prot · H20966 · 2015-03-04 00:00:00 — Vi anser därför att det måste ske en lagändring som innebär att en föräldraskapspresumtion ska gälla i de fall där en lesbisk kvinna som lever i äktenskap eller registrerat partnerskap genomgår assisterad befruktning vid allmänt sjukhus eller insemineras genom privat försorg. Detta vill vi framför allt för att stärka barnets rättsliga skydd men också för att utjämna de omotiverade skillnader som finns i lagstiftningen mellan homosexuella och heterosexuella par. I de fall ett heterosexuellt ogift par skaffar barn måste mannen bekräfta sitt faderskap till barnet för att han ska anses som den rättsliga fadern. Vi anser att föräldraskap i en lesbisk relation bör kunna bekräftas på samma sätt som faderskap oavsett om personen som föder barnet befruktas vid allmänt sjukhus eller genom privat försorg. Det finns inga sakliga skäl till att de regler som gäller för heterosexuella föräldrar inte ska gälla för lesbiska föräldrar. Dessutom bör terminologin i lagstiftningen ändras så att det heter föräldraskapsbekräftelse och inte faderskapsbekräftelse – detta eftersom det är just ett föräldraskap som ska bekräftas och fastställas. Vilket kön den person har som ska bekräfta sitt föräldraskap är inte intressant. Lagstiftningen måste bli könsneutral. presenterades i utredningsbetänkandet Föräldraskap vid assisterad befruktning (SOU 2007:3) förslag som motsvarar de förslag som lyfter fram om att införa föräldraskapspresumtion respektive föräldraskapsbekräftelse. När den här frågan behandlades reserverade vi oss tillsammans med Socialdemokraterna och och krävde att alliansregeringen skyndsamt skulle återkomma till med de lagförslag som krävs för att kvinnliga samkönade par inte ska behöva genomgå en krångligare juridisk process än olikkönade par när det gäller fastställande av föräldraskap. är det Socialdemokraterna och som sitter i regeringen. Jag undrar därför om det ställningstagande som gjordes står fast och vad regeringen i så fall gör för att skyndsamt presentera de lagändringar som behövs. Det förekommer fortfarande att lesbiska par som ansöker om assisterad befruktning behandlas annorlunda än heterosexuella par. Det är inte acceptabelt. Vissa landsting har helt olika regler beroende på parens sexuella läggning. Detta är ren diskriminering och vittnar om den okunskap om hbtq-personer som fortfarande finns bland politiska beslutsfattare och inom sjukvården. Vi föreslår därför att det tas fram nationella riktlinjer för assisterad befruktning som ett led i att motverka diskriminering av lesbiska par som vill bilda familj genom assisterad befruktning. En annan viktig fråga som vi länge har drivit på i är ensamstående kvinnors rätt till assisterad befruktning. Vi är därför glada och tycker det är bra att regeringen nu har aviserat att ett sådant lagförslag kommer att läggas fram . I samband med beredningen av propositionen om assisterad befruktning för ensamstående kvinnor hoppas även att regeringen har beaktat frågan om behandling av donerad sperma och donerat ägg . För en ensamstående kvinna med nedsatt fertilitet riskerar möjligheten att genomgå assisterad befruktning att vara meningslös om behandling med donerat ägg och donerad sperma inte tillåts. Vi vill också att regeringen ser över möjligheten att utföra insemination vid barnmorskemottagningar. I de fall där personen som ska bära barnet inte har problem med infertilitet vore det betydligt enklare att söka sig till en barnmorskemottagning för att där få hjälp med inseminationen än att behöva ställa sig i kö vid något av universitetssjukhusen. Vårt förslag innebär även en effektivare hantering av inseminationen när det gäller både kostnad och köer. Jag yrkar bifall till vår reservation nr 4. 