prot · H30912 · 2015-10-13 00:00:00 — Detta samarbete var ju en del i försvarsuppgörelsen och pekades ut som något som aktivt bör söka delta i, så det är väldigt bra. Det är ett sätt för oss att förverkliga vad solidaritetsförklaringen egentligen är för någonting, och det är ju först när man övar tillsammans, fru talman, som det kan bli någonting av det. har nämnts i debatten. Han skulle utreda försvarssamarbetena och kom då till slutsatsen att vi redan ses som en del av Nato, men vi får inte skyddet. Det som jag tycker är intressant är att han ju förut har varit ambassadör till , och det var ungefär han kom till den här slutsatsen. För sedan gick han ut och talade om att en fortsatt svensk alliansfrihet minskar stabiliteten och att det bästa bidrag vi kan ge till stabilitet och säkerhet, inte bara för och utan också för , är att gå med i Nato. Genom att blir medlem i Nato kommer trovärdighet när det gäller att kunna försvara att öka drastiskt, och därmed minskar risken för ryska äventyrligheter i vårt närområde. Frågan som jag inte fick något svar på är: Vad syftar egentligen den svenska alliansfriheten till om vi inte ska vara neutrala i krig längre? 10 (V): Tack för svaret, försvarsministern! Att det varken finns kärande eller svarande till interpellationen här är kanske förklaringen till att det börjar bli en allmän Natodebatt, vilket väl egentligen inte riktigt rymdes i frågorna. Men jag ska inte ge mig in i den. Det finns mycket att säga, men jag kan inte låta bli att kommentera och det mest kuriösa argument som jag har hört för deltagande i Nato, det vill säga att påminna om att har upplösts. Det skulle alltså vara ett argument för att ska gå med i . Det är en intressant tankevurpa, tycker jag. Men jag ska inte vara negativ. Jag tänkte ösa beröm över samtliga här. Jag tycker att det är jättebra att utskottet gick med på min begäran att begära fram den här handlingen, och jag tycker att det är jättebra att försvarsministern säger att försvarsutskottet självklart ska få del av den. Lika självklart är det ju att det sker under sekretess med tanke på hanteringen. Jag tycker att det är bra med det tydliga klargörandet från försvarsministern och regeringen i olika sammanhang att vi inte ska bli medlemmar i . Det tycker jag är alldeles utmärkt, och jag antar att hänger med på den vagnen. Det kan tilläggas att ett par miljöpartister till och med har motionerat här i om att vi inte ska gå vidare med värdlandsavtalet. Det ska bli intressant att följa den diskussionen. Jag tycker som sagt att detta är väldigt bra, även om det av någon anledning har fallit bort i regeringsförklaringen. Jag har ju noterat att där väger man varje ord på guldvåg. Men det är bra att det deklareras. Lika bra är det att Alliansen deklarerar att de absolut vill gå med i Nato, för då kan vi ha en bra debatt om för- och nackdelar med det hela, mellan oss som vill behålla alliansfriheten och er som vill gå hela vägen. 11 (C): Jag tänkte läsa upp, lite dåligt översatt av mig, § 5 i Natos stadgar, som innebär ömsesidigt skydd, och sedan den paragraf i Lissabonfördraget som vi redan är bundna av. § 5 låter så här: Natos medlemsländer är överens om att en väpnad attack mot ett eller flera av dem ska anses vara en attack mot dem alla. Likaledes är de överens om att om en sådan attack sker ska var och en av dem, i enlighet med artikel 51 i , bistå medlemsland eller -länder under attack genom att vidta åtgärder, enskilt eller tillsammans, som man anser vara nödvändiga, inklusive användandet av väpnade styrkor, för att återställa och upprätthålla säkerheten i norra . Det är § 5. Man bistår på det sätt man anser vara nödvändigt, och innan man gör någonting har varje Natoland vetorätt mot om insatsen ska göras eller inte. , som vi redan är bundna av och där nästan alla Natoländer ingår, är däremot oerhört mycket mer långtgående. Det låter så här: Om en medlemsstat skulle utsättas för ett väpnat angrepp på sitt territorium är de övriga medlemsländerna skyldiga att ge den medlemsstaten stöd och bistånd med alla till buds stående medel i enlighet med artikel 51 i . Det är vi redan bundna av med 23 av 28 EU-länder. Vi är med i Natos partnerskap. Vi är det mest aktiva landet. Varför då inte inleda en process för att ta det här steget att få tryggheten i § 5 och det åtagande som är mindre än vad vi redan har genom ? 