prot · H20959 · 2015-02-12 00:00:00 — säger att man inte vill tvinga kommunerna, men det ni skriver i motionen är att ni vill förbjuda nolltolerans hos kommunerna. Ni vill förbjuda kommuner att säga nej till måleriväggar. Jag tycker att det är en orimlig hållning. Kommer en kommun fram till att det inte finns några förutsättningar för en målerivägg kan det inte finnas ett riksdagsbeslut som inte medger att man gör så. 112 PER LODENIUS (C): Jag tänkte inleda med att kommentera en av de motioner vi behandlar som avstyrks utan någon reservation. Det kan kanske tyckas vara lite bakvänt, men jag hoppas att jag med mitt anförande ska kunna förklara lite närmare varför jag vill lyfta fram motionen från min partikamrat som handlar om . Det är, som skriver i sin motion, ”en internationellt unik sommararena för opera”. vill göra de statliga kulturinstitutionerna och deras verksamheter mer tillgängliga över hela landet. Det kan ske exempelvis genom att digitalt tillgängliggöra scenföreställningar och genom goda villkor för utlåning av konstverk. Det kan också ske genom att ge institutioner och arenor som uppfattas som regionala angelägenheter nationella uppdrag. är en unik motor för Dalaregionen. Kultur och kulturarenor har ofta en viktig roll för att just lyfta fram och stärka en region eller en kommun. Vi kan säkert alla hitta flera exempel på detta runt om i vårt land. Jag tänker på exempelvis i , Studio Acusticum i eller Jamtli i . Ja, exemplen är många och spridda över hela vårt land. Kultur är en viktig utvecklingspotential, inte minst när det gäller den regionala tillväxten. Europeiska unionen, EU, har identifierat att kulturella och kreativa näringar svarar för av EU:s totala sysselsättning. Och det är en sektor med hög tillväxt. Försiktiga beräkningar visar att närmare 200 000 personer arbetar inom den här sektorn i . Och det finns en mängd kombinationer mellan dessa näringar och andra näringar där de kulturella näringarna och kulturarbetarna stärker och utvecklar andra näringar. Kanske har de mest kreativa och mest utvecklande kombinationerna ännu inte skapats. Det finns, kort sagt, en potential i hela landet, och det finns en stor kompetens inom kulturområdet över hela landet. ligger mycket nationell expertis i storstäder, främst i vår huvudstad. Vi missar massor av talang och kreativitet ute i landet som borde komma fler till del. Det här är helt enkelt inte särskilt hållbart. ligger också de nationella scenerna och arenorna för kulturen i våra storstäder, främst här i . Varför inte också identifiera några arenor i andra delar av vårt land som skulle kunna vara av nationell angelägenhet och som skulle kunna lyfta kulturen ytterligare på ett nationellt plan – ja, kanske till och med på ett internationellt plan? Kulturen är nämligen inte bara en viktig nationell angelägenhet. Den kan också vara ett skyltfönster, en motor, för fler internationella besökare. Med det kommer också fler möjligheter till utveckling av turistindustrin och besöksnäringen i hela landet. är kulturen ett skyltfönster internationellt som även kan främja svensk handel internationellt. Men då måste vi också lyfta fram och visa den unika potential som finns runt om i hela . Varför kan då till exempel inte bli en nationell sommarscen för ? räknas som en av mest exklusiva utomhusarenor för opera. Det gamla nedlagda kalkbrottet strax utanför i har med sin unika akustik och dramatiska och spännande miljö en stark image som en av världens vackraste utomhusarenor. Det är en perfekt miljö för under en sommarmånad. Detta skulle generera många både nationella och internationella besökare. Det skulle ge stora förutsättningar för att marknadsföra och sprida svensk operakultur och alla de professionella kulturarbetare som arbetar med operakonsten, som exempelvis sångare, dansare, musiker och regissörer liksom tonsättare. Det är något jag är övertygad om att både och operakonsten skulle vinna stort på. Det är, som jag ser det, inte