prot · H30924 · 2015-11-10 00:00:00 — Vi får inte hamna i en situation där vi öppnar en marknad på ett sådant sätt att det blir ännu svårare att attrahera modersmålslärare eller studiehandledare till fasta tjänster. Det vi i huvudsak talar om här är huvudmän som hjälper varandra. Vi vill heller inte ha ett entreprenadförfarande där kommuner – detta känner väl till – fastnar i långa upphandlingar av tjänster, utan vi vill på ett smidigt sätt kunna hjälpa varandra när ett behov uppstår. Mot bakgrund av dessa överväganden har vi kommit fram till att det smidigaste är att en utredning lägger fram ett förslag som innebär att vi kan ändra lagen . Redan nu pågår fjärrundervisning, dels såklart inom lagens ram med lärare som finns hos huvudmännen samt lärare som kontrakteras och därigenom är anställda hos huvudmännen, vilket är fullt möjligt även inom den nuvarande lagens ram, dels på det sätt som beskriver. Skolinspektionen har tydliggjort att man inväntar den lagändring som regeringen aviserat innan man vidtar några åtgärder där. Detta är alltså också möjligt för huvudmännen att göra. 92 (M): Innan utredningen tillsattes var fjärrundervisningen ett helt oreglerat område. Dessutom har det under resans gång hänt väldigt mycket när det gäller it-användningen och tillgången till it i skolan. Regeringen konstaterar att beredningsunderlaget inte var tillräckligt, men man hade redan då kunnat tillsätta en utredning för att titta på den här frågan utan att behöva invänta beslut och utan att vänta ytterligare , vilket nu är fallet. Även om man naturligtvis inte ska uppmuntra till lagbrott har jag förståelse för de rektorer som försöker hitta kreativa lösningar för att deras elever ska få rätt till den utbildning de behöver. Det som är tråkigt, eller hur man nu ska säga, är att det modet nog inte finns hos alla rektorer. Det är därför viktigt att öppna möjligheter för entreprenad inom fjärrundervisningen . Jag funderar över hur många elever som hade kunnat erbjudas modersmålsundervisning och studiehandledning om regeringen hade agerat lite snabbare än vad man gjort. Att elever och lärare fysiskt befinner sig på samma plats är naturligtvis det bästa ur undervisningssynpunkt. Men när det inte är möjligt är det bättre att skolor i så stor utsträckning som möjligt kan utnyttja modern teknik för att säkerställa elevernas rätt till undervisning av behöriga lärare. Jag har tagit del av förslaget till direktiv för den så kallade snabbutredningen av fjärrundervisning på entreprenad. Det ger upphov till en del frågetecken. Det gäller det lilla ordet ”om”, som finns på några ställen och som enligt min mening borde ändras till ”hur”. Om vi nu gör stora satsningar på it i skolan – vilket antagligen kommer att ske i större utsträckning framöver med tanke på att vi är överens om att det ska tas fram en strategi för skolans digitalisering – är det viktigt att vi lägger fokus på att diskutera hur skolor och huvudmän ska använda tekniken för elevernas bästa, inte om de ska använda den. Det jag vänder mig mot är att det står i förslagen till direktiv att utredaren ska ta ställning till om skolhuvudmän ska ges ökade möjligheter att erbjuda elever undervisning i svenska som andraspråk genom fjärrundervisning på entreprenad. Vi har en situation med många nyanlända elever som är i stort behov av undervisning i svenska som andraspråk. har signalerat att det är ett ämne som har bland de absolut lägsta behörighetsgraderna i svensk skola. I årskurserna 7–9 är det behöriga lärare i svenska som andraspråk, i årskurserna 4–6 . I små kommuner kanske det inte ens finns behöriga lärare i svenska som andraspråk i alla årskurser. Även där kan fjärrundervisning på entreprenad erbjuda en lösning. Varför ska utredaren ta ställning till om i stället för hur fjärrundervisning ska kunna användas fullt ut inklusive entreprenad även för svenska som andraspråk? Investeringarna i it kostar både tid och pengar, och det är viktigt att inte begränsa möjligheterna att utnyttja tekniken