägen, så att vi får fler tåg som går och ökar pålitligheten i transporterna. 62 (V): framkom det av rapporter att det finns konstruktionsfel i av järnvägsrälsen. Det utgör en risk för att rälsen spricker och för att tåg spårar ur. Detta har varit känt länge och skulle enligt plan ha åtgärdats . Men enligt har det inte funnits resurser till detta. Eftersom vi länge har planerat våra verksamheter med mindre och mindre marginaler har vi stått inför det faktum att vi inte har råd att prioritera sådana åtgärder som garanterar till exempel, som i detta fall, säkerheten för resenärerna. Det anser jag är mycket allvarligt. Jag blev glad av svaret från ministern om att säger att man har koll på detta och har en strategi för att hantera detta. Men det har framkommit i flera utredningar, och senast från företrädare från i trafikutskottet, att man har brister i översynen av hela tågrälsen. har alltså inte riktigt kapacitet att ha koll på hela anläggningen. Jag vill därför fråga ministern om hon känner sig säker med strategi. Jag tog också upp frågan om satsningar på hela infrastrukturnätet och tågrälsen när vi planerar för ett höghastighetsnät. Både i och i har man satsat på ett höghastighetstågnät, och sedan har man glömt bort det ursprungliga tågnätet. Både i och i har det ursprungliga tågnätet förfallit. Det är fruktansvärt olyckligt om det skulle ske i eftersom är ett långt och stort land. Vi är mycket beroende av ett funktionellt tågnät i hela landet. Vi vet alla vilka stora problem som finns redan nu i fråga om tågrälsen. Det är därför jag ställer denna fråga. kom fram till att satsningar på höghastighetståg egentligen inte är det mest prioriterade för att nå klimatmålen. Den belyser att det är särskilt viktigt att satsa på den regionala tågtrafiken och på tågtrafiken i hela landet. Det handlar om både godsförsörjning och persontransporter, och just därför är det extra viktigt att vi har fokus på järnvägen i hela landet och inte låter höghastighetsbanorna ta över. är positivt till höghastighetståg eftersom vi har en klimatutmaning och måste minska flyget ned till kontinenten. Långsiktigt behöver vi binda ihop höghastighetståg från ned till kontinenten, och vi måste planera för det . Det är viktigt. Det är också så att vi bygger nya höghastighetsbanor, vilket innebär att vi kommer att få en högre kapacitet på de befintliga banorna. En del av persontrafiken flyttar nämligen över till höghastighetsbanorna. Det finns alltså många positiva sidor av det hela, men det är fortfarande viktigt att vi inte glömmer bort de befintliga banorna utan fortsätter att underhålla och även fortsätter att bygga ut tåginfrastrukturen. Det gäller särskilt uppe i . Det är glädjande att regeringen i förhandlingarna med har kommit fram till att satsa mer på järnvägsunderhållet. Vi kommer upp i ungefär 8 miljarder , och det är positivt. Problemet är dock att det länge har påpekats att det egentligen behövs runt 10 miljarder. 63 Statsrådet (S): Detta är en diskussion som egentligen rör sig över många olika områden . Så måste det nog också vara, för vi har att beakta och försöka lösa flera olika problem . Slutmålet är naturligtvis att kunna erbjuda så effektiva transportmöjligheter som möjligt. De ska vara inte bara miljömässigt hållbara utan också ekonomiskt och socialt hållbara. Vi ska alltså både koppla ihop vårt land – och koppla det till andra länder – och minska transportsektorns negativa klimatpåverkan. När det gäller höghastighetsbanor är syftet egentligen dubbelt. Det ena syftet är att tåget ska bli mer attraktivt som transportsätt även på de lite längre sträckorna. Framför allt gäller det naturligtvis i södra delen av , mellan våra tre storstäder. Det ska därmed kunna utgöra ett mer hållbart resealternativ. Det andra syftet är att bygga ut kapaciteten därför att befintliga stambanor har slagit i kapacitetstaket. När man bygger de nya höghastighetsbanorna kommer det också att innebära att de befintliga banorna frigörs för annan typ av trafik, till exempel långsamgående pendeltrafik och godstrafik. På så sätt kan man alltså säga både att snabbare förbindelser har ett värde i sig och att det finns ett mål om att öka