prot · H3093 · 2015-09-17 00:00:00 — Vi har genomfört ett antal reformer i form av en handlingsplan och en maritim strategi som alliansregeringen tog initiativ till, just därför att den svenska sjöfarten är under stor kostnadspress. Då vill jag här i kammaren fråga statsrådet hur statsrådet ser på den långsiktiga effekten av det här beslutet. Det kan ju inte uteslutas att antalet kommunala räddningsinsatser där helikoptrar deltar ökar med tiden, vilket då medför en ökad kostnad för handelssjöfarten. Jag vill fråga statsrådet: Hur ser statsrådet på hur detta påverkar svensk sjöfart, som redan är hårt belastad, framöver? 125 Statsrådet (S): Detta är en fråga där man möjligen kan fundera över vilken ände man ska börja med. Det är klart att man kan börja med att nya beslut var felaktigt. Men man kan också fundera på om det tidigare beslutet, att kommunerna skulle faktureras för helikopterinsatser, möjligen var felaktigt. Det finns en lag som föreskriver att har ett ansvar att ta, där kommunerna inte ska belastas med kostnader. Det förslag som lägger här är att kommunerna fortsatt ska vara betalningsansvariga. Jag skulle säga att det är tveksamt om det är förenligt med den lagstiftning som finns på området. Därför tror jag att den ordning som har tillämpat – efter bland annat stark kritik från Kommuner och Landsting, ska man tillägga apropå kostnadspressade verksamheter – är en ordning som är klok och bör fortgå. Men jag säger också i mitt svar att om det skulle visa sig att verksamheten blir mycket omfattande och ger upphov till kostnader som felaktigt belastar de farledsavgifter som bekostar en del av insatser får man naturligtvis ta det under övervägande. Men lagstiftningen är tydlig med att kommunerna ska kunna avropa den här extra tjänsten utan kostnad. Då är det inte heller rimligt att gör en annan bedömning. Jag tror att den bedömning som gjorde är den som stämmer bäst överens med lagstiftningen, och man kan väl vara överens om att det är ganska bra. 126 (M): Jag anger inte att kommunerna ska betala. Men när man nu påför en ny kostnad på näringen måste man faktiskt fundera över om beslut är den bästa finansieringsmodellen. Det väcker en del principiella frågor. Om man har ett affärsverk, där näringen betalar in i form av avgifter, måste man också säkerställa att pengarna inte går till en massa andra saker. Detta är möjligen inte en av de stora politiska skiljelinjerna. Men jag tycker att det är en viktig principiell fråga hur vi ska hantera våra affärsverk. Jag måste återkomma till de debatter som vi har haft tidigare här i kammaren – allt hänger ju samman. Vi ser hur svenska fartyg flaggar ut, hur rederier väljer att lämna , att man inte är nöjd med konkurrensvillkoren eller helt enkelt inte tycker att är det bästa sjöfartslandet att verka i. När vi här i kammaren har röstat igenom en antal olika förslag, utifrån alliansregeringens handlingsplan för en stärkt sjöfartsnäring, och när alliansregeringen tog initiativ och den nya regeringen följde upp den maritima strategin måste vi se den här diskussionen i ljuset av det. Alliansregeringen tillförde till för att man skulle slippa ta ansvar för sjö- och flygräddningsinsatser som inte handlade om näringen utan handlade om den civila allmänheten. Men det var före beslut att kommunerna gratis skulle få nyttja verkets helikoptrar. Jag är, fru talman, orolig för att den satsning som alliansregeringen gjorde för att se till att stärka den svenska sjöfartsnäringen urgröps och att vi nu är tillbaka på ruta ett igen, där en redan hårt pressad sjöfartsnäring bekostar insatser som borde finansieras av det allmänna. Jag kan fråga statsrådet om man har undersökt om det kan finnas några bättre, alternativa finansieringsmodeller än att den svenska sjöfartsnäringen ska bekosta räddningsinsatser på land. 127 Statsrådet (S): Jag har inte fått några indikationer på att farledsavgifterna går till att finansiera räddningsinsatser på land. gör bedömningen att det totalt sett handlar om . Sannolikheten att det ryms inom anslaget på 45 miljoner är väl ändå relativt stor. Skulle det visa sig att de här kostnaderna ökar, att de inte ryms inom anslaget eller att det här blir en belastning på det som man tar in i farledsavgifter upprepar jag mitt ställningstagande från svaret att vi är beredda att se över en annan finansiering. Men det finns ingenting som pekar på att det finns ett sådant behov. När vi nu talar om sjöfarten i stort vill jag också säga att vi pratar om en kostnad för hela i storleksordningen ett par hundra tusen. kommer att fatta ett budgetbeslut om att införa en tonnageskatt, och jag tror nog, med all respekt för den här frågans vikt, att införandet av en tonnageskatt är ett något viktigare beslut i vår strävan att stärka svensk sjöfarts konkurrenskraft och också ge den likvärdiga konkurrensvillkor med andra länder som många fartyg har flaggats ut till. Jag ser fram emot en stark sjöfartsnäring som med goda konkurrensvillkor, ett bra regelverk och också tonnageskatt ska kunna växa och blomstra och bidra till ökad tillväxt i . Jag vågar nog drista mig till att påstå att de här räddningsinsatserna inte är det som svensk sjöfart står och faller med. Skulle det vara så att den här kostnaden ökar, att det blir en övervältring av kostnader till dem som betalar farledsavgift är vi beredda att titta över det. Det finns alltså ingen anledning till panik i den här frågan. 128 (M): Till att börja med kan jag säga att jag välkomnar att man från regeringens sida har tagit väl emot den utredning om tonnageskatt som alliansregeringen tillsatte och har fångat upp många av slutsatserna i den. Jag tror också att det är en viktig fråga för svensk sjöfartsnäring, men jag är också väl medveten om att svensk sjöfartsnäring efterlyser ett brett angreppssätt på de här frågorna. Man vill att ska vara en stark sjöfartsnation, och man vill att svensk politik tar ett helhetsgrepp kring den svenska sjöfartsnäringen. Därför tror jag inte att vi ska raljera över de små frågorna utan se dem i ett större sammanhang. Jag välkomnar det som statsrådet säger om att man ändå avser att följa utvecklingen framgent, och jag tror att det är bra att ha en viss flexibilitet och uppmärksamhet där, inte minst därför att det är en viktig principiell fråga om hur det faktiskt ska gå till när våra svenska näringar betalar in avgifter och annat så att vi kan säkerställa att de pengarna går till rätt saker. Jag hoppas och räknar förstås med att regeringen inte kommer att försöka använda sjöfartsnäringen som en kassako, vare sig i det här fallet eller i andra fall, för att finansiera insatser som borde åligga det allmänna. Med det sagt får vi väl båda två följa utvecklingen och gemensamt verka för att svensk sjöfart får goda konkurrensförutsättningar. 129 Statsrådet (S): Jag kan förtydliga att det utredningsuppdrag som den borgerliga regeringen lade fram angående tonnageskatt innebar att hela tonnageskatten skulle finansieras inom sjöfartsnäringen. Den nuvarande regeringen, S, MP och med stöd av V, har i stället beslutat sig för att halva kostnaden kommer att tillföras, det vill säga det blir en plusfaktor på 25 miljoner för sjöfartsnäringen utöver det som man sedan kommer att kunna stärka sin konkurrenskraft med. I den maritima strategin som presenterades har vi aviserat att vi avser att återkomma med en samlad strategi för just sjöfarten, för den maritima strategin omfattar ju betydligt fler näringar och områden, inte minst frågor om klimat, boende, turism, fiske och allt möjligt annat. Men just sjöfarten behöver särskild uppmärksamhet, och vi har för avsikt att återkomma i den frågan. Jag upprepar att skulle detta innebära svårigheter är vi beredda att se över frågan, men det finns ingenting som tyder på att så är fallet. Överläggningen var härmed avslutad. § 16 Svar på interpellation 2014/15:730 om minskningen av antalet anmälningar och prövningar av arbetsskador 130 Socialförsäkringsminister (S): har frågat mig om jag avser att ge i