prot · H30930 · 2015-11-19 00:00:00 — har också skapat en jättestor delaktighet i detta arbete genom att ha en enkät ute som vilken lärare som helst kan svara på fram till , för att bidra till att bedömningsstöden ska bli så bra som möjligt. Jag vill verkligen trycka på att detta absolut inte handlar om ett misstroende mot personalen och lärarna, utan det handlar om kvalitetsuppföljningen och möjligheten att se till att alla barn faktiskt får stöd mycket tidigare än . 26 (V) replik: Jag tackar för svaret. Jag vill dock återgå till detta med vilket förtroende man har för lärarkårens kompetens. Någonstans förstår jag absolut vad regeringen och övriga utskottet menar när det gäller att underlätta, att det ska vara likvärdigt etcetera. Det tror jag att vi alla kan ställa oss bakom. Frågan är dock om detta är att bemöta problemet från grunden eller om det är att lägga ett plåster på någonting som måste tas tag i från grunden. Lärare vet nämligen vilka insatser som behöver sättas in, men de får inte göra det på grund av ekonomiska skäl. Alla som har varit ute på besök i en skola – det räcker med en av alla skolor – vet att det är så det ligger till, att kompetensen finns. Det finns dessutom stödverktyg för lärarna för att kunna fånga upp tidiga problem hos elever etcetera. Men lärarna är fastlåsta i de väldigt snäva och fyrkantiga ekonomiska ettårsramar som kommunerna har. Därmed kan de inte sätta in de insatser som behövs. Jag menar att det här ger en bild utåt av att nu ska det här underlätta. Men i själva verket kommer det inte att spela någon roll, för det som styr är inte det obligatoriska bedömningsstödet, utan det som kommer att styra också i fortsättningen är ekonomin, vilket i slutändan leder till att man inte visar förtroende för lärarnas yrkeskompetens. Det här menar jag inte att regeringen är ansvarig för, för det har pågått . Men när ni är med och driver igenom detta är ni ansvariga för att det fortsätter att vara på det här sättet och att problemet inte angrips från grunden. 27 (S) replik: Obligatoriska bedömningsstöd i årskurs 1 Det är klart att det här är en viktig pusselbit för att komma till rätta med ett stort problem som ändå finns. Det viktigaste – det tror jag att vi är överens om eftersom vi är överens om det gemensamma budgetförslag som föreligger – är att vi tillför resurser till skolan, något som inte gjorts tidigare. Regeringen är också tydlig med att man tänker följa upp det här mycket noga. När jag nu har chansen vill jag uppmana de lärare som kanske är lite tveksamma till detta att gå in och lämna synpunkter på . Där kan man tycka till och vara med och påverka det här arbetet så att det blir riktigt bra, och det är ju det vi vill. 28 (M): Den svenska skolan har varit alldeles för dålig på att hjälpa och stötta eleverna när de är små, då hjälp och stöd gör som allra mest nytta. Många är de elever som först i högstadiet får stöd, och det är i de allra flesta fall alldeles . Inte minst har jag i mitt yrkesliv som svensklärare på högstadiet sett hur det har kunnat vara möjligt att gå i skolan med avsevärda svårigheter i läsförståelse utan att adekvat stöd har satts in. Det ska inte få ske i den svenska skolan. Steg för steg får skolan nu tidigare kontrollstationer som underlättar för elever, lärare och föräldrar att mäta och bedöma hur väl eleverna hänger med i undervisningen och når de uppsatta målen i läroplanen. Och, herr talman, det behövs, framför allt eftersom det tydliggör skolans ansvar för att tidigare ge det stöd och den hjälp som eleven behöver i exempelvis matematik eller svenska. stöd och hjälp ger fler elever en möjlighet att komma till sin rätt, utvecklas och nå målen. Med dagens proposition, som vi nu debatterar, är det roligt att kunna konstatera att det nu finns en bred enighet om detta. Jag tror att jag talar för både mig och mina kollegor i Alliansen – , , eller kalla dem Liberalerna om ni vill – när jag säger att det obligatoriska bedömningsstödet från årskurs 1 i svenska