prot · H209114 · 2015-06-11 00:00:00 — Det parlamentariska läget, , ser ju ut på ett visst sätt. Om vi lägger ned våra röster, avstår från att rösta eller driver vårt eget förslag, då blir regeringen med sitt stödparti det största minoritetsblocket. Hade vi inte gjort på det sätt som vi gjorde – jag förstår att vill det – hade den utredning som redan har sjösatts fått arbeta tills den hade slutförts. Det var det som vi ville sätta stopp för. Hade vi fått bestämma helt själva hade vi hittat på vårt eget sätt. Men ser läget i den här kammaren ut på det sätt som det gör. Då tvingas vi ibland att vandra lite åt vänster och ibland lite grann åt höger för att göra det som är bäst för landet. Det är svårt att ifrågasätta en allmännyttig princip. Det är väl ingen som säger att vi ska ha allmänonyttig princip. Allmännyttig princip är ju ett begrepp som alla skriver under på, men vad lägger man in i det egentligen? Det är intressant. Jag är ganska övertygad om att det är allmännyttigt att företag och idéer generellt får stötas och blötas mot varandra. Det tror jag är allmännyttigt. Jag ser inte ett problem om en person eller ett bolag som råkar vara privatägt kan erbjuda precis samma kvalitet som ett motsvarande offentligt alternativ till en lite lägre kostnad. På något sätt har man kanske lyckats att skapa en effektivitetsvinst, eller också har man på något sätt varit mer innovativ. Det offentliga systemet är ju lite trögrörligt. Jag vill ändå vidhålla att det är allmännyttigt med konkurrens. 132 (C): För att vara konkret: Det som vi i praktiken talar om i den här debatten är ju välfärdens kärna. Det är skolor, vårdcentraler och äldreomsorgen. I det här anförandet tänker jag tala om innovation, om valfrihet i hela landet, om små och nya aktörers möjlighet att verka. Vidare kommer jag att tala om svensk välfärd som en framtida exportvara. Men jag anser att det är viktigt att inleda med det som det verkligen handlar om, nämligen om denna debatts kärna, om man så vill. Dessa välfärdstjänster är kanske det som vi värderar allra mest i det svenska samhället. När de inte fungerar, om man upplever att de inte är anpassande för ens behov, ja, det är då som man är som mest utsatt. När man är som mest utsatt och har som störst behov av det svenska välfärdssamhället, det är då som man ska ha mest makt att påverka sin vardag. Det är då som man ska ha möjlighet att välja det som passar bäst för en själv i den livssituation som man befinner sig i. En utredning om ett regelverk för säkerställande av valfrihet, mångfald och kvalitet i fråga om välfärdstjänster och Alliansen kommer alltid att stå upp för denna valfrihet, precis som tidigare sa. är valfriheten en självklar del av den svenska modellen. När vi frågar svenska medborgare vad de förväntar sig av det svenska välfärdssamhället är det en väl utbyggd och fungerande valfrihet som de sätter absolut främst. Den valfriheten, den makten att påverka, är det som den här debatten handlar om. Det svenska välfärdssamhället tvingas att hantera ständigt ökande krav, dels på grund av demografisk utveckling, dels på grund av samhällsutvecklingen, dels på grund av den tekniska utvecklingen. Vi förväntar oss ständigt mer av välfärdstjänsterna. Det som för några generationer sedan var det naturliga, att man låg i det som närmast liknade logementssalar på sjukhus, vill man nu absolut inte vara med om. Man vill gärna ha eget rum. Det är ständigt ökande krav på det skattefinansierade välfärdssamhället, och dem måste vi möta. En stor del av våra möjligheter att möta just dessa är att vi klarar av att vara innovativa och att vi kan produktivitetsutveckla. Man behöver tänka nytt i hur välfärdstjänsterna levereras. Precis som på alla andra marknader bygger det på att flera olika aktörer kan konkurrera och mäta krafterna mot varandra. Om vi från riksdag och regering lägger fram förslag eller agerar på ett sådant sätt som gör att det blir mindre valfrihet och mindre av innovation, innebär det i förlängningen