prot · H209116 · 2015-06-15 00:00:00 — Här menar vi i Alliansen att det är synd att utskottsalliansen avstyrker ett yrkande där vi vill ha verktyg för kartläggning av riskfaktorer i arbetsmiljön för kvinnor och män och vad som orsakar sjukskrivningar. Särskilt kvinnors arbetsmiljö bör belysas mer, menar vi. Alla arbetstagare ska kunna känna sig trygga på sin arbetsplats. har dödsolyckorna på arbetsplatserna minskat , men de varierar något över år. Ofta följer de konjunkturcykler eller hur mycket som byggs. Det är ofta på byggprojekt som de stora och allvarliga olyckorna sker. Varje dödsfall eller olycka är ett misslyckande, och vi måste, menar jag, ha en nollvision för dödsolyckor. Det är något som jag också har uttryckt i en motion som behandlas i betänkandet. Regeringen säger nu att man ska ta fram en sådan nollvision, och det välkomnar jag. Jag tycker att det är viktigt. Den fråga som har varit uppe här har ju bland annat handlat om den tidigare regeringens satsningar eller icke-satsningar på . När jag satt i insynsråd ökade man antalet inspektioner trots minskade anslag. var också i utskottet och sa att om man skulle få lite mer medel skulle man kanske kunna göra 6 procents arbetsplatsbesök i stället för . Alla inser att vi inte med medel och resurser till kan lösa alla problem. Företagen måste få olika stödfunktioner, kanske via internet. jobbar mycket mer med internet, webbaserad, och Facebook, där olika skyddsombud kan ställa frågor och så vidare. Vi kan inte bara som Socialdemokraterna leva kvar i den gamla tiden och säga att ett högre anslag ger mer pengar och att mer pengar och resurser till är lösningen. Jag tror tyvärr inte det, utan vi måste hitta nya sätt att arbeta för att förbättra miljön, få företag att fungera och också för den enskildas hälsa. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) betänkande 2014/15:KU20 Jag vill informera kammaren om att vi kommer att fortsätta debatten efter . Hur länge debatten kommer att pågå återkommer vi till, men det beror till stora delar på hur debattlystna ledamöterna är. 220 (M): På det tjänsterum jag har här i i egenskap av ordförande hänger ett porträtt av . Han var ämbetsman och jurist och förtjänade sin plats i svensk historieskrivning – i vart fall i en fotnot – under det dramatiska . Han var nämligen närvarande när avsattes på . Han var inte den främste av kuppmakarna – det var som bekant , som kammaren känner till – men Poppius var där och har på det sättet en koppling till . Ett av resultaten av statskuppen blev regeringsform. Den innehöll ett antal konstitutionella nyheter som bland annat syftade till att kontrollera och begränsa kungamakten för att säkerställa att något nytt envälde inte skulle införas och att den offentliga makten skulle utövas under lagarna. Därför föreskrev regeringsformen att skulle inrättas, med uppgift att granska den offentliga förvaltningen. Regeringsformen föreskrev också i sin 53 § att ett konstitutionsutskott skulle inrättas i med uppgift att granska regeringen eller, noga räknat, statsrådet, som regeringen då kallades. Granskningen skulle, enligt 106 §, utreda om någon ”uppenbarligen handlat emot denna regeringsforms tydliga föreskrift eller tillstyrkt någon öfverträdelse deraf och af andra rikets gällande lagar” eller, enligt 107 §, om regeringens ledamöter ”uti deras rådslag om allmänna mått och steg icke iakttagit rikets sannskyldiga nytta” eller om någon ”icke med oväld, nit, skicklighet och drift sitt förtroendeembete utöfvat”. Regeringsformens 107 § reglerade också hur ledamöter kunde göra det vi kallar en KU-anmälan. har alltså granskat att regeringen och dess medlemmar i sin ämbetsutövning har följt grundlagarna och andra lagar och regler som styr regeringsarbetet. Det gör KU till äldsta ännu verksamma utskott och faktiskt ett av de äldsta ännu verksamma utskotten i något parlament någonstans i världen. KU:s granskning är formell. Den granskar inte om en viss åtgärd är politiskt önskvärd eller inte