prot · H20973 · 2015-03-17 00:00:00 — Det finns alltså en annan väg att gå, och det är att jobba med att göra det lättare och enklare att bygga. Det är mina frågor: Hur ser statsrådet på kopplingen mellan statlig medfinansiering lokalt och regionalt kopplat till bostadsbyggande, och hur ser förslagen ut vad gäller att minska det regelkrångel och de hinder som faktiskt gör byggandet dyrare? 68 (C): Jag tackar och , återigen. Vi har diskuterat regelfrågor och regelförenklingar vid en tidigare debatt här , och jag anser att den debatten är avklarad. handlar det i stället om statens ansvar och statens inriktning. uppfattning är att staten ska satsa på sådana åtgärder som innebär att vi bygger starkt. Statens medel ska användas för att stärka människor och regioner. Det är genom satsningar på infrastruktur, utbildning och företagande i hela landet vi kan få bostadsbyggandet att ta fart, inte genom direkta subventioner och stöd till byggandet. De mindre attraktiva lägen vi har blir inte attraktivare bara för att det byggs mer där, utan de måste göras till attraktiva A-lägen genom att vi satsar inte bara på bra trafiklösningar, ett fungerande civilsamhälle, fritidsaktiviteter, god kvalitet i skolorna och fler arbetsplatser lokalt utan också på möjligheter att transportera sig till de platser i närområdet där arbetstillfällena finns. Vi har också fått höra i svar att han är ledsen över att det inte satsas på miljonprogrammet . När vi räknar på det ser vi att det är pengar som räcker ungefär till en duschblandare och några tapetrullar i de 400 000 bostäder i miljonprogrammet som skulle behöva rustas upp och energieffektiviseras. Det kan man naturligtvis vara ledsen över, men jag tror att och byggindustrin ska vara väldigt glada över att det är just den budget Alliansen föreslog som vann gillande. Med den budget som föreslogs från regeringssidan skulle kostnaderna för byggindustrin nämligen öka med 2,4 miljarder , enbart på grund av att regeringen hade för avsikt att dubbla arbetsgivaravgifterna för unga . Med en byggindustri som har närmare 50 000 anställda som är skulle kostnaderna för dessa av de anställda sammantaget bli ca 2,4 miljarder. Om man skulle slå ut den summan på varje ny bostad som byggs under det här året, baserat på den statistik över det prognostiserade bostadsbyggandet vi har, har vi räknat ut att varje bostad skulle kosta mer med Socialdemokraternas budget än med Alliansens budget. Lägger vi då till och gör lite matematik av regeringens 1,7 miljarder , och jämför det med kostnadschocken på 2,4 miljarder , får vi alltså en minuspost på 9,2 miljarder med regeringens budget. Det blir en pluspost på 1,7 miljarder. Byggindustrin får alltså 2,5 miljarder högre kostnader med regeringens föreslagna budget än vad den har med den budget som gäller. Det är ju lite intressant när man talar om stöd till byggindustrin för att byggindustrin ska bygga mer bostäder. Man borde i stället titta på och diskutera hur mycket pengar staten och kommunerna tar ifrån byggbranschen. Lägg fokus på rätt saker! Lägg det inte på att dopa byggföretag på den privata sidan. Är det så att man ogillar de privata alternativen i vård- och omsorgssektorn borde man i så fall ha samma attityd när det gäller de privata företag som agerar i byggsektorn. 