och matematik var en av de absolut viktigaste delarna i den så kallade betygsöverenskommelse som Alliansen och regeringspartierna slöt . Jag välkomnar därför att även Socialdemokraterna och nu ansluter sig till vår syn på vad som är viktigt i skolan, nämligen elevernas kunskapsutveckling. Att det obligatoriska bedömningsstödet nu kommer på plats innebär att vi kommer att kunna säkerställa en likvärdig bedömning av våra elever. Det stärker lärarprofessionen. Men framför allt stärker det elevernas rätt att få extra stöd när det gäller läsförståelse och den grundläggande förståelsen i matematik. Inte minst kommer detta att vara till stor hjälp för det stora antal nyanlända barn som kommer att börja i den svenska skolan. Obligatoriska bedömningsstöd i årskurs 1 Jag välkomnar som sagt att Socialdemokraterna och delar Alliansens syn att barnen ska få bättre hjälp i sin tidiga kunskapsresa. Men jag är djupt oroad över att regeringen inte är beredd att göra de nödvändiga förändringar av förskoleklassen som vi i har beslutat om. En tioårig grundskola skulle nämligen möjliggöra att detta stöd skulle kunna få ännu bättre effekt. Jämfört med andra har en senare skolstart och mindre undervisningstid. Det bidrar till sämre läsförståelse, svårigheter inom matematik och sjunkande resultat. Att därför bara göra förskoleklassen obligatorisk, utan förändring av förskoleklassens mål och innehåll, är ett slag i luften. Det kommer inte att påverka barnens kunskapsutveckling nämnvärt jämfört med hur det ser ut . Däremot skulle barnen med en kombination av det obligatoriska bedömningsstödet och en tioårig grundskola enligt vår modell få bättre möjligheter och förutsättningar att tidigare bygga sig en mer robust kunskapsgrund att stå på. Tyvärr har regeringen inte förstått betydelsen av detta. Men, herr talman, med tanke på att det inom både Socialdemokraterna och har funnits en historisk skepsis mot vår syn på kunskap i skolan finns det kanske en möjlighet att vi även når enighet i frågan om en tioårig grundskola och bättre stöd till eleverna . Jag vill verkligen betona att jag är glad att vi har kunnat hitta en överenskommelse som inkluderar detta bedömningsstöd för våra barn, och jag vänder mig till mina kollegor i Socialdemokraterna och . Det obligatoriska bedömningsstödet är ett enormt viktigt beslut, och framtiden kommer att visa hur viktigt det är. I detta anförande instämde i (C) och (KD). 29 (MP): Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet, och jag delar glädje över att så många av oss är eniga om att stödja detta betänkande. Regeringen har tre huvudprioriteringar när det gäller skolan. Den första är att utveckla skolan, bidra till kunskapsutveckling, bidra till elevers utveckling. Den andra är att göra skolan likvärdig och jämlik. Den tredje är att bidra till att stödja och satsa på läraryrket och lärarna. Kombinationen av dessa tre prioriteringar är viktig för att utveckla den svenska skolan. Den är än mer viktig av Alliansens misskötsel av skolan. Det vi diskuterar är obligatoriska bedömningsstöd. Den forskning som har gjorts i andra länder visar att de länder som ligger i framkant är länder, till exempel , som satsar på stöd i de tidiga åldrarna. Det är viktigt. Och ska man kunna satsa i de tidiga åldrarna på de barn som behöver det måste man ha ett bedömningsstöd. Man måste kunna identifiera vilka barn som behöver stöd och i vilken omfattning så att stödet kan sättas in. Det är just därför det är så viktigt. Resonemanget att om vi gör detta litar vi inte på lärarna är helt fel. Även om vi litar på lärarna och tycker att de gör ett utmärkt jobb är det viktigt att ha regelverk som garanterar att varje barn som behöver stöd får det stöd som hon eller han förtjänar. Det är bevekelsegrunden för regeringens proposition och det betänkande som vi debatterar . Obligatoriska bedömningsstöd i årskurs 1 Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 11.) § 8 Militära frågor betänkande 2015/16:FöU3 30 (SD): För