prot · H20983 · 2015-04-09 00:00:00 — Alla jag känner som går på apotek får oftast vänta på sin medicin . Därför kommer vi att rösta för vår reservation nr 2. 123 FINN (M) replik: Efter detta spirituella anförande kan vi inte gå hem utan att åtminstone ha haft en dialog. Det är uppenbart att tillhör dem som väldigt tydligt vill återförstatliga apoteksväsendet. Jag har en reflexion som jag vill delge . Man säger att alliansregeringen omreglerade apoteksmarknaden, som varit monopoliserad, av ideologiska skäl. Men naturligtvis vill man också återförstatliga den av ideologiska skäl. Av socialistiska skäl vill man ha monopol. Socialister har en fäbless för att få fler monopol, i fall kanske så många som möjligt. Men låt oss titta på omvärlden! När vi började omreglera vår apoteksmarknad fanns det mig veterligt fyra länder som hade apoteksmonopol. Vid sidan av var det , och något sydamerikanskt land. Det skulle inte förvåna mig om det var land. Då får man ställa sig frågan: Är det så att de i resten av världen, som också är i behov av läkemedel, är så urbota korkade att de inte har en monopoliserad apoteksmarknad, som fungerar så mycket bättre? Kundnöjdheten är enligt mycket bättre när man har ett monopol. Det är bättre för att ha ett monopol, men uppenbarligen är det inte bättre för andra länder. Alternativt är det så att de i resten av världen i all sin vishet inte har förstått att det som yrkar på är bättre, att vi skulle återgå till en monopolmarknad på apoteksområdet. Det skulle vara intressant att höra reflexioner om just den frågeställningen. 124 (V) replik: Jag är inget fan av vare sig eller . Jag vill inte bli satt i det hörnet. Vad har avregleringen inneburit? Man skulle kunna titta på vad den inneburit för alla dem som har köpt upp apotek. Vilka stora kedjor är på marknaden ? Man skulle kunna göra den typen av jämförelser. Man sålde ut det billigt. De som säljer nu cashar in ganska mycket pengar. Det blev business av det som var statliga pengar. Jag tycker att man ska tänka: Var det bra service förut? Ja, jag tyckte det var det. Jag blev inte störd av att gå in på ett statligt apotek. Du verkar tycka att det är mer störande. kan vi inte ta tillbaka det. Vi skulle inte ha råd med det eftersom de stora företagen, riskkapitalisterna, har köpt upp apoteken. Det blir alldeles för dyrt att köpa tillbaka dem. Man kan fundera på hur det blev för konsumenterna. Det tycker jag. Apoteken är väl till för konsumenterna och för att det ska fungera för dem som är sjuka, sjukhus och så vidare? Det har inte blivit så jättebra. Det är då jag menar, Finn, att det hade varit fantastiskt om ni hade genomfört alla dessa reformer och sedan gjort stora utvärderingar och följt varje enskild reform. Men så är det inte riktigt. Det blev inte bra för konsumenterna på alla sätt. Några gjorde väldigt stora pengar på det. Det är en grej. Visst skulle vi kunna ta tillbaka det, men vi har inte råd. Det är de stora drakarna som har köpt apoteken. Jag tycker att man ska göra en konsekvensanalys av det man gör och sedan följa upp det. Det hade varit ärligare. 125 FINN (M) replik: Att tycker illa om att folk tjänar pengar vet vi alldeles uppenbarligen. Vi kan titta på de argument som här kastas fram om att det nu har blivit sämre. Vi får nog gå tillbaka och titta lite grann. Det har gjorts och finns väldigt många pågående utredningar för att följa upp reformen. Det har man varit väldigt noga med från alliansregeringen. Jag är säker på att inte heller vänsterregeringen kommer att undvika att göra en sådan uppföljning. Låt oss avvakta och se de faktiska siffrorna. Det vi vet är att antalet utleveransställen är betydligt fler efter omregleringen. Tittar vi historiskt måste vi ändå fundera på: Vad var anledningen till att man ville omreglera apoteksmarknaden? Socialister vill gärna behålla monopol som finns. De ser aldrig någon anledning att fundera: Kan detta göras bättre på ett annat sätt? Som jag sa ger en omvärldsanalys vid handen att en omreglerad