att det kommer att bli en sämre välfärd att falla tillbaka på. Om nu regeringen lägger en våt filt över det hela och skapar osäkerhet bland inte minst nya och små välfärdsaktörer – som inte sällan kommer med nya idéer för hur verksamheterna ska utvecklas – tappar vi svensk innovationskraft som så väl behövs inom välfärdssektorerna. kan jag känna att det är en Stockholms- och storstadsfixerad debatt när det kommer till valfriheten i välfärdstjänsterna. Oavsett vad vänsterinriktade debattörer säger finns det inte för mycket valfrihet. Det finns inte för många alternativ. Det är inte för stort utbud för att man ska kunna välja. Det stora problemet är ju alla de kommuner, alla de landsdelar, alla de medborgare som ska ta del av välfärdstjänsterna där det bara finns ett enda alternativ. I många kommuner finns det bara en skola. Det finns landsting och stora geografiska områden där det är mycket ovanligt med valfrihet i primärvården. I praktiken finns det ingen valfrihet alls. På skolområdet vet vi ju att resultatutvecklingen har varit sämst i de kommuner där det bara finns en enda aktör, kommunen. behöver mer valfrihet. Vi har ett problem med för lite valfrihet, även om det låter annorlunda i debatten. Det vore olyckligt om riksdag och regering tycker att storstadsområdena fått sin valfrihet, så nu kan man lägga en våt filt över detta. kan man göra så att utvecklingen stannar av. Här ser vi också en ohelig allians mellan , som har sin bas framför allt i storstäderna och utformar sin politik för tillvaron där, och två partier – Socialdemokraterna och – som i grunden är emot valfrihet och inte tycker att den är bra. Man har tvingats in i den utvecklingen snarare än att driva på den. Jag vill också tala om de små och nya aktörernas möjligheter att verka på de här marknaderna i välfärdens sektorer. När vi ställer våra kvalitetskrav måste vi vara medvetna om att om vi utformar dem oklokt och alltför administrativt betungande är det små ideella och privata aktörer som hotas och som detta går ut över. Det är inte de stora koncernerna eller de stora offentliga aktörerna som drabbas, för de har kvalitetsavdelningar, jurister och administratörer som kan hantera detta. En utredning om ett regelverk för säkerställande av valfrihet, mångfald och kvalitet i fråga om välfärdstjänster Är det någonting som återkommer i Alliansens förslag till utredningsdirektiv är det just att vi när vi utvecklar kvaliteten och tar initiativ för att det ska bli en bättre fungerande välfärdssektor måste se till att de krav vi ställer inte går ut över små och nystartade aktörer. Lägger vi en våt filt över just dem innebär det att vi får en sämre reell valfrihet där det bara finns stora aktörer att välja på. Men det innebär också, som jag sagt tidigare, att den så viktiga innovationskraften går förlorad. I väl fungerande sektorer och på väl fungerande marknader är det inte sällan de nya uppstickarna, de små aktörerna, som kommer med de nya lösningarna och utmanar gamla invanda sätt att tänka och agera. Vi är med rätta stolta över den svenska modellen och det svenska sättet att göra saker. Inom välfärdssektorerna har vi en gemensam skattefinansiering, men utförandet sker med ett stort inslag av valfrihet. Men vi vet också att det finns andra aspekter av det svenska samhället som det finns anledning att vara stolt över, även om den svenska självgodheten ofta går hand i hand med den svenska modellen. Till exempel har vi en väldigt hög sysselsättningsgrad bland kvinnor i . Det är någonting som många andra länder måste följa efter för att klara inte minst finansieringen av sina egna välfärdssamhällen. När utvecklade välfärdsländer runt om i världen måste bygga ut sin barnomsorg eller när länder som klättrar på rikedomstrappan ser och inspireras av till exempel den svenska primärvården finns det en otrolig chans för svenska aktörer att göra våra väl utvecklade välfärdstjänster, som är i framkant i världen, till svenska exportvaror. För detta krävs att det är