tids vinnande yrkar jag bifall endast till reservation 1. Vi behandlar ett motionsbetänkande med ett brett perspektiv av militära frågor. Det är ett stort antal yrkanden vi ska ta ställning till. Det är viktigt att vi försvarspolitiker tillsammans med departementet och Försvarsmakten lyckas optimera försvaret över hela linjen. Först måste vi ta ställning till de stora övergripande frågorna som anslag, mål och inriktning. Därefter kommer frågan om organisation. Hur ska försvaret strategiskt organiseras? Här kommer vi till några centrala yrkanden i betänkandet: de om att svenska armén bör växa i storlek. Armén, liksom försvaret i sin helhet, har genomgått transformationer som i grunden har påverkat verksamheten. Transformationerna av försvaret är en följd av olika beslut i denna kammare. Försvarets anslag har nominellt halverats, men försvarets förmåga har tiodelats. Detta är kostnaden av alla omställningar. När föll skar denna kammare ned det svenska försvaret så till den grad att vi tappade all försvarsförmåga. Det var den så kallade strategiska timeouten. Det var att gå för långt, inser alla . Denna kammare gav sedan försvaret en ny inriktning i försvarsbeslutet . Invasionsförsvaret skulle bli ett insatsförsvar – eller som det ibland uttrycktes: försvar börjar i . Att försvara mot en eventuell angripare blev alltså en sekundär uppgift. armé skulle omfatta tolv bataljoner som man skulle kunna sätta in var som helst i världen i fredsbevarande operationer. Uppgifterna blev enklare än i det tidigare invasionsförsvaret. Patrulltjänst och kompanistrid mot gerillasoldater var den naturliga målbilden. Det kan vara nog så svårt att utföra i främmande länder och miljöer, men det är enklare system och en billigare verksamhet. Den svenska armén kom alltså att ingå i ett insatsförsvar med väldigt begränsat omfång. Det som sedan överraskade var att denna kammare lade ytterligare sparbeting på försvaret så att det lilla insatsförsvaret saknar materiel för . Armén som skulle få en försiktig numerär om 13 000 soldater kunde inte fyllas med kontrakterade soldater, utan 7 000 tidigare värnpliktsutbildade fick fylla på för att armén skulle bli fulltalig. På detta sätt hade denna kammare försett med en dåligt armé om tolv bataljoner. Sedan kom rapporterna från Försvarsberedningen inför försvarsbeslutet . Säkerhetsläget i vårt närområde hade försämrats. Vi Sverigedemokrater hade länge slagit larm om detta i debatten. Först att vakna bland de andra partierna var Socialdemokraterna, följt av och . är alla åtta partier ense om att behöver ett invasionsförsvar och att det svenska försvarets första uppgift är att försvara . Dessa stora svängningar för inriktningen på försvar är förödande. Vi visste att säkerhetsläget snabbt kan förändras men att militär förmåga tar att bygga. Denna insikt är gammal och känd, och vi försvarspolitiker har hört den hundratals gånger. Varför struntade regeringarna i denna insikt? Det kommer att krävas stora ansträngningar för att tillräckligt snabbt ställa om försvaret till skydd av . De stapplande första stegen är tagna. De övergripande målen för försvaret har satts högt av denna kammare, men försvarsanslaget är oförändrat. Eller om man ska vara noga: Avräknat inflationen har denna kammare sänkt försvarsanslaget med . Det duger inte. Försvarsanslaget måste höjas rejält. Ett invasionsförsvar är betydligt mer komplext än ett insatsförsvar. Det ska stå emot en avancerad motståndare. Invasionsförsvaret är ett system av system av system. Markstridskrafterna i fältarmén ska omstruktureras för att kunna strida i brigadformat. Brigadformatet har alla relevanta förmågor samlade och är anpassat för avancerad strid. Jag är glad över att alla åtta partier åter vill ha ett invasionsförsvar byggt på bland annat brigadstridsförmåga. Men problemet är att när vi pusslar ihop våra markstridskrafter kan vi bygga bara två brigader. Två brigader är alldeles för lite för att försvara . Och hur ska vi gruppera två brigader i vårt