136 (FP): Jag vill inleda med att meddela att yrkar bifall till reservation nr 3 om föräldraskap vid assisterad befruktning. Vi står givetvis även bakom reservation nummer 10 om registrering av testamenten men kommer inte att yrka bifall i denna omgång. Jag kommer att särskilt lyfta två frågor som står nära hjärtat: föräldraskap vid assisterad befruktning samt framtidsfullmakter, som är en viktig frihets- och trygghetsreform. Reformerna handlar främst om att stärka individens makt och självbestämmande. Jag börjar med att tala om föräldraskap vid assisterad befruktning. För liberaler är det självklart att familjer ser olika ut. Det är också självklart för oss liberaler att alla familjer ska behandlas lika av staten. vill se en modern, valfrihetsinriktad familjepolitik som ökar jämställdheten men också uppmuntrar till arbete. Det är vår målsättning. kan kvinnor som lever i samkönade relationer få sjukvårdens hjälp med att skaffa barn genom assisterad befruktning. Det är en viktig frihetsreform för samkönade kvinnliga par. Den födande kvinnans partner av samma kön blir i dessa fall, förutsatt att hon har samtyckt till behandlingen, barnets andra juridiska förälder – självklart genom att bekräfta detta till myndigheter. Detta är enligt helt orimligt eftersom olikkönade föräldrar inte behöver genomgå samma process. Om mamman är gift med en man blir han automatiskt registrerad som barnets förälder efter födseln, men om mamman i stället är gift med en kvinna måste hon gå igenom en krånglig och tidskrävande process för att få föräldraskapet registrerat i domstol. Det är inte acceptabelt, enligt åsikt. Det förekommer också, bland annat på grund av långa väntetider för behandling vid svenska sjukhus, att kvinnor som lever i samkönade förhållanden i stället väljer att åka utomlands för att få hjälp med behandling eller själva genomför inseminationen i hemmet. Det handlar om otrygghet. Denna lagstiftning skapar otrygghet för de här personerna eftersom den biologiska moderns maka i sådant fall måste ansöka om att adoptera. föreslog Utredningen om föräldraskap vid assisterad befruktning att just föräldraskapet vid assisterad befruktning ska regleras på samma sätt för samkönade par som för olikkönade par. Men ännu har ingenting hänt. Denna olikbehandling måste få ett slut. anser att den omotiverade särbehandling som råder måste ändras. Det finns även en stor risk att lagstiftningen innebär en kränkning av artikel 14 i om icke-diskriminering i relation till rätten till ett privatliv eftersom den olikbehandlar gifta föräldrar baserat på om de har en snippa eller en snopp. Familjelagstiftningen bör därför i detta avseende genast ändras så att den blir könsneutral. Den andra fråga jag vill ta upp handlar om framtidsfullmakter, som anser vara en viktig frihets- och trygghetsreform. åsikt är att självbestämmande är lika viktigt för alla oavsett ålder och oavsett hälsotillstånd. Därför vill vi att äldreomsorgen liksom sjukvården ska präglas av valfrihet för den enskilde. kommer förhoppningsvis efter en motion av och Alliansen som har fått stöd av civilutskottet att besluta att den rödgröna regeringen ska återkomma till med ett lagförslag om framtidsfullmakter och behörighetsregler för anhöriga. Att ha makten över sin framtid är en viktig frihetsreform, särskilt för årsrika svenskar. För oss liberaler är det självklart att svenskar ska ha möjligheten att på förhand kunna utse en person som får ta hand om ens ekonomi och omsorg på grund av ens egen sjukdom eller höga ålder. Ett beslut om vem som ska företräda en själv som fattas medan man har förmågan garanterar den framtida tryggheten och innebär valfrihet. Det är inte för tidigt att vi nu tvingar den rödgröna regeringen att genomföra reformen. föreslog en utredning om förmyndare, gode män och förvaltare att möjligheten att upprätta livstestamenten och livsslutsdirektiv skulle införas efter den modell som finns i . Vi i har, särskilt genom riksdagsledamot , väckt motioner i om införande av framtidsfullmakter för att få fart på frågan. I brist på laglig möjlighet, tyvärr, händer det att pensionärsföreningar och enskilda utvecklar formulär som heter alltifrån viljeyttring om vård och behandling, framtidskontrakt och vårdtestamente till