prot · H30919 · 2015-10-23 00:00:00 — § 1 Anmälan om fördröjda svar på interpellationer Följande skrivelser hade kommit in: Interpellation 2015/16:47 Interpellation 2015/16:47 Barnarbetet i världen av Amineh Kakabaveh (V) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är inbokade resor och engagemang som inte kan ändras. Tf. expeditions- och rättschef Interpellation 2015/16:62 Interpellation 2015/16:62 av (C) Klimat- och miljöministern har inte möjlighet att besvara interpellationen inom anvisad tid på grund av redan inbokade engagemang. Interpellation 2015/16:77 Interpellation 2015/16:77 Ensamkommande barn som försvinner av (FP) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är redan inbokade engagemang. § 2 Ärenden för hänvisning till utskott Följande dokument hänvisades till utskott: 2015/16:38 till miljö- och jordbruksutskottet 2015/16:33 till näringsutskottet (2015) 33 till utrikesutskottet KOM(2015) 315 och KOM(2015) 316 till § 3 Svar på interpellation 2015/16:49 om stöd till kommuner vid mottagande av ensamkommande flyktingbarn 1 Justitie- och migrationsminister (S): har ställt ett antal frågor, varav de flesta avser mottagandet av ensamkommande barn. tar ett stort ansvar för människor på flykt. Många av dem som söker sig till är ensamkommande barn. Till och med mitten av oktober hade det kommit över 17 000 ensamkommande barn. har det kommit mellan 700 och drygt 2 000 barn . Det är en extraordinär situation. Jag vill börja med att redogöra för hur regeringen hanterar och underlättar de utmaningar som ansvarstagande kommuner ställs inför. I budgetpropositionen redovisar regeringen satsningar på sammanlagt ca för bättre mottagande och snabbare etablering. Bland annat höjs schablonersättningen till kommuner för mottagande av nyanlända med . Denna ersättning utgår även för ensamkommande barn. Vidare höjs schablonersättningen för asylsökande barns skolgång, också det . Regeringen kommer även att införa differentierade schabloner för statlig ersättning för mottagande av ensamkommande barn. Syftet är att förenkla regelverket, minska den administrativa bördan för både kommunerna och samt öka kostnadseffektiviteten. beslutade regeringen om en lagrådsremiss om att införa en ny placeringsform, så kallat stödboende, som komplement till befintliga placeringsformer, hem för vård eller boende och familjehem. Med den nya placeringsformen kan kommunerna lättare hitta kostnadseffektiva placeringar som passar individen. Det kommer framför allt att öka flexibiliteten i kommunernas mottagande. Regeringen har gett berörda myndigheter uppdrag i syfte att underlätta kommunernas mottagande. har getts i uppdrag att se över föreskrifter för hem för vård eller boende, HVB. Inspektionen för vård och omsorg, , har ett regeringsuppdrag att stärka sin kapacitet med tillståndsprövning för HVB och den kommande placeringsformen stödboende. Regeringen har även gett i uppgift att utreda förutsättningarna för myndigheten att iordningställa och tillhandahålla minst 1 000 platser i stödboende och HVB för barn och unga i åldern 16–. Slutligen har regeringen i budgetpropositionen aviserat att den kommer att återkomma med förslag för att skapa ett sammanhållet system som skapar förutsättningar för en effektiv asyl- och återvändandeprocess, främjar en snabb etablering för dem som fått uppehållstillstånd samt bidrar till att ge kommuner och landsting goda planeringsförutsättningar, så att en långsiktighet i mottagandet kan främjas. I detta ingår även att se över statens styrmedel, liksom ersättningssystemet till kommuner och landsting för mottagandet av asylsökande. 