privata aktörer som tar initiativet. Jag har mycket svårt att se en framtid där det är svensk offentlig sektor som startar upp förskolor i eller vårdcentraler i . Det här är någonting för den privata sektorn, och då kan vi inte lägga den här våta filten över hemmasektorn. Vi kan inte förstöra, stänga och lägga en våt filt över den svenska marknaden och tro att det inte går ut över våra möjligheter att skapa värden, såväl runt om i världen globalt som för oss i . Det är helt enkelt så att man måste klara av både och. Man måste ha möjligheter att agera i för att kunna agera globalt. Avslutningsvis vill jag tala om kvalitetsbegreppet och vikten av att vi ställer krav på kvalitet oavsett form, oavsett om det är ideellt, privat eller offentligt. Varje elev är lika mycket värd. Varje brukare i och varje boende på ett äldreboende är lika mycket värd och förtjänar precis samma krav och uppföljning, precis samma kvalitet. Fungerar det inte är detta lika oacceptabelt oavsett vad det står för skylt på huset. Därför är det solklart i Alliansens förslag till utredningsdirektiv, när vi nu föreslår hur vi ska ta nästa steg i utvecklingen av välfärdssektorerna, att samma sak gäller oavsett form, oavsett om det är privat, ideellt eller offentligt. Den här slagsidan, att problem upplevs som mycket värre om det är i privat eller ideell sektor än om det är i offentlig, är ett hot mot utvecklingen, mot kvaliteten och mot alla människors lika rätt och värde när det gäller välfärdstjänsterna. Därför yrkar jag bifall till utskottets förslag och avslag på reservationerna. En utredning om ett regelverk för säkerställande av valfrihet, mångfald och kvalitet i fråga om välfärdstjänster 133 (KD): Det är trevligt att få komma och göra ett inspel som ersättare i finansutskottet och då få möjlighet att prata om någonting som jag annars ofta och gärna pratar om i socialutskottets hägn, nämligen de viktiga delarna i vår välfärd. Det är det som det här handlar om. problem är inte att vi har för bra skolor och att våra elever lär sig för mycket. Vårt problem är inte att äldreomsorgen alltid lyckas behandla alla boende inom omsorgen med den värdighet som de förtjänar och har rätt till. Det är inte heller att vi alltid lyckas leverera den bästa vården till varje patient. Nej, vårt problem är att vi faktiskt misslyckas på de här punkterna . Då måste det vara det som hela välfärdsdebatten handlar om. I stället har vi en debatt som på grund av fokusering på vinster handlar om just vinster i välfärden. Som om det vore någon skillnad i hur vi från olika partier ser på hur vi ska använda skattebetalarnas pengar! Jag tror ärligt att varenda en som är engagerad politiskt vill att vi ska ha så bra kvalitet i välfärden som möjligt – mest välfärd för pengarna och bäst välfärd för pengarna. Vänstersidan oroar sig bara för att pengar ibland försvinner i det man kallar för ohemula vinster. Även jag är delvis orolig för detta. Jag ser dock att orsaken då snarare är att de politiker som har ansvar för att skriva avtalen på ett sådant sätt att de ska leverera den bästa kvaliteten i välfärden i stället har skrivit avtalen med de privata bolagen på ett sätt som gör att det går att göra förtjänster och inte leverera den bästa kvaliteten. Det är någonting vi borde ta tag i. Men jag är minst lika orolig för alla de situationer där man i politiskt styrd verksamhet slösar bort skattebetalarnas pengar, levererar dålig vård, dålig utbildning och dålig omsorg och inte ens lyckas hålla sig inom de ramar man fått av politikerna utan levererar förluster som sedan ska täckas av skattebetalarna, vilka inte fått det de hade kunnat begära och förvänta sig. Dessutom har det då blivit dyrare än enligt de ramar man satt upp. Ett av de första initiativ som regeringen tog var att försöka ta bort valfriheten inom vården. Det var ett förslag som helt uppenbart var en effekt av uppgörelser inom regeringen och med . Förslaget var så illa berett att man fick dra tillbaka det efter att socialutskottet