prot · H20975 · 2015-03-19 00:00:00 — Det är ett stort misslyckande för politiken i att en så stor grupp står utanför. Trots de mycket stora satsningar vi i gör på utbildning är det många som inte kommer i mål med fullständiga betyg från gymnasiet. Det är inte en fråga som ska reduceras till banal politisk pajkastning. Oavsett vilken regering vi har kommer den att brottas med den här problematiken och kommer att behöva hantera den på ett sakligt och seriöst sätt. Det betyder att vi, om konjunkturen vänder uppåt, bland personer inom kategorin arbetslösa som står långt från arbetsmarknaden aldrig kommer att kunna se en lika kraftig jobbtillväxt som bland till exempel korttidsarbetslösa. Men värdet av att en person som står långt från arbetsmarknaden, fullgör en gymnasieutbildning och därefter får ett jobb är så stort för individen och för samhället att investeringarna från samhällets sida är långsiktigt motiverade och nödvändiga. Avslutningsvis vill jag yrka bifall till reservation 6 under punkt 5. 14 (V) replik: Jag vill tacka för det är alltid fint med överraskningar. Att Komintern skulle komma upp i en arbetsmarknadspolitisk debatt var en överraskning. Jag vill också tacka honom för att han får mig att känna mig yngre, som när vi var ordförande i våra respektive ungdomsförbund. Jag tänkte fråga lite grann om siffror och statistik. Det har hänt mycket med svensk liberalism. försökte åtminstone liberalismen handla om förhållandet mellan den enskilda människan och staten. tycks liberalismen mer handla om att förhålla sig väldigt liberalt till fakta. Det återkommer i anförandet. upprepar återigen det som också står i motionen från de borgerliga partierna, att 140 personer förtidspensionerades per dag. vet att den siffran var fel redan när den började användas. Är det någonting som har hänt de senaste sju åtta åren som gjort det mer berättigat att använda den felaktiga siffran om hur många som förtidspensionerades bort från arbetsmarknaden? En annan siffra rör de 200 000 som skulle ha lämnat utanförskapet. vet, kanske, att det sätt på vilket Alliansen räknar utanförskapet inte handlar om vem som saknar ett arbete utan om vem det är som får ersättning från det offentliga. Om man inte får ersättning från a-kassan, inte får ersättning från och inte söker ersättning från då anses man ha lämnat utanförskapet. Vi vet att det varit så för många människor. Är det något som är stolt och glad över? 15 (FP) replik: Jag vill påpeka att det inte var min avsikt när jag kom hit att diskutera Komintern och stalinismen, men jag leddes in på det av den mycket entusiastiska historierevisionism som jag noterade i ett tidigare replikskifte. Det väsentliga för och Alliansen är att den svenska arbetsmarknaden och det svenska samhället består av människor av kött och blod, av människor som vill arbeta, kavla upp ärmarna, göra rätt för sig och kämpa och slita. Det mest intressanta för oss är att människor av kött och blod får ett arbete att gå till. Det mest intressanta för vår del är inte att designa ett system som i praktiken innebär att man kan hävda att arbetslösheten är lägre för att man har formulerat olika kategorier att placera människor i så att det ser ut som om arbetslösheten är lägre. Det intressanta för oss är hur många människor som jobbar. Om inte är nöjd med siffran 140 per dag kan jag använda den andra siffran jag tog upp, 550 000. Det var antalet personer som var förtidspensionerade när Alliansen tog över. Om har synpunkter även på det får han väl klargöra på vilket sätt den siffran skulle vara fel. Jag kan nöja mig med att säga att drygt en halv miljon var förtidspensionerade när vi tog över makten. Det tycker jag var illa nog. 16 (V) replik: Jag är så pass gammal att jag minns hur det var i valrörelsen . Företrädare för allianspartierna ville kategoriskt bort från diskussionen om sysselsättningsgraden. När de förde fram utanförskapet som begrepp var det många som påpekade att det var ett missvisande begrepp just för att det