utan om gällande regler har följts när beslutet fattades eller åtgärden vidtogs. I den nu gällande regeringsformen stadgas att KU ska redovisa resultatet av sin granskning för minst en gång . är praxis att KU genomför en mer administrativ granskning av olika arbetsprocesser i , medan KU utreder de KU-anmälningar mot regeringen som lämnats in av enskilda riksdagsledamöter. Resultatet av den granskningen brukar redovisas vid den så kallade granskningsdebatten, som är den debatt vi nu står i begrepp att inleda. Jag vill därför, herr talman, meddela att även detta år har granskat ett antal anmälningar mot enskilda statsråd och hela regeringen och att man har sammanställt sina iakttagelser i ett betänkande som härmed redovisas för kammaren. Årets granskning har avsett 30 anmälningar, vilket är ungefär lika många som det brukar vara. Ser man har antalet anmälningar varierat mellan ca 20 och 40, och flertalet år har det landat mellan 25 och 35. Ur det perspektivet är det här året alltså ett normalår. Dessa 30 anmälningar har i KU blivit 28 ärenden, eftersom några anmälningar rörde samma sak och därför har sammanförts inom ramen för samma ärende. Av dessa 28 ärenden rör 21 den nya regeringen medan sju rör den tidigare regeringen. De anmälningarna lämnades alltså in före regeringsskiftet . Om antalet anmälningar är ungefär som det brukar vara är det dock något annat som är desto mer ovanligt: KU är i stort sett helt enigt över alla parti- och blockgränser om sina slutsatser. Det finns två reservationer från SD där reservanterna vill rikta kritiska synpunkter mot regeringen i ett par fall där övriga partier anser att regeringen inte har begått något formellt fel, men i övriga ärenden är alla helt överens, och allianspartierna och regeringspartierna är således överens i samtliga frågor. Så här enigt har KU inte varit . Jag har gått igenom betänkanden från den perioden och kan konstatera detta. Det finns dock ett undantag, nämligen granskningen av hanteringen av tsunamikatastrofen, som behandlades i ett särskilt betänkande . Jag har också översiktligt gått igenom ställningstaganden bakåt i tiden, så jag kan med rätt stor säkerhet säga att KU inte har varit så här enigt i en vårgranskning . Det har ett stort värde att KU har kunnat enas, och det är tydligt att denna enighet har uppskattats av många i den allmänna debatten. Jag vill därför i egenskap av KU:s ordförande framföra ett varmt tack till alla utskottets ledamöter för att denna enighet har kunnat uppnås. Jag vänder mig särskilt till utskottets vice ordförande, , som på ett påtagligt sätt har bidragit till den konstruktiva anda som präglat utskottets arbete. Tack till er alla, och särskilt tack till ! KU:s granskning har alltid ett värde, oavsett om vi blir överens eller inte. Det är alltid viktigt med öppenhet, transparens och att regeringen vet att det finns ett granskande utskott som följer upp regeringens arbete. Granskningen i sig bidrar på så sätt till bättre regeringsarbete. Jag delar därför inte bilden av KU:s arbete som meningslöst de år KU inte blir överens. Men – och det är ett viktigt men – tyngden i KU:s konkreta kommentarer om enskilda fall blir givetvis betydligt större om de uttalas av ett enigt utskott. Värdet kan knappast heller överskattas av att KU genom ett i princip enigt betänkande signalerar till omvärlden att utskottets ledamöter förmår höja sig över mer partipolitiska överväganden och fokusera på den sakliga och juridiska granskning som ska vara kärnan i KU:s arbete. Trots denna breda enighet kan man inte säga att betänkandet är urvattnat. Tvärtom gör KU, menar jag, ett antal intressanta och viktiga uttalanden om betydelsefulla frågor. Vi kommer under debatten att behandla en del av dessa ärenden i separata debattrundor. Låt mig därför så här inledningsvis bara ge några kommentarer om några ärenden där KU framför kritiska synpunkter på regeringens agerande. Ett par granskningsärenden rör viktiga infrastrukturfrågor. I frågan om regeringens