för elevernas bästa. Jag är övertygad om att rektorer och lärare som ges möjligheter och inte begränsas kommer att kunna hitta många kreativa vägar att säkerställa att alla elever får så bra förutsättningar som möjligt att nå målen i skolan, oavsett var de kommer ifrån och var de bor. 93 Utbildningsminister (MP): Den avslutningen av instämmer jag helt och fullt i. Vi måste bort från en situation där politiker är inne och styr över detaljerna och ge större tillit till professionen och större möjlighet att uppfylla de krav som vi faktiskt ska ställa. Det är lätt att konstatera att rektorerna använder sig av den möjlighet som finns. Jag vill poängtera att skollagen är betydligt bredare än den bestämmelse som vi nu diskuterar. Den ger till exempel elever som har det behovet rätt till studiehandledning på sitt modersmål som en stödåtgärd. Den ger också rätt till elever att under vissa förutsättningar få modersmålsundervisning. Det är vad rektorerna baserar sina beslut på. Jag måste för det formella i en sådan här diskussion också något korrigera bilden man beskriver. Det är förståeligt att man gör det utifrån skrivningen i lagen. Man beskriver det som att rektorerna bryter mot lagen. Vi har en skollag som är så uppbyggd att det är Skolinspektionen som inspektionsmyndighet som ska pröva hur olika företeelser i skolans värld förhåller sig till lagen. Skolinspektionen har i och för sig i några fall lämnat kritik men inte gått vidare utifrån det. I det läget har Skolinspektionen också tydligt uttalat att den vet och ser att regeringen är på väg att föreslå en lagändring. Det innebär att vi i detta skede inte bör sprida någon oro bland skolor och rektorer som behöver använda sig av fjärrundervisning. Det finns möjligheter med de nya regler som finns. Det gäller till exempel om man timanställer en lärare som huvuddelen av sin tid är anställd hos en annan huvudman. Man kan också använda sig av den typ av samarbete och samordning som kan ske till exempel inom ramen för ett kommunförbund. Vi är på väg att ändra lagen för att också möjliggöra fjärrundervisning där huvudmän hjälper varandra. Jag är fullt trygg med att de utredningsdirektiv som regeringen kommer att fatta beslut om innebär att vi får det sakliga underlag på bordet som vi behöver för att kunna möta de utmaningar vi står inför utifrån detta hänseende. Både och jag håller med om att det inte är den enda lösningen för att möta lärarbristen. Det är heller inte den enda lösningen för att möta lärarbristen i förhållande till det stora antal nyanlända elever vi får. Vi måste också, precis som det står i partiöverenskommelsen om detta, bli bättre på att använda pensionerade lärare och se till att lärare får den kompetens de behöver. Just nu bygger upp ett större uppdrag för generell kompetens för till exempel lärare och rektorer om det finns ett sådant behov i svenska som andraspråk. Det handlar också om riktade insatser till de skolor som behöver det bäst. Avslutningsvis är min bedömning att det inte hade kunnat gå snabbare. Den som känner till den svenska lagstiftningsproceduren vet att om man får en ny lag på plats ett drygt år efter att ett problem är uppmärksammat är det en mycket snabb lagändring. Det hade på ett sätt kunnat gå snabbare. Det hade varit att föregående regering redan från början hade bestämt sig för att fjärrundervisning borde kunna användas mer extensivt och lagt fram utredningsdirektiv som motsvarade det. Men det politiska intresset fanns inte från föregående regering. Jag är glad över att vi nu är eniga och att den linje som har drivit länge också fått genomslag i hela den borgerliga alliansen. 