prot · H20986 · 2015-04-15 00:00:00 — Vissa löftesbrott är lättare att fördra, såsom att avståndsskatten på transporter inte blir av. Men att denna typ av löftesbrott påverkar förtroendet för politiken är inte heller rocket science, om uttrycket återigen tillåts. Man kan tänka på vallöftesforskarna vid , som visat att politiker i av olika kulör historiskt sett har hållit sina vallöften. Det blir i alla fall mer jobb för forskarna som får möjlighet att revidera sina teorier och skriva nya vetenskapliga artiklar. Det är alltid något. Minns ni här i kammaren eller kanske ni där hemma dansbandet ? Det finns en här som minns dem. De kommer från . Innan de lade av gjorde de 28 Kramgoa låtar-skivor. Det är imponerande. Om det tillåts kan vi fundera på om den socialdemokratiskt ledda regeringen skulle vara ett dansband. Då hade man kanske tagit namnet S‑vikingarna – Svikingarna. Det finns skillnader mellan Vikingarna och Svikingarna. Publiken är inte riktigt lika imponerad av Svikingarna, för i det fina skivkonvolutet visade det sig ligga en repad cd med helt andra låtar än vad de faktiskt köpte. har man gått in i studion igen, och kommer en ny cd. Vi får se vad den innehåller. Svikingarna skiljer sig på fler punkter från Vikingarna. Vikingarna levererade alltid, medan Svikingarna bjuder upp och sedan dumpar, och bjuder upp igen. Det är sämre när det gäller takt och ton i relationen till väljarna hemma hos Svikingarna, och det där riktiga svänget saknas. Jag tror att ett stort problem är att Svikingarna inte har övat, i alla fall inte tillsammans. När man inbördes spelar olika tonarter och melodier blir det lätt falskt. Jag tror inte ens att en rejäl sänkning av dansbandsmomsen skulle kunna rädda Svikingarna från att rasa på listorna, herr talman. Debatt med anledning av vårpropositionens och vårändrings-budgetens avlämnande Att hålla vad man lovar får anses vara en dygd. Så låt oss tala lite om dygd. Det tycker jag att vi gör alltför lite i budgetdebatter och i debatter generellt. och i vårt individualistiska samhälle behöver vi utveckla våra dygder: kärlek, måttfullhet, praktisk klokskap och mod. Det bygger vår karaktär och vårt samhälle starkare. Men för att vara lite mindre storslagen bör vi också värna de dygder som i praktiken bygger upp vårt samhälle: arbete, givmildhet och sparande. Arbete skapar resurser både till den enskilde och det gemensamma. Att ha ett jobb, få bidra och försörja sig själv ger en stolthet. Småsnack vid kaffeautomaten ger gemenskap. Arbete och därmed förstås att anställa kan verkligen sägas vara en dygd värd att uppmuntra. När det gäller sparande vet vi att statens sparande har tjänat oss väl i dåliga tider. Och eget sparande ger möjlighet att skapa en buffert, göra sig och sin familj lite tryggare och spara – en framtid där tvättmaskinen kan gå sönder eller behovet av att byta bostad kommer snabbare än väntat – eller till pensionen. Sparande kan sägas vara en dygd värd att uppmuntra. Givmildhet är att dela med sig av sitt överflöd, direkt som medmänniska, kanske via civilsamhällets organisationer. Det skapar ett varmare samhälle, och det hjälper den i nöd. Att ge av sin tid och sina pengar för att göra medmänniskors liv lättare att leva måste anses vara en dygd värd att uppmuntra. Därför är det anmärkningsvärt att regeringen slår just mot dygder som bygger ett gott samhälle – mot sparande, mot givmildhet och mot arbete. Det blir straffskatt på hjälpverksamhet genom slopad skattereduktion för gåvor till nödlidande via Röda Korset eller . Det blir höjd skatt på sparande, trots att sparandet hos enskilda riskerar att bli mer ojämnt fördelat när man försämrar villkoren för sparande, vilket privatekonomer varnar för. Och skattechocken för unga som arbetar ska vi inte tala om. I går hörde vi att siffrorna visar att ungdomsarbetslösheten nu sjunker mer än arbetslösheten i stort. Men vad händer , när det blir kraftigt ökade arbetsgivaravgifter för att anställa unga i riktiga jobb? En ännu större fråga är: Vad