12 (FP): I sitt svar till mig yttrade försvarsministern att all rapportering från militära attachéer sekretessbeläggs i Försvarsdepartementet. Jag utgår från att det var en felsägning, eftersom lagstiftningen kräver sekretessprövning i varje enskilt fall när det gäller allmänna handlingar. Vad jag förstår har delar av den omdiskuterade handlingen blivit offentliggjorda, och jag kan för mitt liv inte förstå varför regeringen inte undanröjer alla misstankar om spel under täcket och visar återstoden i denna. Det agerande som försvarsministern och regeringen nu ägnar sig åt leder bara till att historien kommer att fortsätta att leva i massmedierna framöver. Man vinner ingenting. När jag hör försvarsministern kommentera den militära alliansfriheten genom att säga att regeringens linje ligger fast och att det inte finns någon anledning att diskutera börjar jag förstå vilket förhållningssätt man har till kommunikationen med svenska folket när det gäller djupt allvarliga ting i försvars- och säkerhetspolitiken. Jag har också försökt undvika att göra denna debatt till en allmän Natodebatt, fru talman. Men när säger att alliansfrihet saknar trovärdighet, som inte omfattas av de bindande försvarsgarantier som ett Natomedlemskap innebär, har han naturligtvis helt rätt. Man skulle till detta kunna föra omständigheten att konsekvent gjort sig beroende av en organisation i vilken inte har något som helst inflytande. 13 Försvarsminister (S): När jag säger att regeringens linje ligger fast är det inte ett uttryck för att det inte finns någon anledning att föra diskussioner, men det är ett uttryck för att vi inte kommer att ändra ståndpunkt. Det är det här som är regeringens linje. Det är viktigt att vara tydlig på den punkten. Man ifrågasätter både från vänster och från höger vilken linje regeringen har. Det regeringen har sagt gäller. Det är ingen nyhet för någon av er. Däremot har ni alla deltagit i någon sorts spel där ni försöker måla upp en bild av att det vi säger inte är det som gäller utan att vi håller på med något annat. Det vill jag grundligen dementera, så att vi får bort frågan ur diskussionen – vi ska inte diskutera utifrån ett desinformativt förhållande. Så enkelt är det. Sedan var det frågan om handlingen. Den har vi hanterat på ett korrekt sätt från departementets sida. Den hade inte hanterats, , på något annat sätt under den förra regeringen heller. Den praxis som utskottet ska hantera när ledamöterna ska få läsa handlingen går ut på att handlingen ligger i kassaskåpet hos kanslichefen och varje ledamot som läser handlingen undertecknar den. Sekretessen gäller fortfarande. Det är den ordningen som har blivit praxis. Vi har ingen ambition att lägga upp all attachérapportering på bordet för allmän beskådan så fort det finns en artikel i tidningen. Så kan man inte göra. Alla har rätt i att det finns delar av handlingen som inte är hemligstämplade, men det gäller inte den typen av material. Det kan vi, om nödvändigt, fördjupa oss i vid ett annat tillfälle. Sedan var det frågan om alliansfriheten. Vår syn är att alliansfriheten bidrar bäst till stabilitet i vår del av . Vi menar att ökad försvarsförmåga, vilket vi är överens om, är viktig. Den ökar, med hjälp av en uppgörelse, . Vi vill fördjupa våra samarbeten. Vi går längst med , där vi markerar även bortom fredstida förhållanden. deltar i en lång rad verksamheter som i sig är säkerhetspolitiska signaler, bland annat övningsverksamhet. gör det med . Det är en grundläggande skillnad att vara med i Nato och att inte vara med i Nato. Det handlar om de kollektiva säkerhetsgarantierna. Det innebär en grundläggande doktrinförändring