94 (M): Man hade kunnat få till en snabbutredning tidigare om det uppmärksammade problemet. Det är ungefär som problemet uppmärksammades inte minst i medierna. Det gällde framför allt Ådalsskolan i , men det finns också andra som har haft det problemet. Jag tycker inte att jag får något bra svar på om- och hurfrågan. Ett om är en signal att man kanske inte ska tillåta möjligheten att utnyttja tekniken. Det oroar mig. När det gäller just att utnyttja tekniken brukar och jag normalt sett vara rätt så överens. Men det är ändå ett viktigt signalvärde att man börjar ifrågasätta om man över huvud taget ska öppna för denna möjlighet. Jag kan förstå att huvudspåret alltid är att man ska ha en lärare på plats i klassrummet. Med den situation vi har just nu med lärarbrist inte bara för elever som är nyanlända utan även för elever som är födda här i behöver vi vara kreativa när det gäller att använda ny teknik. Vi ska inte i en utredning börja ifrågasätta om man ska använda tekniken för till exempel svenska som andraspråk. Jag ser fram emot arbetet med den digitala strategin för skolan och hoppas att det inte finns en massa om i den som gör att man begränsar kreativiteten hos lärare och rektorer när det gäller att använda tekniken för att stötta eleverna. Ger man dem möjligheten och verktygen och är noga med att följa upp kvaliteten kommer lärare och rektorer att kunna hitta väldigt många bra lösningar själva utan att vi lägger oss i detaljerna. 95 Utbildningsminister (MP): Vi delar bilden av att fjärrundervisning är en liten del av lösningen för att se till att alla elever oavsett var de bor och oavsett vilken bakgrund de har får den utbildning de behöver. Det är också därför som vi har fattat beslut om att man ska inleda en försöksverksamhet med fjärrundervisning i fler ämnen än de ämnen som vi talade om när frågan var i . Ett av dessa ämnen är såklart svenska som andraspråk. Det täcks också upp inom ramen för försöksverksamheten. Jag är trygg med att den utredning som vi tillsätter kommer att ge oss det beredningsunderlag som vi behöver för att titta till exempel på SKL:s inspel och förslag att öppna bredare när det handlar om just ämnet svenska som andraspråk. Jag är övertygad om att i dessa frågor står och regeringen varandra mycket nära. Jag är också glad över att har uppmärksammat det beslut vi har fattat om att nu ta fram en it-strategi. Det gör vi inte minst utifrån det arbete som görs inom SKL och gjordes inom SKL som var ordförande i utbildningsberedningen. Överläggningen var härmed avslutad. § 18 Svar på interpellation 2015/16:81 om den akuta krisen för sjukvården i 96 Statsrådet (S): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att säkerställa likvärdig vård i hela landet och för att problemet med det dyra utnyttjandet av stafettläkare ska upphöra. Att hälso- och sjukvård kan ges på lika villkor utifrån behov är viktigt. Regeringen har därför föreslagit att det riksdagsbundna målet för hälso- och sjukvårdspolitiken ska ändras så att det tydliggörs att vården ska vara jämlik och jämställd. Flera av de frågor som regeringen driver på hälso- och sjukvårdsområdet har jämlik vård som en central aspekt. Exempel som jag vill lyfta fram här är cancervården, vården för dem med psykisk ohälsa och styrningen med kunskap. Även arbetet med att sluta de påverkbara hälsoklyftorna är viktigt. Regeringen tillsatte därför en kommission för jämlik hälsa som ska ta fram förslag på hur detta kan uppnås. Regeringen tillför också 1 extra miljard kronor 2016 och därefter till landstingen. Dessa resurser stärker landstingens möjligheter att möta utmaningar som exempelvis kompetensförsörjning och att göra vården mer jämlik. Vi vet att de möjligheter och utmaningar som bland annat den medicinska utvecklingen ger kan vara svåra att bemästra i alla delar av landet. Landstingen har olika förutsättningar såväl geografiskt som demografiskt och resursmässigt. tillsatte regeringen den så kallade . Utredningen ska föreslå en ny läns- och landstingsindelning som innebär att delas in i väsentligt färre län och landsting. Indelningen ska bland annat ge stabila ekonomiska förhållanden i de nybildade landstingen och bättre överensstämmelse mellan medborgarnas behov och deras möjligheter att utöva demokratiskt inflytande. Jag ser utmaningar när det gäller hälso- och sjukvårdens kompetensförsörjning, framför allt för