prot · H20979 · 2015-03-26 00:00:00 — Men så är det för oss alla: Var vi än bor i finns det historiska minnesmärken och värdefulla miljöer som bär på en intressant historia som är värd att bevara. Men kulturarv är inte bara byggnader utan också berättelsen om alla aspekter av det mänskliga livet, allt det som har skapats eller förädlats av oss människor. Kulturarv kan också vara värderingar, ritualer, traditioner och kanske livsmönster för en grupp människor. Det ger mening åt tillvaron i ett samhälle eller för en grupp människor. Kulturarv kan också vara traditioner: dans kring midsommarstången, julgranar, adventsstjärnor med mera. firar vi påsk. Det är också ett kulturarv i många hänseenden. Språk, till exempel våra fem nationella minoritetsspråk, är också ett kulturarv. Dialekter och andra lokala och regionala språkvarianter är också kulturarv som vi ska vårda för framtiden. Vi har konstnärliga verk och historiska lämningar både på land och under vatten. Vi har arkiv- och föremålssamlingar. Vi har konstmiljöer och historiska landskap som överförts från generation till generation. Våra kyrkor är både kulturarv och byggnadsminnen, och framtidens kulturarv kommer att inkludera fler trossamfund och deras kyrkor. Det blir nästa generations kulturarv. De två hus som vi här har förmånen att arbeta i är ett annat exempel på kulturarv. Berättelserna om vad och vilka som har verkat i riksdagshusen finns bland annat på väggarna i form av konst. Det är viktigt att värna kulturarvet och historien för framtiden. Dagens samhälle och det liv vi lever är det framtida kulturarvet. Det är det som vi lämnar till våra barn och barnbarn och till generationerna som kommer efter dem. Vi kan inte gå framåt om vi inte ser bakåt och förstår det som har varit bakom oss. Väl omhändertagna kulturmiljöer berikar livet, bidrar till att skapa goda livsmiljöer och kan ge förutsättningar för utveckling av nya verksamheter och idéer i hela landet. Jag tänker på de kreativa och kulturella näringarna, som anses vara den bransch som kanske har de bästa framtidsutsikterna. I dagens betänkande behandlas ett antal motionsyrkanden från den allmänna motionstiden som rör kulturarvsfrågor. En alliansmotion tar upp en intressant fråga, nämligen förändringar i kulturmiljökraven och reglerna för arkeologiska undersökningar för att underlätta för byggande och behovet av att se över kostnadsansvaret vid arkeologiska utgrävningar. Kulturvård är viktigt. Det ska vara ett skydd. Men bostadsbristen är också ett stort problem. Vi måste undanröja hinder och göra det enklare och snabbare att bygga nya bostäder. Här är en balansgång nödvändig som ser till både kulturvården och behovet av nya bostäder. Människor måste kunna flytta till jobb och studier. Därför anser vi att förändringar måste till i kulturmiljökraven och i reglerna för arkeologiska undersökningar. Det måste bli enklare och snabbare. Många nyinvesteringar och företagsutvecklingar uteblir just på grund av kostnaderna eller att det tar orimligt från ansökan till genomförande om man ska bygga eller utveckla något. Avslutningsvis yrkar jag bifall till reservation 1 och avslag på övriga motioner. 125 (SD): Jag vill yrka bifall till reservation 7. I betänkandet berör vi kulturarvsfrågor. Det är ett område som är en av våra hjärtefrågor inom kulturen. Vårt kulturarv är ett minne från våra förfäder – det är ett faktum. Det är ett minne som de har bevarat, gjort om och fört vidare till det samhälle och de traditioner som vi har valt och väljer att föra vidare till kommande generationer. Detta är, förutom att vara ett traditionellt arv, i högsta grad också ett historiskt arv. Vi måste våga vara stolta över det. Att inte vilja satsa och belysa hur det var förr har gjort att många inte ens vet om hur det var förr, hur vi levde, vår historia och varifrån våra traditioner kommer. Men jag tänker inte nämna mer än så om vårt kulturarv här , för min kollega kommer att tala om det senare i debatten. Jag tänkte ägna några ord åt