2 (M): Den fråga som vi nu ska diskutera och flyktingsituationen i stort är brännande aktuell, för att uttrycka sig milt, inte bara i den offentliga samhällsdebatten utan också i nyhetssändningar, riksdagsdebatter och fullmäktigedebatter men även runt fikabord landet över, vart man än kommer. tar, som sa, ett mycket stort ansvar för människor på flykt, och vi ska fortsätta göra det. I synnerhet gäller det föremålet för den här interpellationen, mottagandet av ensamkommande flyktingbarn och de obefintliga förutsättningar som kommunerna har givits av staten för detta. I min valkrets har samtliga kommuner tecknat avtal om att ta emot ensamkommande barn. En av dessa är , som jag besökte för information och diskussion om just denna fråga. Den bild som gavs är entydig och, vill jag påstå, gemensam med övriga kommuner i länet och i hela landet. och många övriga kommuner sitter, fru talman, i en helt hopplös och ohållbar situation, med en mängd utmaningar, både hanteringsmässiga och ekonomiska. Gemensamt är dock att det i nästan alla exempel är staten som fallerar i sitt stöd och i de förutsättningar som man ger ansvarstagande kommuner, när tvärtom gemensamt för ett lyckat mottagande är att detta förutsätter engagerade, ansvarstagande och innovativa kommunala medarbetare och politiker. Jag vet inte hur många samtal jag har haft, fru talman, med frustrerade och uppgivna sådana, som trots till synes omöjliga förutsättningar får det att fungera. Den sortens engagemang kan man nog konstatera aldrig någonsin kan kommenderas fram. Kommunerna brottas med alltifrån svårigheter att rekrytera gode män, obefintliga framförhållning vad gäller placering, antal och överlämning av ensamkommande barn till aktuell kommun, dess långa utredningstider, komplicerade och otydliga ersättnings- och återsökningsregler till den kanske största utmaningen såväl hanteringsmässigt som ekonomiskt, det vill säga boendelösning och boendeform, som ministern även berörde. Jag kan även nämna utmaningen för skolorna. Allt detta innebär enskilt och i kombination stora kommunala extrakostnader som naturligtvis får konsekvenser för övriga verksamheter. Jag får väl säga, fru talman, att det är något anmärkningsvärt att statsministern för sedan, när han var på besök i , som svar på frågan om vad han ansåg måste göras för att hantera den alltmer akuta samhällsutmaningen svarade: måste kommunerna börja ta sitt ansvar. Då vill jag säga: Kommunerna är just de som tar sitt ansvar – nu måste staten göra sitt. klassificerade i går själv situationen som ohållbar. Om jag ska vara lite kritisk anser jag väl att en ganska handlingsförlamad regering nu måste se till att det ohållbara inte brister. Men nog om det. är vi där vi är. Jag har ställt ett antal konkreta frågor men inser att jag kommer att få återkomma om detta, eftersom förhandlingar om den akuta hanteringen pågår i detta . Jag kommer också att återkomma med en diskussion om kommunernas långsiktiga förutsättningar och statens stöd, för även om tillflödet av ensamkommande barn skulle upphöra , vilket det självklart inte kommer att göra, kommer utmaningarna att vara jättestora, och vi måste hitta en högkvalitativ, uthållig och realistisk väg att hantera detta även i läge två. 3 Justitie- och migrationsminister (S): sa att han skulle återkomma i nästa anförande. Då tycker jag att också ska återkomma till vad han vill göra för att klara ut situationen. Det tjänar ju ingenting till att vi pekar finger åt varandra, varken kommunerna i förhållande till eller i förhållande till kommunerna. Det viktiga här är att man samarbetar. Jag är också ute och reser en hel del i kommunerna. Jag var i . Det är den kommun som jag skulle vilja säga tar det allra största ansvaret av alla landets kommuner för just de ensamkommande barnen. Man har över 700 sängplatser för ensamkommande barn. Varför har man så pass många? Det kommer så många just nu varenda dag till hamn, ett par tre hundra och ibland betydligt fler än så. är också en kommun som tar oerhört stort ansvar för detta. Det kommer alltså väldigt många. Men det är också så att våra system inte är anpassade för så pass många som kommer , vilket innebär att vi får flaskhalsar på olika sätt. hinner inte registrera alla, och de måste först registreras. Därefter kan man ta beslut om en anvisning, och sedan måste kommunen som personerna blir anvisade