beslut att utse en samordnare för säger att det var olämpligt av regeringen att föregripa beslut genom att besluta om ett uppdrag till en statlig samordnare för , trots att väntades fatta ett beslut som gick i motsatt riktning. Frågan kan alltså sägas handla om respekten för beslut. Vad gäller frysningen av Förbifart , som kostade , anför utskottet att beredningskravet i regeringsformen inte var uppfyllt och att hanteringen av frågan inte kan anses ha varit förenlig med kravet på god hushållning i budgetlagen. Ett annat ärende rör regeringens erkännande av staten och frågan om regeringen föregrep samrådet i . Enligt utskottet borde kommunikationen på ett tydligare sätt ha speglat att det pågick en beredningsprocess och att något beslut ännu inte var fattat. Hanteringen kan därför ha försämrat förutsättningarna för ett samråd med i verklig mening. Frågan om ifall regeringen levt upp till grundlagens krav på noggrann beredning av regeringsärenden har aktualiserats i flera granskningar. Jag har nämnt Förbifart . När det gäller propositionen om upphävande av kravet på vårdvalssystem i primärvården riktar KU kritik mot flera delar av den beredningen, bland annat att Lagrådet inte hördes. Även när det gäller ett förslag i budgetpropositionen om att dra in finansieringen av Medelhavsinstituten bröt regeringen enligt KU mot beredningskravet i regeringsformen. Härutöver finns ytterligare ett par ärenden där regeringen inte har levt upp till reglerna om samråd med i EU-frågor. I ett par fall har felaktig information kommunicerats. I ett fall menar KU att ett statsråd gjorde ett väl långtgående uttalande om att hon beklagade ett beslut av en statlig myndighet. Sammantaget har KU alltså haft synpunkter i en rad ärenden när det gäller olika aspekter som handlar om relationen mellan regering och riksdag, kravet på god beredning, förbudet mot ministerstyre, samråd i EU-frågor och vikten av att förmedla korrekt information. I dessa olika fall ger KU vägledning om hur bra regeringsarbete bör bedrivas. Och det är min och utskottets förhoppning att regeringen och tar till sig av utskottets synpunkter för att förbättra arbetet, så att olika felgrepp inte upprepas. Med detta, herr talman, överlämnar KU sitt granskningsbetänkande till och föreslår att det läggs till handlingarna. 221 (S): Jag vill belysa hur vi i den socialdemokratiska gruppen i har resonerat och bedömt de anmälningar som har förelegat för vår granskning. Utgångspunkten är att bedömningarna, kommentarerna, är praxisskapande. Det är det som har varit vår utgångspunkt. Vi har sett att det vore värdefullt att inte ha den splittring i bedömningarna som har förevarit och som vår ordförande har belyst. Vi har en mycket invecklad parlamentarisk situation därför att svenska folket har röstat som svenska folket vill i valet . Vi bör om möjligt inte sprida denna splittring till denna granskning eller till andra grundlagsnära frågor som ligger under och ansvar. Grundlagarna ska binda oss samman också när konfliktnivån ökar i samhället och i , och som det nu är i vårt land och i en mycket orolig omvärld, som har belysts i timmar i kammaren. Vi har försökt skapa uppslutning i vissa mycket viktiga frågor kring varje regerings möjligheter att styra riket. Det är en plikt för varje regering, även för en minoritetsregering. I årets granskning har vi betonat och fått bejakat viktiga skrivelser som anknyter till regeringens ställning och inte minst statsministerns möjligheter att leda regeringsarbetet. En sådan fråga berör regeringsförklaringen. Där har utskottet kommit fram till, med stöd av grundarbeten och så vidare, att det här handlar om en allmän avsiktsförklaring. Den är gjord och läst av statsministern, som också är ansvarig för den. Den har ingen rättsverkan. Men den inleder den parlamentariska granskningen och debatten mellan regering och andra partier. Vi anser att det kan finnas fog för, vilket kommer att belysas i debatten, det som har anförts om hur frågan om