tenderade att visa att länder med generösa ersättningssystem i sig har ett större utanförskap. Men det är en synvilla, och den försvinner om man ser på sysselsättningsgraden. Det visar sig nämligen att trots alla möjliga problem har de nordiska länderna hög sysselsättningsgrad. Problemet från ert perspektiv är inte, , att det är många som står utanför arbetsmarknaden utan att av dem som av en eller annan anledning står utanför arbetsmarknaden är det många som får ersättning. Det problemet har ni med viss framgång försökt lösa under de gångna åtta åren, det vill säga ni har sett till att färre får rätt till ersättning trots att de behöver det. Det var det jag frågade om var glad och stolt över. Jag kan inte tolka svaret på annat sätt än som ett litet ja. När det gäller förtidspensionerna vill jag säga att ja, det är mycket möjligt att en del blev förtidspensionerade som borde ha blivit föremål för någon annan typ av hjälp eller åtgärd från samhällets sida. Men det är inte ett fullgott skäl till att använda en siffra som ni vet är felaktig. Frågan är om de förtidspensionerade genom den bestraffningspolitik som Alliansen förde i stället blev pigga och friska och kom in på arbetsmarknaden. Svaret på den frågan är huvudsakligen nej. Därför kvarstår frågan om är glad och stolt över de stora och kraftiga nedskärningarna i ersättningssystemen som man genomförde. 17 (FP) replik: Vi kan vända på det resonemanget. Det är ett faktum att när vi hade en alliansregering var det betydligt färre på arbetsmarknaden som behövde pensioneras jämfört med när vi hade vänsterstyre. Man kan säga vad man vill beroende på hur man vänder och vrider på det. Poängen i detta är att den grupp som beskriver som ”en del” omfattade 550 000 människor. Många av dem har givetvis fullgoda skäl att vara pensionerade . Det fanns dock en grupp som ville arbeta men hade slussats ut i ett utanförskap för att politiken inte hade bemödat sig om att engagera sig så att de skulle ha fått rehabilitering och kunnat komma tillbaka. Man ansåg inte att det var ett centralt mål för den ekonomiska politiken eller för arbetsmarknadspolitiken. Det centrala målet var snarare att se till att statistiken såg bra ut, inte att människorna av kött och blod skulle kunna komma tillbaka och få ett jobb. Häri finns en skillnad. När det gäller de kategorier och grupper som vi diskuterar kan man beskylla alliansregeringen och säga att den öppna arbetslösheten ökade under alliansregeringen. Ja, såtillvida att människor kom in i arbetskraftsutbudet. Ja, såtillvida att människor som inte behövde söka jobb kom in och blev aktivt jobbsökande. Det är klart att de då räknas som öppet arbetslösa i stället för som förtidspensionerade. Därför menar vi att det är viktigt att ha ett mål för hur många som arbetar och inte bara ett relativt arbetslöshetsmål. 18 (KD): Mycket har redan sagts, men som bekant talar alla för protokollets skull. Jag tänkte också göra det och inleda med att yrka bifall till reservation 4 och 6. Betänkandet handlar om arbetsmarknadspolitiken. Det är en väldigt stor fråga. Man skulle kunna hålla på hur länge som helst med alla dess dimensioner. Det första som betänkandet handlar om är sysselsättningsmålen. Vi är stolta över det Alliansen uträttade under sin regeringstid. Man får tänka på vi var vid makten. kom den stora krisen i hela omvärlden. Trots det ökade sysselsättningen med ungefär 350 000 nya jobb då Alliansen var vid makten. Det mål vi har satt upp är att öka med ytterligare 350 000, så att fler än 5 miljoner ska vara sysselsatta. Man kan också titta på hur det går i en internationell kontext, eller i alla fall en EU-kontext. Jag såg SCB:s siffror i går. Sysselsättningsnivån i EU ökade jämfört med sista kvartalet 2013 . Det är positivt, även om det är en väldigt marginell ökning. Men hur går det då för ? Jo, ökning i sysselsättning var . Det visar att fortfarande står väldigt starkt när det gäller sysselsättningsökningen. Alliansens politik har haft rätt effekt. Ska