avlånga land? Det säger sig självt att om vi ska ha ett invasionsförsvar måste armén ha fler brigader än två. föreslår en armé om åtta brigader, sju mekaniserade brigader och för en stadsskyttebrigad. Vi anser att det är den lägsta nivån för den svenska armén. Jag utgår från att övriga sju partier håller med om att två brigader är för lite för armén. Vi måste vakna . Ska vi bygga ett invasionsförsvar måste vi skjuta till pengar på en gång. Det duger inte att vi är det Östersjöland som satsar minst på försvaret. En sak är vi dock ense om. Vi ska ha ett invasionsförsvar för att skapa en tröskel mot ofred. Det ska vara mycket besvärligt och oerhört kostsamt att ta eller kränka svenskt territorium. Det är innehållet i en tröskeleffekt. I händelse av avancerade angrepp på vårt land, med andra ord i händelse av att dras in i ett fullskaligt krig, ska vi trots alla därpå följande svårigheter kunna möta och hejda eller avvärja angreppen. Vi måste konstatera att tröskeleffekten endast består av villkoren i fullt krig. Vad Försvarsmakten klarar i fred saknar betydelse för tröskeleffekten. Detta leder oss fram till en viktig slutsats: Vi försvarspolitiker måste lägga om rodret igen och börja tala om försvaret i händelse av krig. har begrepp som ”fördröjningsstrid” och ”att ersätta förluster” varit förbjudna i försvarsdebatten. Det måste vi ändra på. När vi krigsanpassar försvaret och talar om vad försvaret klarar i händelse av fullt krig bygger vi en tröskel. Då verkar vi för freden. Som det är , när vi har fredsanpassat försvaret och talar om vad försvaret klarar i fred, bygger vi ingen tröskel. Då verkar vi inte för freden. Låt oss därför för fredens skull hädanefter tala om det krigsanpassade försvaret. En annan gammal lärdom som vi har glömt är försvarsövningarnas betydelse. Förband som inte är tränade har mycket låg förmåga. Vi föreslår därför regelbundna krigsförbandsövningar av minst en brigad , helst två brigader . 31 (V): har inte lagt fram några motioner under denna punkt. Det är nog en händelse som ser ut som en tanke, vilket nog kommer att framgå av mitt inlägg strax. Men jag vill ändå yrka bifall till en motion, nämligen motion om motköpsaffärer. Någon måste göra det också. Jag anser att en reglering av och insyn i försvarsindustrins motköpsaffärer bör realiseras. Då försvarsindustrins motköpsaffärer har betydande samhällspåverkan är det enligt min mening lämpligt att regeringen tar initiativ till att utreda frågan om motköp och dess konsekvenser samt presenterar förslag som reglerar industrins användande av dessa motköpsupplägg. Jag yrkar således bifall till reservation 7 under punkt 8. Sedan vill jag debattera detaljstyrning, som utifrån min erfarenhet som kommunstyrelseordförande är något av det värsta politiken kan ägna sig åt. Det är av ondo, konstaterar inte bara jag med min erfarenhet utan även . Det intressanta är att jag tror att alla partier höll med om vådan av detta i den debatt på Försvarshögskolan som försiggick dagen innan försvarsutskottet började behandla betänkandet. Ändå finns det motioner om att  hemvärnets fordonspark bör förnyas så att terrängbil 11, 13 och 20 kan fasas ut  hemvärnet bör förses med granatkastare, pansarvärnsrobot och broläggningsförmåga  luftförsvaret bör återintegrera ett taktiskt radiosystem () för att realisera ett eget Link 16-liknande nät, där vi sedan kan välja nationellt krypto eller Natokrypto  Försvarsmakten bör köpa tillbaka miniubåten så att den antingen kan bli övningsobjekt eller placeras på lämpligt museum  fältkängorna bör putsas längs med sömmarna. Nej, det sista var mitt eget tillägg, men de förstnämnda är autentiska motioner från . Om detta inte är politisk detaljstyrning vet jag inte vad detaljstyrning är. Var är förtroendet för den professionella organisationens förmåga? Vad händer när man detaljstyr? Jo, då försummas ofta den strategiska styrningen. Fel beslut riskerar att fattas då det är svårt för politiken att se hela det komplexa sammanhanget. Men framför allt, och det är det värsta, riskerar en professionell organisation som detaljstyrs att tappa energi och kreativitet och bli allt mer passiv och avvaktande inför nästa hugskott eller detaljstyrning. Min fråga är: Varför gör ni på detta viset? 