prot · H30928 · 2015-11-17 00:00:00 — Det gjordes några väldigt stora reformer. Det handlar om kommunaliseringen, införandet av elevpeng och ett mycket liberalt friskolesystem. Jag tror att det är de tre stora byggstenarna. Man kan lägga till några till. Alla tycks i skoldebatten numera vara överens om två saker: Sammantaget har de olika skolreformer som gjorts skapat ett fragmentiserat och ganska otydligt skolsystem, där vi inte riktigt lyckas skapa den likvärdighet som vi förväntar oss. Hade bara inte den reform som mitt parti en gång var emot genomförts hade det varit bra. Tittar man på skiljelinjerna ser man att de allra flesta partier står kvar på ungefär de positioner de hade vid decennieskiftet . Jag tror inte att det är så enkelt. Jag tror att vi behöver en mer genomgripande strukturdiskussion om skolan, baserat på vissa saker. Jag tror att man ska fortsätta att ha möjlighet att välja skola, till exempel. Jag vet att den diskussionen förs inom ramen för . En annan sak som är viktig för mig att diskutera är de bilder som målas upp av svenska friskolor. Jag tror att det är viktigt att konstatera att vi uppenbarligen har haft företag och enskilda som fått förtroendet att driva skolor utan att de förtjänat det förtroendet. Uppenbarligen har det funnits de som fått förtroendet att driva skolor och som inte klarat av det. Vi har också sett exempel på att man har drivit en skola på ett sådant sätt att man inte gett de bästa förutsättningarna för eleverna. Pengar som skulle ha kunnat gå till skolan har försvunnit iväg till andra verksamheter. ska det påpekas att de allra flesta friskolor drivs av engagerade personer som startat sin skola med syftet att ge bästa möjliga skola. Så är det oavsett organisationsform, oavsett om det är ett kooperativ, ett icke-vinstutdelande företag eller, för den delen, ett aktiebolag. Slutsatserna jag drar av detta är två: Vi måste skärpa kontrollen i fråga om vilka som får starta en friskola. Detta är vi överens om. Jag och regeringen går så långt att vi skulle vilja att den som startar en friskola har regler som garanterar att de skattepengar som går in i verksamheten också kommer eleverna till del. Det har vi inte parlamentarisk majoritet för. Det behövs en mycket bättre samverkan mellan friskolorna och den kommun de är verksamma i. Det är såklart inte bra – det tror jag att vi är överens om i kammaren – att många frågor runt friskolor avgörs i rätten. Det bästa vore att man hade den goda samverkan och dialogen i kommunen redan från början. Då hade det inte behövt vara den mängd av överklaganden som vi ser. Avslutningsvis, fru talman, ska jag gå över till den konkreta frågan, som inte upptog mycket av anförandena men som däremot interpellationen handlar om. Vi har en utredning: . Den har kommit ur överenskommelsen i , och den tittar på frågor om hur man får ökad transparens och bättre rättvisa i fördelningen av bidrag. Jag vill inte föregå den. 112 (V): Jag vill bara kort börja med att kommentera det som från har nämnt i talarstolen. har återigen hamnat i ett läge där historien ska skrivas om. Alla som har varit involverade i den politiska debatten i vet vad en hel del av dessa reformer har handlat om från början. Vi ser resultatet av dem . Det går inte att upprepa en osanning för att den ska bli sann. Alla vi som främst har varit involverade i skolpolitiken men också i välfärdspolitiken generellt vet vad dessa marknadsreformer har lett till. Men ska jag gå över till det som interpellationen handlade om från början. Jag vill återigen tacka för hans förtydligande. Jag skulle också vilja säga att det absolut finns fantastiska friskolor. Det finns, som du säger, friskolor där eldsjälar kämpar dag in och dag ut för att ge eleverna den bästa undervisning de kan få. Men vet vi att det är någonting som inte stämmer rent systematiskt kring detta när är världens enda land som har en så pass extrem friskolereform. är världens enda land där friskoleaktörer, som , med riskkapitalbolag i bakgrunden kan