motioner som vi har yrkat bifall till i utskottet. Först om god ortnamnssed: I våra fjäll har vi fantastiska vandringsleder som många svenska och utländska turister vallfärdar till. På kartorna ska enligt kulturmiljölagens 4 § god ortnamnssed iakttas. Jag citerar: ”Det innebär att hävdvunna ortnamn inte ändras utan starka skäl – – – namn på svenska, samiska, finska och meänkieli så långt möjligt används på kartor samt vid skyltning och övrig utmärkning i flerspråkiga områden.” Detta har orsakat en hel del praktiska problem för turister, som har fått det svårt att hitta, men även för SOS Alarm, polis och fjällräddningen i området. Detta har vid akuta lägen bidragit till tidsförlust i räddningsarbetet, då man i nödsituationer inte har vetat var området är. Det är uppenbart att det råder brister i tillsynen och tillämpningen av de lagreglerade bestämmelserna kring god ortnamnssed. Nästa motion handlar om svenskt fartygsvärn. Låt oss säga att vi har två båtar byggda , ja, låt oss säga för exakt , för enkelhets skull. Båda båtarna tar sig ut på havet , men dessvärre sjunker den ena. Den andra är bevarad och flyter än men är i riktigt dåligt skick. Enligt lagen är den ena båten klassad som fornminne. Vilken det är kanske många undrar. Jo, den båt som ligger på grund är klassad och lagskyddad. Här anser vi att regeringen borde utreda möjligheten att stärka lagskyddet för kulturhistoriskt skyddsvärda fartyg, precis som har gjort. är ett föredöme i det här fallet. Det kan inte vara rimligt att man har olika lagskydd för samma intresse, som detta är. Båten har i det här fallet ett historiskt värde med tanke på åldern, ett teknikhistoriskt intresse med tanke på utförandet av byggandet och ett industrihistoriskt värde, då man ofta kan se hur båtarna har utvecklats till vad de är . Hur nyttjades båtarna under sina årtionden, och hur såg samhället ut då? Det är många frågor som är intressanta att ta del av och belysa för våra turister och medborgare. När jag väl talar om båtar, herr talman, vill jag nämna en sista motion här , om ett marinarkeologiskt museum. Motionären vill att regeringen utreder möjligheterna för ett marinarkeologiskt museum på eller i . För att förstå motionären vill jag berätta lite historia om händelser vid och . Året därpå sjönk dessvärre Mars under det i slaget vid . Tack och lov hittades amiralsskeppet som ett vrak vid . Ungefär hittades ytterligare ett vrak, närmare bestämt regalskeppet , som sänktes 1676, som regalskeppet som var ett av världens största fartyg . har man gjort dykningar vid vraket av Kronan. 30 000 föremål har bärgats från Kronan, och stora delar av detta arbete har bedrivits på ideell basis. Projektet har, sedan man 1980 började med dykningarna, kostat . Projektet har finansierats av privata bidrag, sponsorer och ideellt arbete. Projektet har delats upp i tre faser. Just nu är man inne i tredje fasen, det vill säga bärgning av babordssidan av Kronan. Vid bärgningen kommer ett nytt marinarkeologiskt museum att krävas. Förhoppningsvis klarar man av att bärga vraket. Annars tvingas man täcka över vraket på havets botten, och det blir då liggande där långt ifrån oss och långt ifrån att någon kan ta del av en historisk händelse. I detta anförande instämde , och (alla SD). 126 PER LODENIUS (C): Jag vill inleda med att yrka bifall till reservation 1 och avslag på övriga reservationer. ligger mycket av den nationella expertisen inom kulturområdet i storstäder eller i huvudstaden . Vi missar massor av den talang och kreativitet som finns ute i landet och som borde komma fler till del. Detta är inte hållbart. I stället bör vi hitta en modell som gör att vi lyfter fram spetskompetens där den finns på olika platser i landet. Det bör ske i samverkan mellan regionerna och staten. Vi skulle kunna kalla det för en ny modell av den nationella kulturpolitiken. Vad jag menar är att man borde bygga vidare på de tankar som gjort samverkansmodellen så framgångsrik och göra en liknande modell för den nationella