uppdrag att utreda orsaken till att antalet arbetsskadeanmälningar och arbetsskadeprövningar minskar. Arbetsskadelivränta beviljas den som på grund av en arbetsskada får en nedsättning av sin förmåga att skaffa sig inkomst med minst en femtondel. Nedsättningen av arbetsförmågan ska bedömas vara bestående under . Före gällde att sjukersättning kunde beviljas om en individs arbetsförmåga bedömdes som nedsatt , det vill säga samma varaktighetskrav som för arbetsskadelivränta. Därför prövades också förmånerna ofta . När den tidigare regeringen avskaffade den tidsbegränsade sjukersättningen upphörde denna koppling. Någon analys av konsekvenserna för arbetsskadeförsäkringen gjordes inte. anser att det finns risk att människor numera missar att ansöka om arbetsskadelivränta då det saknas en naturlig tidpunkt att väcka frågan om livränta. har därför föreslagit att frågan om livränta bör aktualiseras . Utan att ta ställning till detta förslag i sig tror jag att det finns anledning att pröva vägar att förhindra att människor gör rättsförluster. Inspektionen för socialförsäkringen granskar varaktighetskravet inom arbetsskadeförsäkringen, och även den parlamentariska hade förslag inom arbetsskadeförsäkringens område. bereds utredningens förslag inom departementet, och jag har för avsikt att återkomma i de här frågorna. 131 (M): Tack, ministern, för svaret! Den svenska arbetsskadeförsäkringen kom till . Då var risken för plötsliga olycksfall i arbetet betydande jämfört med då en betydligt större andel av arbetskraften finns inom tjänstesektorn. Arbetslivet har kraftigt förändrats och orsakssambandet mellan skada, psykisk ohälsa och arbete är betydligt mer komplext . Gränssnittet mellan arbete och privatliv är inte alltid glasklart. Inte sällan kan det finnas bakomliggande faktorer i den enskildes liv som har bidragit till ohälsan som kommer fram i arbetet. I och med att arbetsmarknaden har förändrats i rask takt har arbetsskadeförsäkringen ibland upplevts som oflexibel. Den bygger på gamla sanningar. För den enskilde är inte sällan tillämpningen oförutsägbar och inte alltid rättssäker, eftersom man inte vet vad man kan förvänta sig av försäkringen. Under de år som vi arbetade med hade vi förstås fokus även på arbetsskadeförsäkringen. Vi hade underlag från , , Inspektionen för socialförsäkringen och . Det som framkom i rapporterna var brister i fördelningen mellan kvinnors och mäns beviljande av arbetsskadelivränta, trots att en lättare bevisregel infördes just för att man skulle få det mer jämställt. Det har inte hjälpt. Man ser att fördelningen när det gäller beviljandegraden är för kvinnor och för män. Den medicinska evidensen styr beviljandegraden när det gäller livränta. Det leder till olika utfall för kvinnor och män, därför att männen är i försäkringen. När man tittar på beviljandegraden för män och kvinnor i mansdominerade yrken är det nästan lika. Det säger ganska mycket, tycker jag. Dessutom finns det fler studier, i forskning och så vidare, med fokus på mansdominerade yrken än motsvarande för kvinnor. Förstärkt forskning och ett bedömningsstöd som uppdateras med ny kunskap behövs alltså, inte minst inom psykisk ohälsa och problem med rörelseorganen bland kvinnor. Därför föreslår att kunskapssammanställningar och relevant forskning ska ligga till grund för en föränderlig förteckning över ersättningsgrundande sjukdomar, en levande förteckning som följer med i tiden när det handlar om arbetsrelaterade skador och sjukdomar. Det skulle enligt förslaget i utredningen vara ett arbetsmedicinskt råd, i samarbete med SBU som skulle ansvara för det här. Vi tittade också på hur de nordiska grannländernas arbetsskadeförsäkringar ser ut. Vi var bland annat i och tittade på deras arbetsskadeförsäkring som är incitamentsstyrd. Det finns liksom morot och piska för både företag och arbetstagare att arbeta mycket med frågorna. Vi nådde inte riktigt dit, men det kanske kommer framöver. Det är jätteviktigt att man ganska omgående kommer till rätta med de skevheter som finns i försäkringen. Det är därför jag har skrivit den här interpellationen. Man ser att antalet arbetsskadeanmälningar och arbetsskadeprövningar minskar. Det finns alldeles för mycket spekulationer kring varför. Jag kommer att återkomma till att man behöver en samlad statistik. Alla olika organisationer och myndigheter har sin egen statistik. Min fråga är ändå: Varför tror ministern att antalet anmälningar inom området minskar? 