ta ut enorma vinster. Därför är jag glad över att vi har en regering som har gått med på att utreda frågan tillsammans med för att se till att sätta stopp för de övervinster som görs inom friskolebranschen. Jag skulle vilja prata om likabehandlingsprincipen, som nämner i svaret. Vad är det för likabehandlingsprincip som gäller när kommuner går back på grund av att de inte kan planera sin verksamhet, eftersom friskolorna har tagit ett antal elever till sina skolor? Var finns likabehandlingsprincipen när kommuner nu kommer att gå back ytterligare i sin budget på grund av att de återigen måste överkompensera friskolorna? Var är likabehandlingsprincipen när kommunerna alltid är skyldiga att ta hand om alla elever som behöver en utbildning men friskolorna inte är det? Jag förstår att utbildningsministern inte vill föregå en utredning. Men det skulle vara intressant att åtminstone få ett svar på vad regeringen och , som regeringsföreträdare och utbildningsminister, har för syn på att många kommuner inte kan hantera sina ekonomiska ramar på grund av detta och att de känner en oro över vad som väntas komma . Jag kan ta ett exempel utifrån min kommun, , där det finns en stor överetablering av friskolor. Majoriteten är vinstdrivande aktörer. Detta har lett till att kommunen har haft svårare att planera för sin verksamhet och därmed, av förklarliga skäl, inte kunnat hålla de ekonomiska ramar som har funnits. I det läget har de fått betala ut ytterligare till dessa friskolor och gått back ytterligare i sin verksamhet. Det kommer att synas för lärarna när deras kollegor behöver gå. Det kommer att synas för eleverna när de inte längre har tillräckligt mycket personal. På vilket sätt anser utbildningsministern att detta är en likabehandlingsprincip? Och, återigen, vad avser utbildningsministern och den rödgröna regeringen att göra i fråga om detta? 113 (M): Att diskutera historiens gång kan man ägna sig åt så mycket man önskar. Det som är intressant är att återgå till historien, och för den som tittar på den här debatten och vill bilda sig en egen uppfattning rekommenderar jag den socialdemokratiska som presenterades 1990. Där får man en bra inblick i hur faktiskt såg ut och vad som var upptakten till de reformer som sedan skedde under nästan 10–därefter. Det som hände och det det formade skapade såklart förutsättningarna för hur sedan utvecklades. Jag måste hålla med de bägge tidigare talarna om att det absolut finns stora utmaningar i det svenska skolsystemet. Inte minst gäller det otydligheten i hur det är uppbyggt och otydligheten i ledarskapet i den svenska skolan. Det är inte glasklart för en lärare och en rektor vem det egentligen är som har vare sig ansvar, befogenheter eller skyldigheter att leverera en utbildning som fungerar. Oavsett vilken regering det är som har genomfört en viss reform – det kan vara en ny eller en gammal – finns det många saker som vi behöver utveckla. Men det jag tror är det viktiga är att inte fokusera på att riva upp det som inte blev perfekt, utan vi ska se till att vi utvecklar den svenska skolan med respekt för alla dem som jobbar i den och se till att den faktiskt kan bli bättre, utan att ständigt röja om allting från första början. Vi behöver absolut hårdare kontroller av vilka som får driva skola i , både offentliga och privata huvudmän, och det ska vara lika villkor även ekonomiskt. Och vi behöver mer fokus på resultaten i skolan. Det har varit en enormt bristfällig uppföljning i den svenska skolan, och framför allt har inte fokus varit på elevernas resultat. Och det är något som borde stå i fokus för den svenska skolan, oavsett partipolitisk ideologi eller vilka reformer man vill se. 114 Utbildningsminister (MP): En av forskare som var med och gjorde djupgranskningen av svensk skola beskrev att i slutet av varje samtal de hade – de träffade alla i svenskt skolväsen, olika typer av huvudmän, skolmyndigheter och de politiska partierna – frågade han samma sak: Okej, den här bilden ni nu lägger fram