bara en regional fråga för . Det handlar om att se potentialen i hela vårt land. Men vi får inte ta ifrån regionerna och kommunerna deras möjligheter att påverka och styra över sina egna områden. Det jag här har lyft fram handlar om att tillsammans lyfta fram det som är unikt runt om i . Men vi måste vara noga med vad som är en eller regional angelägenhet. I dagens betänkande behandlas en motion från om fler lagliga graffitiväggar. I en annan motion tar man upp den så kallade enprocentsregeln. Jag vill här vara tydlig med att jag anser att både frågan om möjligheten att på ett lagligt sätt utveckla sig som graffitikonstnär och frågan om den offentliga utsmyckningen vid nybyggnation är viktiga frågor. Men för mig och är det ett tydligt kommunalt uppdrag när det handlar om hur man lokalt ska stödja och bemöta olika konstformer liksom hur den offentliga utsmyckningen ska skapas vid nybyggnation. Här måste vi lita till våra kommunpolitiska kollegers bedömning och kompetens. 113 (FP): Vi ser dem överallt. Vi är kanske till och med så vana vid dem att vi har glömt hur miljön skulle se ut utan dem. De är de där sprejade namntaggarna. är de bara snabbskissade i lite svart. är de mer konstfärdigt gjorda i tjocka bokstavskombinationer i olika färger. De finns på betongväggar, elskåp, papperskorgar och tågvagnar. Är graffiti konst eller klotter? En urban kultur skapas på gatorna och innebär, och ska innebära, ett stort steg till den rådande kulturen. Men förstörda spårvagnar, bussar och tåg med nedklottrade säten? Nej, vandalism och klotter i stadsbilden är inte konst. Skadegörelse är alltid skadegörelse. Det som målas olovandes på andras, eller allmänt ägda, väggar, elskåp, parkbänkar och så vidare kan aldrig accepteras, oavsett om det är ”fula” taggar eller ”fina” graffitimålningar. Nolltolerans och policy om snabb sanering av klotter är i mina ögon den enda rimliga vägen. Om något önskar jag att saneringen skulle kunna ske snabbare än , men det är förstås också en resursfråga. Även när det inte handlar om förstörelse av enskild egendom kan det inte vara vem som helst förunnat att hur som helst ta det offentliga rummet i besittning. Det är att utnyttja sin egen frihet på ett sådant sätt att andras frihet inskränks. Men nolltoleransen mot skadegörelse och klotter har ibland gått för långt. Graffiti generellt har ibland hamnat i skottlinjen. Därför måste det, hur märkligt det än kan tyckas, faktiskt sägas att graffiti självklart också är konst. Föreställningarna och påståendena om graffiti och klotter eller skadegörelse, liksom kriminalitet i vidare bemärkelse, är många. Som kulturpolitiker har jag ofta önskat mig mer fördjupning. Gatukonsten, illegal eller inte, omfattar ju också mer än graffiti. En hel del är mer accepterat i bredare lager; det må vara gulliga katter, stickade prydnader på stolpar, rondellhundar eller målningar på gatstenar eller vad det nu är. Även om det är mindre omfattande, även om det är mer accepterat, inte skadegörelse i form av en sönderklottrad parkbänk eller gångtunnel, är det likväl tillståndslöst. För att travestera utskottets utmärkta betänkande: Jag vill understryka att upplåtandet av offentliga ytor till konstutövning är en uppgift. Inrättandet av lagliga graffitiväggar skapar nya möjligheter för främjande av graffiti som fritidsintresse och konstform. De kommuner som har upplåtit lagliga graffitiväggar har haft olika erfarenheter vad gäller den brottsförebyggande effekten. Det måste vara en uppgift för kommunerna själva att avgöra om lagliga graffitiväggar ska inrättas eller inte. Jag ska avsluta med några ord om vikten av starka lokala och regionala scener. Det handlar om vad Per Lodenius så förtjänstfullt var inne på och som jag är övertygad om att även kommer att tala om i nästa anförande. Scenkonstinstitutionerna är en viktig aktör för regional samverkan. En rapport från Svensk Scenkonst visar att de aktivt samverkar med näringslivet, civilsamhället och andra lokala och regionala aktörer. Därför är en satsning på scenkonstinstitutionerna en investering i regional utveckling. Vi i anser att det är av största vikt att vi tillsammans finner en modell för hur vi kan stärka viktiga lokala och regionala scener långt utanför så att det nationella ansvaret sprids till andra delar och kan skapa och stärka viktiga noder inom kulturlivet. Mot bakgrund av det anförda yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på samtliga motioner. 