132 (S): Jag är ingen minister. Jag är ledamot. Men jag har erfarenhet av detta efter att ha varit fackligt aktiv ända då jag kom in i . Jag har varit skyddsombud och även jobbat mycket med arbetsskadeförsäkringen. Förändringen och försämringen av sjukförsäkringen var en bidragande faktor, precis som ministern säger i sitt svar. Men människors tilltro till en försäkring bidrar också. Om man inte får sin arbetsskada godkänd ligger det i sakens natur att man inte vill anmäla den. Om man upplever att man blir kränkt av ett system där arbetsskadeförsäkringen inte levererar vid en arbetsskada och om man som kvinna konstaterar att den skada man har beror på att man har blivit gammal och sliten i ryggen och inte på jobbet finns det en tendens att inte vilja anmäla den. Till vill jag säga att det är viktigt att poängtera att har gjort en egen utredning och konstaterat att avslag tenderar att vara sämre utredda när man hanterar försäkringen. Det skriver också Inspektionen för socialförsäkringen. Man tittar inte riktigt på det utan gör en exponeringsutredning, vilket innebär att man ringer till den skadade och ställer frågor om personen i fråga och inte om arbetslivet. Det finns ganska tydliga utredningar från Inspektionen för socialförsäkringen, och . Det är märkligt att inte har tagit del av dem. Jag hade en diskussion och debatt om det här med den tidigare socialförsäkringsministern i den borgerliga regeringen, , men även med arbetsmarknadsministern eftersom frågan om social arbetsmiljö men även arbetsmiljö i stort påverkar situationen, framför allt sjukförsäkringen. Mitt tips till är alltså: Läs det som har skrivit om arbetsskadeförsäkringen och om varför människor tenderar att inte anmäla. Detta hänger även ihop med hur arbetslivet ser ut . Otrygga anställningar leder till att man tenderar att låta bli att anmäla eftersom risken för att inte få fortsätta på arbetet hänger ihop med om man anmäler en arbetsskada på grund av dålig arbetsmiljö på jobbet. Det är lite mer komplicerat. Men det finns också tydliga fakta i frågorna. Jag vill meddela att jag avstår från mitt andra inlägg. 133 Socialförsäkringsminister (S): Jag vill inledningsvis tacka för att hon hjälper till att lyfta fram och hålla fokus på en viktig fråga. Vi har precis , , fått in remissvaren på den parlamentariska . Utan att på något sätt avisera fortsatta utredningar eller liknande under en interpellationsdebatt kan jag vara tydlig med att vi kommer att återkomma när det gäller just arbetsskadefrågorna. De är väldigt angelägna. De båda tidigare talarna har lyft upp några saker som verkligen är grundläggande problem. Vi ser att anmälningar görs mer sällan sedan förändringen i sjukförsäkringen och att antalet har sjunkit ganska radikalt. Vi måste dock ha klart för oss, vilket också har berörts här, att just arbetsskadeförsäkringen är konstruerad för en annan tid och hanteras utifrån det. Den hanteras utifrån ett industrisamhälle. vet vi att det som gör människor sjuka på jobbet ofta har psykosociala orsaker. Kvinnor i kontaktyrken är starkt överrepresenterade. Med min bakgrund som förbundsordförande för ett fackförbund som organiserar kvinnor i offentlig sektor vet jag också hur man resonerar kring arbetsskadeförsäkringen, och kan bekräfta den bild som ger. Det är i princip omöjligt för kvinnor som har någon av dessa diagnoser att få en arbetsskada godkänd. Därför tycker man inte att det är någon idé att anmäla den. Jag såg någon siffra om det här ganska . Jag tror att beviljandegraden för dem som verkar