till komma och hämta dem. Det är denna enorma logistiska utmaning som vi är mitt inne i. Det finns ingen som tjänar på att vi bara försöker skjuta den här frågan mellan oss, utan här handlar det om att samarbeta mellan kommuner och stat. I både och möts jag av attityden att det är detta man vill göra, och när jag talar med möts jag också av den attityden. Vad kan vi göra från regeringens sida? kritiserar oss för att vi inte gör någonting. Men i den budget som vi har presenterat höjer vi för det första, som jag sa i mitt interpellationssvar, ersättningsnivån för nyanlända flyktingar som kommer till kommunerna. Vi höjer också ersättningsnivåerna kraftigt – också det – för asylsökande barns skolgång. Det är en rejäl satsning som vi gör. För det andra går vi fram med ett förslag där vi talar om stödboende i stället för HVB-hem. Det är någonting som borde ha gjorts för länge sedan. Det är nämligen inte motiverat att ha en lösning där alla ensamkommande barn måste placeras i just ett sådant boende. Vissa barn har den typen av problematik att de behöver vård och behandling på ett HVB-hem. Men många av dem har inte en sådan problematik, utan de behöver mindre tillsyn. Då måste man ha denna flexibilitet i systemet. Vi kommer att behöva göra mer i denna ansträngda situation. Alla kommer att behöva göra mer. Kommunerna, staten, regeringen och oppositionen kommer att behöva göra mer. Därför är det mycket viktigt att vi tillskapar ett samtalsklimat som möjliggör att vi kan träffa de breda blocköverskridande överenskommelser som berör. har vi i snart suttit i sådana samtal, och de pågår mycket intensivt just . Men regeringens inställning är alltså att vi ska försöka lösa detta tillsammans och inte i konfrontation med varandra. 4 (M): Jag instämmer i mycket av det som statsrådet sa. Jag menade att jag kommer att behöva återkomma i fler interpellationsdebatter när det gäller just de konkreta frågor som jag ställde därför att det just nu pågår förhandlingar om de frågor som vi diskuterar. Sedan jag skrev denna interpellation för nästan en månad sedan har mycket hänt. Man kan konstatera att situationen har förvärrats ytterligare. Men tillbaka pågår det förhandlingar mellan regeringen och oppositionen om hur man gemensamt ska kunna hitta lösningar för hela situationen i allmänhet, men naturligtvis när det gäller kommunernas situation i synnerhet. Det är också det som har varit ingången för mitt parti i fråga om detta. är förslag på gång när det gäller stödboende, vilket jag tycker är mycket bra. Detta presenterades av den tidigare regeringen, och den nuvarande regeringen har fullföljt det. Det tycker jag också är bra. Tanken med interpellationsdebatten var lite grann att när vi inte har detta akuta läge längre fram kommer det ett läge två. Jag mötte representanter för Kommuner och Landsting som sa att de nu är fokuserade bara på det akuta läget. Så ska det givetvis vara. Jag inser också att har enorma utmaningar, och jag vill inte på något sätt negligera dessa utmaningar. Men de största utmaningarna finns i ansvarstagande kommuner runt om i landet. När läget är så akut behöver vi en diskussion om läge två. Då kommer man fortfarande att ha utmaningar, och då tror jag att det är viktigt att man garanterar långsiktiga, stabila och högkvalitativa lösningar för kommunerna. Där kan vi nämligen se att det finns en berättigad oro. Jag har ett ganska långt förflutet som kommunalpolitiker och som kommunalråd i . Jag vet också att alla regeringar, oavsett färg, tenderar ibland att glömma bort de långsiktiga utmaningar som kommunerna står inför. Jag tycker därför att vi måste ha en sådan debatt också. har vi en akut situation. Men sedan kommer ett läge två som också innebär enorma utmaningar. Vi måste hitta ett långsiktigt sätt att hantera dem. 5 Justitie- och migrationsminister (S): Vi går fram med förslag om stödboenden. vill vi ha denna lagstiftning på plats. Vi ger i uppdrag att ha 1 000 platser i beredskap så att man kan börja med