vi ha en hög sysselsättning är det viktigt att vi har en arbetsmarknad som fungerar optimalt, så att framför allt matchningen fungerar. Arbetsgivare som söker arbetskraft måste snabbt få tag på den arbetslösa som passar för jobbet. Ju snabbare det går, desto mindre brister får vi i tillväxten. Vi behöver en tillväxt för att kunna klara av de välfärdsutmaningar vi har framför oss. Vi kommer att behöva ökade resurser till den välfärden. menar att vi inte kan stänga ned RUT- och ROT-tjänsterna. Vi tycker inte att det är smart att höja restaurangmomsen. Det är inte rätt väg att gå att säga nej till sänkta arbetsgivaravgifter för unga. Vi tror att vi fortfarande behöver ha den här typen av stimulanser och insatser för att hålla sysselsättningen på en hög nivå och få in personer i arbete. Vi får just nu en väldigt stor flyktingtillströmning, och många som kommer har det svårt med språkkunskaperna. Att då kunna få utföra RUT- och ROT-tjänster är oftast en väg in i arbetslivet. Det har funnits stor kritik också när det gäller långtidssjuka och personer med funktionsnedsättningar. Fas 3 förfasar alla sig över. får jag nyhetsbrev från det sociala företaget . Det kanske ni också får. Jag tycker att de ändå har en poäng. De har gjort en särskild insats för personer som varit långtidssjuka. En del hade varit sjukskrivna i kanske sju eller . har de fått rutiner i vardagen och en gemenskap att gå till. Blåeld skriver: Är det ointressant att av våra fas 3-deltagare kommit i arbete? Det är klart att vi måste hitta alla sätt att få människor med oss. Vi måste få alla människor att vara inkluderade i den sociala gemenskapen och i arbetsgemenskapen i samhället. Jag kommer till Arbetsförmedlingens roll och yrkar bifall till en av mina motioner. tog fram en rapport om hur vi kan förbättra Arbetsförmedlingen. Redan då hade Arbetsförmedlingen stora brister. Arbetsförmedlingen är en stor koloss. När jag jobbade på , som då var statligt, var det de läkare som hade de längsta köerna som fick mest resurser. Det var så man fick resurser. Sedan ändrade vi så att man började få betalt efter prestation. Då blev det ett helt annat tankesätt, och vi fick mycket mer effektivitet i verksamheten. Alla de här omställningarna har sina brister. Ett betalsystem eller DRG-system där man betalar efter prestation, som man har inom vården, har sina brister. Hur fastställer man till exempel den exakta summan för en operation? Men alternativet är att det ska löna sig att ha en kö. På samma sätt är det med Arbetsförmedlingen. Det finns jättemånga duktiga arbetsförmedlare, och Arbetsförmedlingen vill säkert väl. Men vi tror att vi behöver konkurrensutsätta Arbetsförmedlingen, och är inne på ungefär samma linje. Vi har ett utkast till ett förslag. Vi har tittat på den australiska modellen, där det är en ingång för alla ersättningssystem. Man får en jobbpeng. Den arbetssökande får med jobbpengen möjlighet att välja sin arbetsförmedling. På så sätt ökar konkurrensen. En invändning är att en sådan här jobbpeng gör att man bara kommer att satsa på de mest attraktiva på arbetsmarknaden. Men i har man kommit runt det problemet genom incitament för att hjälpa de mest utsatta. Jobbpengens storlek kan anpassas efter förutbestämda kriterier. En person som står långt från arbetsmarknaden får en större jobbpeng än en person som bedömts ha lätt att komma i arbete. En del av pengen kan betalas vid inskrivning i förmedlingen, en andra del när ett nytt jobb förmedlas och en tredje del när personen fått en tillsvidareanställning. På det sättet kan man rikta sig till olika sökande. Det kan vara personer med funktionsnedsättning, unga, långtidssjukskrivna och så vidare. Jobbpengens storlek blir högre om det är ett tuffare fall att ta sig an. Vi ser framför oss att ideella organisationer, sociala företag och fackföreningar ska kunna driva arbetsförmedling, precis som på andra ställen runt om i världen. Flera olika typer av privata arbetsförmedlingar ska kunna konkurrera på lika villkor. Fri