händer med ett samhälle som gör det svårare att ge, arbeta, driva företag och anställa? Den frågan behöver vi ställa oss. Det är inte svårt att förstå motiven bakom höjd skatt på miljöstörande verksamhet eller på alkohol och tobak. Men är vårt samhälle i behov av mindre givmildhet, av färre som anställer och av färre jobb? Är det för många som sparar till pensionen eller till en buffert när diskmaskinen går sönder? Jag tycker inte det. Jag tycker att regeringen bör tänka om och tänka mer dygdigt. Det skulle bygga starkare. Det skulle bidra till att skapa resurser till välfärden, till bättre förutsättningar för enskilda och familjer och till en starkare samhällsgemenskap. Debatt med anledning av vårpropositionens och vårändrings-budgetens avlämnande Överläggningen var härmed avslutad. Kammaren biföll talmannens förslag att motionstiden för dessa propositioner skulle förlängas till . § 13 (forts. från § 11) Bank-, försäkrings-, kreditupplysnings- och AP-fondsfrågor (forts. FiU22) 145 (V) replik: Bank-, försäkrings-, kreditupplysnings- och AP-fondsfrågor Detta är en replik på anförande för ungefär tre och sedan gällande bank- och försäkringsfrågor. Replikskiftet visar tydligt vad roll är i svensk politik. Vi är inte bara ett parti som gör upp med regeringen och samarbetar kring en budget, såsom den vi precis har debatterat, utan också ett parti som är en blåslampa på regeringen och som tar ny sats för nya förslag och som vill trycka på regeringen att göra mer. Vi är inget samarbetsparti. Vi är ett oppositionsparti. När jag lyssnade på för tre och sedan var det uppenbart att han inte hade bråttom. Han hade blivit uppvaktad men hade uppenbarligen inte lyssnat på dem som uppvaktade honom. Det man undrar med hela anförande är varför han vill begrava kontantupproret och alla som vill göra skillnad för kontanterna i en utredning. Varför detta spel för gallerierna med en massa utfrågningar när man inte vill göra någon skillnad för verkligheten? gick väldigt noga igenom vad jag och moderata företrädare tycker, men den fråga man ställer sig är: Vad tycker själv? Vad tycker du att utredningen ska komma fram till? Vilken lagstiftning eller funktion vill du se? Tycker du att den norska lagstiftningen är bra? Ska man gå en liknande väg i ? Du är orolig för dubbelarbete eftersom vi nu utreder betalkontodirektivet och tycker att vi därför inte ska göra någonting här. Men det som är intressant med EU:s betalkontodirektiv är att det inte tar upp kontanter, utan det handlar om andra saker som berör betaltjänster. Men regeringen har slängt in frågan i utredningen, och på det sättet begraver och hans regeringskompisar fullständigt frågan om kontanter och försöker därmed kväsa kontantupproret. 146 (S) replik: Jag vill verkligen inte begrava något kontantuppror – tvärtom. Det var faktiskt jag som tog initiativ till att vi skulle få en utfrågning innan vi tog ställning till det betänkande som vi just nu behandlar, vilket dessutom gjorde att betänkandet kom . Det var ett fult trick av . Bank-, försäkrings-, kreditupplysnings- och AP-fondsfrågor Nej, jag vill inte begrava någonting i en utredning. Men jag inser att om vi har ett betalkontodirektiv som ligger på regeringens bord kommer vi inte undan att införliva det i svensk lagstiftning, och då måste vi avvakta. Vi kommer ju inte att kunna hitta regler , utan detta kommer sannolikt att ta sin tid, även om frågan måste lösas relativt snabbt. Det är många exempel från det norska regelverket som finns med i debatter. Men får ursäkta, för det är sällan så att ett lands lösning går att stoppa in i ett annat land. Det brukar inte bli det allra bästa. Bara det är en anledning till att man måste titta på betalkontodirektivet. Observera att jag inte sa att man borde lägga frågan i en utredning. Jag sa att frågan måste behandlas så att det blir en anpassning till svensk lagstiftning. Det var min poäng – inte att man ska begrava frågan i någon utredning, för det har jag aldrig påstått. 