nivån. behöver de statliga kulturinstitutionerna, exempelvis våra statliga museer och deras verksamheter, göras mer tillgängliga över hela landet. Det kan exempelvis ske genom att digitalt tillgängliggöra samlingarna och genom goda villkor för utlåning av museernas föremål. Men det kan också handla om att institutionerna, museerna, får i uppdrag att sammanställa utställningar som kan turnera runt i landet. Varför kan man till exempel inte ordna föreläsningar och utställningar anpassade för bygdegårdar, nykterhetsloger och Folkets Hus runt om i landet? Det skulle ge fler möjlighet att ta del av våra statliga museers samlingar och kompetens som det också skulle ge många andra fördelar. Exempelvis kan då skolor och andra kommunala institutioner, som äldreboenden och andra, få större möjlighet att ta del av kulturarvet och historien som , som sagt var, ofta finns samlade i de stora städerna och inte minst i . Man bör också se över möjligheten att förlägga statliga museers mer permanenta verksamheter till fler platser i landet. I de nationella målen för kulturmiljöarbetet, som antog 2012, tar man bland annat upp människors delaktighet och möjlighet att förstå och ta ansvar för kulturmiljön. Kulturmiljön är också viktig för kunskap, bildning och upplevelser. Dessutom ska en mångfald av kulturmiljöer bevaras och användas och utvecklas. Man ska främja en helhetssyn på förvaltningen av landskapet som innebär att kulturmiljön tas till vara i samhällsutvecklingen. Detta är viktiga mål. Det är viktigt att också ordet ”användas” och ordet ”utveckling” finns med liksom att kulturmiljön ska tas till vara i samhällsutvecklingen. Som jag ser det handlar det om kulturmiljöer som lever och som används. Men självklart kan det uppstå konflikter och motsättningar mellan ett strikt bevarande och en ibland för kulturmiljön kanske för långtgående utveckling och förändring. Vi behöver underlätta bostadsbyggandet i vårt land, då bostadsbristen är ett betydande problem. Byggprocessen behöver påskyndas i alla led för att underlätta och ge bättre förutsättningar för byggandet. Bland annat kan förändringar – moderniseringar – behöva genomföras i kulturmiljökraven och i reglerna för arkeologiska undersökningar för att underlätta för byggande. Kulturvården är viktig; det vill jag understryka. Det är angeläget att skydda och vårda vår kulturmiljö. måste vi kunna möta dagens krav i samhället vad gäller byggande och tillväxt. Detta måste självklart ske med stor kunskap om den miljö man verkar i. Men samverkan mellan kraven som gäller både utveckling och bevarande av kulturmiljön kan bli bättre. Än en gång yrkar jag bifall till reservation 1 och avslag på övriga reservationer. 127 (V): Detta är en intressant debatt. Det är nämligen svårt att definiera vilket kulturarv vi talar om. Vems eller vilkas kulturarv är det som vi talar om? Precis som med kultur är det svårt att göra en avgränsning av vad som är det ena eller det andra, eftersom kultur skapas över olika gränser och områdena flyter in i varandra. Kulturarv är också utskurna bitar av det som lämnas vidare från en samtid till en annan, och varje samtid skapar sina egna bitar. Vad som är kulturarv eller inte har styrts av vilka som sitter vid makten. Det har gjort att till exempel ursprungsbefolkningen i många fall har osynliggjorts. När jag har lyssnat på det tidigare anförandet från är det ganska tydligt att de har ett kolonialt förhållande till kulturarv. Det blir mycket tydligt när man läser motionen och reservationen om ortnamn. säger att de värnar sina förfäder, men där inbegrips tydligen inte till exempel samer. Det har vi i och för sig hört förut. Genom att förstå och erkänna den historiska rasismen kopplad till kolonialismen förstår vi också bättre den rasism som finns i samhället . roll i den transatlantiska slavhandeln är någonting som knappt berörs i skolböcker i historieämnet. På universiteten och högskolorna behandlas detta knappt heller, och det finns mycket lite forskning på ämnet. Därför anser