om går med i Nato, och det påverkar det samlade säkerhetspolitiska läget i vår del av och sätter press på framför allt att ändra sin säkerhetspolitiska doktrin. Tycker ni att ni har mandat att försöka sätta press på ? Hur ser ni på det finländska , som definitivt säger nej till ett Natomedlemskap? Att skulle gå med i Nato är en ännu mer dramatisk fråga än för . Regeringen tycker att det är bättre att försöka gagna säkerhet och stabilitet genom att fördjupa alla samarbeten och markera att inte är naivt. vill se vad som händer. Vi oljar kanalerna och skapar en handlingsfrihet om krisen är ett faktum. Men regeringen har i grunden en defensiv hållning. Vårt krav är att ska få vara i fred, att suveräniteten ska respekteras kopplat till internationell lag och rätt. Så tror vi att man jobbar på bästa sätt. Sedan hänvisar ni naturligtvis till en mängd olika tidningsartiklar, auktoriteter och folk som har haft höga befattningar i samhället. Men man har rätt att göra olika bedömningar i en demokrati. Man behöver inte slå varandra i huvudet med den ena auktoriteten efter den andra. Det finns många auktoriteter som uttalar sig på ett annat sätt. Regeringens linje ligger fast. 14 HANS (M): Min partiledares interpellation till statsministern, som försvarsministern och jag tar svaren för, hade som tredje fråga till statsministern: Hur avser statsministern att agera för att skapa en öppen och tydlig debatt kring samarbete med Nato? Jag tycker att dessa i kammaren är en god illustration till den förfrågan som min partiledare riktade till partiledare. Jag fick en fråga om upplösning var ett argument. Jag har personligen inga fantomsmärtor för avsaknaden av , även om det finns andra ledamöter av kammaren som kanske har det. Argumentet har varit att inta något slags mitt-emellan-position. Om den ena alliansen inte finns är det svårt att vara mitt emellan. Därför tycker jag att just det argumentet borde avfärdas . Debatten har handlat en hel del om dokumentet. Vi lämnar det därhän. Jag vill återkomma till den grundläggande frågan. Vill vi eller vill vi inte vara med i det samarbete som britterna har inom ramen för JEF? Försvarsministern säger att frågan inte har beretts politiskt , och det finns inte ett ställningstagande. Men hur ser den politiska beredningen ut? När återkommer man med ett ställningstagande? Helt i enlighet med det som står i inriktningspropositionen är det fullt rimligt att blir en del av JEF. Det är mer rimligt att vi blir en del av det än att vi tackar nej. Hur ser beredningen ut? Hur återkommer regeringen i frågan? Försvarsministern konstaterar att det är en grundläggande skillnad på att vara med i Nato och inte. Det är precis vad det handlar om. Jag har inte för avsikt att fösa in något annat land i samarbetet, men däremot pågår en lika levande och lika vital diskussion i . Mitt systerparti i är för ett Natomedlemskap. Så är det även med mina systerpartier i och . Parentetiskt kan jag säga att systerpartier i och också är för ett Natomedlemskap. 15 Försvarsminister (S): Jag har missat en fråga, nämligen om VJTF. Partnerländer är inte inbjudna till att delta i den typen av sammanhang. Så länge det förhållandet råder är det inte aktuellt för vår del att ta ställning till något sådant. Jag vill bara påminna om vad jag har försökt att beskriva här, nämligen mängder av ambitioner och samarbeten som vi försöker hålla igång – som dessutom kostar pengar. Det är inte så att det är gratis att syssla med den verksamheten. Därför kräver det lite mer överväganden innan man ställer sig här och utlovar det ena samarbetet efter det andra och tidsperspektiv. Det är rimligt att lämna en officiell begäran eller förfrågan innan man över huvud taget börjar prata om saken. Jag kommer att återkomma i JEF-frågan i den händelse att frågan blir aktuell och regeringen gör bedömningen att vi ska gå vidare på den punkten. Jag noterar att frågan är nämnd som ett exempel. Ett exempel är inte detsamma som en kravbild. Det är en viss skillnad, och