för mig, vem är ansvarig för den? Han sa: Jag fick många svar och jag fick långa svar, men jag fick aldrig två likadana svar. Det tycker jag ger en bild av precis det och beskriver. Vi har fått ett fragmentiserat skolsystem där bilden av vem som är ansvarig är så otydlig att man kan stå var som helst i skolsystemet, se ett problem och tänka: Det här borde någon göra någonting åt. All god skolutveckling, eller för den delen annan välfärds- eller företagsutveckling eller vad du vill, börjar i att var och en känner ansvar för det man själv kan göra, från i skolans fall eleven, föräldern, läraren, rektorn, kommunpolitikern till de fristående huvudmännen och staten. Då måste det finnas en mycket tydligare ansvarsfördelning än vad det gör . Det kanske är den största anledningen till att den förra regeringen bad att göra en djupgranskning av svensk skola. Vi låter den nu gå vidare till en skolkommission som jag hoppas kommer med ett antal förslag om hur vi kan möta den här utmaningen. frågar hur det extra ansvar som kommunerna har ser ut. Det är en mening som brukar finnas i interpellationssvar. Jag upptäckte att den inte fanns i detta svar, men den har funnits i tidigare svar från, tror jag, olika regeringar när det gäller fastslagande av det svenska skolsystemet. Där brukar det stå att i ett sammanhållet skolsystem har kommunerna huvudansvaret för elevernas skolgång, och så är det i det svenska skolsystemet. Min och regeringens uppfattning är att detta, åtminstone i en hel del fall, innebär ett extra ansvar och en extra kostnad för kommunerna. Detta fanns dock inte med i förarbetena för den gällande skollagen. Därför får vi nu invänta , som vi var överens om i , vilken ser över just hur bestämmelserna för beräkning av och beslut om bidrag till fristående skolor ska tillämpas. Den ska titta på precis den typen av utslag från förvaltningsrätten som interpellation handlar om. Det sätts här gärna en bild av att det är så här och att man inte kan göra något åt det. Eftersom jag inledde det här inlägget med att peka på hur alla kan ta ansvar för den situation man befinner sig i, även i ett skolsystem som fragmentiserats, vill jag ändå understryka att det finns saker som kommuner kan göra utifrån gällande regelverk. Det SKL rekommenderar är att varje skola ska vara en egen resultatenhet som därigenom får ta med sig både överskott och underskott in . Det är ett sätt att möta den typen av problematik som ofta uppstår vid just . Om SKL skulle finna att det finns anledning att inte bara ge några exempel utan att också ändra reglerna skulle regeringen såklart vara beredd att ta med det in i diskussionerna om förslag. Jag har inte fått någon sådan propå från SKL än så . 115 (V): Jag börjar återigen med att säga att jag håller med om mycket av det från säger. Självklart måste vi fokusera på hur vi kan förbättra det som inte är bra och på att alla elever ska få den utbildning som de faktiskt har rätt till men kanske inte får i alla lägen . Jag håller också med om att man inte kan riva upp allting och bara starta om allt från början eller måla upp ett scenario av att nu är allt hemskt och att allting måste förändras, självklart inte. vet vi att vi som företrädare för olika partier har olika intressen i dessa ideologiska frågor. från företräder tydligt den marknadsliberala sidan, vilket han får stöttning för från och andra aktörer inom detta. Låt oss vara tydliga med att detta handlar om ideologiska frågor, och skolpolitiken har alltid varit och kommer att vara ideologisk. Men det viktiga här blir att ta in vad forskningen säger och vad utredare på området säger. Man kan ju börja med att kolla på senaste rapport, som tydligt tar ställning till frågan om det fria skolvalet och kritiserar det – för att inte tala om generaldirektör. Jag vill också kommentera det som sa. Jag tycker att det är viktigt att vi har en utbildningsminister som ser att kommunerna kan få överkostnader på grund av att de har ett större ansvarstagande enligt lag än vad