69 (S): Ministern har själv presenterat det som behöver göras, och man kan läsa på om sex punkter, tror jag att det var, med åtgärder. Jag tänkte fokusera på tre av dem. Det handlar om statens ansvar, om att snabba upp byggprocessen och om konkurrens. Det är inte därmed sagt att de andra punkterna är oviktiga, men jag börjar med de här. När det gäller statens ansvar har staten i praktiken inte haft något ansvar . I stället har det legat enbart på kommunerna, och det har varit en tuff uppgift för dem. Har man ett kommunalt byggbolag har man nämligen det verktyget, men i övrigt har man inte många verktyg i kommunen. Det är klart att man kan göra en bättre markprocess och att det finns mycket sådant, men när det de facto handlar om att sätta igång och börja bygga ligger det i byggbolagens händer. Byggbolagen har prioriterat det som ger mest pengar. Det är lönsamt att bygga hyresrätter, men byggbolagen har bedömt att det är ännu mer lönsamt att bygga bostadsrätter och villor. De hyresrätter som ändå har byggts är framför allt fashionabla hyresrätter med höga hyror. Över hälften av landets kommuner uppger att de har bostadsbrist, och det är framför allt hyresrätter med rimliga hyror som behövs. Det är dock inte det byggbolagen vill bygga, och det är här staten kommer in. Genom ett statligt ansvarstagande kan man stimulera byggandet av det som behövs. Det har tidigare gjorts stimulanssatsningar, och det har faktiskt fått effekt. Det har dömts ut som att det inte har fått effekt, men det är på grund av att det sattes in ganska sent. Där kan man vara självkritisk och säga att vi när vi var i regeringsställning borde ha satt in insatserna tidigare, men man såg definitivt att det fick effekt. Det byggdes fler hyresrätter med rimliga hyror på grund av stödet. Därför är det en bra väg. Av interpellanten kallas det ineffektiva subventioner, men det har bevisligen haft effekt där det har provats. Sedan kan man fråga sig vad vi kallar det stöd som finns till det ägda boendet, alltså framför allt villor men även radhus och till viss del bostadsrätter, även om det bara gäller den egna lägenheten och inte bostadsrättsföreningen. ROT-avdraget kallas avdrag, men det är också en form av subvention. Detsamma gäller ränteavdraget. Man kan sänka sin skatt genom ränteavdraget på det lån man har på sin bostad. Inget av detta gäller för hyresrätter. Det finns dessutom en form av dubbelbeskattning på hyresfastigheter. Är inte dessa avdrag en form av subvention? Det viktigaste är inte vad man kallar det utan att det är en förmån. Vi kan se att skillnaden har vuxit mellan hyresrätt och ägd bostad när det gäller beskattningen. Det finns en skattemässig diskriminering, och den behöver vi rätta till. Det här med att snabba upp byggprocessen är en svår fråga, för det får inte hota rättssäkerheten. Men vi ska göra vad vi kan, och det pågår ett arbete. Bristande konkurrens är ett enormt problem som vi måste jobba vidare med, för det leder till dyrare byggande och i vissa fall till att det inte byggs alls. 70 Statsrådet (MP): Jag tackar för den viktiga frågan och , och , som tog upp viktiga aspekter på detta. En viktig bit av själva grundfrågan handlar om hur vi ser på vad som har hänt . Vi kan luta oss tillbaka och tycka att det har varit en perfekt tid med väl avvägda förslag som har lett till att vi har ett fantastiskt läge där det knappt råder någon bostadsbrist. Jag är inte av den åsikten att man ska skylla allt på tidigare regeringar, utan jag tror att vi måste vara konstruktiva och titta framåt. En del av min ansats i mitt svar handlar just om den konstruktiva hållningen. Det finns en stor brist på hyresrätter och bostäder som vanliga människor har råd med. Bostadsbristen drabbar framför allt två grupper, unga och studenter samt människor som har en svag ekonomi. redogjorde förtjänstfullt för detta. Efter flera decenniers bostadsbrist ser vi tydligt att marknaden inte ensam klarar av att hantera detta. Jag får därför inte ihop det när helt enligt centerpartistisk tradition talar om att värna företagen och sedan i nästa mening säger att företagen nog inte behöver stöd. Jag får inte heller ihop det när talar om två symboliska förslag