tagit sitt ansvar och gjort det som är regeringens uppgift: att bereda frågan. För någon vecka sedan fick vi tydligt besked från , som fällde anmärkningar inte bara mot ansvarig minister utan mot hela regeringen för det taffliga agerandet i frågan. Men sedan har man fortsatt, trots att vi gång på gång i med tydlig majoritet sagt att det här inte är det som fokus ska ligga på i välfärdsdebatten. Vi ska inte fokusera på att begränsa människors valfrihet eller enbart på att begränsa vinsterna, utan vi ska fokusera på kvalitet. Därför är jag glad att det i finansutskottet har tagits ytterligare ett initiativ: en ny uppmaning till regeringen att titta på hur vi kan gå framåt och se till att vi får bättre välfärd, höjer kvaliteten och skapar förutsättningar för verksamheter att fortsätta utvecklas. En utredning om ett regelverk för säkerställande av valfrihet, mångfald och kvalitet i fråga om välfärdstjänster Vi kan inte vara nöjda med de resultat vi uppnått. Vi måste se till att vi i systemen bygger in förutsättningar för varenda en som är beredd att satsa själ, hjärta, pengar och andra resurser på att utveckla de viktiga välfärdsverksamheterna. De här direktiven och det utskottsinitiativ som finansutskottet tar ger bättre förutsättningar för detta. Men en grundläggande förutsättning, herr talman, är att regeringen slutar utreda det som det ändå inte finns någon majoritet för i och som ändå inte leder till bättre kvalitet och i stället lägger sitt krut, sin tid och sina ansträngningar på att förbättra välfärden. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet. 134 (S) replik: Jag hade först inte tänkt att ta någon replik, . Debatten har handlat mycket om vinsterna och att det finns företag som har stora avkastningskrav och får de pengarna. Vi tycker inte att det är rimligt, utan pengarna bör användas i verksamheten. Det vi gemensamt avsätter till gemensamma angelägenheter ska användas till det. Det har vi talat mycket om. Bland annat kände inte till det. De tyckte att det var ett kommunikationsproblem. Jag får väl se till att de får de artiklar som har skrivits om detta. Utskottsinitiativet som Alliansen lägger fram i finansutskottet, som man menar att det finns en majoritet för, innebär att man snävar in det uppdrag som regeringen har gett. Det handlar inte bara om vinsterna utan om så mycket annat. Vi kan för tala om det. Ni säger till exempel att när det gäller insyn i verksamheten ska det vara för elever, föräldrar, patienter, brukare och anhöriga. Men medborgarnas rätt till insyn vill man ta bort. Den ska inte utredas. Ni säger att bemanningskravet inte är viktigt. Det ska man också ta bort. Vi menar att bemanning och kvalitet hänger ihop. Stryker man bemanningskravet ur utredningen kommer det att innebära en reell risk för både vårdtagare och personal. Därför är det också många som uppmanar: Gör inte det. Detta är två andra alternativ än det vi har diskuterat tidigare. Varför tycker och att det är rimligt att man tar bort de utredningsuppdragen? 135 (KD) replik: Det förslag som vi lägger fram i finansutskottet och som inte utan vid nästa tillfälle ska rösta igenom innebär att vi ger regeringen en uppmaning att titta på det som har förutsättningar att stärka kvaliteten i de viktiga välfärdsområdena. Det handlar om att skapa förutsättningar för ökad tillgänglighet, ökad trygghet, ökad kontinuitet, effektivitet och innovation. Det handlar om att fortsätta att behålla valmöjligheten – inte för politiker utan för brukare, patienter, elever och föräldrar, de som är användare av välfärdsverksamheten. Det är vad vi behöver lägga allt vårt gemensamma krut på. Det handlar om att skapa bättre förutsättningar. Det handlar inte om att titta på statiska insnävningar som enkelt kan mätas men som säger ganska lite om kvaliteten och förutsättningar för en bra vård, en bra omsorg och en bra skola. En utredning om ett regelverk för säkerställande av valfrihet, mångfald och kvalitet i fråga om välfärdstjänster Hade det