att regeringen bör ta initiativ till en vitbok om roll i den transatlantiska slavhandeln och med utgångspunkt i denna förbereda en ursäkt för de handlingar som har begåtts. Vi anser också att man bör införa en nationell minnesdag för att hedra dem som föll offer under den transatlantiska slavhandeln. Därmed yrkar jag bifall till reservation 9. Slutligen vill jag ta upp den bristande tillgängligheten som är ett lika stort problem inom kulturområdet som i samhället i övrigt. Även om en del har gjorts är funktionshinderperspektivet fortfarande osynligt i mängder av dokument och uppdrag med kopplingar till kultur och kulturpolitik. Av Myndigheten för delaktighets öppna jämförelser 2012 och 2013 framgår det att det på många av de centrala museerna kvarstår arbete med att undanröja hinder för funktionsnedsatta personer. Ingen av museimyndigheterna uppfyller samtliga 13 kriterier för grundläggande tillgänglighet. Av uppföljningen 2013 framgår dock att de statliga museerna arbetar bättre och mer systematiskt med tillgänglighet till lokaler, information och verksamhet än vissa andra myndigheter. vill att regeringen ska återkomma till med förslag på hur museisektorn ska införa och tillämpa ett funktionshinderperspektiv inom sin verksamhet, på samma sätt som uppdrag getts om genusperspektiv. 128 (FP): Landskap, människor, djur och bebyggelse har påverkat och format varandra. Spåren efter människans aktiviteter kan ses överallt i dagens landskap. En del områden är särskilt innehållsrika och utgör sammanhängande kulturmiljöer där historien är överblickbar. Andra är svårtolkade och på olika sätt fragmenterade av tidens tand. Det är detta som är en av grunderna för ett levande kulturarv. Oavsett om det gäller arkeologiska lämningar, torp, byar, stationssamhällen, industri- eller stadsmiljöer är frågan hur vi kan bevara dessa värden och förvalta dem för framtiden, som byggandet av bostäder, infrastruktur och samhällsutveckling inte får försenas, avstannas eller hindras. finns tekniker som gör att man väldigt ofta kan uppfylla båda sidors högst berättigade krav, men det behövs mer nationellt fokus på detta. Det behövs mer inventeringar med de senaste teknikerna, mer bevarandeplaner som baseras på moderna bevarande- och byggtekniker och mer forskning och utveckling av byggande och investeringar. När gamla antikvariska värdegrunder eller bevarandeplaner upplevs som otydliga och icke-flexibla måste nya formuleras. Det bör i debatten noteras att den totala arealen av kulturmiljöområden i är en ganska liten del av den totala ytan. Problemet är att miljöer som varit attraktiva för människor fortfarande i mångt och mycket är det. Det är därför behovet av nya lösningar är akut. Det finns starka skäl att utpekade områden uppmärksammas, skyddas och varsamt utvecklas för att kunna bestå och överlämnas till kommande generationer, som byggande av attraktivt boende, modern infrastruktur och produktiva odlingsmarker inte hindras. Jag yrkar bifall till allianspartiernas reservation 1, som berör betänkandets punkt 1. Jag vill säga några ord om statligt stöd till vissa museer. Man kan konstatera, herr talman, att det finns ett antal områden inom vårt gemensamma kulturarv som inte kommer fram, som inte visas och som inte belyses. Bland motionerna i betänkandet vi nu behandlar vill jag särskilt lyfta fram två. Det är motion om kvinnomuseum och motion om hbtq-gruppens kulturarv i det som kallas The Unstraight Museum. Båda dessa motioner lyfter fram delar av vårt kulturarv som förnekats plats i vårt samhälle och i vår historiebeskrivning. Historiskt sett är det nämligen så, herr talman, att männens kulturarv och konstnärliga uttryck har varit på våra museer, medan kvinnorna har varit – och faktiskt är – underrepresenterade. Kvinnornas historia och kulturarv har inte ansetts ha lika stort värde, och därför har det inte heller samlats in i samma utsträckning som männens. Dessvärre är kvinnors villkor och historia fortfarande dåligt belysta på dagens museer. Detta