147 (V) replik: Det är helt riktigt som du säger, , att du tog initiativ till den utfrågning som finansutskottet hade. Det tyckte jag var bra, och jag var glad över att det skedde. Det visade på trycket i frågan. Jag har fått över 350 mejl från folk som tycker att vi ska göra något i den här frågan. Jag har fått otroligt mycket kontakter efter den utfrågning som vi hade från folk som tycker att det verkligen måste göras saker . Men jag tycker att det blir ett spel för galleriet, . Vi har en utfrågning i , hela finansutskottet sitter där, och alla säger: Det är jätteviktigt, och vi borde verkligen göra något, men vi tänker lägga det i en utredning som ska hålla på innan vi tänker införliva det i svensk lagstiftning och därmed vidta en åtgärd. Du anser att det finns en konflikt mellan betalkontodirektivet och kontanthanteringsfrågan, men det är fel. Det finns ingen konflikt. EU bryr sig inte om ifall vi inför en lag eller annan regel som innebär att man kommer att ha rätt till kontanter. Det bryr sig inte EU om. Det skriver de inte om i betalkontodirektivet. Skapa inte konflikter som inte finns! Säg i stället ja till det förslag som vi har, att uppdra till Per att komma tillbaka till finansutskottet med ett förslag på hur man skulle kunna göra. I och med att många partier är tveksamma till lagstiftning, som jag ändå tror kan vara en bra väg, vill vi peka på enkelheten med den norska lagstiftningen. I säger man – utifrån de förväntningar som kunden har på att kunna sätta in och ta ut kontanter på banken – att finansinspektionen i ska lägga en förordning som gör att bankerna kan uppfylla detta. Det innebär att alla banker i har kontanter. De blir jätteförvånade när de hör om , där bara hälften av våra banker har kontanter. De vill verkligen inte ha den utveckling som vi har, och därför inför de en lag. Vi måste göra något i . 148 (S) replik: Jag vill börja med att säga att jag har svarat på alla 350 mejl – jag har nog fått samtliga. Det är nog bara som jag inte har svarat. I övrigt har jag svarat på alla. Bank-, försäkrings-, kreditupplysnings- och AP-fondsfrågor Detta är bara ett slag i luften och ren och skär populism från och . Det är väl bara att kalla Per till utskottet precis när man vill. Det är väl bara att göra en framställan på ett utskottssammanträde om att man vill träffa Per för att diskutera kontantfrågan, för att få ordning på den och i varje fall få en tidsplan – detta kommer ju inte att ta så . Däremot kan man få veta vilket vägval som regeringen har gjort. Det kan man kräva på morgondagens sammanträde, om man så skulle vilja, för att få veta när Per kan komma och redovisa det för utskottet. Innan jag avslutar, herr talman, ska jag säga: Jag tycker att den här frågan har lyfts upp oerhört mycket. Vi som har sysslat med frågan och skrivit motioner om den vet att frågan länge har varit fullständigt stendöd. Men i och med denna utfrågning erkände i alla fall alla parter att kontanter skulle finnas i samhället framåt, ända tills man hittar en bättre lösning för just de grupper som man har pekat på i betänkandet. Det är ingen tvekan om att det måste till ett regelverk. Men beträffande vilken typ av regelverk det ska vara vill jag se vad regeringen kommer fram till innan jag tar ställning. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) betänkande 2014/15:TU9 149 (MP): Jag vill börja med att yrka bifall till reservation 3 och i övrigt bifall till utskottets förslag. Frågan är i vilken kontext man ska diskutera infrastrukturplanering. Vad är det som gäller? Vilket sammanhang ska man diskutera? Det är lätt att genast dyka ned på någon detalj, en liten väg eller järnväg som man vill förespråka eller någon särskild aspekt på transporterna, som det finns många. Jag vet få som är helt ointresserade eller tycker att transporter och infrastruktur är ovidkommande. För del är kontexten ganska given. Vi vet att vi lever på randen av en kris. Vi har en klimatförändring som hotar framtiden för våra barn och barnbarn och som leder till extrema