vårddirektiv. Alla dessa handlingar som enskilda i brist på lagstiftning tar fram visar en gemensam vilja, nämligen att vara ett hjälpmedel för omgivningen den dag då man själv behöver hjälp och inte kan uttrycka sin egen vilja. I denna typ av dokument återfinns avsnitt om vad man tycker om att äta och vilken musik man vill lyssna på, men också om hur man ser på livskvalitet och den avgörande frågan om livsförlängande behandling. Detta är saker som den enskilde själv hade kunnat besluta om, om möjligheten hade funnits enligt lagen. Dokumenten är inte bindande, men vårdpersonal som har träffat vittnar om att dokumenten kan vara till stöd vid beslut om vilken behandling man ska ge en patient som kan fatta egna beslut. Det vi i nu hoppas på är att den lag regeringen kommer att få i uppdrag att ta fram får en bred utformning och inte bara koncentreras till ekonomiska frågor. Frihet betyder mer än bara ekonomi. tycker att det är beklagligt att det än inte finns någon möjlighet att i förväg utse någon som kan hjälpa till att ta hand om en själv när man är för gammal eller för sjuk för att ta hand också om den egna hälsan. Hälsofrågor borde omfattas av fullmaktsförfarandet. Tyvärr är man i stället hänvisad till kommunernas gode män. Vi vill ge var och en makten över sin framtid genom att öppna upp även för andra lösningar för den som föredrar stöd från en anhörig eller en vän genom dessa framtidsfullmakter. I civilutskottets förslag till uppmanar vi regeringen att prioritera frågan och möjligt återkomma med ett lagförslag. Vi i menar allvar med det. Det har dröjt alldeles för länge med den här typen av beslut, vars syfte är att skapa trygghet och valfrihet för den enskilde när det gäller att kunna välja vem som företräder en när man inte själv kan göra det. Vi kommer fortsatt att pressa regeringen på att genomdriva denna lagstiftning snabbast möjligt. 137 (KD): Vi debatterar många intressanta motioner från den allmänna motionstiden med fokus på familjerätt. Detta är verkligen frågor som engagerar; det har jag märkt sedan jag blev ordförande för civilutskottet. Det kommer många mejl och många brev, och man får många samtal. Positivt nog kan man säga att det också händer en hel del på området. Det pågår många utredningar, och det är många förslag som bereds. Med detta sagt tänkte jag fördjupa mig i de två tillkännagivanden som utskottet gör med anledning av betänkandet. Det första som jag tänkte beröra är att av barnen som föds har ogifta föräldrar, enligt Utredningen om män och jämställdhet. I omkring 62 000 fall måste nyblivna föräldrar besöka för att signera ett faderskapsbevis så att man kan fastställa vem som är far till barnet. Faderskapsbeviset ska sedan bevittnas av två socialsekreterare. För många föräldrar är detta kränkande. De kan ha levt tillsammans och ha flera barn tillsammans . är det omkring 50 000 föräldrar som inte behöver gå till kontor. Skillnaden är att de har ingått äktenskap innan barnet föddes. Det kan vara krångligt att fastställa faderskap vid födseln av ett barn som har ogifta föräldrar. I vissa fall kan det finnas skäl att undra vem som är fadern. Men det ska inte behöva vara så krångligt som det är när de blivande föräldrarna till exempel lever tillsammans eller är överens om vilka som är föräldrar till barnet. Jag tror också att det är viktigt att man tar med att proceduren kan kännas kränkande. Om man tittar på hur det fungerar i exempelvis , där man har erfarenhet av det här, kan man se att det är enkelt även för ogifta par att före födseln få ett erkännande. Man kan göra det på mödravårdscentralen, senare på barnavårdscentralen eller gå till rättegång. Det är en enkel hantering, och det upplevs som väldigt oproblematiskt där. Det finns några fall där ett faderskapserkännande inte gjorts före födseln utan först efter att barnet har fötts och där barnet har mist sin arvsrätt. Om det dessutom skulle hända mamman eller barnet något under förlossningen har pappan som inte har fått ett erkänt faderskap