apoteksmarknad är vad de i resten av världen föredrar och uppenbarligen klarar sig väldigt bra med. Jag tror att människorna i alla dessa länder kräver kvalitet och kundnöjdhet och uppenbarligen också får det. Det var nämligen så att vi från början hade ett helt fritt apoteksväsen, det vill säga att apotekarna var nästan autonoma. Sedan införde man ett apoteksmonopol mycket på grund av beredskapsskäl. Vi hade det och kände ett krav på att vi måste ha kontroll över en marknad så att vi även i riktiga kristider kan ge svenska folket möjlighet att få mediciner om vi skulle hamna i en krigssituation. Det argumentet blev tunnare och tunnare. Det var huvudargumentet för att omreglera apoteksmarknaden och likna resten av världen. Det som förespråkas från i det här sammanhanget görs med lösa rykten om dålig kvalitet. Jag som har förmånen att förskriva en hel del läkemedel kan säga att de patienter som får mina recept inte har gett den feedback som uppenbarligen har fått. Jag tycker att det är att backa in att ens föreslå att återgå till en monopolmarknad på det här området. Det görs i strid mot bättre vetande om man bedömer att de i resten av världen har ett sådant vetande. 126 (V) replik: Om apoteken hade återförts till farmaceuterna i något slags personalkooperativ tror jag att inte ens vi hade blivit upprörda. Men var det inte så. Det var de stora drakarna som gick in på en marknad. Det blev big business av det hela helt enkelt. Det är det vi vänder oss mot. Hade det i stället blivit massor av småapotek där farmaceuterna tagit över i personalkooperativ hade till och med tyckt att det kan bli riktigt bra. Men är det inte så. När jag beskriver siffrorna är det inte något som jag har suttit och kokat ihop framför datorn i snabb fart. Det har jag lyft fram. Om kundnöjdheten minskar beror det på någonting. Tittar man på var klustren av apotek har startat kan man jämföra glesbygd, där inte jag bor, med , där jag bor. I och specifikt i innerstan vimlar det av apotek med olika namn hit och dit. byter de namn, och heter de allt möjligt. Ska man serva ett helt land ska det också finnas en täckning för att det finns service exempelvis i glesbygd. har man höjt taket för att köra på lite extra, och det tycker vi är väldigt bra. Det finns inget självändamål i att staten ska äga allting. Men när man ser att saker och ting blir sämre ska man fundera på det. Kundnöjdheten minskar, och det finns de som tjänar väldigt grova pengar på det. Detta är en bransch där man helt enkelt kan göra affärer. Ni har i vanlig ordning öppnat dörren för killarna i big business att göra stora affärer. Ni sålde ut det billigt, och de säljer det nu vidare och tjänar storkovan. Jag måste säga att jag inte tycker att det känns så där superetiskt, Finn. 127 (KD): Apoteken i vårt land är en väldigt stor verksamhet. De har över 110 miljoner besök av kunder. Det motsvarar ungefär 300 000 besök på ett apotek. Det är en otroligt viktig del av våra välfärdstjänster. har vi i 1 350 apotek. Det är en ökning med sedan omregleringen av apoteksmarknaden. Nya apotek har öppnats där det tidigare aldrig har funnits ett apotek. Vi vet också att det har blivit längre öppettider. Ett exempel på vikten av den ökade tillgängligheten såg jag när en av mina facebookvänner skrev i viss frustration om det självklara i att det borde finnas ett öppet apotek på när vederbörande behövde medicin efter ett getingsting, hör och häpna . på sjukhuset var stängt i den stad där hon bor. Men hon kunde snabbt få svar från sina facebookvänner och fick tips på två öppna apotek i närheten där det fanns möjlighet att få tag i den medicin hon behövde. Framför allt är det viktigt att påminna oss om hur det såg ut före apoteksomregleringen. Då hade man inte ens haft ambitionen att hitta den där medicinen där och då, eftersom man visste att det på de allra flesta orter inte fanns ett enda apotek som hade sådana öppettider att man i en sådan situation hade kunnat få tag i någon medicin när man behövde. Här i