fristående skolor har. Men då kommer vi återigen till frågan som kopplas till likabehandlingsprincipen: Om vi nu har en regering och en utbildningsminister som anser att kommunerna tar ett större ansvar, vilket leder till att de får ökade kostnader, på vilket sätt är det då en likabehandlingsprincip att man får överkompensera friskolorna, trots att kommunerna redan nu är i ett svårt läge? 116 Utbildningsminister (MP): Jag ska börja med att svara på den sista frågan. Vi kan konstatera att det innebär ett större ansvar, i vart fall för de kommuner som verkat där en friskola gått i konkurs. Där har ansvaret blivit väldigt tydligt. De måste ganska snabbt bereda plats och så vidare. Men jag har svårt att se att lösningen skulle vara att vi ändrar reglerna så att det blir lättare för kommuner att föra över pengar till sina skolor i just . Det som egentligen är förslaget är att det ska bli lättare att täcka underskott i verksamheten, utan att hantera friskolor som får samma typ av underskott, och att just gå in med pengar. Ser man, som uppenbarligen gör, att här finns ett extra ansvar är det snarare detta ansvar som bör regleras i de grundläggande regelverken. Den diskussionen kommer vi att kunna ta vidare när är färdig, som jag ser det. Sedan konstaterar jag återigen att i den här frågan har SKL en rekommendation om hur man ska agera. Skulle SKL vara i ett läge där de säger att de inte klarar att ge goda rekommendationer utifrån gällande regelverk utan att det finns ett faktiskt problem som de ser ett behov av att lösa, då kommer vi verkligen att ta till oss det och föra en diskussion med SKL om det. Det förs ju många diskussioner mellan och , framför allt , men så har jag inte uppfattat det från SKL, utan man håller sig till sin rekommendation att varje skola ska vara en resultatenhet. Överläggningen var härmed avslutad. § 14 Svar på interpellationerna 2015/16:146 och 166 om friskolors möjlighet att ta emot nyanlända 117 Utbildningsminister (MP): har frågat mig hur jag avser att agera för att verkställa den del av migrationsöverenskommelsen som avser friskolors möjligheter att ta emot nyanlända och när en lösning kan vara på plats. har frågat mig hur jag ämnar se till att det blir möjligt för friskolor att skyndsamt ta emot nyanlända elever, och hur tidsplanen för en sådan förändring ser ut. Då interpellationerna behandlar samma sakfråga besvarar jag dem samlat. I migrationsöverenskommelsen ingår som en del att fristående skolor ska ha samma möjligheter som kommunala skolor att ta emot asylsökande och nyanlända elever. Syftet är att öka antalet skolplatser. Därför avser regeringen att tillsätta en utredning som bland annat snabbt ska utreda och föreslå hur enskilda huvudmän för skolor där det finns kö ska kunna ta emot nyanlända elever. Avsikten är att en ny lagstiftning ska vara på plats . 118 (M): Jag vill tacka statsrådet för svaret. Vi vet att många kommuner börjar gå på knäna när det gäller att hantera alla nyanlända som kommer, inte minst alla barn. Det kommer fler hela familjer. Därmed har fler barn kommit . Och de behöver skolgång. På utbildningsutskottets sammanträde redovisade utbildningsministern själv hur ojämnt fördelade de nyanlända barnen är mellan olika skolor. Det försvårar naturligtvis arbetet med att erbjuda en bra och likvärdig utbildning. Många av skolorna som tar emot flest nyanlända har redan många elever som inte har svenska som modersmål. Det underlättar inte heller integrationen. Friskolor beskylls ofta för att plocka russinen ur kakan och inte vara med och ta ansvar. Det stämmer inte om man tittar på statistiken när det gäller elevunderlaget i fristående skolor. Totalt sett är det många elever med utländsk bakgrund som går i fristående skolor. Och det finns många exempel på fristående skolor som etablerar sig i områden där det finns många elever med utländsk bakgrund. Här i har Internationella Engelska Skolan etablerat sig i , som är ett område där det bor många nyanlända och många elever med utländsk