väderleksförhållanden och en temperaturökning som jorden inte tål, och vi har hotade ekosystem som egentligen är grunden för det vi borde diskutera här i kammaren – inte bara infrastruktur utan även andra saker. Vi har möjlighet att bidra till att lösa problemen, men vi har också möjlighet att bidra till att förvärra problemen. Det är i det ljuset jag analyser de motioner som vi har att ta ställning till. Grunden för ställningstaganden när det gäller infrastrukturplanering är den regeringsförklaring som avlämnade när regeringen tillträdde. Det finns en ambition att ligga främst när det gäller att minska klimatgaserna, och det finns en ambition att vara bäst i EU på att bekämpa arbetslösheten . De två sakerna är en grundbult i resonemangen om infrastrukturplanering. Men det finns också två initiativ som den förra regeringen tog som jag tycker är värda att arbeta vidare med. Det ena handlar om Sverigeförhandlingarna – det hette ”Sverigebygget” när initiativet togs – och det andra är Utredningen om fossiloberoende fordonsflotta. Det var initiativ som togs där jag tycker att resultatet från utredningarna och de pågående förhandlingarna mycket väl passar in i något som förhoppningsvis skulle kunna bli en blocköverskridande överenskommelse om det som är grunden för utveckling. De två hänger ihop. Om man tittar på utredningsrapporten på väg är det vanligaste man hör om den att man diskuterar vilken sorts bränsle bilen ska gå på framöver. Men läser man hela utredningen – jag kan förstå att inte alla har gjort det, för den är ganska tjock och inte så lättillgänglig – inser man att man också måste spara energi. Oljans förtjänst och förbannelse är ju att den är så energität. Vad vi än ersätter den med behöver man ha större volymer, oavsett om det är etanol, biogas eller något annat. För att klara målen om fossilbränsleoberoende måste vi både byta bränsle och minska totalanvändningen av energi i transportsektorn. Det är här Sverigeförhandlingarna kommer in. är till sin natur ytterligt energieffektiv. Friktionen mellan stålet i en järnvägsvagns hjul och rälsen är så liten att jag med min handkraft kan skjuta en tom godsvagn framför mig. Det gör att det är väldigt lite el som går åt när man ska transportera något, oavsett om det handlar om människor eller gods. För gummihjul och asfalt behövs det genast mycket mer energi. Sedan kan man diskutera vilken sorts drivmedel man ska ha, om det ska vara el, biogas eller diesel. Men totalt sett behövs mer energi. Ska man klara målen i är Sverigebygget och höghastighetståg någonting som hör ihop med det. Sverigeförhandlingen var mycket välkommen. Jag kommer ihåg sommaren i då man funderade på vilken nyhet som skulle dominera den gången i . Jag har varit med , och vad som händer i kan vara en trendspanare. Det kan rätt ofta prägla det som blir höstens politik. Den stora nyheten var att Alliansen lämnade sitt tidigare motstånd mot höghastighetsjärnvägar och kom fram till att om de ska vara i takt med väljarna måste de inse att även deras väljare nog gillar att åka tåg och att det inte är någon särskild poäng med att tågen ska gå långsamt utan att de med fördel även kan gå fort. Det betydde att Alliansen lämnade det motstånd som man hade haft . Vi rödgröna hade planer både då och tidigare på att sätta igång detta bygge. Vi hade också finansiering. Men bygget med Ostlänken, –, stannade upp under betänketid som Alliansen hade om huruvida det är bra eller dåligt att tågen går fort. ska jag inte orda mer om det. Jag tycker att det är bra att vi kommer i kapp. Rent järnvägsmässigt är vi , om jag ska jämföra oss med , ungefär på svartvits-tv-tid. Andra länder har där ett försprång som det gäller för oss att hämta in, och jag har gott hopp om att vi ska kunna göra det. Vad har förhandlingen om Sverigebygget att göra med det som är grunden i regeringsförhandlingen? Jo, man har bland annat på allvar en möjlighet att hitta kombinationer för godsets del av lastbil, tåg och sjöfart som gör att näringslivets transporter, både