kapaciteten i ett befintligt system. När man kommer fram till den nya nationella planen, som ska antas 2018, tror jag dock att den precis som alltid kommer att handla om prioriteringar. Även om vi skulle ha enormt höga ambitioner och alla pengar i världen skulle vi nämligen tvingas att prioritera. Inte ens om vi hade alla pengar i världen skulle det finnas resurser i form av kapacitet, maskiner och kompetens för att göra allting. Prioriteringarna kommer vi alltså alltid att behöva göra. När vi gör prioriteringarna ska vi dock vara noga med att inte bara fokusera på det som är nytt och häftigt utan också utgå ifrån vilka problem eller vilka behov i samhället våra transportsystem faktiskt ska lösa. Då är det självklart att befintlig anläggning har väldigt hög prioritet, för den fungerar inte tillräckligt bra . Det hjälper ju inte om vi har en ny bana som fungerar om vi har väldigt många andra banor som inte gör det. Jag är ganska övertygad om att det inte finns någon quickfix. Detta är nämligen ett problem som har uppstått under en lång rad år, och det innebär att det kommer att ta att återställa eller utveckla kvaliteten till en godtagbar nivå. delbetänkande om underhållet påvisar också ett behov av att få bättre kunskap om anläggningen, och det har självt sagt är ett område man behöver arbeta mer med. Ska vi kunna göra en klok och välavvägd planering av underhållsåtgärder behöver vi nämligen en aggregerad kunskap om hur läget är . När det gäller den fråga inledde med och som handlar om den felkonstruerade rälen berör det en begränsad del av nätet. har sagt att man har god kontroll över just den delen, för man känner till problemet och har god koll på var den här rälen ligger. Man har också tät tillsyn. Säkerheten är alltså inte hotad. Säkerheten är alltid det som går först och det som alltid ska gå först. Märker man problem som kan hota säkerheten ska man sänka hastigheten eller helt enkelt stänga. 64 (V): Problemet är att vi får ganska många rapporter, bland annat från och banarbetare, om att man inte kan garantera säkerheten. Till exempel i rapporteras det om att det ligger räls som inte ens är fast förankrad i marken och så vidare. Detta har man inte pengar att åtgärda, och det är ju ett gigantiskt problem. Som jag avslutade mitt förra inlägg med skulle 10 miljarder behövas för att täcka det underhållsbehov vi har. Vi har 8 miljarder i vår gemensamma budget, så vi behöver egentligen öka det. När man talar med aktörer kopplade till arbetet med detta talar de tydligt om att det skulle vara svårt att åtgärda det som behöver åtgärdas även om vi lade väldigt mycket mer pengar . Organisationen fungerar nämligen inte; det är för många aktörer och för lite samordning. Detta skulle verkligen kunna underlättas av den inriktning och regeringen har kommit överens om, nämligen att staten ska ta det samlade ansvaret för kontroll och utförande av underhållet vid de svenska järnvägarna. Om vi fortsätter på den banan är jag övertygad om att vi långsiktigt kommer att kunna lösa detta mycket bättre. behövs det pengar både till underhåll och till utbyggnad i hela landet, förutom satsningarna på höghastighetståg. Jag vill förorda att våga investera och låna, särskilt i då befolkningen ökar väldigt fort. Enligt ekonomiska teorier är ju en ökad befolkning en viktig parameter för att stärka ekonomin i ett land eller i en kommun. Om man använder situationen rätt och investerar i jobb och infrastruktur som man bygger ut samhället kan man alltså komma ut stärkt med en ökad befolkning. Just därför är det så oerhört viktigt att investera . Flera aktörer, bland annat Byggindustrierna och chefen för , förordar att vi ska våga låna mer nu när vi har ett så bra ränteläge. Jag vet att regeringen och andra talar om OPS-lösningar i stället, alltså att ha med näringslivet i att lösa de stora satsningar som behöver göras. Tyvärr påpekar , som många talade med i , att man inte är intresserad av en sådan lösning. Det kommer nämligen att höja hyrorna för bostäderna och göra det svårare för människor att ha råd att bo. Byggindustrierna uttalade alltså väldigt tydligt att man inte är intresserad av en sådan lösning. Man hade fyra fem