det bör ut. Det är nog lite svårare, , än att det handlar om att inte ha ambitionen att fösa in något annat land i samarbetet. Men om tar ställning för att gå med i någonting sätter det press på . Så är det bara. Man måste tänka lite bredare. Det är en fråga som har en annan magnitud i än vad den har för oss i och med att är ett direkt gränsland. Där finns paralleller från och historiska erfarenheter av hur det var under det så kallade . Regeringen menar att det grundläggande förhållningssättet med alliansfrihet, kombinerat med de olika samarbetena och en ökad militär förmåga, skapar en förebyggande position innan en konflikt uppstår, och förhållningssättet skapar en handlingsfrihet i en eventuell konfliktsituation. Det är det bästa för . Överläggningen var härmed avslutad. § 10 Svar på interpellation 2015/16:23 om karenssystem för personal som lämnar statsförvaltningen 16 Försvarsminister (S): har frågat mig hur jag avser att gå vidare med den översyn av behovet av, och möjligheterna till, att införa ett karenssystem för personal som lämnar statsförvaltningen till förmån för försvars- och säkerhetsindustrin vilken aviseras i den försvarspolitiska inriktningspropositionen. Inledningsvis vill jag framhålla att det finns ett antal regler till skydd för det allmänna vid övergångar mellan offentlig och privat verksamhet. Exempelvis gäller som huvudregel tystnadsplikten avseende uppgifter som omfattas av sekretess även efter att en anställning i det allmänna har upphört. Detta utesluter dock inte att ytterligare reglering i vissa fall kan behövas, och bestämmelser om karenstid skulle kunna vara ett sätt. Jag har inom Försvarsdepartementet initierat ett arbete med att göra en inledande bedömning av behovet av och möjligheterna till att införa ett karenssystem. Det rör sig om komplexa principiella och rättsliga frågor som inte är begränsade till försvarsområdet och som kräver en grundlig behandling. Å ena sidan måste det så långt som det är möjligt säkerställas att övergångar mellan offentlig och privat verksamhet inte står i strid med det allmännas intresse. Å andra sidan måste hänsyn tas till den grundlagsskyddade närings- och yrkesfriheten. Det ska även framhållas att det finns fördelar med rörlighet mellan offentlig och privat verksamhet. Frågan om och i så fall i vilken utsträckning karensregler bör införas, vilka befattningshavare som bör omfattas och vilka förutsättningar som finns för detta behöver således analyseras närmare. Omfattningen av och formen för den fortsatta hanteringen av frågan får bestämmas efter den inledande analys som görs. 17 (KD): Bakgrunden till denna interpellationsdebatt är det arbete som har gjorts i Försvarsberedningen, både den här och den förra, och som har lett fram till att regeringen i inriktningspropositionen som röstat igenom säger följande: ”Skälen för regeringens bedömning: Regeringen bedömer, i likhet med Försvarsberedningen, att behovet av och möjligheterna till att införa ett karenssystem för personal som lämnar statsförvaltningen till förmån för försvars- och säkerhetsindustrin bör ses över. Försvarsområdets unika karaktär bl.a. i fråga om sekretess och det nära samarbetet mellan industri och stat medför att en särskild reglering bör övervägas.” Det är just detta som är bakgrunden. Försvarsområdet är unikt till sin karaktär. Relationen mellan kunden, det vill säga vi skattebetalare, och industrin är ofta mycket tät och sekretessbehovet stort. Som jag nämner i min interpellation har under en följd av år flera statligt anställda, officerare, tjänstemän och politiker gått över till försvarsindustrin mer eller mindre direkt från sin tjänst inom statsförvaltningen. Blotta misstanken om att någon på ett otillbörligt sätt skulle kunna gynnas av dessa övergångar på skattebetalarnas bekostnad måste undvikas. Ett viktigt steg i den riktningen skulle vara införandet av ett karenssystem. Det här är någonting som finns i och . Vi har fått kritik från , fru talman, för att vi saknar det här och