detta. Sedan kommer det säkert att fullföljas genom att marknaden också fungerar och att man kommer att kunna få fram fler platser som ska kunna handlas upp det kommande halvåret. Men det är bra att ha ett antal platser i statlig regi till att börja med. Vi höjer, som sagt, ersättningsnivåerna från . Det är en 50-procentig ökning av ersättningen både för asylsökande barns skolgång och för nyanlända, vilket också är ett stort påslag. Jag tror att vi kommer att behöva göra mer för att stödja kommunerna. Det är en av de frågor som vi diskuterar i våra överläggningar och som jag tror att vi ska kunna gå i mål med . Det är viktigt att få ut ett ännu mer förbättrat stöd till kommunerna också i närtid. Det är i princip på det sätt som säger, nämligen att det självklart kommer ett läge två. Vad ska man göra utöver detta i fortsättningen när det sedan handlar om etablering? Jag tror att det till stor del handlar om skolgången. Vi spär på ersättningarna och ökar stödet. Men det måste också ta sig praktiska uttryck. Det innebär att vi kommer att få bygga en hel rad nya skolor, och vi kommer att få öppna gamla skolor som man kanske har lagt ned på grund av utflyttning och annat, till följd av att elevtillströmningen kommer att vara så stor. Man kan se det som ett problem att vi bygger skolor. Men för en kommunalpolitiker måste det vara något av det roligaste som finns att få klippa ett band och öppna en ny skola. Så tycker jag också att man ska se det, alltså att detta är en del i ett samhällsbygge av . Vi kommer också att behöva bygga en väldig massa nya bostäder. De 250 000 bostäder som regeringen har sagt ska tillkomma till 2020 är ett minimum. Vi kommer att bygga fler än så. Vi har lagt fram förslag om den största bostadspolitiska satsningen på bord. Den omfattar sammanlagt . Jag säger inte att vi i och med de satsningar som vi gör löser alla problem, särskilt inte när vi ser att inströmningen är så pass stor. Men jag säger att det är på det sättet man ska gå till väga, alltså att successivt investera och bygga ut den samhälleliga strukturen när vi nu blir fler i . Det är regeringens ingång i detta. Men för att kunna göra detta tror jag att det är viktigt att man också skapar en politisk stabilitet och en parlamentariskt stark grund att stå på. Därför för vi nu dessa samtal med oppositionen. Och jag tror att vi kommer att gå i mål med dessa förhandlingar . 6 (M): Vi får naturligtvis vänta och se tills det finns skarpa förslag på bordet. Det är svårt att föra en debatt här innan vi har fått dessa skarpa förslag. Jag ser fram emot det. Jag kommer att fortsätta resa runt så mycket jag kan i mitt län och tala med förtroendevalda och kommunala medarbetare på socialförvaltningen, skolförvaltningen och så vidare för att se vilka konkreta utmaningar man har och där man ser att staten så att säga inte levererar. Jag vill också säga att skolutmaningen inte kommer att vara liten. Visst är det kul att man som kommunalpolitiker får bygga och öppna skolor. Men vi ska också komma ihåg att det också måste fyllas med ett kvalitativt innehåll. Där står kommunerna inför tämligen stora utmaningar. Jag vill inte på något sätt negligera de jätteutmaningar som kommunerna står inför. Utmaningar är kanske ett slitet ord, och kan man faktiskt använda sig av ordet kris och mena det. Jag kommer att fortsätta att bevaka dessa frågor. Beträffande det sista som ministern sa finns det all anledning att vara mycket orolig, alltså när det gäller bostäder, framför allt när man ser på den passiva regeringen. I går hade jag en diskussion här med bostadsminister . Jag ställde då frågan varför denna regering ägnar mer tid åt att göra det svårare att hyra ut bostäder än att bygga bostäder i . Jag kan konstatera att det som ministern säger inte alls stämmer. Återigen: Man måste börja presentera förslag för hur det ska kunna bli lättare och billigare att bygga i . talar man om bidrag till företag. Det tror ingen på. Det krävs andra saker. Där är jag inte övertygad om att en miljöpartist, med tanke på historia i kommuner, landsting och riksdag att motsätta sig alla former av enklare regler för bostadsbyggande, är lämpligast att se till att det byggs mer i . 