av råvara och färdiga produkter, kan hanteras med en liten energiinsats. Det kan bli effektiva kombinationer. Alla dessa transportslag behövs. Vart och ett är bra på sitt eget sätt. Men det gäller att använda dem tillsammans på ett effektivt sätt. Då behövs det mer tillgång till spår, och om höghastighetsspåren finns separat blir det mindre krångel på resten av järnvägen. Detta har möjlighet att bidra till att transportsektorn kan minska sin klimatpåverkan. Men det kan också vara en injektion och en del av den nyindustrialisering som statsministern talar om. När stambanorna byggdes blev det nämligen en start för stora företag eller för små företag som blev stora företag. var före andra länder med elektrifiering av järnvägen. Vi kunde exportera, arbetstillfällen skapades och skattekraft alstrades. Och delar av de sociala reformerna kunde genomföras tack vare att industrier kunde växa i hägnet av att man byggde ut järnvägen. Även andra reformer kunde genomföras, som el i hushållen och telefon i alla hem. De stora offentliga investeringarna måste göras nu om vi ska genomföra den stora förändringen och fasa ut oljan ur transportsektorn. Det kan innebära många nya arbetstillfällen. En del som lyssnar och tittar på detta kanske undrar: Är det bara höghastighetsspår som vi ska ha? Vad händer med min länsbana? Vad händer med min regionala bana? Då vill jag säga att detta hänger ihop. Det är ett finförgrenat system, där järnvägen med sina problem kan liknas vid en person som har fått en hjärtinfarkt. Det blir stopp och allvarliga hot, saker och ting står stilla och man undrar vad som kommer att hända. När denna kropp ska åtgärdas måste man börja med kroppspulsådern och de viktiga blodflödena. Men om människan ska vara frisk – ska järnvägssystemet fungera optimalt – hänger alla kapillärer ihop med de stora näten. Det är också så jag ser det sammanhang som finns mellan regional tågtrafik och de höghastighetsspår som ska gå i det nät som blir färdigt när Sverigeförhandlingarna är klara och vi har fattat beslut om nästa plan och åtgärder i anslutning till den. Vi har motioner som handlar om samhällsekonomiska analyser. Då vill jag påkalla uppmärksamheten för det som vi skriver i betänkandet om just hållbara analyser med frågetecken efter. Den förra utskottsmajoriteten tog initiativ till en utvärdering – jag tror förvisso att det var ett enigt utskott – där man tittar på en forskningsöversikt. Hur hänger nuvarande samhällsekonomiska kalkyler, som ligger till grund för värderingar av järnvägar och vägar, ihop med begreppet hållbar utveckling? Forskningsöversikten visade att det finns ett problem här. Man har svårt att definiera vad hållbar utveckling är. Att det är så dåligt definierat innebär att det med nuvarande användning inte blir en bra riktning för hur man ska värdera de olika projekten. I samhällsekonomiska analyser ingår tid, klimatpåverkan och flera underliggande moment i vår forskningsöversikt. Detta ventilerades också i den offentliga utfrågningen . Det framkom att det finns mycket skakighet i dessa analyser. Ska vi hamna rätt, så att det blir maximal valuta för de insatser som vi gör med skattemedel, måste vi försöka hitta en mer rättvisande och uppdaterad beskrivning av nyttan med insatta medel. Jag är lite bekymrad över att allianspartierna, som såvitt jag förstod var helt överens med oss om det som vi skrev i denna forskningsöversikt om hållbara analyser, lyfter fram flera projekt som gör det svårare att nå hållbar utveckling och som gör det svårare att nå målen och det som var avsikten när man tillsatte utredningen om fossilfrihet på väg. Det är inte mer kapacitet för fossilbränsleberoende transporter som vi behöver. Det är mer kapacitet för att klara transporterna med mindre klimatpåverkande oljeanvändning som behöver. Jag är nog ännu mer bekymrad över att man lämnar det tänkande och den metodik som fanns när man skrev instruktionen till Sverigeförhandlingarna, eller Sverigebygget som det hette då. I instruktionen