i vår budgetproposition som röstades ned i kammaren. De 1,7 miljarderna och pengarna till skollokalsrenovering skulle, enligt , vara små symboliska summor. Å ena sidan tycker ni att det inte borde finnas några pengar till detta, å andra sidan tycker ni att det finns för lite pengar. Jag får ärligt talat inte ihop det, herr talman. Det är en dubbel negation. Antingen tycker , och väldigt olika saker eller så framställer de det som att oavsett vad jag säger kommer jag att hamna på fel sida om den gräns de har satt upp. Damned if I do, damned if I don’t. Den typen av logik har jag svårt att bemöta. Vi har varit tydliga med att befinner sig i en svår situation med allvarlig bostadsbrist. Jag har räknat upp ett antal områden där vi har framfört idéer för hur vi ska få igång ett byggande som genererar fler bostäder. Regeringens mål om 250 000 bostäder ogillas av . Om vi under slutet av har detta mål i sikte borde och hans kolleger i oppositionen vara glada. Kan vi nå 300 000 är det bara bra. Men hur man kan sätta upp ett vackert mål om 300 000 bostäder och inte ha något annat aktivt bostadspolitiskt förslag än att lita på att marknaden ensam ska sköta detta med hjälp av regelförenklingar, som i och för sig är viktiga och bra, är för mig en gåta. 71 (M): När vi stod här och diskuterade motionsbehandlingen och det betänkandet konstaterade att vi egentligen bara diskuterade Alliansens bostadspolitik av den enkla anledningen att det inte fanns något annat att diskutera. Det är problemet. Ministern talar om en konstruktiv hållning. En konstruktiv hållning i min värld handlar om att göra något, inte bara prata. Det är det denna diskussion handlar om. Min uppfattning är att ministern verkar tro att hans uppdrag är att vara kommentator, att han ska kommentera och till vissa delar problematisera de bostadspolitiska utmaningarna rent allmänt. För en bostadsminister med ansvar för bostadsbyggandet är uppgiften inte att kommentera, herr talman. Uppgiften är att agera och leverera. Det är det all politik måste handla om. Vidare kan jag inte tolka inlägg på något annat sätt än att ni vill ta bort ränteavdraget. Jag skulle gärna vilja få ett klargörande i det. Återigen: Vad har regeringen för bostadspolitik? Det finns ju ingen, mina vänner. Det statsrådet kallar en massiv satsning på energieffektivisering inom allmännyttan räcker snällt räknat till en duschblandare per lägenhet. Det är ingen massiv satsning. Framför allt blir det inte en enda ny bostad i . Det blir bara nålpengar till redan befintliga bostäder. Det kommer inte att åstadkomma en enda ny bostad i någon del av för någon enskild människa. Det håller inte, mina vänner. Jag tycker inte att man ska slå sig för bröstet, för vi är alla överens om att vi har utmaningar som måste hanteras. Just därför är det förståeligt att vi inom Alliansen är ganska otåliga. Vi har ändå lyckats presentera ett stort antal förslag som regeringen har avvisat. Jag hade haft respekt för detta avvisande om ni hade haft ett alternativ, men ni har avvisat det utan att ha något eget alternativ över huvud taget. Att lägga stora samhällsutmaningar, som till exempel bostadspolitiken, och hanteringen av dem i malpåse är inte rätt väg för . Det är inte att visa respekt för de utmaningar enskilda människor står inför. Det är inte så utmaningar för enskilda människor och för i stort löses. Det håller inte. Ett statsråds uppgift är som sagt inte att kommentera. Ett statsråds uppgift är att agera och leverera, herr talman. 