seminarier med oss politiker om detta i , så man var väldigt övertygad om det. I stället förordar man lånefinansiering, precis som chefen för . Jag vill bara lyfta fram att det är viktigt att tänka igenom dessa frågor noggrant. Det handlar både om att stärka hela landet – få hela landet att leva – och om att ta hand om de invånare som kommer hit. Vi ska tillsammans bygga ett samhälle där vi kommer ut starkare. Min fråga till ministern är hur ministern ser att vi kan lösa de stora satsningar som behöver göras och som faktiskt i grunden handlar om en klimatomställning för att klara framtiden. Kammaren beslutade på förslag av förste vice talmannen att ajournera förhandlingarna till . § 13 (forts.) Svar på interpellation 2015/16:129 om järnvägsunderhåll i hela 65 Statsrådet (S): Det är vi började debattera den här interpellationen, så jag ska försöka komma ihåg på ett ungefär var vi var någonstans. Precis som påpekade i sitt inlägg är behovet av både ny och upprustad befintlig infrastruktur oerhört väsentligt, särskilt i när vår befolkning ökar och vi ser stora behov av att ställa om transportsystemet till mer av hållbarhet och att använda transportsystemet som ett sätt att öka tillväxt och förmåga till utveckling och attraktionskraft samt konkurrenskraft. ska man vara medveten om att det inte är enbart på infrastrukturområdet som vi ser stora behov. Det hade varit väldigt trevligt för mig som infrastrukturminister om det varit bara ett behov av järnväg som vi såg framför oss . Men vi kommer att ha stora behov av att bygga ut välfärdssektorn och inte minst att bygga nya bostäder, det vill säga att vi ser stora behov runt om i samhället. Det vi gör just nu i denna ansträngda situation kommer att kräva ganska mycket eftertanke, så att vi gör rätt saker och på ett sätt som inte innebär att vi föröder våra framtida möjligheter att både värna om en sund ekonomi och se till att samhället utvecklas på ett positivt sätt. Jag tycker att det är viktigt att vi i det här skedet tittar brett på olika möjligheter till finansiering och i inledningsskedet inte avfärdar några möjligheter utan tittar på lånefinansiering, höjda anslag, OPS-lösningar, möjligheter till fler typer av brukaravgifter och så vidare, därför att vi sammantaget här ser ett ökat behov som behoven i andra delar av samhället också är väldigt stora. Jag tror att vi är ganska överens om hur problembilden och behovsbilden ser ut. Men det vi gör måste vara väl avvägt och väl anpassat till dagens situation men också ta höjd för en kommande situation. 66 (V): Jag tackar så mycket för svaret. Jag håller med om att vi är överens om behovet av satsningar , bland annat på infrastruktur och bostäder. Men det är många aktörer som förordar just lånefinansiering, både , som jag sa tidigare, och Byggindustrier. De vill hellre se lånefinansiering än medfinansiering där priset på marken höjs. De påtalar just att det skulle innebära att det kommer att bli dyrare bostäder för medborgarna. Det finns en tendens att vilja låta medborgaren här och betala hela investeringen av en infrastruktur som ska användas en väldigt . Det gäller till exempel renoveringarna av hyresrätter. Man har tagit bort möjligheten för bolagen att lägga undan pengar för renoveringar, så att allt ska betalas här och av den som bor, trots att det är många människor som ska leva i lägenheten . Samma sak är det med infrastrukturen. kommer ju att användas en väldigt . Då är det egentligen ganska klokt att sprida kostnaderna mer så att fler är med och betalar över , särskilt när räntorna är låga. Jag känner mig också orolig för det som diskuteras om att använda pensionspengarna för investeringar, eftersom jag är mån om att vi inte urholkar basen för våra pensioner. Det talas om att infrastrukturinvesteringarna ska betala sig med olika sorters avgifter som antingen drabbar medborgaren här och eller som inte kommer att ge så mycket vinst tillbaka till pensionsbolaget att man tjänar på det. När man tänker investeringar tror jag överlag att det är viktigt att tänka på infrastrukturens hela användningstid och att sprida kostnaderna mer rättvist för användarna men också för våra barn, så att vi vågar satsa så mycket som behövs . 