prot · H209114 · 2015-06-11 00:00:00 — Det är en fråga som vi inte äger här i men där regeringen måste arbeta inom EU för att få en sänkning till för e-böckerna. Tillbaka till betänkandet och den debatt som har varit kring fristadsförfattares möjligheter, och då vill jag understryka att det tillkännagivande som vi ser som angeläget att klubba igenom här i inte på något sätt handlar om att regeringen inte arbetar med frågan. Tvärtom har regeringen arbetat med frågan och givit i uppdrag till att se till att fler kommuner får upp ögonen för behovet av fler fristäder runt om i landet. Men det är viktigt att få ett tillkännagivande, just därför att det har varit en politiskt kontroversiell fråga. Vi vet att inte minst Gävlemoderaterna har drivit en annan linje och velat stoppa den här möjligheten. Litteratur, läsande och språk har domen kommit. Vi vet att kommunerna har rätt att bli fristäder för förföljda författare. Men för att fler moderatledda kommuner ska våga ta den möjligheten tycker jag att det är jättebra att vi har en enighet mellan oss rödgröna partier och samtliga allianspartier, att vi står bakom tillkännagivandet. Då kanske också de moderatledda kommunerna törs etablera sig som fristäder för förföljda författare. Avslutningsvis vill jag kommentera det säger om fristadsfrågan, för perspektivet är väldigt ensidigt; det handlar bara om det internationella perspektivet. vill inte medverka till att hjälpa dessa författare att få en . Utifrån mina erfarenheter från finns det också ett annat perspektiv, nämligen att författaren som kommer till en stad innebär en injektion i det lokala kulturlivet. Det ger oerhört mycket tillbaka till den kommun som har en etablerad och skicklig författare som kan vara med i den lokala kulturdebatten och i olika verksamheter. Ser inte den positiva effekten för lokalsamhället? Med detta vill jag yrka bifall till kulturskottets förslag till beslut och avslag på samtliga reservationer. 13 PER LODENIUS (C): Rubriken på betänkandet vi debatterar är Litteratur, läsande och språk. Litteratur, dikter, texter, böcker, hur vi använder vårt språk, påverkar oss alla på olika sätt. Och genom litteraturen kan vårt samhälle speglas som det kan bevaras för framtida historiebeskrivning. Litteraturen kan roa och oroa, skapa frågor och ge svar. Litteraturen är helt enkelt en viktig samhällsbärare och samhällsberättare. är det inte alltid så enkelt. Du kan ha svårt att läsa, ha svårt att ta till dig det som är skrivet. Det kan bero på en funktionsnedsättning som gör det svårt att läsa en text. Det kan bero på att du har svårt med språket som texten är skriven på. Det kan bero på att du inte har fått chansen att lära dig att läsa. För att kunna ta del av en bok, oberoende av om den är i digital eller tryckt form, behöver man självklart lära sig att läsa. Men man behöver också inspireras till att läsa, och man behöver få hjälp att hitta lusten till att läsa. En av det viktigaste prioriteringarna på kulturområdet var just att öka läsandet, att främja och öka läslusten och intresset för litteratur, inte minst bland barn och unga. Det handlar om satsningar på fortbildning för lärare liksom att fått i uppdrag att ta initiativ till, samordna och följa upp läsfrämjande insatser av nationellt strategiskt intresse och att ta fram ett handlingsprogram för det läsfrämjande arbetet utanför skolan. fördelar också flera bidrag för att stödja läsandet liksom intresset för och tillgången till litteratur. Litteratur, läsande och språk Omfattande satsningar har alltså gjorts i syfte att vända de brister i läsförmåga hos unga som flera undersökningar visar, men det finns mer att göra. Här är biblioteken en viktig länk och resurs för läsfrämjandet. Enligt den nya bibliotekslagen, som trädde i kraft , ska biblioteken ägna särskild uppmärksamhet åt barn och ungdomar. Syftet är att främja barns och ungdomars språkutveckling och stimulera till deras läsning. Språket, läsförmågan och kunskapen om hur man tar till sig