32 (FP): Detta rör ett så kallat motionsbetänkande. Det är den uppfinningsrikedom som kammarens ledamöter besitter och som har anknytning till det försvarspolitiska området. Det är alltså, om ni ursäktar uttrycket, både hackat och malet och litet och stort. Utskottet har likväl presterat två tillkännagivanden, som jag bedömer att regeringen med kammarens stöd kommer att ha att beakta. Det ena handlar om vikten av att se över handläggningen av de miljöärenden som berör våra militära övningsfält. är en stor andel av våra övningsfält föremål för olika sorters miljöprövningar, och det dyker upp begränsningar, herr talman, med avseende på Försvarsmaktens användning av dessa områden. I det inriktningsbeslut som antog före sommaruppehållet betonas att det enskilt viktigaste under den kommande försvarsbeslutsperioden är att öka den operativa förmågan. En nödvändig förutsättning för den målsättningen är bland annat tillgången till militära övningsfält. Därför är det ett mycket viktigt påpekande som utskottet gör, om än en smula detaljerat, . Det andra tillkännagivandet handlar om vikten av att under de kommande mandatperioderna prioriterar den långräckviddiga bekämpningsförmågan. Militärstrategiskt är inte någon halvö, herr talman, utan en ö. Innebörden av detta är att den eventuella motståndare som vill oss illa behöver komma över vatten eller möjligen i luftrummet ovanför vatten. Det är när motståndaren befinner sig där som han eller hon är som mest gripbar och enklast att bekämpa för ett svensk militärt försvar. I det sammanhanget blir möjligheten att tidigt möta en fiende med våra vapen av särskild betydelse. När en eventuell motståndare har klivit i land på det svenska landterritoriet, herr talman, blir han eller hon väsentligt svårare att hantera. Jag ska kort kommentera några av de saker tog upp. Han utbrast inledningsvis att det är denna kammare som genom sina olika beslut har sett till att nu har tappat ”all försvarsförmåga”. Jag tillhör inte de politiker som brukar skönmåla, som det heter, i beskrivningen av det militära försvaret, men jag tycker att det är viktigt att säga att visst har förmågor på olika sätt och till viss volym. Mycket har försvunnit, men i processen bedömer jag att försvarspolitiken och även Försvarsmakten som myndighet har sett till att vidmakthålla kompetenser inom alla olika områden som utgör ett militärt försvar. Därmed har man försäkrat sig om möjligheten att i ett förändrat omvärldsläge kunna växa kvantitativt. I den meningen har helt rätt. Det vi nu ser framför oss är inte av fortsatta nedskärningar eller nedläggning av regementen och flygflottiljer i det här landet. Det är, herr talman, av ökande svensk försvarsvolym med större operativ förmåga. gav de internationella operationerna en känga. Jag kan inte instämma i hans påstående att just internationell verksamhet är en billigare och enklare verksamhet. Jag tror att den är nog så dyr och nog så komplex, när man befinner sig långt bort och måste anpassa sig till de insatsregler och rules of engagement som sätts upp länder emellan. Visst har fokus på internationella insatser gjort att vi har glömt och till en del prioriterat bort nationella förmågor. Men min bedömning, herr talman, är att om inte hade deltagit i den internationella verksamheten och 00-talet hade våra förmågor varit ännu sämre än de är. uppehåller sig gärna och ofta vid frågan om detaljstyrning i försvarspolitiken. Jag tycker att har rätt i många saker. Hans uppräkning var närmast skrattretande när det gäller graden av detaljer. ska man inte bortse från att detta är ett mycket speciellt område. Det militära våldsmonopolet i händelse av väpnat angrepp har alltid gjort att demokratier har sett till att knyta nära band mellan