etableringsrätt ska råda. För en fungerande konkurrens måste det finnas objektiva betygskriterier och öppna betyg som är tillgängliga för allmänheten. Det är jätteviktigt för att man själv ska kunna välja och utvärdera. Ett sådant här system skulle kunna betyda mycket på svensk arbetsmarknad, tror vi, framför allt för dem som står långt från arbetsmarknaden. gjorde vi i utskottet ett tillkännagivande om att återuppta utredningen om Arbetsförmedlingens funktionssätt och titta på alternativa aktörer. Tråkigt nog fick jag i medierna höra att arbetsmarknadsministern inte tänker sig någon större utredning. Man ska bara typ titta lite på hur Arbetsförmedlingen funkar. Visst, det är väl bra att titta på hur Arbetsförmedlingen funkar. Det finns säkert saker att göra internt där. Men det vi skulle vilja är att man tittar i ett bredare sammanhang på vad som kommer att krävas framöver för att vi ska kunna få en effektiv arbetsförmedlingsverksamhet. Frågan om ungdomsarbetslösheten har jag delvis varit inne på. Jag tror att det är väldigt viktigt med den sänkta arbetsgivaravgiften. Vi vet att många arbetsgivare säger: Varför ska jag anställa en ung? Jag kan ta någon med lite mer erfarenhet! Då har vi sagt: I stället för att du väljer en som är lite äldre – ta en ungdom! Då får du sänkt arbetsgivaravgift! Detta är ett incitament för arbetsgivaren, som kanske också vågar sig på att utbilda en yngre person i ett nytt arbete. Många föreslår att man ska sänka lönerna för unga. Det tycker inte jag är bra. Jag tycker att det är bättre att vi ser till att det är billigare att anställa genom att sänka arbetsgivaravgiften. Angående de traineejobb som regeringen föreslår återstår det att se om detta ens är tillåtet enligt . Men jag tycker att det känns tråkigt om det är så att arbetslösa ska tvingas in i traineejobb i vården. Jag tycker att man ska söka sig till vården utan att det ska vara en arbetsmarknadsåtgärd. Avslutningsvis vill jag slå ett slag för matchningsanställningarna, som vi har en reservation om. Den yrkar flera av oss bifall till. Det är en stödform som är ett alternativ på vägen. Man kan kanske vara i någon typ av bemanningsföretag. Vi vet att det är svårt för många företag att våga anställa personer som har stått långt från arbetsmarknaden. Arbetsgivaransvaret ligger då hos matchningsaktören. Jag hoppas, herr talman, att regeringen nu tar till sig den utredning som kommit om matchningsaktörer och att man på något sätt återkommer med ett förslag till på det området. Jag yrkar bifall till reservationerna 4 och 6. 19 SERKAN KÖSE (S): Jag vill inleda med att yrka bifall till utskottets förslag i arbetsmarknadsutskottets betänkande AU5 i sin helhet och yrka avslag på alla reservationer. Vi socialdemokrater anser att arbete för alla är förutsättningen för ökad ekonomisk jämlikhet och en nyckel för att säkra en bättre framtid. Arbete betyder gemenskap och tillhörighet, makt att forma sitt liv och sin framtid. Allas rätt till arbete utgör fundamentet i socialdemokratisk politik. Att alla ser sin skyldighet att arbeta och tillåts att bidra efter förmåga är också en förutsättning för ökad ekonomisk jämlikhet och en rättvist fördelad välfärd. Därför anser vi att ett tydligt sysselsättningsmål ska styra den ekonomiska politiken och har som mål att antalet personer som arbetar och antalet arbetade timmar i ekonomin ska öka så mycket att når lägst arbetslöshet i EU . För att nå det målet måste fler jobb skapas. Det kräver samarbete och investeringar . Det finns inga genvägar för att skapa nya jobb och knäcka arbetslösheten. I dagens stenhårda internationella konkurrens måste vi i vårt lilla land stärka vår utvecklingskraft och kompetens. Därför vill vi socialdemokrater investera i utbildning och kompetensutveckling så att arbetssökande snabbt kommer i arbete och arbetsgivarna hittar den kompetens de behöver. Vår enda möjlighet att klara jobben och upprätthålla vår levnadsstandard är att vi flyttar fram våra positioner genom