114 (V) replik: Med anledning av anförandet och det förra replikskiftet känns det nästan som att det behövs en upplysningskampanj om vad nolltolerans är. Jag gissar att liksom många av oss andra var bedrövad över den attack som drabbade . Vi står upp för yttrandefriheten. Vi står upp för den konstnärliga friheten. Nolltoleransen innebär i till exempel att man inte har fått hålla utbildningar i graffiti. har förbjudits att hålla utbildningar i graffiti. Utställningar har stängts. Väggar har rivits. Besökare på ett graffitievenemang har förföljts för att se vart de tar vägen och vad de gör. Det är vad nolltoleransen är uttryck för. Det kan väl aldrig vara okej? Det har inte varit tillåtet att annonsera graffitievenemang på stadens kulturtavlor. Det är ren censur. Hur kan man stå upp för det? Hur kan man prata om att det är en angelägenhet? Som ledamot i kulturutskottet borde väl om någon stå upp för den konstnärliga friheten och säga att den är absolut. Det finns ingenting i min motion om graffiti som säger att kommuner ska tvingas att upprätta graffitiväggar. Vi vill ge i uppdrag att initiera graffitiprojekt i samråd med kommunerna. Om ni tycker att man inte ska ge den typen av uppdrag kanske vi ska skrota alla uppdrag vi ger till . 115 (FP) replik: Det verkar som att vi i mångt och mycket är överens när vi borrar lite i frågorna. Jag var tydlig i mitt anförande med att jag som kulturpolitiker efterlyser en fördjupning. Att rätten att ta allt utrymme i anspråk i fråga om konstskapande och yttrandefrihet ska vara total ställer jag mig tveksam till. Då kan man också säga att äganderätten ska vara total. Att privata eller offentliga väggar kan utnyttjas utan tillstånd ställer jag inte upp på. Precis som kommunerna äger rätt att inrätta utställningshallar eller upplåta lokaler till olika konstuttryck, installationer eller annat, har de möjlighet att inrätta lagliga graffitiväggar. Jag tycker att de ska göra det, men det är upp till varje kommunpolitiker att rannsaka sig i fråga om hur man vill att konstuttrycken ska gestaltas i kommunen. 116 (V) replik: Jag förstår inte riktigt varför envisas med att prata om olaglig verksamhet och skadegörelse. Det är inte vad jag talar om. Jag talar om möjligheten att få utöva en konstnärlig uttrycksform, nämligen graffiti. Det jag talar om handlar om att få göra det just lagligt. I vissa kommuner, till exempel , där det har varit nolltolerans, och där man till vissa delar fortfarande har den kvar, har det inte varit möjligt att utöva graffiti eftersom det har stoppats på grund av den kommunala nolltoleransen. Där har det varit helt omöjligt. Jag sitter med i . Vi har sökt tillstånd för att sätta upp tillfälliga väggar med två trästockar emellan och plast runt. Det har vi inte heller fått göra. Det har sagts att det är en otillåten estetik och uppmuntrar till något annat. Problemet har varit att man inte ens i lagliga former fått uttrycka denna konstform. Det är det som är så frustrerande. Jag ska verkligen fundera över detta och kanske bjuda in hela utskottet till en graffitiworkshop. Det känns som att det verkligen behövs mer kunskap på området. 