67 Statsrådet (S): Precis som säger kommer den infrastruktur som vi bygger nu att användas av flera generationer framöver. kan vi nog inte utesluta möjligheten att man även kommer att stå inför investeringsbehov. Även här gäller det naturligtvis att hitta en balans så att vi inte låser upp kommande generationer i alltför hög grad. När det gäller frågan om att öppna möjligheten för pensionsbolag att investera i infrastrukturobjekt handlar det inte om att styra medlen, utan det är fortfarande så att de som förvaltar våra pensionspengar ska göra det på ett sätt som garanterar en långsiktig värdeökning så att vi säkrar värdet på våra pensioner. Det som gör att det finns ett intresse från inte minst utländska pensionsbolag att investera inte bara i utan över huvud taget är det låga ränteläget . För att få en långsiktig avkastning ser man sig om efter säkra investeringar som ger en stabil avkastning . Jag tycker inte att det är rimligt att avfärda den möjligheten utan att åtminstone ha tittat på vad det skulle ge för möjligheter. Sammantaget vill jag säga att behoven av att göra nya infrastruktursatsningar och att vårda den infrastruktur vi har, så att vi får ett fungerande system, är väldigt stora. Regeringen har höga ambitioner på det här området. Det visar sig inte minst i de stora satsningar som vi nu gör på underhållsåtgärder men även stadsmiljöavtal och annat som syftar till att ställa om transportsystemet och garantera god tillgänglighet i hela landet och en stärkt konkurrenskraft för även . Överläggningen var härmed avslutad. § 14 Svar på interpellation 2015/16:97 om tvistlösning i frihandelsavtalet 68 Närings- och innovationsminister (S): har frågat mig hur jag ställer mig till kommissionens förslag om ett nytt domstolssystem för investeringstvister mellan stat och företag och vad det är i det nuvarande systemet som regeringen anser behöver moderniseras. har också frågat mig hur regeringen avser att säkra att EU:s förslag avseende investeringsskydd blir bättre och billigare än det nuvarande systemet och att främjandet av investeringar får en framtonad roll i TTIP. Låt mig börja med att instämma med om vikten av öppna, tydliga och stabila villkor för internationella investeringar. Ett frihandelsavtal mellan och bör vara både djupt och omfattande samt täcka alla viktiga aspekter av handel och investeringar. Regeringens målsättning är att nå ett så ambitiöst resultat som möjligt för att stödja tillväxt och sysselsättning utan att möjligheten att stärka skyddet för miljön, löntagarnas intressen och människors och djurs hälsa försämras. Det är också målsättningar som EU:s medlemsstater enhälligt har slagit fast i kommissionens förhandlingsmandat från ministerrådet. Investeringsskyddsregler syftar till att ge investerare grundläggande skydd mot bland annat diskriminering och expropriation. Om en skiljedomstol finner att en skyddsprincip i ett avtal har kränkts kan den enbart besluta om ekonomisk ersättning till investeraren men inte underkänna ett lands lagar eller demokratiskt fattade beslut. Äldre investeringsskyddsavtal har haft brister. Bland annat har ett betydande tolkningsutrymme lämnats åt skiljedomstolarna, och avtalen har därmed inte tillräckligt säkerställt staters regleringsrätt. Vidare har tidigare tvistlösningsmekanismer inte varit öppna för insyn, och de etiska kraven för skiljedomare och möjligheten till ansvarsutkrävande har varit otillräckliga. Kommissionens förslag till utformning av investeringsskyddet i TTIP, som bygger vidare på reformer i de framförhandlade avtalen med och , avser bestämmelser om investeringsskydd samt förslag till en förändrad tvistlösningsmekanism. Det föregicks av ett offentligt samråd och har mottagits väl av Europarlamentet och av medlemsstaterna. Ett moderniserat investeringsskydd är en central komponent i förhandlingarna med . Förslaget bekräftar staters rätt att lagstifta för att uppnå legitima allmänna ändamål. Det förtydligas att en investerare inte kan förvänta sig att en lagstiftning förblir oförändrad. Kommissionen föreslår ett moderniserat system för tvistlösning i form av en investeringstribunal och en överprövningsinstans.