det militära försvaret och de politiska huvudmännen. Ett exempel – om jag ska ta något av alla – är den skrutinisering som i den amerikanska kongressen genomförs av också mycket små materielprojekt. Vi har det faktum att talmannen i i faktiskt sitter i hemvärnets styrelse. Alltihop är uttryck för vikten av folkförankring av ett militärt försvar, och det är viktigt att komma ihåg. Inte alla gånger då politiker agerat under mina år i försvarsutskottet, herr talman, har det blivit helt galet. Ett mycket bra exempel på detta tycker jag är helikoptern , som varken Försvarsmakten eller industrin tyckte att det var någon egentligen idé att anskaffa. Men det är den helikoptern som , , mer eller mindre ensam bland våra medeltunga helikoptrar genererar verklig förmåga. Se där, herr talman, ett beslut som krävde politisk energi! 33 (V) replik: Jag tycker först och främst inte att detta med övnings- och skjutfält är detaljstyrning. Det börjar i alla fall närma sig den nivå vi bör ägna oss åt. Men framför allt vill jag påstå att det ytterst naturligtvis är politiken som har tolkningsföreträde för hur och vad man lägger sig i. Om ett område inte har skötts tillräckligt väl tycker jag att det är fullt rimligt att man går djupare än man annars skulle göra. Just den helikopterfråga som tar upp är ett mycket bra exempel på att det finns tillfällen då man ska göra just det. säger att försvaret är ett mycket speciellt område. Jag skulle vilja säga att jag håller helt med om det – fast kanske inte på samma sätt som avser. Jag vill mena att detta nästan är mer komplext än de flesta politikområden, vilket gör detaljstyrningen farligare. Det är ju väldigt svårt att överblicka alla konsekvenser – när man säger ”150 man på ” eller något sådant – och allt vad det för med sig, både övnings- och skjutfält, logering och allt vad det kan det vara. Det visar att det kanske inte alltid blir så bra. Jag håller med om det viktiga med folkförankring, fast där tycker jag kanske att värnpliktsdiskussionen passar bättre än detaljstyrningen. Jag tycker att det är allvarligt att varken försvarsministern eller Försvarsmakten exempelvis kan tala om vilka budgetkonsekvenserna är av de 6 000 vakanta befattningar som vi hade . Det är ingen som kan svara på det. Det tycker jag att man skulle kunna göra mycket bättre. 34 (FP) replik: Jag tog som exempel på föredömligt politiskt agerande. Vi har beställt andra helikoptrar, bland annat , som väl också präglades av stort politiskt engagemang men som inte har blivit lika bra, så det är alldeles riktigt att man ibland träffar rätt och ibland inte gör det. Jag kan också hålla med om att Försvarsmakten – i det att det är en så komplex verksamhet, ett system av system som i sig består av ännu fler delsystem – är mer grannlaga att intervenera. Min bedömning är ändå att när vi kommer till de systemkritiska frågorna har politiken varit mer varsam och lyssnande mot den militära professionen. Men ibland blir det politisk kortslutning i dialogen mellan Försvarsmakten och politiken. Det inträffade i samband med inriktningsbeslutet när det gäller , herr talman. Försvarsmakten ville inte ens höra talas om någon form av fast närvaro på . fanns det en stor och bred politisk enighet om att det ur många säkerhetspolitiska utgångspunkter för var viktigt att ha just detta. När då systemen inte förmår kommunicera med varandra landar vi i att vi nu har stridsvagnar – det är nog så bra – och mekaniserade förband på ön. Men, herr talman, med referens till diskussionen om långräckviddig bekämpningsförmåga är det förbandstyper som får effekt bara när en eventuell motståndare har stigit i land på . Vad vi hade behövt var naturligtvis långräckviddiga vapen som kunde möta honom eller henne tidigare. 35 (V) replik: Jag tycker att politiken skulle ha formulerat sig i termer av ett uppdrag om att öka försvarsförmågan på och ställa nödvändiga resurser till förfogande – och sedan överlämna till professionen att göra det bäst inom givna ramar.