117 (FP) replik: Det är just det som är poängen. Varje kommun har beslutanderätt där folkvalda ledamöter i fullmäktigeförsamlingar fattar beslut i olika ärenden som inte går utöver grundlagen. Här är vi helt överens. Skulle det vara inskränkningar av grundlagsfästa rättigheter är det en helt annan fråga. Då är det ett övertramp som ska anmälas på den sidan. Det är vi helt överens om. Men vad det allmänna och offentliga rummet i en kommun ska användas till är till syvende och sist de folkvaldas möjlighet och rättighet att fatta beslut om inom givna grundlagar. Den rätten vill jag med det bestämdaste ställa mig bakom så att det är ett lokalt beslutande som i varje enskilt fall ska ges företräde. 118 (KD): Politik handlar i mångt och mycket om värderingar och prioriteringar. Politik handlar också om vilket samhälle vi vill ha, leva i och lämna efter oss till kommande generationer. Den rödgröna regeringen valde vid sin första presskonferens om kulturen att fokusera på en fråga, nämligen att införa fri entré på statliga museer. Gör man så måste det innebära att man tycker att den frågan är den viktigaste. Beskedet togs emot positivt av många. Fint att slippa betala om man ska besöka museum, sa många. Regeringens föreslagna reform antyder dock i någon mån att kultur ska vara gratis, vilket leder tanken fel. Dessutom skulle det bara gälla basutställningar och inte specialutställningar. Det finns ca 200 museer runt om i landet som inte berörs av detta, men många av dem påverkas ändå genom att det skapas förväntningar om fri entré som de sliter med sin ekonomi. i mitt hemlän har tvingats halvera personalstyrkan och överväger att införa entréavgift av ekonomiska skäl. Regeringen väljer alltså att avskaffa entréavgiften till basutställningar vid ett fåtal museer i huvudsak lokaliserade till medan övriga museer inte får ta del av pengarna. Regeringen väljer att avskaffa entréavgifterna trots att museerna själva tidigare prioriterat andra behov som till exempel digitalisering av kulturarvet. Man väljer att avskaffa entréavgifterna trots att Myndigheten för kulturanalys har visat att det ”inte finns något tydligt samband som innebär att museer med fri entré skulle ha en högre andel ovana besökare eller besökare med låg utbildning”. vill den rödgröna regeringen ta bort fritidspengen för barn. Det är en reform som faktiskt har god träffsäkerhet och når precis de barn som allra mest behöver stöd för att kunna delta i idrotts- och kulturaktiviteter. Det är en paradoxal politik med tanke på den ofta ganska högstämda rödgröna retoriken när det gäller just tillgänglighet. Detta kan ställas i relation till kultursamverkansmodellen som alliansregeringen införde. Där flyttar vi tyngdpunkten för beslutsfattandet från till landets regioner. Det är i enlighet med subsidiaritetsprincipen en viktig grundbult i kristdemokratiskt tänkande. Vi bygger samhället nedifrån och upp och inte tvärtom. Beslut ska tas på lägsta möjliga ändamålsenliga nivå. Subsidiär betyder faktiskt understödjande. nämnde kultursamverkansmodellen och att regeringens budget föll. Ja, det stämmer. Det som skiljer budgetarna åt är de 15 miljoner som blev en förändring i tolv. I övrigt är det exakt samma nivå, 1,3 miljarder, som fördelas till regionerna. ”Hela ska leva” har blivit något av en kliché. Orsaken till att något blir en kliché är att innehållet står sig . ”Hela ska leva” är ett bra exempel på det. Opera på Skäret i i mitt hemlän är ett utmärkt exempel på att hela ska leva också i glesbygd. Initiativtagare och konstnärlig ledare för på Skäret är operasångaren . Han är en riktig eldsjäl som har engagerat det civila samhället på orten och dragit igång professionella operaföreställningar i ett gigantiskt gammalt virkesmagasin vackert beläget intill sjön . Jag kan rekommendera alla riksdagsledamöter att besöka Opera på Skäret. Särskilda tåg med operaentusiaster kommer från och stannar intill knuten på detta . fylls det gamla virkesmagasinet med åhörare som lyssnar till opera med internationellt framstående operasångare och till musik av Svenska . Jag kan inte nog betona vikten av denna sorts satsningar. Många förknippar säkert opera med storstädernas fina hus och uppsättningar, och våra nationalscener är definitivt viktiga resurser för hela landet som de är viktiga för vårt kulturarv. Men