kvalitet, förnyelse och kompetens. Vi socialdemokrater har tidigare presenterat en jobbpolitik som innehåller en rad olika förslag för fler jobb och stärkt konkurrenskraft som tillsammans utgör den komplexa helhet som en fungerande jobbpolitik kräver. För det första handlar det om att investera för framtiden. För att upprätthålla konkurrenskraft krävs att vi gör nödvändiga investeringar. Det handlar bland annat om investeringar i infrastruktur för fungerande transporter för varor och för att människor ska kunna pendla till jobbet och bygga fler bostäder, så att människor kan flytta dit där jobben finns. För det andra handlar det om att öka efterfrågan på arbetskraft. Här krävs en aktiv näringspolitik och samverkan mellan politik, näringsliv, akademi och arbetsmarknadens parter. Vi vill stärka hela innovationskedjan så att fler företag, innovatörer och entreprenörer lyckas utveckla sina idéer till framgångsrika produkter och tjänster. Därför kommer bildandet av under statsministerns ledning att bidra med positiv inverkan. För det tredje handlar det om att utbilda för rätt kompetens. Trots att har en hög arbetslöshet har många arbetsgivare svårt att hitta personal. Vart femte rekryteringsförsök misslyckas . Om vi ska komma till rätta med det krävs en fungerande utbildningspolitik och en effektiv arbetsmarknad. Därför vill vi göra omfattande satsningar inom skola, högskola och på arbetsmarknadsutbildning så att människor kan ta de jobb som finns och de nya jobb som växer fram. Vad vilja högerpartierna? Jo, de vilja vara nostalgiska och fortsätta med sina gamla och ineffektiva arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Låt mig utveckla det. har antalet arbetslösa ökat med ungefär 100 000 personer och andelen arbetslösa ökat från av arbetskraften. Långtidsarbetslöshetens ökning har tredubblats och ökat från till . Trots detta sätter Alliansen ett sysselsättningsmål som är på samma nivå som när man tog över efter 2006. Allianspartierna lovar 350 000 nya jobb och att 5 miljoner människor ska vara 2020. Det är väl ett bra mål, kan man tycka. Men om inget nytt politiskt händer väntar sig bland annat att sysselsättningen är just 5 miljoner människor. Då blir arbetslösheten . Alliansen har med andra ord satt upp ett mål om att arbetslösheten ska vara , på samma nivå som när man tog över efter 2006. Alliansenpartierna slår sig för bröstet och säger att har jobben blivit över 250 000 fler. I detta sammanhang kan vi konstatera att vi har över 433 000 människor som är arbetslösa. Vi kan påminna Alliansens företrädare om att vi nämligen har haft en stor befolkningsökning på ca 440 000 . Vi vet att befolkningsökning i kombination med ekonomisk tillväxt alltid betyder ökad efterfrågan, det vill säga fler jobb och fler skattebetalare. Vad Alliansen försöker göra är att tillgodoräkna sig detta ökade antal skattebetalare genom att hävda att ökningen beror på att deras politik skapat 200 000 nya jobb. Det finns inte många utanför allianskretsarna som skriver under på detta. Förändringarna i antal sysselsatta följer helt enkelt vanliga mönster betingade av konjunkturläge och befolkningsutveckling. Etableringslotssystemet har varit en av Alliansens stora arbetsmarknadspolitiska reformer och dess hopp att få fler nyanlända i jobb. Med facit i handen kan vi lätt konstatera att detta nyliberala experiment har blivit ett stort politiskt fiasko. skrev om ett företag i som fick av Arbetsförmedlingen främst för att ordna jobb till nyanlända flyktingar. För ordnade företaget ett jobb. Flera av lotsföretagens ägare har blivit förmögna miljonärer på skattemedel. Varje jobb som dessa lotsföretag tagit fram har i genomsnitt kostat skattebetalarna . vill man från Alliansens sida utvidga sitt experiment med att konkurrensutsätta förmedlingen och införa så kallad jobbfixarpeng eller jobbpeng, med andra ord sätta en peng på den arbetslöse. Det är inte nog med att vi har jobbcoacher, fas 3-anordnare och etableringslotsar, utan vi ska också upphandla