fanns det i hela ett enda apotek som hade öppet dygnet runt, på mitt inne i stan. Det var inte speciellt lätt för en mamma med ett febrigt litet barn som mitt behövde åka in till med nattkollektivtrafik från förorten om hon akut behövde få tag i mediciner. finns tillgängligheten mycket närmare för människor både i storstad och i glesbygd. Jag är glad att de flesta av oss i utskottet är väldigt eniga om att erfarenheterna av omregleringen är positiva. Syftena med reformen har till stora delar uppnåtts. Tillgängligheten har ökat. Det är vi som representerar de flesta i oppositionen och majoriteten överens om. Utskottet tycker också att det är av stor vikt att omregleringen följs upp och utvärderas utifrån olika aspekter. Vi noterar att regeringen, genom olika myndigheter, redan har genomfört ett stort antal uppföljningar, utvärderingar och granskningar – lite tvärtemot hur det lät i debatten här . Och vi ser positivt på att regeringen på olika sätt fortsätter arbetet med att ytterligare utveckla läkemedels- och apoteksmarknaden. När det gäller distribution, leverans och lagerföring av läkemedel konstaterar utskottet att en rad åtgärder har vidtagits . trädde till exempel nya regler i kraft om att förbättra tillgängligheten och tillgodose en läkemedelsförsörjning. Och för att säkerställa tillgängligheten inom systemet med periodens vara infördes en tillhandahållandeskyldighet och en relaterad sanktionsmöjlighet för . Dessutom infördes en informationsskyldighet enligt vilken apoteken ska informera om var ett läkemedel finns tillgängligt ifall de inte själva kan expediera det direkt. Det är viktiga delar eftersom det är klart att varje reform kan behöva följas upp. Det sätt på vilket distributionen sker , det sätt på vilket tillhandahållandet fungerar, kanske inte är det bästa. Det kanske inte är det mest effektiva. Här måste vi fortsätta ha ett öppet sinne. Att gå tillbaka, som det låter som att vill, till en situation där vi tillsammans med och var de enda i världen som hade ett apoteksmonopol är dock verkligen inte vägen framåt. Vi har monopol på ett område som vi kristdemokrater gärna stöder, och det är när det gäller alkoholdistribution. Men syftet med det monopolet är just att begränsa tillgängligheten. När det gäller att patienter ska ha tillgång till det läkemedel de behöver, så enkelt och smidigt som möjligt och med rätt kompetens hos personalen som arbetar på , är det inte begränsning som är målet. Då är tillgänglighet målet. Därmed är monopol inte heller det som vi strävar efter. Ett annat viktigt område är läkemedelsgenomgångar. trädde reviderade föreskrifter i kraft, med allmänna råd om läkemedelsgenomgångar. Enligt dem ska personer över 75 som har ordinerats fem eller fler läkemedel erbjudas en läkemedelsgenomgång. lanserades också ett webbaserat undervisnings- och utbildningsmaterial om läkemedelsgenomgångar för äldre. Av handlingsplanen för läkemedelsstrategi framgår det att olika typer av uppföljning och undersökning för att säkerställa att man följer råden är på väg. Det är viktigt att kunna säkerställa rätt användning av läkemedel eftersom fel användning innebär en hälsorisk. De olika åtgärder som den förra regeringen föreslog för att förbättra patientsäkerheten och användningen av läkemedel är viktiga. Och det är min förhoppning att den nuvarande regeringen fullföljer det arbetet. Med det vill jag yrka bifall till förslaget i detta betänkande. 