varit så enkelt att vi kunnat sätta upp ett bemanningskrav och säga: Når ni bara detta har vi också nått ett bra bemötande, hade vi kristdemokrater säkert också kunnat tänka oss att ställa upp på det. Men vi vet hur det är av erfarenhet och kunskap. Det räcker att tala med vem som än har ett boende på ett omsorgsboende eller en anhörig där, har en elev i skolan eller själv vänder sig till en vårdcentral. Det är inte antalet personer som får ett lönekuvert som avgör vilken kvalitet du får i den verksamhet som bedrivs. Fokus i vårt uppdrag är att förbättra kvaliteten och förutsättningarna för att vi ska fortsätta att höja kvaliteten i alla de delar som våra medborgare kan förvänta sig när de vänder sig till våra välfärdsverksamheter. 136 (S) replik: När vi hör i replikskiftet är argumentet till att man vill snäva in regeringens utredningsuppdrag att man bara ska utreda det som stärker kvaliteten. Man tycker att insyn inte stärker kvaliteten. Bemanningskrav stärker inte kvaliteten. Vinstbegränsningar och allmännyttiga principer stärker inte kvaliteten. Vi menar tvärtom. Det är klart att händer i vården spelar en roll. Det är klart att lärare i skolan spelar en roll. Därför säger vi att det åtminstone är rimligt att man utreder det. Det kanske inte blir så i slutändan. I en utredning tittar man på hur förutsättningarna ser ut, vad man skulle kunna göra bättre för att det ska utvecklas i rätt riktning och vad borde ta bort för att kvaliteten ska stärkas. Ni vill inte ens utreda det. Ni är fortfarande oss svaret skyldiga. I slutänden är de som drabbas av det utskottsinitiativ som är framlagt där man snävar in utredningen eleverna, vårdtagarna, medborgarna och patienterna. Det kan vi bara beklaga. 137 (KD) replik: Det är absolut så att händer i vården spelar en roll. Men det spelar också en väldigt stor roll vilken utbildning personen har som ska ge den vården och den omsorgen. Det spelar en roll hur många lärare som finns på en skola. Men framför allt spelar det en roll hur bra de lärarna är som finns på den skolan. Det är inte alltid det som är enkelt att mäta, enkelt att begränsa och sätta upp mål och tak för som ger de bästa förutsättningarna för en ökad kvalitet. När människor som är i behov av välfärdens viktiga verksamhet får möjlighet att själva välja bland olika verksamheter, och olika verksamheter får lika möjligheter att utvecklas skapas också förutsättningar för en förbättrad kvalitet. Ni vill ge mer makt till de politiker som har skrivit de avtal som gör att man kan göra vinst när man levererar dålig kvalitet, de som driver den offentligt drivna verksamhet som både levererar underskott och dålig verksamhet. Det är inte vägen framåt. Vi måste skapa bättre förutsättningar för att oavsett vilken huvudman aktören har ska fokus vara på kvaliteten och förbättringar i kvaliteten. En utredning om ett regelverk för säkerställande av valfrihet, mångfald och kvalitet i fråga om välfärdstjänster Det kommer då inte att finnas utrymme för att göra vinst som är ohemul. Framför allt kommer det inte att finnas förutsättningar att fortsätta att år driva verksamhet som både ger förlust och är dålig. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) § 11 Statens dimensionering av lärarutbildning betänkande 2014/15:UbU7 Statens dimensionering av lärarutbildning (skr. 2014/15:47) Talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut skulle fattas .) § 12 Ökad individanpassning och en effektivare sfi och vuxenutbildning Ökad individ-anpassning och en effektivare sfi och vuxenutbildning betänkande 2014/15:UbU13 Ökad individanpassning och en effektivare sfi och vuxenutbildning (prop. 2014/15:85) 138 (M): Regeringens proposition är resultatet av två utredningar som Alliansen initierade under förra mandatperioden. Jag har sett fram emot den här debatten och att vi får fatta dessa beslut. Den proposition som regeringen har lagt fram är väldigt bra. Den kommer att göra stor skillnad för alla dem som läser vuxenutbildning. Det finns