bakgrund. har friskolorna signalerat tydligt att de vill vara med och ta ansvar och vill kunna ta emot nyanlända elever. Men lagstiftningen tillåter inte att de har en kvot om de har fullt. Då måste de följa den kö de har . Alla är överens om att vi befinner oss i ett exceptionellt läge och att extra åtgärder behövs. Alliansen och regeringen är dessutom överens om att vi måste göra förändringar för att friskolor ska ha möjlighet att ta emot nyanlända elever. Det fascinerande är att redan har tagit fram ett mer eller mindre färdigt förslag för hur det skulle kunna se ut. Man skulle ha en egen kvot, som skulle vara tidsbegränsad. Man skulle anmäla hur stor den kvoten skulle vara och hur man har tänkt ta in till den. Sedan skulle eleverna placeras där utifrån att de väljer. De kan bli rekommenderade. Men man skulle också kunna ta emot elever som anvisas plats på en skola. Det finns alltså ett färdigt förslag. I ett sådant här exceptionellt läge krävs det handlingskraft och snabbhet. Tyvärr tycker jag inte att det kännetecknar . Vi debatterade entreprenad i fjärrundervisningen för sedan. Det tog att påbörja en utredning om entreprenad i fjärrundervisningen. Därför är jag orolig för att det här inte kommer att gå tillräckligt snabbt. Friskolorna står och knackar på dörren och vill hjälpa till. De har levererat ett mer eller mindre färdigt förslag som man skulle kunna be någon titta på snabbt. Jag oroar mig över att man på en månad inte ens har tillsatt utredningen. Migrationsöverenskommelsen är nästan en månad gammal . 119 (M): Världen befinner sig utan tvekan i en exceptionell situation. Många människor befinner sig i en extremt tuff och pressad situation. Man tvingas lämna sina hem och sina familjer – inte för att man vill, inte för att man är en svensk, äventyrlig 19-åring som åker till andra jorden för att jobba för dålig lön, utan för att man måste. Man flyr för sitt liv och har inget annat val. I alla diskussioner om det pressade, stressade och akuta läget är det viktigt att vi inser för vilka människor det är akut på allvar. Man får lätt ett systemperspektiv där man missar människorna bakom detta. Det är faktiskt för dem som det spelar roll. Frågan handlar om att vi så skyndsamt som möjligt ska klara av att lösa en så kvalitativ och god skolgång som möjligt för dem som kommer till . Vi gör det inte för att på ett sådant sätt underlätta migrationsflödena. Vi vet att möjligheten att få en god utbildning och att snabbt integreras i det svenska samhället, med utbildning och med språk, är vägen in för att få chansen att forma ett nytt och eget liv. är läget väldigt ansträngt i många kommuner. Det går inte att förneka, även om det enligt de kommunala företrädarna ser olika ut över . Just nu går det fort. Alla goda krafter behövs för att vi ska klara av att lösa situationen så effektivt, trevligt och funktionellt som möjligt. Men i ett läge då många skolor är pressade när det gäller att klara av att ta emot elever kan skolan i byggnaden bredvid ha ett sådant regelverk att de inte får ta emot nya elever över huvud taget. De har nämligen en kö in, och den kön får inte kringgås – inte ens för att ta in nyanlända elever. Det sätter såklart en hämsko på systemet. Man kan inte arbeta så aktivt och fort som man skulle önska. Man kan inte skala upp de enheterna och se till att få in fler elever. Men det skapar såklart också mycket frustration då lärare och rektor på en skola känner att de måste ta ett stort ansvar medan andra lärare vill ta ansvar men inte får chansen att göra det. En utredning är nu tillsatt för att se över möjligheten att kringgå detta, att lösa upp det regelverk som finns enligt vilket skolornas tillstånd är baserat på att man har ett visst antal som modell. Vi måste se till att göra det flexiblare. Jag vill fråga statsrådet om det i väntan på utredningen finns möjlighet att mer skyndsamt tillsätta en försöksverksamhet där man låter skolor som inte får ta in elever eftersom de har kö få möjlighet att , vi nu har framför oss då trycket är som högst, ta in åtminstone en kvot elever och möta en del av trycket. 