möjligheterna att attrahera och behålla kompetenta medarbetare. Det är angeläget att den utvecklingen kan vända. Jag för därför tillsammans med de berörda aktörerna samtal som syftar till att lyfta upp möjligheter och svårigheter. Min förhoppning är att detta initiativ och den föreslagna professionsmiljarden kan stödja arbetet med kompetensförsörjning samt bidra till att ge hälso- och sjukvårdens professioner ännu bättre förutsättningar för att utföra sitt arbete. Den pågående utvecklingen med stafett- eller hyrläkare är på sina håll oroande. Enligt en ny rapport från om hyrläkare i primärvården har den totala kostnaden för vårdbemanning i landstingen ökat från 2013 till 2014. Jag har för avsikt att följa utvecklingen på området noga. Jag vet att även SKL följer detta och bistår landstingen i hur de ska hantera utvecklingen. Frågorna är komplexa, och det är inte givet vilka åtgärder som skulle kunna vara verkningsfulla vare sig på regional eller nationell nivå. 97 (M): Jag tackar statsrådet för svaret, och jag börjar med min lilla fundering. Jag har skrivit interpellationen utifrån ett Västernorrlandsperspektiv eftersom jag kommer därifrån, men detta kan gälla nästan alla landsting eller regioner i länet. Man kan fundera på hur vården kan fortsätta att vara jämlik när landstingens ekonomi går på knäna. SKL kom ut med en ekonomirapport som visar att prognosen är 1 miljard i underskott för våra landsting. Då har ändå alla utom tre landsting höjt skatten, och det har inte hjälpt. Det uppstår problem – och tar jag mitt landsting som exempel, för vi ska inte ha någon landstingsdebatt – när man har kommit med rena, hårda strukturförslag om att lägga ned ett inlandssjukhus helt och hållet. Man skalar av allting från akutvård, och det blir i princip bara en vårdcentral kvar. Det kommer att drabba inlandet – i det här fallet de två kommunerna – oerhört hårt. Det är viktigt att ha denna närhet till en traumavård och bra vård när man talar om denna golden hour, den viktiga timmen då man får in insatser. Jag tror att det var som en stor trafikolycka inträffade utanför . Som tur var fanns kvar så att man kunde ta hand om de sju skadade personerna. Man klarade dem. En person var svårt skadad och fick föras till . Sådant sker alltid. Men om vi inte hade haft kvar skulle de skadade ha fått föras till . Då talar vi om en resväg på någonstans mellan och en kvart och och . Man säger att man kan bedriva akutsjukvård i ambulanser. Nja, det kan man till viss del. Men riktig traumavård kan man inte utföra. Ambulanserna kan inte heller bemannas med narkosläkare och narkossköterskor . Vägarna i inland är, på många ställen där man talar om strukturåtgärder, inte av E4-klass. Det är väldigt besvärliga vägar, och det hela är besvärligt att hantera. Det gör mig orolig när jag tittar på prognoser framöver för landstingen. gjorde 2014 ett underskott på 223 miljoner. Man har en prognos , 2015, som är ännu högre. prognostiserar man 1,8 miljarder i underskott. Detta kan inte fortsätta. På något sätt måste staten gå in och ställa upp regler: Vad ska man göra, och vad ska man inte göra? Det är detta som gör att det blir en rätt ojämn vård beroende på var man bor. Vi kan titta på cancervården, som skiljer sig mycket åt i landet beroende på var man bor. Det ska inte vara så att om man bor i får man vänta mycket längre på vård om man får bröstcancer än man får göra i andra län. För mig är det viktigt att man ska kunna få en bra vård om man så bor uppe i eller om man bor i . Sedan kan vi ju berätta att de som bor i också betalar mycket mer i skatt – och så får de sämre vård. Detta är någonting som jag tycker att man måste lyfta. Regeringen måste titta på det, för jag tror inte att landstingen just nu klarar av detta själva. Det ser ut så här. Norrlandslänens landsting har jätteproblem. Vi har också andra landsting som har de här bekymren, vilket statsrådet säkert är väl medveten om. Därför kände jag att jag inte fick något riktigt bra svar av statsrådet när det gäller hur man ska kunna göra det här. Det går inte att bara tillsätta en kommission. Socialdemokraterna är rätt glada i kommissioner, men jag tycker att det vore bra med handling också i stället för en kommission. 