128 (S): Man kan närma sig det här området på många olika sätt. Vi har hört några av dem . Jag tänker också ägna en del av tiden åt just apoteksfrågan. I sådana här motionsbetänkanden finns det oftast många väldigt bra motioner. Det här betänkandet är inget undantag. Många av motionerna handlar om de problem som man har uppfattat att avregleringen av apoteksmarknaden förde med sig. En stor del av reservationer handlar också om den problematiken. Läkemedelsfrågor har, i takt med att nya läkemedel har forskats fram, snabbt blivit en allt viktigare del av svensk hälso- och sjukvård. Ett av de senaste exemplen som vi nu diskuterar på olika sätt är möjligheten att bota människor med hepatit C. Det är en fantastisk framgång som har skett och som är en del av förklaringen till den ganska kraftiga ökningen av kostnaderna för läkemedel . Men det ger naturligtvis vinster i den andra änden, när folk blir friska från sådant som annars skulle ha medfört kostnader på alla möjliga sätt. Därför är en sådan här debatt jätteviktig. Även om det handlar om 39 motionsyrkanden är det viktigt att diskutera det. Det handlar alltså om tillgänglighet till läkemedel, apotek i glesbygden, apotekspersonalens kompetens, förbättrad användning av läkemedel, prissättning och upphandling av läkemedel samt tillgång till nya läkemedel. En majoritet i utskottet föreslår att ska avslå samtliga motionsyrkanden, men huvudsakligen med motiveringen att det pågår ett arbete i form av en utredning för att uppnå det som motionärerna vill att vi ska uppnå. Mycket av det kan jag känna att vi är på väg att kunna lösa framöver. I betänkandet finns det även åtta reservationer från ledamöter som vill att ska fatta lite andra beslut än vad majoriteten vill. Och som jag sa tidigare handlar en stor andel om de problem som uppstod när den borgerliga regeringen avreglerade och privatiserade den svenska apoteksmarknaden. När jag tittar på när det var funderar jag på hur tiden kan gå så fort. Jag tycker att jag har debatterat det här med Finn och ett antal gånger, och får jag förmodligen ett dacapo på det. Vi menar att avregleringen innebar att man enbart av ideologiska skäl försämrade ett av världens säkraste och mest kostnadseffektiva distributionssystem för läkemedel. Det var också ett system som människor gillade. Folk tyckte om rent generellt. När man kom in och handlade där kunde man känna ett förtroende för . Det upplever jag inte på samma sätt . för medicinen en undanskymd tillvaro på i förhållande till många andra produkter som de har varit tvungna att börja sälja. Antalet recept har inte blivit fler. Det är fler apotek som ska dela på samma antal recept, och då är det naturligtvis svårt att få det att gå ihop. Vi har fått många fler apotek i större städer och tätorter. Men det innebär inte att det har blivit lättare att få tillgång till läkemedel. I många fall är situationen faktiskt den motsatta, precis som beskrev. I går pratade jag med min äldsta dotter som bor i och berättade att vi skulle ha den här debatten om . Då sa hon något som förvånade mig lite grann. Hon sa ”Ja, vi får springa runt och leta efter medicinerna som ungarna behöver . Och det är inte bara jag, utan mina kompisar säger också det.” Jag förväntade mig inte just den starka reaktionen från en 40-årig tjej. Men så är det. Och jag vet att de inte är ensamma. Det finns också många apotek som fungerar väldigt bra. I , som jag kommer från, har vi fortfarande ett apotek, som vi hade före avregleringen med i princip samma personal. Och det fungerar väldigt bra. Men på andra platser där det finns hur många apotek som helst undrar jag om det verkligen är nödvändigt. Har folk behov av att gå runt till alla de nya apoteken som finns? År har kostnaderna för läkemedel ökat i svensk hälso- och sjukvård. De är nu uppe i 26 ½ miljard för de receptbelagda läkemedlen och ytterligare 9 ½ miljard för de receptfria. Detta har delvis överlämnats till marknaden att lösa. Ett bra argument som användes i den heta debatt som fördes 2009 var att man aldrig skulle försöka att laga något som inte är trasigt, och det visade sig snabbt vara en helt riktig bedömning. Avregleringen och privatiseringen var inte en bra idé 2009, och vi tvingas fortfarande brottas med konsekvenserna av den. är det den nya regeringen som får säkerställa att vi återigen får ett väl fungerande apotekssystem som har som sin huvuduppgift att se till att vi får våra läkemedel snabbt och säkert när vi behöver dem. Det känns tryggt att veta att man har börjat arbeta med frågan. Huvudfrågan när man diskuterar är att