för att det är ett oreglerat område. Jag har framför mig en artikel från . Den handlar om , som är ett exempel. ”Det var som slöt det kritiserade avtalet, Memorandum of Understanding, , om militärt samarbete med . MoU:et innebar att kunde sälja radarsystemet Erieye för till diktaturen. var under det förberedande arbetet och framtagandet av MoU:et dåvarande försvarsminister statssekreterare och den högste tjänstemannen vid försvarsdepartementet.” Han hade alltså hand om det här. ”” – alltså strax efter valförlusten – ”gick han till , där han blev ansvarig för företagets Europakontakter och bevakningen av den svenska försvarsmarknaden.” Det finns också ett exempel från senare tid. Den förra regeringen agerade tillsammans med Försvarsmakten och fattade beslut som gjorde att för en jämförelsevis billig peng kunde köpa av tyska Thyssen . Det finns en statssekreterare som heter , som då var ansvarig och som sedan, ganska tätt inpå, blev chef för just den här verksamheten på . Jag har inga anklagelser mot de här personerna, inte på något sätt, men jag tycker ändå att det illustrerar vikten av detta. Det är inte bara taget ur luften, utan det här behöver regleras. Min fråga är: Vilka åtgärder har försvarsministern vidtagit för att förverkliga det som Försvarsberedningen beställde och som också klubbas i inriktningspropositionen? 18 Försvarsminister (S): Jag har varit i försvarsutskottet och redogjort för det här. Man får ha i åtanke att fattar sina beslut och att det är många beslut som ska verkställas med anledning av inriktningspropositionen. Det här är ett av dem. Det vi har inlett med är en inledande analys av behovet av och möjligheterna till att införa ett karenssystem. Den analysen, som genomförs på departementet, kommer att ligga till grund för nästa steg i processen. Vi har alltså inlett steg ett. Det är klart att de exempel lyfter upp indirekt kastar någon form av skugga på de här personerna, oavsett hur man förklarar det. Men det här är ju inget nytt problem, utan det här hade även den förra regeringen kunnat hantera under sina om den hade varit på hugget i sammanhanget. är vi där vi är, och vi har den här inriktningspropositionen. Jag ska göra det jag kan på mitt område för att hitta ett system som är rimligt här. Det är väl också så att det här har en bredare potential än bara försvarssektorn. Det rör även andra områden i , så det måste breddas där också. Frågan är alltså bredare än bara försvaret. Men det finns saker som gör att man måste fundera rätt noggrant på det här. Det finns risker. Den som jobbar inom offentlig sektor eller inom försvarssektorn och har tillgång till olika typer av uppgifter kan riskera otillbörlig påverkan i olika beslutssituationer till följd av löften om ny anställning inom privat sektor i ett längre perspektiv. Det finns en risk att känslig information, kunskap eller tidigare kontakter kan utnyttjas på ett sätt som sätter konkurrensen ur spel och står i strid med det allmännas intresse i samband med sådana här övergångar. Om man har misstanken att sådant sker påverkar det naturligtvis förtroendet för den offentliga sektorn. Det kan därför behövas regler och rutiner för att hantera den rörlighet som finns mellan offentlig och privat verksamhet. Här har jag och inte några uppfattningar som strider mot varandra. Vi har inlett en analys i steg ett, och vi ska återkomma med en mer genomarbetad tanke. Vi kan gå vidare när den analysen är klar. Den informationen kommer då också att delges. 