98 Statsrådet (S): Jag kan börja i den änden. Jag tyckte att jag gav ett ganska utförligt svar, men jag kan naturligtvis utveckla det. I sammanhanget är det värt att göra detta, inte minst med tanke på den utveckling som skissar: Vi står inför en stor kostnadsökning inom den svenska hälso- och sjukvården till följd av en åldrande befolkning, till följd av att vi får nya fantastiskt effektiva behandlingar som är dyra och till följd av en teknisk utveckling i övrigt som leder till att möjligheterna att bota och lindra är så mycket större men därmed också medför nya kostnader. I det sammanhanget tror jag att man måste se på hälsofrågorna i ett mycket bredare perspektiv. Det är det vi försöker adressera med målet att sluta de påverkbara hälsoklyftorna. Vi kommer också att tillsätta en kommission för jämlik hälsa som inte bara kommer att titta på vilka reformer som behöver göras inom den traditionella folkhälso- och sjukvårdspolitiken utan också på hur man kan anlägga ett perspektiv på egentligen alla politikområden för att kunna sluta hälsoklyftorna. Om man ska diskutera hälso- och sjukvården särskilt, eftersom det är det som debatten handlar om, tror jag att det vi nu gör är viktigt. Jag är till exempel ute och träffar alla landstingsledningar i syfte att diskutera sjukvårdens förutsättningar i respektive landsting men också för att höra vad de förväntar sig av staten. Jag kommer att besöka . I dessa samtal är det ett antal punkter som är ständigt återkommande. Först och främst är det just kompetensförsörjningen. Vi vet att det ser lite olika ut, men det är en utmaning i hela landet. brukar detta beskrivas som en ren brist. Jag värjer mig mot det. Det finns en brist. Den kan vara större beroende på var någonstans i landet man befinner sig, och den kan vara större beroende på vilken specialitet vi talar om. Men vi kan inte tala om en generell brist på sjuksköterskor, och vi kan inte tala om en generell brist på läkare. Vad vi snarare borde tala om är hur vi använder den tid som professionen har till sitt förfogande. Jag får ofta detta beskrivet för mig när jag besöker hälso- och sjukvården: Vi vet hur man får ägna mycket av sin tid inte åt att träffa patienter utan åt onödig administration. Det för mig in på nästa fråga som regeringen tydligt har prioriterat, nämligen e-hälsoarbetet. Med ett bättre fungerande e-hälsoarbete, med it-system som kan tala med varandra och som kommer att kunna föra över information och göra saker som vi bara kan drömma om kommer vi att kunna utveckla hälso- och sjukvården. Vi kommer att kunna spara in tid som kan läggas på patientmöten, men vi kommer också att kunna få en effektivare verksamhet så att vi använder varje skattekrona mer effektivt. Jag tror att denna utveckling är bra. Man ökar effektiviteten i hälso- och sjukvården och sätter patienten i centrum som vi från regeringens sida tillför extra medel till hälso- och sjukvården. Totalt är det 2 miljarder i ökade generella statsbidrag. Jag är övertygad om att vi i och med detta står väl rustade att möta de utmaningar som vi har framför oss. Det kommer dock inte att räcka. Vi behöver samverka mer, och vi behöver samverka i nya former. Vi behöver se hur indelningen av landstingen kan förändras i syfte att få mer bärkraftiga organisationer. Vi måste över hela landet orka fatta de nödvändiga strukturbesluten och genomföra de nödvändiga strukturförändringarna för att kunna möta framtidens utmaningar. 