om det nu uppfattades som att det fanns en brist på tillgänglighet, hade vi kunnat lösa det inom ramar? Jag vill nog svara ja på den frågan. Vi hade bara kunnat utfärda direktiv om att det ska finnas apotek på de angivna orterna som ska vara öppna si och så . Det hade förmodligen också blivit billigare. Vi hade säkerligen inte behövt uppleva en del av de problem som uppstod i och med avregleringen. Som jag sa har fem reservationer som samtliga handlar om apoteksproblematiken. Utskottet skriver att detta är frågor som ska tas upp i kommande utredningar för att man ska se till att apoteksmarknadens funktionssätt ska bli så bra som möjligt. kan statliga utveckla sin verksamhet åt rätt håll. Finn reservation nr 7 handlar om tillgång till nya läkemedel. Regeringen har i sin innovationsstrategi för att utveckla svenskt näringsliv pekat ut just life science-delen som viktig. Det känns tryggt även där att man kommer att göra vad man kan för att se till att läkemedelsföretagen och forskningen ska kunna finnas kvar i . Ett problem har ju varit möjligheterna att delta i kliniska prövningar på sjukhusen. De har blivit mycket sämre . Men det är en prioriterad fråga för regeringen. tar upp lite grann om miljöproblematiken med läkemedelsrester. Det måste man självklart se över. klarar ju inte reningsverken av att ta hand om de resterna, så de kommer ut i sjöarna. Det måste vi ta på fullaste allvar. Med dessa kommentarer yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på samtliga reservationer. 129 (MP): betänkande 9 om apoteks- och läkemedelsfrågor är ett motionsbetänkande. Det behandlar inte lika många yrkanden som det tidigare betänkandet som vi debatterade, utan det här behandlar bara 39 yrkanden, men det är ändå många. Apoteksmarknaden i har under alliansregeringens vid makten genomgått en mycket omfattande förändring. Från att ha varit en ganska hårt reglerad statlig verksamhet har apoteksmarknaden från fungerat som en konkurrensutsatt marknad. Avregleringen innebar att 465 av 946 apotek skulle säljas – 331 apotek blev alltså kvar hos det statligt ägda . Totalt var det fem olika aktörer som delade på de 465 apoteken, varav nästan hälften gick till det då nybildade företaget som hade till syfte att se till att ett större antal mindre företag skulle kunna bildas. De övriga företagen var Apotek Hjärtat, , och . Den andra stora förändringen av betydelse – som jag inte tror att någon har nämnt här i debatten – var att så kallade OTC-läkemedel, eller i princip receptfria läkemedel, fick börja säljas i detaljhandeln, exempelvis i livsmedelsbutiker, kiosker och bensinstationer. När det gäller både volym och ekonomi dominerar gruppen smärtstillande läkemedel väldigt kraftigt den marknaden . Som ni vet ska dessa läkemedel enligt lagen säljas under någon form av uppsikt och även med möjligheter till information och rådgivning. Var och en vet ju hur enkelt det är att gå in i en butik och köpa en kasse med till exempel smärtstillande läkemedel som kanske inte är så himla lämpliga. Man kan ju undra hur lämpliga dessa produkter är som rena konsumentvaror. Många av de problem som förutsågs vid avregleringen har tyvärr också visat sig bli verklighet. Konkurrensen mellan apoteken innebar exempelvis att inget apotek ville ta ansvar för mindre vanliga preparat eller hålla större lager. Möjligheterna till samordning för kundens bästa försvann med avregleringen, liksom de vinster som en samordnad upphandling innebar när det gäller den totala kostnadsbilden. Inget av detta var dock någon överraskning, utan det var väl analyserat och utrett och därför förväntade konsekvenser av avregleringen. Jag kan därför verkligen hålla med de motionärer som beskriver de omfattande problem som finns med apoteksverksamheten. Trots att handelsmarginalen höjdes ganska kraftigt för att locka privata investerare att ge sig in i apoteksbranschen hävdar apoteksbolagen att det är väldigt svårt att få ekonomin att gå runt. Det finns till och med företag som säger: Varje