7 Justitie- och migrationsminister (S): I mitt första inlägg frågade jag om han hade förslag på vad vi ska göra. Jag måste säga att jag inte i något av hans inlägg uppfattade några förslag på vad vi ska göra, utan det var en kritik av vad vi nu gör. Så där kan det ju inte fungera om man ska ha en dialog. Då måste man ställa frågan: Om ni är kritiska mot vad vi gör, vad tycker ni då att vi ska göra i stället? Det förs en dialog brett med de olika partierna, och där tror jag som sagt att det finns möjlighet att komma överens och att till och med komma med konkreta förslag. Men jag hittade ingenting av den karaktären i inlägg. Jag tror att det är minst två stora frågor som man måste fokusera på när det gäller just ensamkommande barn. Den ena är skolan och, kopplat till den, lärarrekryteringen. Även om vi går in med mycket pengar till kommunsektorn och möjliggör detta kommer vi att ha problem med antalet lärare. Då är vi beredda att utöka lärarutbildningen men också att höja läraryrkets status genom pengar som finansierar en höjning av lärarnas löner generellt sett. En stor satsning på det ligger också i budgeten. Sedan ska man komma ihåg att av dem som har kommit till är en stor grupp lärare. Vi har 1 400 i etableringsuppdraget, alltså som har fått uppehållstillstånd och är lärare. För oss handlar det om att sätta dem på skolbänken och se till att de lär sig svenska så att de sedan kan fortsätta i sitt yrke i . Där finns också en resurs, och det tycker jag att man ska komma ihåg. ökade bostadsbyggandet i förhållande , och det är framför allt hyresrätter. När vi går in med ytterligare pengar kommer det att öka ytterligare. Det är jag säker på. Överläggningen var härmed avslutad. § 4 Svar på interpellation 2015/16:70 om åtkomst av mark vid bygge av cykelleder 8 Justitie- och migrationsminister (S): har frågat mig vad jag har för planer när det gäller att hantera problematiken kring markåtkomst vid byggandet av cykelleder och om jag avser att göra några ändringar vad gäller anläggningslagen. Infrastrukturministern besvarade en interpellation med likartade frågor. Hon beskrev då regeringens arbete för att på olika sätt främja cykling i landet. Arbetet sker främst inom ramen för den nationella cykelstrategi som håller på att tas fram och som senare kommer att presenteras för . Jag är ense med om att det är angeläget att cykelleder kan byggas på ett ändamålsenligt och effektivt sätt. Det är dock inte givet att de problem som förekommer med markåtkomst ska lösas genom ändringar i anläggningslagen. Anläggningslagen innehåller regler om samverkan mellan ett antal fastigheter med gemensamma behov och har setts över på ett flertal punkter. Samarbete och frivilliga uppgörelser med berörda markägare är det grundläggande arbetssättet när det gäller markåtkomst för olika ändamål. Det gäller även för cykelleder. Ytterst kan det finnas en möjlighet att ta mark i anspråk genom expropriation för att tillgodose ett allmänt behov av samfärdsel, transport eller annan kommunikation. Redan att det finns möjligheter till expropriation får vanligtvis till effekt att frivilliga uppgörelser kommer till stånd. Jag vill avsluta med att på nytt hänvisa till den nationella cykelstrategin. Exakt vilka eventuella ändringar av gällande författningar som kan behöva ske analyseras inom ramen för arbetet med strategin. 