inte möjlighet att förhålla sig till eventuella frågor. Detta visar på vikten av att kunna fastställa ett faderskap redan under graviditeten. Barnet ska ha rätt till båda sina föräldrar från sitt första andetag. Jag är glad över att det var ett enigt utskott som kom fram till det här. Och jag ser fram emot att regeringen återkommer i frågan. Några av de motioner som vi behandlar går lite längre och talar förutom faderskap även om vårdnadsfrågan för föräldrar som lever tillsammans. Jag hoppas att regeringen, när de ändå tittar på den här frågan, kanske också tittar lite på vårdnadsfrågan och belyser den. Det andra tillkännagivandet som jag vill lyfta fram är framtidsfullmakter. En framtidsfullmakt innebär att den enskilde kan välja en person som ska företräda honom eller henne senare i livet, om den enskilde blir beslutsoförmögen. finns möjlighet att i förväg utse någon som kan hjälpa. Men tyvärr hänvisas man ofta i stället till kommunens gode män. Det är viktigt att var och en får mer makt över sin framtid genom att vi öppnar upp för andra lösningar. Det är att föredra att få stöd från en anhörig eller en vän. Med en åldrande befolkning, som vi har, är det en viktig fråga. Jag hoppas att den utredning som tittar på framtidsfullmakter inom vården öppnar upp för den här den bra och goda vägen. I har vi länge talat om ett vårdtestamente. Det skulle kunna utvecklas till att inte bara handla om vård i livets slutskede utan även andra delar av vården. Jag vill återigen säga att jag är glad över att det är ett enigt utskott som ställer sig bakom motionerna och att vi har fått ett tillkännagivande som gör framtidsfullmakter möjliga. Jag ser fram emot det förslag som regeringen förhoppningsvis kommer att presentera framöver. 138 (S): Jag vill börja med att yrka bifall till hela betänkandet och avslag på alla reservationer. Det mest intressanta i betänkandet är våra två tillkännagivanden som vi socialdemokrater står bakom. Det är klart att det är ett problem att faderskapet inte kan fastställas förrän efter förlossningen eftersom det är fler barn som föds vars föräldrar är sambor än gifta. Det kan dessutom ta lite tid att fastställa faderskapet. Det här behöver alltså verkligen göras. Det som vi beslutar rent konkret är att regeringen ska se över frågan och återkomma med ett förslag på området. Man kan tänka sig lite olika modeller. Ju tidigare under graviditeten som faderskapet kan fastställas, desto bättre är det. Men regeringen får se över detta så att vi kan undvika hemska fall där den värsta konsekvensen uppkommer om mamman hamnar i koma eller till och med dör. För barnets rättssäkerhet måste vi göra något, och självklart även för den andra förälderns, faderns, möjligheter. När det gäller framtidsfullmakter tittar regeringen redan på det. Därför är det extra positivt att vi också fattar det här beslutet. De jobbar redan med det, och får de extra stimulans att prioritera frågan. Framtidsfullmakter ger ökad beslutsmöjlighet för den enskilde. Det är visserligen vanligt att anhöriga blir gode män, och det är alltid frivilligt. Men det här är ett sätt, både för den som det berör men även för den som kanske är anhörig och ställer upp på uppdraget, att bestämma det i förväg. Det kan annars ske väldigt plötsligt, när behovet uppkommer och någon plötsligt ska bli god man. Det är en möjlighet att förbereda sig och förebygga, vilket också ökar beslutsmöjligheten för många. Med tanke på befolkningsutvecklingen, med allt fler äldre människor, kommer behovet att öka. Det här är alltså jättepositivt. Jag tänkte också nämna de andra viktiga områdena. En fråga som inte har diskuterats särskilt mycket men som är viktig handlar om transpersoner, framför allt transsexuella, och möjlighet till retroaktiva namnbyten. Gamla dokument, till exempel gamla betyg, med ett annat namn kan nämligen ställa till det när man utbildar sig och söker jobb. Det kan leda till att människor far illa i systemet och känner sig illa behandlade. Det problem som