19 (KD): Jag vill tacka försvarsministern för svaret, och jag är glad för den samsyn som försvarsministern ger uttryck för i sitt svar. Det tycker jag är positivt. Men det finns en sak som faktiskt gör mig lite orolig, och det är det försvarsministern uttrycker om att det här ska breddas. Jag förstår att det är komplext, men om det ska breddas till alla departement, fru talman, tror jag att det är detsamma som att säga att detta aldrig blir av. I Försvarsberedningen talas det om att beställningen gäller just personal som lämnar statsförvaltningen till förmån för försvars- och säkerhetsindustrin. Man måste ju börja skära i denna korv någonstans, om jag får uttrycka mig så. Ska vi få den lagstiftning och reglering som efterfrågas från många håll – både industrin och enskilda människor skulle nog tycka att det var skönt att veta vad som gäller och slippa sväva i okunnighet – är det farligt att säga att detta ska breddas, för då kan det dra ut och dröja väldigt . Regeringen väljer själv hur man förbereder det. Kanske behöver man ha en särskild utredare som gör en snabbutredning och jämför systemen i , och andra länder och hur de har löst detta och som kan se hur vi kan styra upp det så att vi får den transparens och klarhet som efterfrågar. I finns en sådan karantän för dem som sitter i . Har försvarsministern fortsättningsvis inriktningen att på sitt område leverera det som står i Försvarsberedningen? Eller är det den bredare inriktningen som gäller? Det är viktigt att få reda på. Det gäller också tidsperspektivet. Tiden går fort. Frågan är om det finns planer på att lägga fram en proposition senast så att vi kan få denna reglering på plats. 20 Försvarsminister (S): I mitt inledande inlägg sa jag att det rör sig om komplexa principiella och rättsliga frågor som inte är begränsade till försvarsområdet och som kräver en grundlig behandling. Det jag är ute efter är att man också ser att principbeslut på ett område kan få effekter i ett bredare perspektiv. Därför är det viktigt att agera så att man inte gör fel och skapar situationer som i nästa steg ter sig som orimliga. Jag är ingen anhängare av principen fort och fel, så det är bättre att se frågan i sin fulla vidd. Mitt område är givetvis försvarsområdet. Utifrån det kommer jag att verka för att vi ska göra något inom den sektorn, men jag kan inte bortse från att det förmodligen får vidare konsekvenser. Jag tror att det är rimligt att förlikar sig med det. Jag är väl medveten om hur det är formulerat i inriktningspropositionen, men vi ska inte sätta oss i en sits där vi hanterar detta för valhänt eller för snabbt så att vi sedan får problem. Hur ska detta i så fall genomföras, frågar . Det kan införas genom författningsregleringar eller avtalsregleringar. Det beror på vad man kommer fram till i en eventuell utredning. Det vi tittar på i översynen på Försvarsdepartementet är just hur de olika stegen ska se ut och hur vi ska lägga upp det så att det blir bra och vettigt. Men att hantera bredden i frågan med vänster hand och säga att vi kan strunta i ett bredare betraktelsesätt tror jag inte håller i konfrontationen med verkligheten. Jag vet inte om vi behöver slita upp några känslor i detta sammanhang. Vi är överens i grunden. Du kanske får förlita dig på att vi försöker hantera detta på ett så grannlaga och grundligt sätt som möjligt så att vi kommer framåt och får något gjort, . Jag anser, precis som du, att vi ska försöka åstadkomma något, men vi ska göra det så att det håller. 21 (KD): Jag tackar försvarsministern för svaret. Jag är som sagt glad över försvarsministerns klarläggande att detta är något som försvarsministern har för avsikt att ta tag i. Fort och fel är aldrig bra, men långsamt och inget är också fel. Försvarsberedningen har tydligt pekat ut detta, och det finns flera historiska exempel som ger anledning att titta på det. Även har påpekat det. För alla inblandade vore det bra att det regleras. Jag är för en grundlig utredning där vi tittar på dessa länder och hur vi kan få in det i svensk lagstiftning. Jag vill dock att vi agerar så fort som möjligt när vi har alla fakta på bordet. Jag har inget emot att det i förlängningen breddas till andra områden. Mitt ansvar i som försvarspolitisk talesperson för är dock att bevaka det vi kom överens om i Försvarsberedningen: att ett karenssystem för personal som lämnar statsförvaltningen till förmån för försvars- och säkerhetsindustrin bör ses över med tanke på den unika karaktären i fråga om sekretess och nära samarbete.