är ju, för att uttrycka det milt, rent bedrövligt. Vi i menar att det är viktigt att arbeta för att föra in genusperspektivet på de nuvarande museerna. Det arbete som förtjänstfullt har påbörjats ska fortsätta, och det ska stärkas. Det behövs fler kvinnomuseer – fler än det som har öppnat i – för en långsiktighet, en status och legitimitet i museivärlden, liksom en berättigad plats i kulturarvet. tar jag upp hbtq-perspektivet, som är i behov av normalisering. Det är något som berör alla. Att vara homo-, bi-, transsexuell eller queer är inte att tillhöra någon sorts avart; det är att vara fullständigt normal. Det är heller ingenting nytt. Det har antagligen funnits så länge det funnits människor, vilket bland annat Historiska museets olika bidrag till just The Unstraight Museum visar. Det är dags att låta det märkas i våra gemensamma arkiv, samlingar och utställningar. För är det självklara målet att uppmärksamma alla människors lika rättigheter och det faktum att alla har samma rätt att ingå i vår gemensamma historieskrivning. Med det yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkande KrU10, utom när det gäller punkt 1 där jag alltså har yrkat bifall till reservation 1. 129 (KD): När jag var fick jag en bok som är skriven av . Hon berättar hur det lilla knyttet går på stranden alldeles ensam. Han plockar vackra stenar och lägger i en hatt, och när havet blir lugnt och det blir natt sätter sig knyttet ned och frågar sig: Hur kan det kännas sorgesamt fast allting är så bra? Sedan står det: Men vem ska trösta knyttet med att säga lilla vän, vad gör man med en snäcka om man ej får visa den? Delad glädje är dubbel glädje, brukar det heta. Det är när man får dela med sig av sin upplevelse, sina fynd och sina känslor med en annan människa det får verkligt värde. berättelse sätter fingret på just det vi diskuterar här och , nämligen hur det gömda och glömda kulturarvet inte ska förlora sitt värde – för dig och för mig – på grund av att vi inte kommer i kontakt med det under vår livstid. Vi ser hur människor aktivt söker efter sätt att ta reda på sina rötter och sitt kulturarv. I ett av mest populära tv-program, Antikrundan, får människor hjälp att ta reda på och förstå historien om sina klenoder. På sociala medier ser vi att grupper startas där människor samlas om en gemensam uppväxtort, och de delar sina erfarenheter och minnen. Min mor släktforskade, och på väggen hemma i har vi fyra olika släktträd. Det äldsta är ett Järvsöträd som har sin början 1525. Intresset för just släktforskning ökar lavinartat, över hela världen. Det vet vi, men man kan fråga sig varför. Jo, jag är övertygad om att det handlar om ett behov av att söka sina rötter och vår historia, som har betydelse för oss och ger såväl mening i som visioner för framtiden. Släktträden hemma på väggen ger oss i min familj ett viktigt sammanhang. Kunskapen om det egna kulturarvet skänker människor trygghet i deras identitet, vilket är nödvändigt för att vi ska kunna möta och känna respekt för andra kulturer och traditioner. Kulturarvet är i ständig förändring och uppstår i mötet mellan det gamla och det nya. Vem kunde tro att kåldolmen, när den kom till genom vistelse i , skulle tas om hand av och betraktas som en självklar del av det svenska köket? Knappast någon, men så ser det faktiskt ut. Genom att kulturarvet, liksom kåldolmen, formas i samspel med omvärlden blir det också ett viktigt vapen i kampen mot rasism och främlingsfientlighet. En kultur som värnar mångfald är förutsättningen för en positiv integration. På Världskulturmuseerna finns tusentals föremål som svenska missionärer tog med sig hem till . Syftet var att visa upp föremålen hemma och utbilda människor om andra kulturer. Dessa föremål bär på en enorm kunskap och berättelser som inte hörs tillräckligt mycket i eller i världen. Som lilla knyttet känner jag också en sorg för vad värdet är av ett minne, en livsberättelse eller en klenod om de inte visas upp. Vad har de för värde för dig och för