inom vård och omsorg låg någonstans . En väldigt tydlig könsaspekt slår alltså igenom i vår arbetsskadeförsäkring. Det är naturligtvis både allvarligt och oacceptabelt. I då inte minst allt fler kvinnor blir sjuka av sina jobb, emellanåt också av en kombination av att man inte får ihop sitt jobb med sitt privatliv, måste vi ha en arbetsskadeförsäkring som dels kan svara mot en modern och föränderlig arbetsmarknad, dels kan utvecklas i takt med att arbetsmarknaden förändras. Det sker nämligen väldigt fort. 134 (M): Det finns mycket som och jag har en samsyn kring när det gäller försäkringen. Den måste bli modernare, och den måste följa med i tiden. Jag tror att det skulle vara bra om man kunde skruva på den så att den helt enkelt följer hur arbetsmarknaden förändras, så att man inte måste göra om den varje gång. I så fall är det lätt att det går alltför innan man skruvar om den. Låt mig återkomma till problemet med kunskap och statistik. I debatten blir det ganska högljutt eftersom det inte finns någon sammanvägd statistik. Man tenderar att lägga tonvikten vid det som passar en i debatten. Det är en sak som såg. Det blir svårt för oss lagstiftare i den här kammaren att veta vad som är vad. Vi måste få objektiva verktyg som underlag när vi ska fatta beslut. Sammanhållen statistik är ett av förslagen i utredningen. Det vore väldigt bra, tror jag. En annan fråga som jag vill belysa är att det ser väldigt olika ut för män och kvinnor. Ungefär 30 000 arbetsolyckor anmäldes 2013. Skillnaden mellan varför man råkar ut för en olycka på arbetet var markant. Unga män hade högst olycksfallsfrekvens 2012. Man klämmer sig och skadar på något sätt främst händer och fingrar. För kvinnor är situationen annorlunda. Det beror också på att vi i allmänhet jobbar inom andra yrken, och det är därför kanske inte så konstigt. Men det är intressant att olycksfallsfrekvensen för kvinnor är störst i åldersgruppen 55–. Olycksfallen gäller då höft, ben och fötter. Det är ofta inom vården som man skadar sig vid lyft och så vidare. Vi ska också komma ihåg att antalet arbetsskador, antalet arbetsolyckor med sjukfrånvaro och antalet arbetssjukdomar minskar med antalet arbetade timmar. Vi arbetar ju fler timmar . Det är viktigt att titta på detta när man diskuterar den här frågan. Okej, vi arbetar fler timmar, och då ser statistiken ut på det sättet. Det krävs en fördjupning i den här frågeställningen. I utredningens betänkande finns det mycket som man kan analysera. Vi hade säkert kunnat hålla på ännu längre med arbetsskadeförsäkringen. Jag ser inte att det skulle vara problematiskt att ge i uppdrag att vara den som gör djupdykningen i och analysen av orsaken till att antalet anmälningar och prövningar ser ut som det nu gör. Förhoppningsvis beror det på att det sker färre arbetsskador. Det kan vara så, men då kan man i stället hamna i spekulation åt det hållet. Jag vill se svart på vitt i den här frågan. Jag tycker att det ändå är ett uppdrag som skulle kunna få av ministern, eftersom den är frikopplad från förslag. Jag skulle gärna vilja att ministern ytterligare vidareutvecklade möjligheterna att göra det . 135 Socialförsäkringsminister (S): Tack för detta belysande inlägg som också visar hur skillnaderna kan se ut och vad det faktiskt är som drabbar kvinnor respektive män i olika åldersspann! Jag delar ingång, att vi behöver ett bättre kunskapsläge. När det gäller varaktighetskravet och varför arbetsskadeanmälningarna har gått ned så mycket håller ISF just nu på med en egeninitierad granskning. Den handlar om konsekvenserna för arbetsskadeförsäkringen av att den tidsbegränsade sjukersättningen avskaffades utan konsekvensanalys och om detta kan hänga ihop. Väldigt mycket av problematiken ligger nog där. Med utgångspunkt från det regelverk för sjukförsäkringen som vi har skulle detta inte vara svårt att åtgärda, till exempel genom att i stället införa en prövning vid 90- eller 180-dagarsgränsen. Men vi går vidare med detta. Jag är ganska säker på att