9 (M): Jag tackar ministern för svaret. Den här frågan kan kännas lite marginell dagen efter det fruktansvärda dådet i . Men när man är ute i landet och besöker kommuner och regioner kommer den här frågan ofta upp, därför att cykelleder också har bäring på besöksnäring och därmed intäkter, framför allt för landsbygd. Cykelfrågor står högt på agendan i både kommuner och regioner men även nationellt. Jag tror att nästan varenda kommun och även region har cykelstrategier för att kunna koppla ihop sina regioner med cykeln. Det handlar om både folkhälsa och miljö men också, som sagt var, besöksnäring. Jag ser cykeln som ett enormt viktigt komplement till kollektivtrafiken. Då måste man på ett enkelt sätt kunna ta sig fram på cykelvägar som inte är alldeles för långa, för då kommer inte människor att cykla. Då kommer man i stället att använda bilen eller, förhoppningsvis, välja kollektivtrafik i stället för bilen. Men det finns en bugg i systemet. Det handlar om anläggningslagen och att det är väldigt svårt med markåtkomsten, eftersom en enskild markägare kan säga: Nej, på min mark ska inte en del av en cykelled vara. Det har hänt på flera håll i landet att man har fått dra dessa cykelleder betydligt längre och att det därmed också blivit dyrare, därför att man inte har kommit fram på marker eftersom markägare sagt nej. Det här är förstås en balansgång. Äganderätten är väldigt stark i , och den vill jag absolut värna. Men som det är kan man bygga väg på ett betydligt enklare sätt, därför att då kan man peka med hela handen och säga att här ska vägen gå, även om det kan ta innan vägen kommer till stånd. Men när det handlar om cykelleder går inte det. Alliansregeringen fokuserade på åtgärder för cykeltrafik i länsplanerna . Åtgärderna motsvarar ungefär 3,4 miljarder – av länstransportplanerna. Detta var just för att kunna satsa på gång- och cykeltrafik och knyta ihop kommuner och arbetsmarknader via cykelvägar och cykelleder. Det är helt i linje med att försöka åtgärda bristerna i cykeltrafiken som alliansregeringen gjorde det. Där har jag upplevt att vi har haft en samsyn. kommer det dessutom fram en cykelstrategi. Om man nu ska göra en översyn även av den här frågan i cykelstrategin, vilket jag hoppas, undrar jag när det är beräknat att den ska vara färdig. Det är en av de frågor som jag har till ministern. Den nuvarande regeringen har aviserat en satsning på stadsmiljöavtal som medfinansierar lokala och regionala kollektivtrafikprojekt, men det finns inget om att man avser att se över problemen som uppstår vid byggandet av nya cykelleder. Det hjälper ju föga för någon regering att ha högt uppställda planer och många satsade kronor så länge problemen som begränsar byggandet av cykellederna inte är lösta. Alliansregeringen kom inte fram i den här frågan. Min förhoppning är i stället att cykelstrategin nu kommer att innehålla lättnader i detta. Jag skulle vilja att ministern vidareutvecklar detta. Det finns en mängd goda exempel på cykelleder som har invigts i . Kattegattleden, som är , är en sådan. Men den har tagit att bygga och har inte den sträckning som var tänkt från början, eftersom markåtkomsten satte hinder i vägen. 10 Justitie- och migrationsminister (S): Den fråga som jag har att hantera handlar om huruvida det här ska in i anläggningslagen, som är den lagstiftning som jag har ansvar för. Anläggningslagen hanterar framför allt förhållanden mellan fastighetsägare. Den har aldrig använts för att också hantera förhållanden mellan exempelvis stat och kommun och fastighetsägare. När frågan har prövats, diskuterats och utretts har tidigare regeringar avvisat den vägen, vilket pekar på. När den tidigare regeringen behandlade den här frågan ville man inte gå vidare med utredningsförslaget. Det hade fått kritik av bland annat LRF, Fastighetsägarna och , som menade att man gick för långt när det gällde inskränkning av äganderätten. Jag är självklart väldigt angelägen om att vi ska kunna komma framåt när det gäller vägar och cykelleder. Det har vi en möjlighet att se till genom en vanlig expropriation. I så fall får man använda sig av det lagrum som redan finns. Att expropriera egendom behöver inte innebära att man tar över hela ägandet av egendomen, utan det kan begränsas till att markägaren helt enkelt får tåla att en del av dennes egendom används för till exempel en cykelled. Då ska markägaren kompenseras för inskränkningen av egendomen.