information är viktigt att stimulera i ett demokratiskt samhälle. Att ge medborgarna möjlighet att ta del av information och inte minst att kunna ge uttryck för sina tankar, idéer och önskemål är viktigt. I bibliotekslagen lyfts det också fram att folkbiblioteken ska verka för att öka kunskapen om hur informationsteknik kan användas för kunskapsinhämtning, lärande och delaktighet i samhällslivet. är alltså inte bara en bokdepå, en utlåningscentral av litteratur. På många orter är också det självklara kulturcentrumet i vid bemärkelse. Biblioteken är i första hand en samhällsresurs och måste så också få fortsätta att vara. Det är inom kommunen, på orten där finns, som man ska utveckla sitt bibliotek, sitt eget kulturcentrum. Metoderna för detta skiftar över landet och ska så göra, för det är i kommunen man vet bäst vad som fungerar och vad som efterfrågas och behövs. För att kunna ta till sig information liksom att kunna läsa och tolka en skriven text behöver man, som sagt, kunna läsa. Vi kan konstatera att det är bra, ja avgörande, att man känner lust för att läsa eller i alla fall intresse för den text man ska ta till sig. Men vad vi också kan konstatera är att vi inte har samma förutsättningar för läsandet. Vi är alla olika. Det kan handla om vilken förkunskap vi har, intresset, vilken språklig bakgrund vi har eller kanske en funktionsnedsättning som påverkar hur vi läser eller vår förståelse av texten. Då är det viktigt att skapa förutsättningar för alla att ta del av information och litteratur. Myndigheten för tillgängliga medier, MTM, har en viktig funktion som nationellt för tillgängliga medier. MTM arbetar för att alla ska ha tillgång till litteratur och samhällsinformation utifrån vars och ens förutsättningar, oavsett läsförmåga eller funktionsnedsättning. har gått in i MTM, som har uppdraget att ge ut och distribuera lättläst litteratur om behoven inte tillgodoses på den kommersiella marknaden. Det är viktigt att följa upp att det fortsätter att fungera på samma sätt som det gjorde under . Dagens betänkande, Litteratur, läsande och språk, innehåller många viktiga delar. Jag har inte möjlighet att lyfta fram alla här i mitt anförande. Men jag vill avslutningsvis i alla fall lyfta fram kulturutskottets förslag om ett tillkännagivande om att regeringen bör verka för att ytterligare öka antalet fristäder i för förföljda konstnärer. Att fritt kunna uttrycka sig är väsentligt i ett öppet och demokratiskt samhälle. Det innebär att som konstnär kunna uttrycka sig fritt, oberoende av om det är i text, genom musik, film eller bild. Det konstnärliga uttryckssättet ska inte spela någon roll. Det är dock inte självklart i alla länder att ha denna, för oss hoppas jag, självklara mänskliga rättighet. Det är därför vår plikt att ge skydd och rum för den som måste fly från sitt land och öppna möjligheten att fortsätta att verka i säkerhet här i . Litteratur, läsande och språk Jag står helt bakom utskottets förslag till tillkännagivande då det innehåller många goda argument i denna fråga. Men, herr talman, jag överlåter åt min utskottskollega från , som ska hålla sitt anförande efter mig här i kammaren, att utveckla dessa argument vidare och den motion han skrivit, som är den som ligger till grund för utskottets förslag till tillkännagivande. Med detta, herr talman, yrkar jag bifall till utskottets förslag till beslut och avslag på reservationerna. 14 (FP): Jag inleder med att yrka bifall till förslaget i betänkande KrU9 i sin helhet och avslag på samtliga reservationer. ska vara ett land där det nya upptäcks, där de allra bästa kulturyttringarna finslipas och där kulturen får tillträde till alla människors liv. Svensk kulturpolitik ska främja kvalitet och välkomna det som sticker ut och är nytt. Vi ska ge våra många internationellt kända kulturskapare möjligheter att utvecklas som vi underlättar för nya förmågor, professionella såväl som amatörer, att växa i sitt skapande. För att detta ska bli möjligt krävs ett kraftfullt politiskt ledarskap. Kulturen måste spela en mer framträdande roll i politiken, inte bara i kulturpolitiken utan i helheten. För detta krävs en liberal kulturpolitik och, faktiskt, en alliansregering. I har vi av tradition en hög läskunnighet och ett stort intresse för den goda berättelsen, men det finns klyftor i läsvanorna. Det är klyftor som får en ganska skrämmande effekt på skolresultat och samhällsdeltagande och därmed på den enskildes egenmakt. Något som framkommit i studier är att var fjärde svensk pojke som går ut nian inte klarar läsförståelsen. Det är en enorm utmaning som vi måste ta på största allvar. Läsförståelse handlar inte om huruvida man kan läsa eller inte. Det handlar om att verkligen förstå vad det är man läser. Man ska kunna sammanfatta vad texten handlar om, utläsa frågeställningar som ställs i texten och vilka underliggande budskap texten försöker förmedla och förmå att urskilja vad som är relevant i textens innehåll för att kunna dra egna slutsatser som en fristående människa. Det är en anledning till att litteraturen i kulturlandet ska ha en central roll i samhället och samhällsdebatten. Litteraturen är fundamental och ska gå som ett stråk genom allt. Yttrandefriheten har många varit inne på i talarstolen , vilket gläder mig. Yttrandefriheten är så lätt att ta för given, oavsett om det handlar om en yttring i publikhavet på , en bloggtext i eller en frispråkig konstnär från . är den så lätt att ta för given att vi inte ägnar en tanke åt alla de människor som riskerar sina liv för att säga sanningar och kanske till och med ibland osanningar. Inte sällan är det just författare, konstnärer och andra kulturutövare som på olika sätt uttrycker de tankar som despotiska regimer försöker tysta ned. Den fria tanken sår nämligen tvivel, och människors tvivel gör despoter rädda. Och det ska de vara. Litteratur, läsande och språk Detta betänkande innehåller en vital och mycket viktig del som manifesterar kulturell frihet, yttrandefrihet och tankens makt. Kulturutövare som förföljs för att de har modet att tänka, uttrycka och skapa måste få möjligheter att fortsätta sitt arbete för världens bästa. Ett sätt kan vara att en kommun eller region i samarbetar med Icorn. Det är en internationell sammanslutning av städer som tagit aktiv ställning för yttrandefriheten genom att skapa de fristäder som många talat om för förföljda författare, journalister, konstnärer, skådespelare och andra konstutövare. Låt mig upplysa , som i debatten tidigare tog upp att utlänningslagen räcker, om att den författare som nämnde som mördades som han skulle ha varit i inte fick inresetillstånd till . Hade han fått det och talat på konferensen hade han möjligen levt . Det är konsekvensen av att använda lagstiftningen. Att bli fristadskonstnär innebär att kulturutövaren får disponera en bostad i den aktuella kommunen och får ett stipendium för att kunna ägna sig åt sitt skapande utan att förföljas. Utformningen kan variera något från plats till plats. Kulturskaparen får även goda möjligheter att delta i det lokala och regionala kulturlivet och berika det. Därigenom breddas och berikas det lokala samhället, och människor ges möjlighet att mötas, utbyta tankar och idéer och utvecklas. Ett stort antal städer över hela världen har blivit fristäder. I är det bland annat , som har nämnts, , , och , och det blir fler. I alla fall utom ett har, vad jag vet, initiativet tagits av eller andra allianspartier genom motioner eller förslag i kulturnämnder eller motsvarande. Så är det. Att vara innebär att skydda en individ. Men fristadsarbetet är större än så. Fristaden stöder den globala yttrandefriheten som är en mänsklig rättighet. Många despoter världen över hatar fristadssystemet för att det ger just en . Det är hög tid att fler stimuleras att ta ansvar och stå upp för människors möjlighet att uttrycka sig fritt. Här och har vi en chans att göra mer genom att erbjuda en möjlighet att välkomna fler konstutövare till fler fristäder i vårt land. Jag känner stor glädje över att hela utskottet, med undantag för , står bakom min motion. Vi har en möjlighet att göra något aktivt genom ett faktiskt och praktiskt ställningstagande för yttrandefrihet. Det är en möjlighet som vi ska vara väldigt tacksamma för att vi har. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkande KrU9 i sin helhet. 15 (MP) replik: Jag tackar för en bra motion, men låt mig förtydliga något så att debatten inte missförstås. Regeringen arbetar med frågan och har gett i uppdrag att arbeta för att fler kommuner ansluter sig till EU:s fristadsprojekt. Men stångar sig blodigt mot moderatledda kommuner. Litteratur, läsande och språk Vi ser det som en fantastisk styrka att samtliga allianspartier, även , uttalar sitt stöd för det. Det ger en mycket bättre möjlighet att få fler kommuner att ansluta sig. har i flera kommuner tagit initiativ i denna fråga, men det har också skett i kommuner med en kommunstyrelsemajoritet bestående av Socialdemokraterna och , till exempel och . engagemang i frågan går inte att ta miste på. Vi vet dock att har stretat emot i frågan. Det drogs till sin spets i den domstolsprocess som Gävlemoderaterna inledde. Låt mig ställa en fråga till . Du säger att en alliansregering vore det bästa för kulturen. Det är absolut inte mitt perspektiv. Allianspartierna vill inte ställa sig bakom regeringsförslaget om en nationell biblioteksstrategi. 16 (FP) replik: Om vi börjar med allianstyckandet om fristäder har jag inte varit med i debatten i , men jag tycker på sätt och vis att det är bra att saken prövas i högsta instans. Det blir ett klargörande av hur man ska tolka lagar och regler. har kommit med alldeles utmärkta riktlinjer för hur den kommunala beslutskompetensen kan används på ett riktigt sätt så att kommunen inte bryter mot lagen. Detta har prövats av domstolsväsendet, och det är jag glad för. vet vi att detta är rätt och riktigt. Men jag ska som sagt inte blanda mig i den lokala debatten i , för det har jag inte kompetens för. När det gäller den nationella biblioteksstrategin tycker jag personligen att det är en bra strategi, men den ska också inväva en strategi i sig. Det jag försökte säga i mitt anförande är att kulturpolitik aldrig får bli stuprörspolitik. Kultur är en hängränna i samhället som ska genomsyra alla politikområden. Därför är det viktigt att strategierna är bredare än att bara titta ned igenom ett stuprör. Jag välkomnar alltså strategin i sig men vill se en tydligare tråd genom alla politikområden. 17 (MP) replik: Jag vill ta upp två saker. Först vill jag gå tillbaka till fristäderna. Att vi har en avklarad juridisk process är väl bra i sig, men att det har behövt gå den vägen har fördröjt möjligheten för många kommuner att gå vidare med att etablera sig som fristäder. Jag skulle inte säga att det har varit positivt att har obstruerat i frågan i . Om vi ska få fler fristäder krävs inte bara ett juridiskt klarläggande utan också en politisk vilja. Jag menar att med det tillkännagivande vi har, med en bred majoritet med både de rödgröna partierna och samtliga allianspartier, gör att vi nog kan förvänta oss en större politisk vilja framöver i landets kommuner. Där har i högsta grad varit delaktig och bidragit till något som jag tror kan ge ett bra resultat. När det sedan gäller den nationella biblioteksstrategin kan man naturligtvis alltid säga som att man vill mer, och varför inte belysa andra områden också? Men om vi ser att det finns problem inom en verksamhet – i det här fallet en väldigt tydlig negativ utveckling för , där en tiondel av biblioteksfilialer har lagts ned under Alliansens åtta regeringsår – måste vi hantera det problemet specifikt och inte spreta ut resurserna för att hantera alla samhällsproblem eller hela kultursektorn i ett slag. Litteratur, läsande och språk Vi måste tordas ta enskilda grepp om de verksamheter som vi särskilt vill prioritera och där det finns en utveckling som måste vändas. 18 (FP) replik: Jag vill nämna kommunala beslut och kompetens. Det är viktigt att detta nu är utrett juridiskt. Det har varit diskussioner i många kommuner och även i regioner om fristadsfrågan. Ett antal regioner, inte minst som jag kommer ifrån, har diskuterat att föra upp detta på ett regionalt plan och alltså dra med sig ett större geografiskt område och fler kommuner. Diskussionen har dock ofta fastnat i vad juridiken säger, vad den kommunala beslutskompetensen är och om man får lov att stödja enskilda personer på det här sättet. Jag är därför glad att det har fått ta den lilla extra tiden så att vi nu har ett utrett och färdigt beslut från domstolsväsendet. Det är varje kommuns och varje regions enskilda sak att fatta dessa beslut, och den politiken ska vi inte lägga oss i. Men vi ska öppna vägar och så att säga vara vägvisare i systemet när det gäller den här politiken. Det tycker jag är viktigt. Jag tycker samma sak i biblioteksdelen. Även där är det i de allra flesta fall beslutskompetens som gäller. Jag tackar för de glada tillropen om fristadsförfattarna. 19 (KD): Jag har nöjet att vara ordförande för något som kallas . Precis som med många andra museer är det inte vi politiker som skapar dem, utan det är någon annan. Det är frivilliga krafter som tar tag i det från början och som försöker skapa något för eftervärlden som de tycker är viktigt i vår historia. De människor som skapade , som kallas , skrev in i avtalet med kommunen att man skulle ge ut en bok – en årsbok – som förklarar halländsk kulturhistoria. Som politiker kan man ibland tycka att det är väldigt svårt att hantera summor som ligger fast i en budget, men i detta fall är det väldigt lätt. Det är lätt när man förstår att denna bok, som ges ut , faktiskt är en viktig del där människor känner stolthet över sin halländska kulturhistoria. De känner stolthet över vad de har varit med om och att de lämnar efter sig en berättelse om kulturhistoria till eftervärlden. inser man att årsboken inte bara är en bok med bokstäver utan en bok som inger hopp och stolthet över det människor har varit med om att skapa. glömmer man bort alla ideella krafter som finns när det gäller att skapa ordet. De finns runt omkring oss, och jag tycker att vi ska skänka dem en tanke. Litteratur, läsande och språk Språket är ett av de viktigaste instrument vi har som människor. Vi använder det till att kommunicera med varandra men även för att inhämta kunskap om vår omvärld. De demokratiska grundprinciperna vilar på att varje människa kan läsa och inhämta den information som behövs för att kunna förmedla sin åsikt genom både tal och skrift. går utvecklingen mot att vi skriver alltmer till varandra och tyvärr även om varandra. Skrivandet har utvecklats så att det verkligen är var mans egendom genom internet. Allt fler publicerar sina texter, skriver på Facebook, twittrar och bloggar. Vi skickar textmeddelanden, formulerar texter till Instagrambilder och dokumenterar dagens arbete. En problematik i detta är att texterna oftast är väldigt korta och saknar en längre analys av omvärlden och faktiskt förutsätter att vi mottagare har en del förkunskaper om den omvärld som personer beskriver. Vi tappar alltså läsandet som bygger på böcker, där vi allt som oftast kan förpassa oss till en annorlunda värld, få den illustrerad genom ord och på det sättet följa med i bokens värld. Vi kan tycka mycket om det som skrivs , att det är skräp och att det kanske aldrig borde ha skrivits, men faktum är att allt som skrivs förutsätter att vi – någon annan – läser det. Läskunskapen har blivit en kunskap som inte har minskat i betydelse utan ökat. Allt fler skriver, och det finns fler texter. Det innebär säkert att vi läser mer . Ändå är det något som fattas. Vi läser annorlunda och mer fragmentariskt. Läsningen av längre och mer komplexa texter minskar. Läsförmågan är även ojämnt fördelad. Den uppväxande generationen ser ut att tappa i läsförmåga, nu när den behövs mer . Att kunna läsa med flyt och förståelse öppnar dörrar även i andra ämnen, där svenska elever numera underpresterar, till exempel matematik och naturvetenskap. Det exempel som jag tycker fungerar allra bäst i min hemkommun är något som vi kallar lässcreening. Alla elever som börjar årskurs 2 får göra en screening för att se hur bra de är på läsning och läsförståelse. Om de kommer nedanför en nivå på skalan får de hjälp och stöd under läsåret för att komma upp så långt som möjligt. Detta är en insats man gör för att kunna klara av skolan på lång sikt. Givetvis ser man inte effekten av lässcreeningen under det läsåret utan kanske först när eleven går ut nian eller till och med gymnasiet. Skolan kanske märker effekterna när personerna går i sjuan, åttan och nian och inte behöver lika mycket stöd och hjälp som de annars hade behövt. Som politiker måste vi kunna se att de insatser vi gör kan ge effekt på . Vi som nation måste arbeta för att öka läsandet, framför allt bland unga. Ju mer de läser, desto tryggare blir de i sin skolgång, i sig själva som personer och i sin uppfattning av omvärlden. Vi ser det som en demokratiaspekt att vår uppväxande befolkning ska kunna ta del av det rika kulturarv vi har i form av böcker och texter, men de ska även kunna sätta sig in i och ta ställning till olika frågor som kommer upp i debatten. Litteratur, läsande och språk PISA-undersökningar visar att läsförmågan bland unga minskar och att klyftan mellan de som läser och de som inte läser ökar alltmer. Detta skapar givetvis ett demokratiskt problem på lång sikt. Vi som nation borde försöka öka insatserna för att detta gap ska minska. fördelade 45 miljoner till de olika regionerna. Pengarna har bland annat använts till läsfrämjande. Denna satsning måste ses som en delinsats. Andra måste hjälpa till. Och vi önskar alla att den summan skulle öka. Förutom att jag yrkar bifall till förslaget i betänkande KrU9 vill jag också lyfta fram min halländske kollegas, , motion i fråga om att utöka fristäder. Den är välskriven och väl underbyggd med god argumentation. Vi tycker att det är bra att fler städer är med och möjliggör att det skrivna ordet får större kraft i stadens kulturliv, kommunens kulturliv och kulturliv. Min efterforskning visar dock – kanske har en annan uppfattning – att ingen av de halländska kommunerna är en . Jag tycker att vi borde ta varandra i hand och försöka uppmana dem att bli det. borde också vara med på detta. I övrigt är det en förändring av antalet ledamöter i styrelsen för som innebär en minskning. Detta har vi kristdemokrater inget att erinra kring. Jag yrkar bifall till det. I detta anförande instämde (FP). 20 (SD): Vi läser tidningar, mejl, böcker, tidskrifter, betänkanden, affischer, sociala medier med mera. Vi har alla lärt oss en gemensam sak en vacker dag , nämligen att läsa. Att läsa är grunden för all kunskap. Att läsa är kunskap. Att läsa ger förståelse i vardagssituationer. Att läsa är en viktig del i att kunna lära sig nya saker och ny kunskap. Språket är en viktig del i att förstå vad vi säger. Språket och läsandet är viktiga delar när vi ska lära oss ett nytt språk, ny kunskap. Jag kan stå här oändligt länge och säga hur viktigt det är med just litteratur, läsande och språk. För oss sverigedemokrater är detta även en ideologisk fråga. Vi är absolut inte främmande för att man lär sig nya lärdomar och ett nytt språk – snarare tvärtom. Vi lever i en global och internationell värld, vare sig man vill det eller inte. Men vi måste också acceptera de nationella regler som vi har beslutat om och de nationella värderingar och grundprinciper som vi vill leva efter. I internationella sammanhang anses svenska språket vara vårt officiella språk. Vår nuvarande lagstiftning har dock visat sig ha brister. Vi kan bland annat se att varningstexter skrivs på engelska i stället för på svenska. Varningstexter finns till för att skydda oss. Men tänk på de barn som inte förstår engelska! Hur ska varningstexten skydda dem från en eventuell skada som det varnas för på produkten?