Inspektionen för socialförsäkringen ska vara klar med uppdraget , så resultatet borde komma relativt snart. Jag delar också det som förs fram här om de förslag som kommer från den parlamentariska om arbetsskadeförsäkringar. En del av dessa förslag tarvar ytterligare analys och fördjupning. Därför har vi för avsikt att återkomma i dessa frågor. Med utgångspunkt från min roll som socialförsäkringsminister kan jag i fråga om arbetsmiljösituationen och kvinnors arbetsmiljö säga att jag ibland tycker att det är slående hur lite kunskap som vi egentligen har om kvinnors arbetsmiljö och hur den påverkar kvinnors hälsa. Regeringen sköt ju till en del resurser för att man skulle forska vidare om kvinnors arbetsmiljö. Jag tror att det är väldigt viktigt att vi skaffar oss en bättre bild och ett bättre kunskapsunderlag utifrån kopplingen till arbetsskadeförsäkringen i stort. Det handlar om vilka åtgärder som vi behöver vidta för att skapa ett bättre läge för att komma till rätta med ohälsan bland kvinnorna i . 136 (M): Jag vill passa på att tacka ministern för en bra debatt i en väldigt viktig fråga. Eftersom vi ska ha en ytterligare interpellationsdebatt som anknyter till samma problematik kan vi kanske vidareutveckla det hela då. Jag ser fram emot ISF:s utredning. Som jag ser det är problemet med arbetsskadeförsäkringen – när jag har försökt att sätta mig in i den och när jag satt i utredningen – att det finns många myndigheter och organ som gör bra saker så att säga på sin kammare, men man måste få ihop det till en helhet. Jag hoppas att ISF:s utredning visar att man har fått ihop dessa delar till en helhet. När det gäller kvinnors arbetsmiljö och hälsa är det skrämmande att den forskningen är mycket mindre omfattande jämfört forskningen om män, mäns arbetsplatser, mäns hälsa och så vidare. Så det är klart att det bara kan bli bättre, absolut. Tack för en bra debatt så här långt! 137 Socialförsäkringsminister (S): Jag har fått säga det som jag kan säga i den här debatten. Det är en angelägen fråga. Jag tackar för en bra debatt och ser fram emot att återkomma till den. Överläggningen var härmed avslutad. § 17 Svar på interpellation 2014/15:731 om psykisk ohälsa och sjukskrivningar inom kontaktyrken 138 Socialförsäkringsminister (S): har frågat mig vad jag avser att göra för att komma till rätta med den oroande ökningen av den psykiska arbetsrelaterade ohälsan i kontaktyrken, där offentlig sektor är överrepresenterad. Uppgången i sjukfrånvaron påbörjades . Därefter har sjukfrånvaron ökat under hela alliansregeringens senaste mandatperiod. uppgick sjukpenningtalet till 6,0. när alliansen lämnade regeringsmakten uppgick sjuktalet till 9,1. Detta är en ökning . Utgifterna för sjukpenning har ökat med . Att bryta denna utveckling är en av regeringens viktigaste frågor. Det behövs en bred mobilisering kring sjukfrånvarofrågan. Det är nödvändigt att alla berörda aktörer bidrar till att bryta den negativa utvecklingen. Särskilt viktiga är , arbetsgivare och hälso- och sjukvården. Regeringen avser att återkomma med ett brett paket med åtgärder i alla dessa områden. Så som påpekar ökar sjukfrånvaron särskilt bland kvinnor som ofta har anställning i de så kallade kontaktyrkena inom den offentliga sektorn. Det är framför allt de psykiatriska diagnoserna som ökar. Den kunskapsöversikt avseende psykisk ohälsa i arbetslivet som Forte har arbetat fram visar tydligt att arbetsplatsen måste vara involverad för att medarbetaren ska komma tillbaka i arbete på ett bra sätt. Därför är samtalen som jag har påbörjat med arbetsmarknadens parter särskilt viktiga. Syftet är att skapa bättre förutsättningar för rehabilitering och omställning. 139 (M): Tack, ministern, för svaret! Socialförsäkringsministern konstaterar i sitt svar att en av regeringens viktigaste frågor är att bryta den kraftiga ökningen av sjukfrånvaron. Det är en nödvändig och mycket god ambition. Men har regeringen förslag som kan antas hejda denna negativa utveckling? Inte vet jag.