läkemedelsförpackning som vi säljer är en förlust. Det är de andra produkterna som man lever på. Läkemedelskunderna har ibland svårt att få tag på sina läkemedel i rimlig tid. Den som på grund av sjukdom är lite disträ eller lider av minnes-, orienterings- och koncentrationssvårigheter och som kanske glömmer både legitimation och pengar hemma har det betydligt svårare än före avregleringen att klara av att hämta ut sin medicin. Reformen i sig har också tveklöst bidragit till ett ökat utanförskap för många. Avregleringen har inte lett till att det har blivit billigare för kunderna, tvärtom. De har förlorat många av de skalfördelar som ett samlat apotek innebar. Tillgängligheten har försämrats på en del orter i landet, även om den har förbättrats i storstäderna, och det skapar otrygghet för kunderna. Precis som föregående talare nämnde får vi ledamöter via telefonsamtal och annat ofta höra från människor som har letat länge för att hitta den utskrivna medicinen på något av de apotek som finns inom en tio mils radie. Jag vet inte om det finns en koppling mellan avregleringen och det faktum att allt fler läkemedelsbolag väljer att ta sina läkemedel ur läkemedelsförmånssystemet. Det är kanske inte direkt knutet till det, men det fenomenet har uppstått . Det har drabbat en del konsumenter som inte har de outtömliga plånböckerna, som det då blir fråga om, för att få tag på sitt läkemedel. Nya apotek har framför allt tillkommit i tätbebyggda områden. Utanför de större tätorterna har en del apotek försvunnit och avstånden har på vissa håll blivit längre. Den tillgänglighet som ett samlat apoteksbolag tidigare kunde klara, alltså före avregleringen, ordnar man nu nästan lika bra men då till priset av särskilt riktade ekonomiska stöd i form av skattemedel. Att det är svårt att upprätthålla kompetensen på apoteken är ingen nyhet. Det har varit ett problem . Naturligtvis kan man fråga sig hur bra det är att kunden nu kan köpa mediciner i ganska obegränsade mängder i dagligvaruhandeln, sådant som tidigare bara kunde köpas på apotek. Substituering, upphandlingssystem, prissättningsregler, månadens vara, generika, godkännande av nya läkemedel liksom beslut om de ska finnas i eller utanför läkemedelsförmånen är några av de områden där vi i anser att det behöver göras en hel del, oavsett hur apoteksverksamheten kommer att utvecklas och förändras . Alliansregeringen har sedan avregleringen på många olika sätt lappat och lagat systemet och försökt åtgärda de brister som finns, men jag menar att utifrån de signaler vi får från konsumenterna är systemet ännu inte lika välfungerande som det var före reformen. Det finns fortfarande brister som gör att det är svårare att komma över sina läkemedel på en del ställen i landet. Några som fått betala ett högt pris för apoteksreformen är de anställda. Flera olika undersökningar har visat hur arbetsmiljön för de anställda i apoteken drastiskt försämrats år för år sedan reformen. Vinstkraven i de privata apoteksbolagen har inneburit att personalen har svårt att klara en löpande kompetensutveckling, vilket är ett allvarligt problem inom en verksamhet som är så kunskapsintensiv och där ny kunskap måste fångas upp om man till exempel ska klara av läkemedelsrådgivningen, som är ett annat problem. Tanken är väldigt bra, men när jag talar med företagens representanter är de mycket tydliga med att den ersättning de får för läkemedelsrådgivning inte räcker för att de ska kunna göra det med ett tillräckligt kunskapsunderlag så att kvaliteten blir den önskade. Där finns fortfarande en hel del att göra. Det finns alltså rätt mycket att göra. Det ser vi inte minst på de förslag som finns från motionärerna i det här betänkandet. Att jag trots det yrkar avslag på samtliga reservationer beror helt enkelt på att jag menar att den rödgröna regeringen är väl medveten om alla de frågor som motionärerna lyfter fram och att det redan arbetas i med att ta fram förslag till fortsatta förbättringar av apoteksverksamheten.