följer man nämligen det som har varit den gängse fördelningen mellan riksdag och regering när det gäller planering av vägar och järnvägar. Det har varit uppgift att ange en ram för hur mycket man kan använda för infrastrukturinvesteringar, en huvudsaklig inriktning och vilka mål som man ska uppnå med investeringarna. Det har varit regeringens uppgift ända sedan tid att med hjälp av sammanfatta alla ingående förslag på vägar och järnvägar för att få ihop en mix och en åtgärdsplanering för att ta ställning till vilka vägar och järnvägar som ska byggas inom denna ram. Vi i har inte alls den överblick som behövs för att förstå vilka konsekvenser ett enskilt vägobjekt, till exempel en östlig förbindelse, får när det gäller möjligheterna att genomföra resten. Därför är jag ganska förvånad över att Alliansen vill rycka ut det som är själva logiken i det uppdrag som Sverigeförhandlingarna har. Jag yrkar återigen bifall till reservation 3. 150 (S): Det är varken av illvilja eller politisk prestige som vi inte tillstyrker motionen om en utbyggnad av , yrkandet om att bygga om till motorväg, yrkandet om dubbelspår mellan och eller för den delen övriga 153 motionsyrkanden om olika infrastruktursatsningar från norr till söder. uppgift är normalt inte att ta ställning till enskilda infrastrukturobjekt, utan det är regeringens uppgift. Vi beslutar vilken inriktning transportpolitiken ska ha – vilka mål och utgångspunkter som ska vara styrande och hur mycket pengar som ska anslås. Det är säkert många som undrar varför inte beslutar om vägar, järnvägar och andra objekt. Det är av det enkla skälet att varken har tid eller de resurser som behövs för att kunna bedöma vilka konsekvenser beslut om enskilda projekt får för resten av planeringen, det vill säga för helheten. De resurserna förfogar däremot regeringen över, främst genom som får i uppdrag att prioritera olika objekt utifrån de mål, riktlinjer och pengar vi i beslutar om. arbete utmynnar till slut i ett förslag till åtgärdsplan, som regeringen sedan fattar beslut om och som sträcker sig framåt. Den omprövas dock en gång varje mandatperiod. Så ser den grundläggande rollfördelningen ut i grova drag, och den kan vara bra att känna till. Mot den bakgrunden kan nog en och annan som lyssnar tycka att mitt fortsatta fokus, som kommer att ligga på den så kallade Sverigeförhandlingen, inte alls är i linje med det jag redogjorde för. Rollfördelningen till trots kan det dock finnas skäl för att ibland lyfta fram större projekt som är av väsentlig betydelse för hela trafiksystemet, och Sverigeförhandlingen är ett sådant exempel. tillsattes Sverigeförhandlingen av den dåvarande regeringen. Uppdraget handlar bland annat om att arbeta fram lösningar till nya höghastighetsbanor med hastigheter , där en resa mellan och ska ta och en resa mellan och två och . Även bansträckningar för snabbtåg med en hastighet ska Sverigeförhandlingen försöka hitta möjligheter till. Tanken är att de här satsningarna ska leda till ökat bostadsbyggande och tillväxt i kommuner och regioner längs hela den nya järnvägen. Att titta på infrastrukturprojekt som kan öka bostadsbyggandet i våra storstäder , och ligger också inom förhandlingens ram, och målet är 100 000 bostäder. Sverigeförhandlingen ska även pröva förutsättningarna för en fortsatt utbyggnad av järnvägen i norra , vilket är mycket viktigt. För att allt det här ska kunna bli verklighet krävs ingående samtal med kommuner, landsting, regioner och näringsliv om vilka nyttor som kan uppstå för arbetsmarknaden, för näringslivet, för miljön och för restider i de kommuner och regioner som berörs, herr talman. Det här är en förhandling där många parter kan vara med och påverka, och den utgår ifrån en ansvarsfull finansiering med möjlighet till olika finansieringslösningar. Vi socialdemokrater tycker att Sverigeförhandlingen är ett bra initiativ, herr talman. Vi menar att man ska få fullfölja sitt uppdrag sammanhållet och slutredovisa resultatet , precis som det var tänkt.