genom att som i detta fall ta operan rakt in i hjärtat av Bergslagen skapas närhet till scenkonst även i glesbygd. hade jag nöjet att bjuda med delar av kulturutskottet till Opera på Skäret. Jag tror att de som var med bär med sig upplevelsen i minnet. På samma sätt är det med det fantastiska , som nämns i betänkandet och som kollegan talade om. har, precis som Opera på Skäret, blivit en nationell tillgång, även om det inte formellt sett har status som nationalscen. Avslutningsvis, fru talman, ska jag säga något om den så kallade enprocentsregeln. av byggnadskostnaden ska användas till konstnärlig utsmyckning. Denna regel bidrar högst avsevärt till våra kulturskapares försörjningsmöjlighet. Det är utmärkt att vi följer upp att den tillämpas och hur den fungerar, men jag värjer mig mot idén att göra denna tumregel till tvingande lag. Vad händer om priset på byggmaterial såsom gullfiber, cement och träreglar sjunker? Ska vi då satsa mindre pengar på konstnärlig utsmyckning? Nej, självklart ska vi inte göra det, utan det ska vara kulturpolitiska överväganden som avgör. Då fungerar enprocentsregeln bra som tumregel att följa. Jag yrkar bifall till utskottets förslag och avslag på motionerna. 119 (MP) replik: Jag blir lite förbryllad över att väljer att fokusera på en gammal stridsfråga som inte på något sätt berörs i betänkandet, nämligen fri entré på statliga museer. Det är många intressanta frågor i betänkandet som vi skulle ha kunnat diskutera i stället. Men har lyft upp frågan med påståendet att detta skulle vara den enda stora och viktiga kulturreform som den rödgröna regeringen presenterade. Så var på intet sätt fallet. Vi hade en lång rad viktiga reformer, varav fri entré på statliga museer var en. Jag håller dock med dig om att det finns en problematik i att det var enbart statliga museer i huvudsak lokaliserade till storstadsområden som berördes av reformen. Finns det en öppning för att gå samman om att ha fri entré på statliga museer om vi skulle vidga uppdraget till att också gälla regionala museer och tillskjuta resurser för det? Finns det en öppning för att hitta samsyn för ett sådant förhållningssätt framöver? Jag har ytterligare en fråga om kultursamverkansmodellen. Jag delar den syn som lyfte fram. Det är en positiv reform att på det här sättet få en större involvering från regionala aktörer i hur de statliga resurserna kan användas. Jag ser fram emot den utvärdering av kultursamverkansmodellen som kulturutskottet har initierat och som kommer att genomföras. Men i slutändan handlar det likafullt om att ge tillräckligt med resurser till de regionala kulturaktörerna. Jag beklagar därför att allianspartierna tillsammans med valde att skära ned resurserna till det regionala kulturbidraget. Kan vi hitta en samsyn framöver även i denna fråga för att tvärtom öka resurserna till de regionala kulturaktörerna? 120 (KD) replik: Tack för frågorna! När det gäller den problematik du tar upp, , och frågan om entréavgifter finns det som jag sa förväntningar om att ytterligare 200 museer ska bli gratis. Redan de statliga museerna, om vi tar den delen, finansieras med som departementet tidigare räknat fram att det skulle kosta 300 miljoner. Vi har sagt att det ska vara gratis inträde för barn och ungdomar. Gratis inträde för alla på de statliga museerna ska bara gälla basutställningarna. Det innebär att inga specialutställningar kommer i fråga. Jag ifrågasätter definitivt om de 80 miljonerna kan klara av att det blir gratis för alla barn och ungdomar på alla utställningar. Vi kanske ska reda ut detta innan vi börjar diskutera vad det skulle kosta för alla museer. En del är privata, andra drivs av kommuner och landsting. Det ser olika ut över landet. Jag tycker naturligtvis att det är viktigt med tillgänglighet. Det är jätteviktigt, men vi får fundera på hur vi ska kunna göra museerna attraktiva. När det gäller frågan om kultursamverkansmodellen drog ni ned med 25 miljoner i ert budgetförslag. Det gjorde även vi. Sedan, fem i tolv så att säga, blev det ytterligare 15 miljoner. Det är detta som skiljer oss åt. När det gäller de första 25 miljonerna har vi samma nivå, som jag nämnde förut. Vi ligger på exakt samma nivå: 1,3 miljarder till kultursamverkansmodellen och regionerna. 