erkännandet av staten hanterades av regeringen. Men regeringsförklaringens integritet, kan man säga, har hela slutit upp bakom. Det är mycket viktigt. Det måste också finnas utrymme för statsministern i ett parlamentariskt statsskick att uttala och utöva politisk press på partier i inför viktiga avgöranden som regeringen har initierat. Det gäller att genom en så kallad kabinettsfråga hota eller pressa riksdagsmajoriteten genom att statsministern säger: Regeringen kommer att avgå därest går emot regeringens förslag. Ur detta kan det komma en mycket komplicerad regeringsfråga. Kanske går det inte att lösa frågan om regeringsbildningen i till exempel den parlamentariska situation där våra väljare har bestämt hur riksdag ska se ut. Det är också riktigt att har klargjort att en statsminister kan förklara att regeringen avser att utlysa ett extraval till . Det är också ett sorts hot, och det ledde i denna situation till att det var möjligt med den så kallade decemberöverenskommelsen mellan regeringen och allianspartierna. menar att statsministern handlat inom gällande ordning och på ett sätt som är förenligt med det parlamentariska systemet. Det är viktigt, särskilt med hänsyn till minoritetsregeringar. Statsministern tillsätter statsråd. noterar att statsministern genom samtal förvissat sig om att statsråd både från Socialdemokraterna och är lämpliga. Statsministern har, menar utskottet, skött detta på ett ändamålsenligt sätt från konstitutionell synpunkt. Jag ska också ta upp frågan om hur regeringen ska förhålla sig till så kallade negativa tillkännagivanden. Vi socialdemokrater ser på sådana med skepsis, eftersom regeringens beredningsprocesser när regeringen ska styra riket inte bör inskränkas av . har beslutat att gå igenom dessa problem längre fram. Därför går jag inte in i detalj på detta. Men jag vill vara tydlig med att det för oss inte handlar om att ska fråntas sina möjligheter att fatta beslut i sak. Men vi menar att regeringens förberedelser för att kunna styra riket ska förbli intakta, och vi välkomnar att vi på denna punkt undvikit en inskränkande skrivning. Lagrådet fyller en mycket viktig granskande funktion. Vi vill i vår bedömning av regeringens proposition, till exempel vad gäller så kallat tvång till vårdvalssystem, betona betydelsen av att inhämta Lagrådets uppfattning. Lagrådet är en av de checks and balances som finns i vår författning. Lagrådet granskar kommande lagar, och granskar i efterhand hur regeringen tillämpar författningsrelaterade bestämmelser. Därtill finns den lagprövning som innebär att våra två domstolssystem kan pröva om en underordnad föreskrift är förenlig med en överordnad – en grundlag. Vi menar att dessa våra institutioner är centrala, bland annat för rättssäkerheten, den allmänna debatten och den politiska friheten i . Vi vill inte vara med om att bygga upp en så kallad författningsdomstol som skulle kunna ersätta Lagrådet och . Det finns motioner om det som vilar inför nästa . Det är i ljuset av dessa konstitutionspolitiska överväganden som vi har arbetat. Det finns kritiska bedömningar av statsrådens tjänsteutövning och regeringsärendenas handläggning i vårt betänkande. Men de bärande dragen i våra grundlagar har vi betonat. Vi menar att de inte har vridits på ett felaktigt sätt, inte heller i ljuset av valresultatet. Det är det som vi har strävat efter. Vi har uppnått en samling i , och vi menar att detta betänkande spelar en mycket viktig roll för framtiden. Vi hoppas att debatten om det granskningsbetänkande som föreligger kan bli praxis . Jag vill betona det. Det finns naturligtvis delade meningar, kritiska synpunkter på vad vi har gjort och så vidare, men för oss är det ett önskemål att den här granskningen ska visa sig bli vägledande framåt. Jag vill avsluta med att framföra ett varmt tack till ordföranden för hans vänliga ord om det goda samarbete som har varit oss emellan och i hela utskottet. 