framför allt fyra saker som är extra viktiga i propositionen. Det är att sfi inte ska vara en egen skolform utan helt och hållet inkluderas i den kommunala vuxenutbildningen. Det blir lättare för alla som läser på sfi att kombinera och också läsa kurser inom den övriga vuxenutbildningen och på så sätt snabbare bli klar och komma ut i arbete. Det tror jag är jätteviktigt. Alla elever ska erbjudas studie- och yrkesvägledning. Om människor inte får hjälp med vilka val de ska göra, hur ser vi då till att elever läser rätt saker, de saker de vill jobba med sedan och får de saker de behöver? Det är väldigt viktigt. Därtill ska hemkommunen vara ansvarig för att varje elev har en individuell studieplan. är det tyvärr väldigt spretigt. Många som läser inom vuxenutbildningen har också åtaganden hos exempelvis Arbetsförmedlingen. Det spretar väldigt mycket. Det är ingen som riktigt har ansvar för att de människor som läser och studerar får en bra utbildning. Det är jätteviktigt. Sedan gäller det den ökade flexibiliteten. Vi ser att det är många, framför allt kanske kvinnor, som är föräldralediga som inte får möjlighet att studera som de är det för att kommunen är dålig på att erbjuda undervisning på flexibla tider. Så ska det inte vara, och där förstärker och säger propositionen verkligen ifrån. Ökad individ-anpassning och en effektivare sfi och vuxenutbildning Jag tror dock inte att det räcker, och därför har och Alliansen lagt fram ytterligare tre förslag i en följdmotion. Jag vill börja med att yrka bifall till reservation 2 i det förslaget. Av tidsskäl yrkar jag inte på alla, men jag ställer mig givetvis bakom alla de tre förslagen. Det första handlar om nationella prov. Nationella prov fyller en jätteviktig funktion i hela vårt utbildningssystem och bidrar framför allt till att skapa likvärdighet och rättvisa bedömningar. Vuxenutbildningen på grundläggande nivå är den enda utbildningen inom skolväsendet där betygsättning sker utan nationella prov. Förut hade vi det. , när kursplanerna för grundskola och den grundläggande utbildningen på vuxenutbildningen var desamma, använde man sig av nationella prov på grundskolenivå. Det kan man inte göra längre, för de matchar inte varandra. Detta behöver vi fortsätta ha. Nationella prov konkretiserar kursplanen och fungerar även som bedömningsstöd. Det gör framför allt att vi också märker om lärare tolkar våra kursplaner på olika sätt eller om vi får betygsinflation, till exempel. Det är jätteviktigt. Vårt andra förslag är att vi behöver följa upp hur de här reformerna genomförs. Det kan låta självklart, och det ska alltid ske. Men vi vet att det inte riktigt är så. När jag exempelvis har försökt ta reda på vilka kurser olika kommuner erbjuder, hur mycket tid studenterna får möjlighet att plugga, hur mycket som är lärarlett och var det inte är lärarlett och hur många som har möjlighet att läsa sfi för civilingenjörer, då finns det inte någon sådan information. Vi följer inte upp tillräckligt. Den här propositionen utgår från att skapa likvärdighet och flexibilitet, och då tror jag att vi behöver följa upp om åtgärderna och förslagen också får den effekten att det skapar likvärdighet och flexibilitet. Detta behöver vi göra också genom att titta på hur man annars gör. Det här leder oss in på vårt tredje förslag, och det är att Skolinspektionen systematiskt behöver ha tillsyn inte bara på huvudmannanivå utan också i större utsträckning på skolnivå. fungerar det inte. I svaren på våra förslag säger man att det är bra som det är , för Skolinspektionen ska till huvudsaklig del kolla på huvudmannanivå. Då kan man anta att det går att titta även på skolnivå. Men detta görs inte. Min bestämda uppfattning är att det behöver göras i mycket större utsträckning så att vi kan se när kvaliteten brister och kan komma med nya förslag som höjer kvaliteten. Sfi och möjligheten att få läsa inom vuxenutbildning gör att människor får en andra chans och får möjlighet att etablera sig på arbetsmarknaden.