finns har lett till att har tittat på det och samordnat med andra myndigheter. Det är många myndigheter som berörs. En del av problemen har man kunnat rätta till under resans gång; en del återstår. Och det som återstår har skickats till regeringen, som tittar på om det finns något som man behöver och kan gå vidare med. Nästa fråga rör föräldraskap vid assisterad befruktning. Det är en fråga som har diskuterats . Sedan har inte mycket hänt. ligger frågan i den utredning som jobbar med utökad hjälp med assisterad befruktning till par. Jag kan säga så mycket som att utredningen kommer att komma med något förslag under det här året. Förslaget när det gäller assisterad befruktning för ensamstående kvinnor beräknas komma . Det är för övrigt positivt. Men sluttiden för utredningen är december . Utredningen kommer alltså att komma med något förslag, antingen i samband med de ensamstående kvinnornas möjlighet till assisterad befruktning eller . Men regeringen är redan inne på den här linjen, och vi har en majoritet för detta. Den förra regeringen bakade in frågan i utredningen, och det är klart att man ändå får ge utredningen en chans att komma med sitt förslag, även om det egentligen var onödigt. Vi har redan en väl genomarbetad utredning med förslag som vi skulle kunna genomföra. De förslag som kommer att komma får regeringen sedan sätta tänderna i och se till att komma med ett konkret förslag till . Det gäller samkönade par. I praktiken handlar det om lesbiska och bisexuella kvinnor. Det är också viktigt att passa på och göra lagstiftningen könsneutral. Det första steget handlar om att se till att medmamman, i det här fallet, slipper genomgå en jobbig adoptionsprocess direkt efter att ha fått ett nyfött barn. Det handlar dock även om att se till att allt blir könsneutralt, så att man i sammanhanget inte längre talar om faderskapspresumtion utan om föräldraskapspresumtion. Nästa fråga som jag tänkte ta upp handlar om adoptioner. Regeringen tittar nu på ett utredningsförslag. Enligt förslaget ska det bli möjligt för sambor att bli prövade för adoption, och det går också i linje med utvecklingen där allt fler väljer att leva som sambor medan allt färre gifter sig. Utifrån barnets bästa kan ett sambopar vara precis lika bra som ett gift par. Utredningen föreslår också att det ska bli möjligt med vuxenadoption. Man vill ännu tydligare slå fast att adoptioner ska handla om barnets bästa. En annan viktig fråga är vårdnadsreglerna. Dagens vårdnadsregler är . Det man då beslutade var att grundregeln ska vara att vårdnaden ska vara gemensam, men barnets bästa betonades särskilt. Man tog hänsyn till våld och övergrepp i familjen, till om det fanns risk för barnen att föras bort eller på andra sätt fara illa. Hur dessa regler har slagit ut utvärderas . ska utredaren lämna sitt betänkande. Det ska bli spännande att ta del av det. Flera här har också lyft fram att detta är viktiga frågor, men att vi måste se till vad utredaren kommer fram till innan vi lägger fram några skarpa förslag. Dessa regler ändrades 2006, och ändringen skedde 1998. Det har alltså genomförts förändringar med jämna mellanrum, och mycket handlar om var balansen ska ligga. Gemensam vårdnad är självklart att föredra, och det är det som alla vill ha. Men det får inte ske i kollisionskurs mot barnets bästa. När barnets bästa kräver det måste det bli en annan lösning. Sedan tänkte jag ta upp detta med vigselförrättare. Det har ju förts en diskussion här tidigare om tvångsäktenskapen. Jag tycker att de borgerliga företrädarna på ett väldigt bra sätt har lyft fram även våra argument i de frågorna, att det finns ett starkt skydd på området. Men det som inte har berörts så mycket gäller vigselförrättare. föreslår att alla vigselförrättare, oavsett religion, ska ha skyldighet att viga personer som är ogifta enligt svensk lag. Förslaget är väldigt långtgående. Det kan innebära att katolska kyrkan som inte vill viga skilda par skulle tvingas till det. Alla – och det står