121 (MP) replik: Det är helt riktigt att ni inledningsvis låg på samma budgetnivå som vi när det gäller det regionala kulturbidraget, men det som hände i slutskedet var att ni valde att göra en nedskärning där. Vi vet resultatet : lägre resurser till regionerna för kulturpolitiken, på grund av ert agerande. Jag hoppas att ni i det kommande budgetarbetet gör en omprioritering och tvärtom stärker resurserna till regionerna. Vi gör nu en utvärdering av samverkansmodellen. Jag hoppas att vi utifrån den gemensamt kan hitta prioriteringar så att vi kan stärka regionernas kulturarbete framöver. 122 (KD) replik: Tyvärr måste jag säga att du har helt fel, . 15 miljoner innebär inte en neddragning på utan en neddragning på . Om man däremot lägger till de 25 miljoner som ni själva var med och drog ned kommer man fram till den större siffran 1,5. Du kan räkna på det själv. Jag tycker att det är ganska dåligt att sprida budskapet att nedskärningen på är resultatet av de 15 miljonerna. Det var det inte, utan det var hela förändringen i förhållande till , då också ni var med och drog ned. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 11.) Kammaren beslutade på förslag av tredje vice talmannen att ajournera förhandlingarna till då val av justitieombudsman och votering skulle äga rum. § 10 Val av justitieombudsman Följande skrivelse hade kommit in: har berett frågan om omval av justitieombudsmannen . föreslår enhälligt att för tiden från valet till dess nytt val har genomförts under fjärde året därefter omväljer justitieombudsmannen . hade enhälligt föreslagit att skulle omväljas till justitieombudsman för tiden från valet till dess nytt val genomförts under fjärde året därefter. Kammaren biföll förslag och utsåg därmed för tiden till dess nytt val genomförts under fjärde året därefter till § 11 Beslut om ärenden som slutdebatterats vid dagens sammanträde UU3 Tillämpning i fråga om av lagen (1996:95) om vissa internationella sanktioner Kammaren biföll utskottets förslag. AU6 Översynen av Arbetsförmedlingen 2. res. (S, MP, V) 137 för res. Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 72 M, 43 SD, 19 C, 15 FP, 13 KD : 94 S, 24 MP, 19 V Frånvarande: 19 S, 12 M, 6 SD, 1 MP, 3 C, 2 V, 4 FP, 3 KD Punkt 1 (Nyckelharpans bevarande) 2. res. 1 (SD) 43 för res. Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 94 S, 72 M, 24 MP, 19 C, 19 V, 15 FP, 13 KD 1: 43 SD Frånvarande: 19 S, 12 M, 6 SD, 1 MP, 3 C, 2 V, 4 FP, 3 KD Punkt 5 () 2. res. 4 (V) 19 för res. Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 94 S, 72 M, 43 SD, 24 MP, 19 C, 15 FP, 13 KD 4: 19 V Frånvarande: 19 S, 12 M, 6 SD, 1 MP, 3 C, 2 V, 4 FP, 3 KD Punkt 7 (Graffiti) 2. res. 6 (V) 19 för res. Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 93 S, 72 M, 43 SD, 24 MP, 19 C, 15 FP, 13 KD 6: 19 V Frånvarande: 20 S, 12 M, 6 SD, 1 MP, 3 C, 2 V, 4 FP, 3 KD Kammaren biföll utskottets förslag. § 12 Register över tillträdesförbud vid idrottsarrangemang Register över till-trädesförbud vid idrottsarrangemang betänkande 2014/15:JuU6 Register över tillträdesförbud vid idrottsarrangemang (prop. 2013/14:254) 123 (V): Jag vill inledningsvis yrka bifall till reservationen från . Jag vill också förtydliga hur allvarligt ser på alla former av våld, mäns våld mot kvinnor, krogmisshandel, läktarvåld, huliganism, våld vid arenor före, under och efter match. Idrottsrörelsen är en av vårt lands största folkrörelser, med cirka tre miljoner medlemmar och över en halv miljon ideella ledare. Supportrar är en självklar och viktig del av idrotten. De ger själ åt klubbarna och föreningarna och förstärker upplevelsen för publiken. Men våld och skadegörelse kan aldrig tolereras.