222 (SD): Från regeringens håll brukar det heta att måste kunna regeras. Det är sant. Men landet måste regeras under lagarna, och i grundlagen stadgas att regeringen är ansvarig inför . är kontrollorgan, och det är i den egenskapen vi står här . För att upprätthålla allmänhetens förtroende för är det viktigt att vi höjer oss över partipolitik och politiskt rävspel. Därför är det glädjande att vi har ett historiskt enigt konstitutionsutskott detta riksdagsår. Jag vill tacka mina kollegor i utskottet för ett väl utfört arbete. Det är två saker vi tar med oss från årets granskning. Den ena är att regeringen blivit grundligt påmind om att den har att utöva sin makt under lagarna. Tar den inte den uppgiften på allvar får den också ta konsekvenserna av det. Årets granskning har slagit rekord i antal fällningar. Till stadsråden säger jag följande: Ta lärdom av detta framöver! Den andra saken är att jag tyvärr tvingas konstatera att den grundlagsenliga samsynen inte riktigt når hela vägen fram. finns en överenskommelse att ordförande ska vara från oppositionen. Det är en god praxis, då utskottets granskning ska inrikta sig på att granska regeringsärendens handläggning och stadsrådens handlingar. Att en regering genom en egen KU-ordförande så att säga skulle sitta och granska sig själv skulle stöta sig med det allmänna rättsmedvetandet. Så har det alltså varit – närmare bestämt . Decemberöverenskommelsen, som flera har nämnt här, har flera partipolitiska implikationer. Dessa hör inte hemma i dagens debatt. Det som däremot spelar roll är att en sexpartiuppgörelse så att säga granskat sin egen regering. Tyvärr har det fått genomslag i minst två fall, där fått anmäla avvikande åsikt. Vi kommer att tala mer om dessa längre fram i debatten. Tills vidare är det värt att notera att när det gällde de verkligt avgörande frågorna – dem om statsministerns och i förlängningen hela regeringens parlamentariska trovärdighet, internationellt och nationellt – gick vi inte hela vägen i mål. Där hoppas jag att de övriga partierna gör sin läxa till nästa granskning. Under presskonferensen sa ordförande att han gått – i den här talarstolen sa – utan att hitta något betänkande där varit så här enigt. Det är nog sant. Men det är mer intressant att det här är första gången sedan SD kom in i som det saknas reservationer från andra än oss. Jag fruktar att det snarare är decemberöverenskommelsen som har letat sig in i än att det speglar en samsyn på hur författningen ska tolkas juridiskt. I det kommande har vi för avsikt att lägga ut texten om hur vi anser att författningen bör tolkas i fallen med utfästelsen att avgå vid budgetomröstningen och utrikesministerns beslut att uppfattning saknar relevans. Trots våra reservationer är det som sagt ett i övrigt relativt enigt utskott som avlämnar betänkandet. Jag vill därför avsluta med det gamla talesättet att domen blev hård men rättvis. I detta anförande instämde och (båda SD). 223 (MP): Precis som flera föregående talare har sagt är KU en del av granskningen. All granskning syftar till att hitta saker att dra lärdom av och förbättra. har det också utvecklats en tradition att KU:s granskning i sig kan leda till hot om prickning eller till och med misstroende. Men alla former av förslag som kräver att man ska göra om KU till något som mer liknar en domstol där straff eller vite utdelas och sanningseder svärs brukar genomgående avslås. Hotet om att kritiseras offentligt är och upplevs vara stort nog. Det är ett ovanligt granskningsbetänkande vi har framför oss eftersom vi har en sådan stor och bred enighet. Jag kan erkänna att det inte i alla fall var helt enkelt att ställa sig bakom allt. Men för mig har det handlat om några saker som har varit extra viktiga att bevaka. Den första handlar om KU:s trovärdighet. har KU fått mycket kritik för att vara politiserat. Den teorin stärks om regeringspartiernas företrädare i KU väljer att reservera sig från varje form av kritik mot den egna regeringen, oavsett hur konstitutionellt motiverad den är. Den andra handlar om mycket av det som var inne på: spelregler för regering och riksdag. KU hade under den här vårgranskningen en hearing med tre grundlagsexperter. I inledningen av den hearingen sa en tidigare kanslichef från KU, , så här: I minoritetsregeringssituationer som den vi har uppkommer lätt konflikter mellan regering och riksdag. I en sådan situation blir de konstitutionella reglerna viktiga. Jag tror verkligen att det är så man behöver förstå vår vilja att hitta en bred enighet. Det är viktigt att vara eniga om spelreglerna just i detta svåra parlamentariska läge. Det finns som alltid i granskningsbetänkanden en rad frågor som verkligen berör spelreglerna. De handlar om hur vi ska se på regeringsförklaringen, hur utnämningar bör gå till och hur vi ser på tillkännagivanden, på vad som är en utredning, på samarbetet i EU, på kabinettsfrågor med mera. Jag är oerhört nöjd med att vi har nått en bred enighet i de här frågorna. : De omdömen – den kritik, till och med – som KU ger är trots det jag inledde med punkter som faktiskt förtjänar att lyftas fram. Betänkandet detta år lyfter även fram kommentarer om den förra regeringen. Det är bra, tycker jag. Jag återkommer med exempel på sådana delar. Men i de allra flesta fall handlar det om något som jag betraktar mer som lågmäld kritik. Vi uttrycker oss ganska ofta så här i betänkandet: Det kan inte helt uteslutas att. Det här, att det inte helt kan uteslutas att, får man väl tolka som man vill. I en traditionell granskning tror jag att majoriteten hade sett till att hålla ställningstagandet rent från sådana randanmärkningar, men med den här kompromissen har det inte varit möjligt. Det gör att det ser ut på det här sättet. Jag tycker ändå att det är oerhört bra. 224 (C): Denna debatt om granskning av regeringen vill jag inleda med ett beröm. Som jag ser det har årets KU-granskning genomförts med mer inriktning på de konstitutionella reglerna än på politisk kritik. KU:s granskning och beslut svarar, precis som det ska vara, på frågan: Har gällande regler för regeringens arbete följts av statsråden och regeringen? De som ska ha äran av detta är i stor utsträckning KU:s ordförande och vice ordförande . Det har också upplevts av mig som att alla ledamöter i utskottet har varit aktiva under granskningen. Som ledamot i är detta det femte året som jag medverkat i en granskning. Som vanligt är det naturligtvis oerhört viktigt att gjort ett väldigt bra förarbete för vårt arbete i utskottet. När jag berömmer KU-presidiet gör jag det utifrån hur granskningen genomfördes föregående mandatperiod under dåvarande KU-ordförande ledning. Genom hans uttalanden under granskningen gav han en bild av ärendena i medierna långt innan granskningen var slutförd – något som hade väsentligt större politiskt genomslag än det som senare framkom i KU:s beslut. Det var naturligtvis spännande för medierna att bli inbjudna till pressträffar varje gång vi i KU hade haft hemliga utfrågningar, som i Saudiärendet. Det var också olämpligt, som jag ser det, att från KU, genom en utländsk ambassad i , försöka begära in uppgifter från ett annat land som skulle läggas till grund för granskning av vårt lands regering. Det är metoder som jag hoppas att vi inte ska använda oss av under den här mandatperioden. Årets granskning har lett till ett mycket stort antal kritikärenden. Som tidigare framkommit kritiserar i tio ärenden hur den nya regeringen hanterat ärendena. Kritiken avser anmälningar från riksdagsledamöter från regeringens tillträde september/till . Det är klart att dra på sig 23 anmälningar, varav 10 lett till kritik från KU, är ett anmärkningsvärt rekord. Men visst, en hel del av detta beror på regeringsovana, ska sägas. har varit med i en regering. Deras statsråd har bidragit med flera kritikärenden. Vice statsminister har ensam bidragit till kritik i tre ärenden. Det gäller kritik som riktade mot för dess beslut att delegera beslutanderätten om licensjakt på varg till åtta länsstyrelser. Vi kritiserar detta.