faktiskt alla – skulle då tvingas att viga också samkönade par. Jag väljer ändå att tolka förslaget på ett snällt sätt. När det står om ogifta personer enligt svensk lag förutsätter jag självklart att de är , men det står ju inte uttryckligen. Jag måste säga att det är ett förvånande förslag. Man kan tycka att det är rätt väg att gå, men jag upplever förslaget som att man vill komma åt fallen inom islam som lyfts fram i reservationen. Muslimska kvinnor kan inte skilja sig enligt muslimsk lag, så de tvingas att vara gifta. Men man får ju med många andra på köpet. Å andra sidan kan man glädja sig över att tar det här steget och går längre än många andra. Registrering av testamenten är en jätteviktig fråga. Kan man registrera äktenskapsförord borde man göra på precis samma sätt med testamenten. tittar på förslaget, så vi får följa det arbetet. Men det vore väldigt bra om vi fick detta till stånd. 139 (SD) replik: kom in på vårt yrkande om att man som ogift ska ha rätt att gifta sig. Det är självklart att motionen är skriven utifrån det kvinnoförtryck som finns inom vissa religiösa kretsar där man tillåter mannen att skilja sig men inte tillåter kvinnan att göra det. Kvinnan måste då gå till domstol för att bli skild. När hon blivit skild enligt domstol räknas hon ändå som gift. Du påstår att vi får med en massa andra på köpet, . Jag förstår inte riktigt. Menar du att inte kan viga samkönade par? Det gör man ju. Jag hänger inte alls med på att vi skulle få väldigt många andra på köpet. Däremot är det givetvis kvinnoförtrycket framför allt inom vissa kretsar som vi har riktat in oss på. 140 (S) replik: Jag vill börja med att säga att detta ju inte gäller alla muslimska kvinnor. Det är väldigt viktigt att slå fast. Många muslimer i vårt land är födda här, och en del kommer från andra länder. Men det är också helt olika lagar som gäller i olika länder. Det är ju inte så över hela världen att alla muslimska kvinnor är förtryckta. Det finns dock exempel på där det kan vara lättare för mannen att initiera en skilsmässa. Då blir kvinnan skild om mannen vill skilja sig, men det kan vara svårare för kvinnor. Det gäller ändå en begränsad grupp. Jag tror att det blir alltför förenklat att se det som att alla muslimska kvinnor lever i något slags tvångsäktenskap. Jag har läst i reservationen vad skriver, att det ska gälla alla vigselförrättare oavsett religion. Det innefattar , katolska kyrkan, muslimska samfund och alla andra religiösa samfund i . Vigselförrättare är alla svenska präster i , imamer i muslimska församlingar och så vidare. viger inte alla präster samkönade par, och de tvingas inte heller till att göra det. Däremot har man rätt att bli vigd i . Om man är myndig och äktenskapet är frivilligt ska alla ha den rättigheten. Hittar man ingen vigselförrättare inom sitt samfund får man gå till en borgerlig vigselförrättare som är tvingad att viga alla. Men man tvingar inte alla i religiösa samfund att viga alla. Det kan vara ett helt samfund som vägrar att viga en viss grupp, men det kan också vara enskilda i det samfundet, till exempel enskilda präster eller imamer. Det är ju väldigt långtgående förslag att alla vigselförrättare ska tvingas viga. 141 (SD) replik: Jag förstår fortfarande inte. viger ju samkönade par, så där finns det väl inget problem. Däremot skulle jag gärna vilja veta vad Socialdemokraterna tycker att man ska göra åt kvinnoförtrycket. De vill alltså inte göra någonting, eftersom de inte ens tycker att vi ska titta närmare på frågan. Helt plötsligt hänvisar de till att samfunden själva ska få bestämma. var ju Socialdemokraterna väldigt drivande i att inte skulle ha rätt att säga nej till samkönade äktenskap. Där var det vi som tyckte att själv skulle få välja. Jag sitter ju själv med vid kyrkomötet, och jag vet vilka frågor som Socialdemokraterna driver där. Att det skulle vara så långtgående i det här fallet har jag inte alls förståelse för. Vad vill ni själva göra? Vill ni inte göra någonting? 142 (S) replik: