prot · H30946 · 2015-12-15 00:00:00 — Föredömligt och med egna förluster har de stött den afghanska nationella armén och den afghanska polisen samt tillfört rådgivare till den afghanska nationella armén. Det mot talibaner har förts med syfte att hjälpa landets befolkning och skapa demokrati. Som svenska medborgare kan vi därför känna stolthet över vårt historiska bidrag till landet. Men, fru talman, även om den svenska armén och övriga ISAF utfört en föredömlig insats anser vi ändå att en bortre gräns måste sättas för det svenska engagemanget i . Vi menar att denna gräns har passerats och att det nu är de afghanska folkens skyldighet att själva ta hand om sin säkerhet tillsammans med andra regionala aktörer. Vi ser att andra länder i närområdet ökat sitt engagemang i , såväl ekonomiskt som politiskt. Det är givetvis bra, även om man kanske bör vara lite försiktig vad gäller vissa av dessa länders egentliga uppsåt till att de engagerar sig. Kanske är det inte i första hand kampen för demokrati och mänskliga rättigheter som gjort att de nu ökat sitt engagemang. Jag tänker då främst på . Det handlar förmodligen snarare om egen ekonomisk och politisk än om de afghanska folkens väl. Vi anser att för del bör fokus ligga på vårt eget existensförsvar. Efter åratal av nedmontering av det svenska försvaret är vår primära målsättning därför att bygga upp ett försvar kapabelt att möta framtida hot i vårt närområde, i stället för ett försvar dimensionerat för insatser på fjärran slagfält till oklart gagn för . Med anledning av detta, fru talman, avstyrker vi propositionen och yrkar bifall till reservation 1. 97 (V): Jag vill inledningsvis yrka bifall till reservationer 1 och 2. Bakgrunden är enkel. Än en gång skjuts avvecklingen av militära närvaro i . yrkade avslag på förra propositionen i samma ärende och anser fortfarande att det inte är rätt väg att gå att ställa en svensk väpnad styrka till förfogande för den Natoledda ISAF-insatsen, som vi var kritiska till redan från början. Samma sak är det med rådgivningsinsatsen RSM. Fortsatt svenskt deltagande i Natos utbildnings- och rådgivningsinsats RSM i Erfarenheterna från visar tydligt att väpnade insatser inte leder till ökad säkerhet för befolkningen. Många av de positiva resultat som försvarsministern räknade upp i sitt anförande beror ju helt och hållet på det mervärde vi har kunnat bidra till genom civila och politiska insatser, inte genom deltagandet i den militära konflikten. borde arbeta för att FN ska få det direkta ansvaret för den fortsatta processen, både civilt och militärt. Det skulle underlätta en framtida fredsprocess. Dessutom, för att vara lite kameral: Om nu säger ja till de svenska insatserna i både och , som vi stöder, innebär det att hela anslaget 1:2 i budgetpropositionen gällande Försvarsmaktens insatser internationellt är intecknat. Det betyder att det inte finns något större handlingsutrymme för oförutsedda händelser. Just nu lever vi i skuggan av terrorattentaten i . Att då lägga på ett fortsatt deltagande i Natos utbildnings- och rådgivningsinsats RSM är en väldigt dålig prioritering. Afghanistaninsatsen har kostat i både människoliv och pengar, ca 10 miljarder lågt räknat, och den ska nu utvärderas. Men menar att den utvärdering som regeringen beslutat om inte håller måttet. I praktiken ska en politiker som själv varit ansvarig för insatsen leda utvärderingen. Vi vill i stället, i likhet med beslutet på den socialdemokratiska partikongressen den 4–, att en oberoende kommission tar fram en vitbok. På antogs ett krav från socialdemokratiska partidistrikt om en sådan vitbok. Kongressen beslutade ”att man utreder totala militära insatser liksom om biståndet i och gör en vitbok”. Försvarsministern meddelade , , i en intervju i att ”tidigare utfästelser om att göra en så kallad vitbok ska verkställas”. Det vore intressant att höra vad som har förändrats . Ett tilläggsuppdrag bör alltså ges till den pågående utredningen som regeringen har beslutat om. Utredningen bör få i uppdrag att ta fram en vitbok där man redogör för och utvärderar den militära insatsen såväl som stöd till polisutbildning, utvecklingsbistånd samt politiskt och diplomatiskt arbete. Eller som förre försvarsministern uttryckte det i : ”Motivet för kriget har ständigt skiftat; demokratin skulle stärkas, korruptionen och knarkproduktionen skulle bekämpas, kvinnornas ställning skulle stärkas. När inget av detta har kunnat åstadkommas har Försvarshögskolan kärvt förklarat att är med i kriget för att kvalificera sig som militär partner till Nato och för framtida internationella militära operationer.” Flera av de insatser som försvarsministern redogjorde för som förbättringar har faktiskt, som jag sa, berott på de civila insatserna, inte minst på Svenska Afghanistankommitténs arbete. Om man då säger att vi har bidragit till att stabilisera läget i , även om säkerhetsläget har försämrats, skulle jag vilja säga något. Jag tror verkligen att den svenska styrkan har gjort så bra jobb man har kunnat utifrån förutsättningarna. Men den vitbok som regeringen nu inte vill ta fram har tagit fram. Deras bedömning är följande: Den väpnande konflikten har förvärrats i omfattning och intensitet. Talibanerna har inlett offensiva operationer. Flera av de olika väpnade grupperna är inblandade i kriminella aktiviteter, och de strider ofta sinsemellan om inflytande. FN har rapporterat om antalet civila offer . Det är det största , sedan man började rapportera. Det har ökat stadigt . Hälften av landets distrikt har en hotnivå som är hög eller extremt hög. Fortsatt svenskt deltagande i Natos utbildnings- och rådgivningsinsats RSM i Läget har min själ inte stabiliserats i någon vidare omfattning. har också, fru talman, lyft behoven av en svensk handlingsplan för arbete med FN-resolutionerna och 1820 i , där det tydliggörs hur kan stärka kvinnor och garantera att de får ett inflytande i fredsprocessen. bör alltså ta fram en sådan nationell handlingsplan för hur resolution ska implementeras i . Även om vi säger nej till RSM ska fortfarande lämna stora bidrag till en fredsprocess. Det är viktigt att påpeka att vår moderna historia är full av exempel på att fred faktiskt kan byggas med fredliga medel, även efter mycket långvariga och komplicerade konflikter. Även om skulle avslå propositionen vill vi fortsätta det arbetet. Självklart kommer det att vara komplicerat och ta tid. Men det finns inga verkliga alternativ om vi vill se ett i fred. 98 Försvarsminister (S) replik: Det är två sidor av myntet. Den ena är den militära insatsen. Den andra är biståndsinsatsen. När det gäller biståndssidan har förpliktat sig i fråga om en strategi som omfattar demokratisk utveckling, mänskliga rättigheter och en fokusering i hög grad på utbildning, sysselsättning och utveckling av så kallad privat sektor. Här går vi in med ett stöd 2014–2019 på . Till det kan läggas det som vi har sagt i samband med givarkonferensen i . Det är ett stöd på 8 ½ miljard 2015–2024. är den största mottagaren av svenskt bilateralt bistånd. Här finns det en mycket hög ambition. Förverkligandet av den ambitionen har också möjliggjorts av att man har kunnat stabilisera säkerhetsläget. Den militära insatsen har i många stycken varit en förutsättning för detta. har det också pågått bland annat insatser från som också har gett goda resultat. Men man kan inte bara negligera den militära insatsen. Det handlar om att skapa grundläggande förutsättningar för att biståndet ska nå fram, för att möjliggöra för flickor att gå i skolan, för att öka andelen som går i skolan och för att förbättra hälso- och sjukvården. Det är två sidor av samma mynt. Båda två är nödvändiga. Det handlar om att se helheten och inte bara den ena delen. Det är vår syn på den här insatsen. Jag anser att den militära insatsen har varit en förutsättning för resultaten på den humanitära sidan. 99 (V) replik: Försvarsministern säger att säkerhetsläget är stabiliserat. Det är faktiskt inte sant. Läget är värre . Det närmast förvärras dag för dag. FN rapporterar om att det var det största antalet civila offer sedan man började rapportera . Man har intagit en provinshuvudstad. Säkerhetsläget förvärras som sagt dag för dag. Drönarattackerna är ett typiskt exempel. Man räknar med att är civila offer. Det är fortfarande ganska oklart i vilken mån deltar i de här besluten. Möjligen är av offren terrorister. Men det är nog så att för varje terrorist som man slår ut skapar man tio nya. Det är stora civila offer som krävs. Fortsatt svenskt deltagande i Natos utbildnings- och rådgivningsinsats RSM i Det här fungerar helt enkelt inte. Det fungerar inte enligt plan. I den mån det fanns en plan tror jag inte att den gick ut på att säkerhetsläget , , skulle vara sämre än det var 2009 eller 2002. Det här är inte en fruktbar väg att gå. Varför ska vi då fortsätta att kasta i väg nya pengar och riskera människoliv? Det är svenska soldater som gör ett förträffligt arbete utifrån förutsättningarna. Men varför ska vi fortsätta att riskera deras liv för en utveckling som går åt fel håll? 100 Försvarsminister (S) replik: Säkerhetsläget har stabiliserats i så måtto att det under de år som insatserna har pågått – det är faktiskt – har skapats möjligheter för biståndsinsatserna, bland annat på hälsovårdsområdet och skolområdet och annat. Det handlar om att det har kunnat fungera och ge resultat. Sedan är det riktigt att det har skett försämringar i säkerhetsläget , vilket också har redogjort för. Det gjorde han bland annat i samband med sitt besök här i . Man har stora utmaningar framför sig. Det är det försämrade säkerhetsläget som gör att man från koalition och de som deltar i detta är beredda att fortsätta. Ett resonemang om att den militära insatsen inte har varit en förutsättning för att nå dessa effekter på biståndssidan anser inte jag är ett verklighetsförankrat resonemang. Där har vi olika uppfattningar. När det gäller vitbokshistorierna kan jag bara säga: kommer en särskild utredare att gå igenom helheten i insatsen – det handlar både om det militära och om det civila – och bedöma vilka effekter detta har haft på hela samhällsutvecklingen i . Dessutom kommer FOI att göra en särskild genomlysning av och rapport om den militära insatsen på ett detaljerat sätt. Så jag har nog en helt annan beskrivning av hur vitboksdiskussionen följs upp. Jag är rätt övertygad om att vi kommer att få en ordentlig genomlysning av detta, som vi kommer att få debattera i ett senare skede. Det är tillåtet att ha olika uppfattningar om och olika bedömningar av det här. Men jag kan konstatera att man från sida säger: Det här är någonting som vi tycker är viktigt. Vi är beroende av det internationella stödet, och vi sätter stort värde på det har gjort och avser att göra också . Det är en signal som för mig väger väldigt tungt i vårt beslutsfattande. 101 (V) replik: Det här om vitboken är ändå intressant. När det gäller vitboken ska, som jag har förstått det, utredningen ledas av en person som, om jag inte minns fel, var vice ordförande i försvarsutskottet när de här frågorna behandlades. Det är väl så långt ifrån en oberoende utredning man kan komma. Och det var ju inte er kongress beslut. En vitbok handlar om något helt annat. Det är en oberoende kommission med experter. Så tror jag att man har gjort både i och i . Du gjorde ett uttalande om att tidigare utfästelser om att göra en så kallad vitbok ska verkställas. Detta är ingen vitbok. Det vore orimligt att töja på begreppet på det sättet. Fortsatt svenskt deltagande i Natos utbildnings- och rådgivningsinsats RSM i Säkerhetsläget stabiliseras och det möjliggör biståndsinsatser, sägs det. Jag vet inte om vars sjukhus blev bombat av de krafter som vi nu ska understödja håller med om den saken. är hopblandningen av civila och militära insatser en riskfaktor, säger , så man kan nog säga att verkligheten delvis talar ett annat språk. Återigen: Om säkerhetsläget stabiliseras och successivt förbättras skulle vi kunna ha en diskussion. Det är sämre nu än det har varit sedan FN började mäta antalet civila dödsoffer, vilket är ett ganska bra mått på det hela. Jag tycker att det är tragiskt att vi ska gå vidare på en väg som inte inneburit framgång. 102 (S): har ett långt engagemang i , dels militärt, dels, och faktiskt ännu längre, humanitärt. har varit påtagligt närvarande i under många decennier. Den afghanske presidenten som var i på besök tackade och särskilt för dess arbete och för det faktum att valde att finnas kvar när alla andra lämnade eftersom de betraktade situationen som fullkomligt hopplös och ohjälplig. Jag kan bara instämma i detta tack och också uttrycka en beundran över att man vågade detta viktiga val. utveckling har blivit bättre. Om vi jämför med hur situationen var i under talibanväldet i det tidiga 00-talet och vad som faktiskt skulle vara alternativet till det som vi ser växa fram i är det ändå så att på denna ungefär långa tid har blivit ett bättre land. Det är ett land med fler skolor och fler barn – pojkar och framför allt flickor – som går i skolan. Det är ett land där fler människor nu kan få vård på vårdcentraler. Det är ett land där flera val har kunnat hållas – inte utan problem eller dispyter om hur valresultaten ska tolkas, men jag har personligen träffat svensk militär personal som har stridit sig hela vägen ut till bergsbyar för att kunna säkra öppnandet av vallokaler och se till så att val har kunnat genomföras och sedan fått strida sig hela vägen tillbaka därifrån för att säkra att rösterna ska komma fram till röstsammanräkningen. Det har inte varit enkla uppgifter som svensk och annan personal från andra länder har gjort, men det har viktiga uppgifter, fru talman. Vår insats grundar sig på ett FN-mandat. Precis som försvarsministern nämnde tidigare här är nu på väg in i en tioårig utvecklingsinsats med ett svenskt bistånd som gör till i särklass största samarbetsland i det svenska utvecklingssamarbetet. Det är en bra fortsättning på den stora militära insats som vi har gjort tidigare för att fortsätta bygga landet och bygga en bättre framtid för människor i . För att kunna bygga ett nytt och bättre krävs det säkerhet. Det här tar afghanerna själva och de afghanska poliserna och militärerna ett allt större eget ansvar för , och det är så det ska och måste vara. Vårt svenska bidrag när det gäller det militära inriktar sig på utbildning och rådgivning för dessa säkerhetsstyrkor. Vi har trappat ned vår militära insats, men vi har trappat upp en redan ambitiös humanitär insats till att bli den största svenska humanitära insatsen . Fortsatt svenskt deltagande i Natos utbildnings- och rådgivningsinsats RSM i Med detta, fru talman, vill jag yrka bifall till sammansatta utrikes- och försvarsutskottets förslag i betänkandet UFöU1. 103 (SD) replik: Vi är nog ganska rörande överens om att den militära närvaron har varit nödvändig för , och som även jag sa i mitt anförande har den svenska militära närvaron gjort fantastiska insatser. Jag tycker också att det är viktigt att vi även fortsättningsvis är villiga att lämna bidrag till för den humanitära situationen och så vidare. Min fråga till är om inte även Socialdemokraterna ser att det finns en gräns för det svenska militära bidraget. Kommer det här att fortsätta år ? Vi ser ju tyvärr en tillbakagång när det gäller det säkerhetspolitiska läget i . Kommer Socialdemokraterna att sätta ned foten och säga att nu måste vi kanske koncentrera oss och använda våra begränsade resurser till andra insatser? Det är ju mycket riktigt så som från sa: Det här äter upp väldigt mycket av det försvarsanslag som vi har för internationella insatser. Det kanske finns behov av att vi också framöver har ett utrymme för att kunna prioritera andra saker, för vi kan ju inte rädda hela världen. Vi kan inte vara överallt. Även om vi gör betydande insatser där vi är kan vi inte vara överallt i hela världen. Någonstans måste det sättas en gräns. Vi från anser att den gränsen har passerats, men när ser Socialdemokraterna en sådan gräns, om man ser en sådan över huvud taget? 104 (S) replik: Tack, , för frågorna! Till att börja med när det gäller säkerhetsläget och dess utveckling ser vi just nu en tillbakagång, i praktiken en försämring av säkerhetsläget. Det är riktigt. Så måste man bedöma det. var det många som var väldigt oroliga för hur säkerhetsläget skulle utvecklas när de stora internationella militära insatserna kraftigt minskades. Det var många som förutspådde att det i praktiken skulle leda till att skulle implodera som samhälle och som land, att det skulle utbryta ett totalt och fullkomligt kaos och ett nytt talibanvälde i allra värsta fall eller möjligen en ohelig allians mellan den legitima regimen och talibanerna, vilket framför allt i så fall troligen hade kunnat gå ut väldigt mycket över kvinnors situation. Det vi ser nu är bättre än de värsta farhågorna. Det kan vi konstatera. Det är ändå en oroande utveckling som måste tas på allvar. Därför är det viktigt att vi fortsätter stödja de afghanska säkerhetsstyrkorna med utbildning och rådgivning för att de bättre ska kunna klara sin uppgift, som de dock, jämfört med de dystraste scenarierna, klarar relativt väl. När går den exakta gränsen för när det är dags att dra sig ur? Jag vill inte peka på en sådan exakt gräns. Min förhoppning och det jag tror är naturligtvis att kommer att kunna utvecklas så att vi kommer till en punkt där vi ser att nu kan afghansk militär och polis klara detta på egen hand. Fortsatt svenskt deltagande i Natos utbildnings- och rådgivningsinsats RSM i Avslutningsvis, fru talman: är inte överallt och kan inte vara överallt. Jag vill bara understryka det. 105 (SD) replik: Som jag sa har den svenska insatsen varit väldigt betydelsefull, men vi ser ju en tillbakagång när det gäller säkerhetsläget i . Kanske borde man göra ett omtag och se att det finns andra möjligheter att förbättra situationen där. Man kanske har nått vägs ände när det gäller den insats som man nu är delaktig i. Kanske är det i form av en ökad FN-representation på plats genom FN:s försorg, genom regionala aktörer och andra intilliggande länder som också är oroliga för den utveckling vi ser i som man därigenom kan bistå för att förbättra situationen. Jag ser bara faran att det här kommer att rulla . Visst, det är inga jättestora summor det handlar om i det stora hela för del. Det är väl runt för den här insatsen. Men det är ändå pengar som tär på den redan ansträngda budgeten, på anslagen för internationella insatser och som egentligen nollar det kontot. Det kan ju uppstå andra situationer som vi måste prioritera. Vi ser en försvarsmakt som går på knäna efter flera årtiondens nedmontering – vi kan inte ens försvara vårt eget territorium fullt tillräckligt. Därför menar vi att man från regeringens sida bör tillskjuta additionella medel till Försvarsmakten och även ha med det i budgeten så att dessa insatser inte påverkar Försvarsmakten negativt. Sedan finns det en positiv aspekt i att delta i de internationella insatserna, även i . Försvarsmakten får ju kunskaper att ta med sig hem som kanske är användbara här hemma, och man får pröva olika saker även i en sådan här rådgivningsinsats. Vi anser dock att vi har nåtts vägs ände när det gäller den svenska militära insatsen i och att vi bör omprioritera det till att göra mer humanitära insatser genom andra organisationers försorg. 106 (S) replik: Vi kan naturligtvis ha, och har uppenbarligen, olika uppfattning om hur länge vi ska vara kvar och om det är effektivt och meningsfullt att vara kvar. Jag har uppfattningen att vi fortfarande gör och kan göra nytta. Någonstans hoppas jag naturligtvis att situationen i och förmågan hos de afghanska säkerhetsstyrkorna blir av en sådan kapacitet att de klarar uppgiften helt och hållet på egen hand. Just den form av stöd vi är inne i nu har vi faktiskt inte hållit på med så . Det är viktigt att hålla isär det vi gjorde när vi hade betydligt mer svensk personal på plats och det vi gör . Det är två olika typer av uppdrag och två olika sätt att agera. Den här stödjande och utbildande insatsen har i sin nuvarande form pågått , ska man komma ihåg. Sedan är det motiverat att som gör fundera över om det finns andra former som skulle vara effektivare och om vi har nått vägs ände. Vi har olika uppfattningar där, kan jag konstatera, och det är inget fel i det. När det gäller att den svenska Försvarsmakten går på knäna får beskrivningen stå för . Jag kan konstatera att det finns sex partier i riksdag som har gjort upp om ett långsiktigt försvarsbeslut där Försvarsmakten får mer pengar, mer materiel och mer personal . Det tycker jag bådar gott för svensk säkerhet. 107 (M): Fortsatt svenskt deltagande i Natos utbildnings- och rådgivningsinsats RSM i engagemang i är brett och långsiktigt. Om vi lägger ihop de militära bidragen, vårt utvecklingsbistånd och våra humanitära insatser är vårt sammanlagda stöd det största åtagande någonsin har gjort gentemot ett annat land. Sedan första gången jag besökte , vilket var 2007, har jag med egna ögon sett hur landet har utvecklats. Tillgången till hälso- och sjukvård har förbättrats, och de flesta flickor får nu gå i skolan. Man kan också se en utbyggnad av infrastruktur – järnvägar och vägar – och en utveckling av näringslivet. Den humanitära situationen är dock fortfarande svår, särskilt för flickor och kvinnor. är trots rika naturresurser ett mycket fattigt land, och landet är fortfarande plågat och präglat av konflikt, korruption och dåligt fungerande institutioner. Jag vill dock ändå se att nu har gått in i en ny fas. Det finns en ny president på plats, , som besökte . Man har, mycket trögt och långsamt, bildat en samlingsregering. Det har gått trögt och långsamt, men kom ihåg att det är första gången på mycket länge som en maktövergång mellan två presidenter har gått fredligt till! Landet står trots detta inför stora utmaningar, såväl säkerhetsmässigt som ekonomiskt, och den nya regeringen kommer att behöva stöd för att möta utmaningarna. Det var värdefullt att president kom till . Besöket stärker ytterligare det mångåriga samarbete som finns mellan och . Det var en möjlighet att utbyta både vad förväntar sig av oss och vad vi förväntar oss av . Det är nämligen helt uppenbart att det behövs mer hjälp och stöd till landets säkerhet, återuppbyggnad och utveckling. En central del i samarbetet är att i bred politisk enighet och efter inbjudan av den afghanska regeringen fortsätter att bistå med bland annat militära rådgivare till den afghanska armén. Det handlar om att stärka möjligheterna att bekämpa exempelvis talibanerna och det förtryck som följer i deras spår. Den här insatsen är en direkt efterföljare till ISAF, den Natoledda insats deltog i och där arbetet huvudsakligen fokuserade på att bidra till ökad säkerhet i de norra delarna av . bör vårt stöd fortsatt vara bredare än de säkerhetsstärkande insatserna. har bidragit med hjälp till , och har tusentals – för att inte säga tiotusentals – svenskar engagerat sig för att stärka freden och utvecklingen i landet. , som presidenten nämnde och som har nämnts i talarstolen , har ju funnits på plats . har vi diplomatisk närvaro. är det land som tar emot mest bistånd, och fram ska vi stödja landets återuppbyggnad med nästan . Ett särskilt fokus för vårt utvecklingssamarbete är att förbättra situationen för kvinnor och barn. Behoven är nämligen stora, och afghanerna själva listar säkerheten, ekonomin och korruptionen som de främsta svårigheterna för landet. Därför måste vi fortsätta samarbeta och ge stöd, och vi måste ställa krav. Fortsatt svenskt deltagande i Natos utbildnings- och rådgivningsinsats RSM i I och med att ISAF avslutades har säkerhetssituationen försämrats. Jag tror att man kan se det som en direkt följd av trupptillbakadragandet och att de som är emot den här utvecklingen har tagit tillfället i akt att åter försöka kasta in landet i instabilitet. har säkerhetsläget försämrats.