120 Utbildningsminister (MP): Jag vill tacka för interpellationerna och två viktiga inlägg. Jag vill verkligen understryka det som säger om att det är lätt att vi diskuterar vår situation som om den vore den allvarligaste krisen i världen. Den allvarligaste krisen är såklart för de människor som tvingas fly. På de principerna vilade den migrationspolitik som och en gång kom överens om. Jag hoppas att de principerna kan vägleda våra partier även . genomför just nu den största humanitära insatsen sedan slut. Det är en mening som ofta upprepas av många fler än regeringen. Men det är verkligen så på riktigt. Om man tittar på vad som görs av alltifrån frivilligkrafter till dem som arbetar i och med skolan kan man se att det en humanitär insats som saknar motstycke sedan vi var med och hjälpte till när resten av låg i ruiner efter kriget. Jag är mycket glad över att friskolorna då signalerar att de vill vara med och ta ett större ansvar och göra en större insats i det arbetet. De ansluter sig då till en tradition och ett arbete som pågår överallt, i hela . Då är två saker viktiga. Till att börja med kan friskolor utan kö vara med och ta det ansvaret redan från . Friskolor som följer den här debatten, läser protokollet efteråt och funderar på hur man ska göra kan, om man inte har kö till sin verksamhet, genast kontakta sin kommun, om man inte redan har blivit kontaktade, och bygga ut sin verksamhet med det antal platser som man uppfattar att man har kapacitet för. Det kan då också betänkas att många av de kommunala skolorna, för att klara situationen, har fått bygga ut mer än de uppfattar att de har kapacitet för. Om man är intresserad av att ta ansvaret och inte har kö till verksamheten är det bara att kontakta sin kommun. Det är viktigt att påpeka det. Många friskolor har faktiskt inte kö till sin verksamhet. Här talar vi om den del som har det. När det gäller friskolor med kö är vi överens om att vi ska ändra reglerna på ett sådant sätt att de som vill ta ansvar har möjlighet att vara med och ta det ansvar som de vill ta. Vad har hänt dels sedan vi identifierade frågan, dels sedan migrationsöverenskommelsen slöts? Vi har gjort ett antal rättsutredningar utifrån vilka vi konstaterar att lagen måste ändras. Det är grunden. Det är klart att det allra bästa hade varit om vi på olika sätt hade kunnat hantera lagen så att den inte behövde ändras. Då hade det gått mycket fortare. Vi har också tittat på den fråga som och lyfter fram om att instifta en försöksverksamhet. Saken är den att regeringen inte kan ha en försöksverksamhet om hur man gör utanför lagen. En försöksverksamhet måste också vara inom ramen för lagstiftningen. Då uppstår exakt samma problem med en försöksverksamhet som om man öppnar i stort. Då har vi kommit till slutsatsen att det snabbaste vi kan göra är att ta fram en lagstiftning som kan börja gälla . Alla som vet hur lagstiftningsprocessen går till inser att det blir en mycket snabb utredning som tittar på det förslag som har tagit fram. Sedan tar man reda på vad kommunerna säger och försöker att få lagen på plats till . Sedan ska det väl konstateras – något som inte alltid konstateras av statsråd i den här typen av diskussioner – att en hel del av vår lagstiftning på friskoleområdet har vuxit fram genom att kommuner och friskolor har utmanat gällande rätt. Finns det någon som gör lagtolkningen att det skulle vara möjligt och som har en god samverkan med friskolor och redan nu låter friskolor gå in vore det intressant att se hur den lagtolkningen skulle se ut och hur man då väljer att agera. Från hoppas vi att en lagstiftning är på plats som möjliggörs enligt den lagtolkning som vi har gjort. 121 (M): Det finns faktiskt en öppning – jag vet inte om det var den som statsrådet tänkte på – som handlar om att det vore fullt möjligt att låta fristående skolor ta hand om förberedelseklasser även om det inte finns några platser.