matchningsaktörer, det vill säga ge bemanningsföretag i uppdrag att matcha den arbetslöse med ett arbete. Skattemedel ska fortsätta att slösas, i stället för att användas aktivt för de arbetslösa. Den förra regeringens tidigare upphandlingar av jobbcoacher, fas 3-anordnare och etableringslotsar har i en förfärande omfattning lett till att oseriösa aktörer kunnat kamma hem stora summor av skattebetalarnas pengar medan människor i en utsatt position blivit förnedrade eller helt utan jobb. I bästa fall har de fått en Ipad i present. har riktat skarp kritik mot lotssystemet och menade att systemet med lotsar var dyrt och ineffektivt. Då kan man inte låta bli att fråga: Vad säger att en ny upphandling av matchningsaktörer inte kommer att leda till att skattemedel slösas på oseriösa aktörer i stället för att användas aktivt för de arbetslösa? Vi är medvetna om att en av de största utmaningarna inom arbetsmarknadspolitiken är att få en väl fungerande arbetsförmedling. finns det brister vad gäller effektivitet, kontroll och måluppfyllelse. Men det är inte överraskande att Arbetsförmedlingen dras med stora utmaningar efter två mandatperioder med en alliansregering som inte har prioriterat arbetsmarknadspolitiken och än mindre Arbetsförmedlingens verksamhet. De motstridiga krav som har ställts på Arbetsförmedlingen har också skapat frustration och slitningar inom myndigheten. Därför anser vi att det är viktigt att Arbetsförmedlingen nu får möjlighet och resurser att genomföra sitt uppdrag på ett professionellt sätt och med större respekt för personalens kunnande i stället för att konkurrensutsättas med så kallad jobbfixarpeng eller jobbpeng. Arbetsförmedlingens största utmaning är inte kompletterande aktörer. Det finns över tusen aktörer som förmedlar kompletterande tjänster. Det betalades ut ca det gångna året till privata aktörer. Utmaningen är att låta myndigheten åtgärda sina brister och utvecklas till den professionella matchningsexpert den bör vara. Myndigheten ska vara den viktigaste matchningsmotorn och den naturliga samverkansparten på central, regional och lokal nivå. Vi socialdemokrater anser att ansvaret för arbetsmarknadspolitikens genomförande även ska ligga på en offentlig aktör, men att detta inte utesluter andra utförare inom ramen för Arbetsförmedlingen. De självklara fördelarna med en offentlig förvaltning som insyn, rättssäkerhet och likabehandling och de borgerliga partiernas förslag i detta avseende ligger långt ifrån bärande delar av den svenska välfärdspolitiken, vilket bara är att beklaga. Alliansen vill ha kvar sänkningen av arbetsgivaravgifter för unga och på så sätt fortsätta subventionera lågproduktiva branscher. har en hög ungdomsarbetslöshet. Det är ett stort resursslöseri och oacceptabelt att unga människor går utan sysselsättning. Därför krävs tydliga reformer som inger hopp och framtidstro till ungdomar – reformer som bygger på möjligheten att få en bra och jämlik utbildning som leder till ett arbete. Svaret på den höga ungdomsarbetslösheten är inte en fortsatt sänkning av arbetsgivaravgifter. Det är en generell åtgärd som inte är effektiv. har tidigare kritiserat sänkningen av arbetsgivaravgifterna för unga och menar att reformen har haft låg effekt på sysselsättningen. Samma sak gör IFAU, utvärdering, , , , och , som var senast ute i den frågan. Handels presenterade en rapport där de har undersökt vad som har hänt på handelns arbetsmarknad som passerat efter införandet av den sänkta arbetsgivaravgiften för unga. Underlaget för undersökningen är de två största avtalsområdena inom handeln – privat detaljhandel och privat partihandel. Handels rapport visar att av denna reform finns fortfarande inte några empiriska belägg för att subventionen har ökat andelen unga i vare sig detaljhandeln eller partihandeln. Tvärtom har andelen unga i de åldersgrupper som har subventionerats minskat , i detaljhandeln från till och i partihandeln från till . På båda områdena är den andel som uppmätts 2014 den lägsta .