99 (M): Jag tycker att det är bra att statsrådet ska åka runt och träffa de olika landstingsledningarna, tala med dem och lyssna på vad de har att säga. Jag tänkte hoppa tillbaka lite grann till det här med jämlik vård. Jag ska ta ett exempel. Det exemplet kan jag ta upp, för det gäller mig själv. drabbades jag av något slags födoämnesallergi när jag var ute och åt. Jag fick svårt att andas, men det redde ut sig. Jag gick ned till alldeles förnämliga företagshälsovård. Läkaren skrev en remiss till vår allergi- och hudmottagning på . Jag fick ett svar: Vi utreder inte födoämnesallergier. Man kan börja fundera. Födoämnesallergi är ändå en av de få allergier man kan dö av. Som tur var införde den förra regeringen fritt vårdval inom specialistvården, så jag fick en remiss och gick till Sophiahemmet här i . Där fick jag medicin, och det löste sig. Detta kunde jag, som är här nere i och har möjligheter, göra. Men det kan inte alla i alla landsting göra när man får sådana här svar. Dessutom vet man kanske inte ens vad man ska göra när man får ett sådant svar. Detta skulle jag vilja ha ett svar på: Hur kan det vara jämlik vård? Jag går tillbaka till det här med bristen. Jag håller med om att det inte råder speciellt stor brist. Det råder i synnerhet inte någon brist på läkare, för per capita har vi många läkare i . Men vi har en kostnad som skenar iväg, och det gäller hyrläkare som det står om i rapporten som nämns i svaret. Det finns även hyrsjuksköterskor. Det är bra att de finns eftersom de behövs på många ställen där man inte får några andra. Men problemet uppstår när kostnaderna skenar iväg och när man inte hanterar personalen som man ska. Jag har några rätt intressanta exempel från mitt landsting igen. Narkossjuksköterskor och andra går ut och säger: Därför säger vi upp oss. Sjuksköterskor på ortopeden säger att det är som att få en spottloska rakt i ansiktet. De vill ha mer , men sa nej. Resultatet efter dessa massuppsägningar är att det har blivit färre operationer, vilket inte gör situationen bättre utan sämre. I denna rapport från , som även kommer med lite råd och dåd, talas det om etablering av vårdcentraler. Man konstaterar att privata vårdcentraler som är ägarledda och där ägarna själva arbetar i verksamheten är i behov av hyrläkare i mycket mindre utsträckning. Jag är glad att ni nu har backat om LOV. Jag hoppas att ni också backar om vinster i välfärden, eftersom det egentligen är enda sättet för att vi ska kunna komma till rätta med detta. Vi ser nämligen att man har det bättre på privat drivna vårdcentraler. Detta kan nog slå över även till landstingsägda och landstingsdrivna. Jag bryr mig egentligen inte så mycket om vårdformen. Det viktiga ska vara att vårdcentralerna är bra skötta och bra drivna. Personalen ska vara sedd, och man ska inte känna det som att man får en spottloska i ansiktet. Man ska känna att man här gör något viktigt och bra och är sedd. Det är det som är så viktigt. Därför hoppas jag att det inte blir något förbud mot vinster i välfärden och så vidare utan att man kan få detta, eftersom jag tror att det är en lösning på det hela. 100 Statsrådet (S): Jag ska börja med den sista delen i inlägget. Som så väl vet pågår en utredning som ska titta på organiseringen av välfärden. Det är inte så konstigt. Det är egentligen konstigare att man inte har tagit ett sådant helhetsgrepp. Vi har sett mycket stora förändringar inom välfärdsverksamheterna de senaste 20–25 åren. Det har på många håll experimenterats. Här i till exempel har man knoppat av verksamhet till underpriser och så vidare. Med tanke på de stora förändringar som har skett behöver vi se över hur denna sektor egentligen fungerar. Vad behöver vi reformera för att få den att fungera bättre och för att se till att patienterna verkligen sätts i centrum och att skattepengarna går till den välfärd som de är tänkta att gå till? Det är själva bakgrunden till denna välfärdsutredning. Men det handlar inte om att utesluta privata alternativ. Det handlar om hur vi ska ha regelverket när privata alternativ finns i denna typ av verksamheter. Jag ska gå vidare till det exempel som tog upp och som gällde henne själv. När det gäller frågan om jämlik vård kan jag konstatera, precis som jag har gjort tidigare, att vi inte har någon jämlik vård i . Vi har en tydlig strävan efter en jämlik vård.