mig? har en unik infrastruktur med över 200 museer spridda över hela landet, som i likhet med läns museum har samlat ett stort länsarv som syftar till att kultur ska komma medborgarna till del. Men många människor känner över huvud taget inte till att dessa museer finns. Det sägs att museerna visar upp av sina samlingar. Resterande är magasinerade. Med hjälp av digitaliseringen har många museer via internet lyckats göra stora delar av sina samlingar tillgängliga. Det är mycket bra, men digitaliseringen av samlingarna kan inte ersätta värdet av den egna upplevelsen i en fysisk och social miljö. Låt mig ge ett annat exempel. har tagit med sig kulturen dit där människor finns. visar upp bildspel med gamla foton i väntrummen på vårdcentralerna. Det har visat sig uppskattas så mycket att man nu utökat utställningsformen till att omfatta ytterligare 108 vårdcentraler i . Det är mycket intressant. I berömda roman som flytt väcker doften av en madeleinekaka doppad i lindblomste en flod av barndomsminnen för huvudpersonen. På samma sätt kan kulturarvet placerat i människors egen miljö väcka minnen och skapa en samhörighet. Gemensamma upplevelser av kulturarv binder ihop det förflutna, samtiden och framtiden, och det behövs fler platser i samhället där dessa broar kan byggas. Museer i har ett uppdrag att visa upp så mycket som möjligt av det som finns, men det finns inget mål för hur stor andel av samlingarna som ska visas upp. Jag tycker att det borde finnas sådana mål så att det inte blir så att vi aldrig får se . Jag har i en motion uppmärksammat Björkborn i . På Björkborns Herrgård finns den autentiska miljön, det viktiga testamentet, intressant internationell korrespondens och Nobels bevarade laboratorium i full funktion. Vi vet också att utan Björkborn hade över huvud taget inte funnits. måste slå vakt om detta internationellt intressanta kulturarv på ett mer rimligt sätt, balansera sina insatser mellan å ena sidan i , som är ett bra initiativ, och å andra sidan i . Låt oss bejaka den unika infrastruktur som museerna utgör runt om i vårt land. Där ingår Björkborn. Jag yrkar bifall till reservation 1. För övrigt yrkar jag bifall till förslaget i utskottets betänkande. 130 (S): Jag vill börja med att yrka bifall till förslaget i kulturutskottets betänkande KrU10 och därmed också yrka avslag på samtliga reservationer. Jag har fått äran att träffa riksantikvarie när han har citerat med orden: ”He who controls the past controls the future.” Jag tycker detta citat är så passande och betydelsefullt att förstå i ett betänkande som det här, nämligen när vi ska diskutera kulturarvsfrågor. Det är oerhört viktigt att vi förstår vilken betydelse vårt kulturarv har för vårt samhälle . Vår historia visar oss hur har sett ut när det gäller både våra traditioner och hur landsbygden och städerna har utvecklats . Det är därmed också upp till oss att bevara dessa kulturskatter för kommande generationer. Jag vill att mina barn, barnbarn och barnbarnsbarn ska ha samma möjlighet att få ta del av vår historia som jag. I och med detta är det såklart härligt att läsa alla de motioner som finns i det här betänkandet. Motionerna visar nämligen att det finns en stor samsyn i vår riksdag om att vi vill värna vårt kulturarv. Sedan har vi kanske lite olika syn på hur vi bäst ska ta vara på kunskapen och skatterna. Eftersom det finns en stor samsyn om att värna vår kulturhistoria är jag också säker på att vi tillsammans kan leva upp till de mål har antagit. I de nationella målen för bland annat kulturmiljöområdet, som en del motioner tar upp, kan vi till exempel läsa att miljöarbetet ska främja ett hållbart samhälle med en mångfald av kulturmiljöer som ska bevaras, användas och utvecklas. En vanlig missuppfattning som jag möter ute i samhället är att kulturarvet bara handlar om att bevara, men vi vill använda kulturarvet och utveckla det. I kulturmiljölagen framgår att ansvaret ligger hos oss alla. Det är meningen att alla människor ska skydda dessa skatter.