72 (FP): Jag fick inte svar på min fråga om samplaneringen mellan kollektivtrafik och bostäder. Statsrådet sa i en tidigare debatt att han som statsråd inte ska lägga sig i hur många bostäder som byggs lokalt. Men om man ska gå in med medel för kollektivtrafik lokalt och regionalt har det i alla fall i Alliansens arbete varit viktigt att det också byggs bostäder, att det finns en samplanering. Jag kunde inte uttolka vad statsrådet menade. Apropå diskussioner om prognoser och bostadsbyggande är prognos 42 500 bostäder. För att göra en liten jämförelse var prognosen , då man anser att det byggdes väldigt mycket, 32 000 bostäder. var det 35 000 bostäder. Mer än hälften av det som byggs – 42 500, enligt prognos – är hyresrätter. Men vi är inte nöjda. Det kommer inte att räcka. Vi måste göra mer. Men rätt ska vara rätt – det har gjorts väldigt mycket åtgärder. är den stora oron att vi inte vet vad regeringens politik innebär. Det är därför vi debatterar med statsrådet; det råder osäkerhet om vilken riktning bostadspolitiken ska ta. Vi har varit tydliga med att det handlar om långsiktiga spelregler och om att ta bort krångel och hinder. Det kostar pengar med långa processer. Det är orimligt att det i värsta fall tar från idé till dess att huset står färdigt. Osäkerheten gör att vi behöver diskutera frågorna. Osäkerhet är en risk, och det kostar pengar. Därför hoppas jag att statsrådet tar tillfället i akt att förklara om kollektivtrafik, ur statsrådets synpunkt, innebär att man också ska bygga bostäder. Varför ska man annars satsa? 73 (C): Ja, vi lyssnar på företagen, ministern, och då hör vi dem säga: Vi önskar oss ingen finansiell dopning. Det gäller inte bara de privata fastighetsägarna och byggföretagen utan också allmännyttan. De önskar ingen finansiell dopning och inga fler subventioner. vet vi inte var de eventuella miljarderna kommer att landa. Jag erkänner att finansieringen är en fråga som såväl byggindustrierna och som andra aktörer har lyft upp i debatten. Det är viktigt att komma till skott med den saken. Att ministern inte uttrycker sig tydligare än han gör tar oss inte närmare sanningen. Jag vill påstå att byggbranschen har ett eget ansvar för att se över sina kostnader. Det vore rent kontraproduktivt att utlova pengar till dem om ambitionen är att sänka byggkostnaderna. Kommunerna har ett ansvar för att ta fram planer som möjliggör ett bostadsbyggande som är anpassat efter det som behövs och där det behövs. Statens uppgift ska, som jag sa i mitt inledningsanförande, vara att investera i sådant som bygger starkt, nämligen infrastruktur, utbildning, civilsamhället, fritid, skolor och så vidare. Jag skulle vilja kommentera skattetrycket på byggandet. Det är en återhållande faktor. Skatter och avgifter utgör av nyproduktionskostnaden för en bostad. Det är kanske i den ändan man ska börja i stället för att ställa olika boendeformer mot varandra. Det tjänar ingenting till. Den orättvisa beskattningen mellan olika upplåtelseformer är faktiskt något som Alliansen har tillsatt utredningar om. Dessa ligger nu på den nuvarande finansministerns bord, och vi väntar nyfiket och med spänning på konkreta förslag om hur hon vill utjämna beskattningen mellan olika boendeformer. På samma bord ligger också frågan om en kostnadschock på 2,4 miljarder för byggindustrin som arbetsgivaravgifterna höjs för unga . 50 000 av dessa är anställda inom byggindustrin. 74 (S): Det är naturligtvis ingen självklarhet att gå på den skattemässiga diskrimineringen genom att ta bort de fördelar som finns för det ägda boendet. Man skulle i stället kunna angripa det från andra hållet och titta på vad vi kan göra för att minska den skattemässiga diskrimineringen av hyresrätten och på lång sikt kanske helt utradera den. Det ställer till stora problem att det är på det här sättet. Det här handlar inte om att gynna en viss boendeform. Det är ingen som säger att vi ska ha en omvänd skattemässig diskriminering där hyresrätten plötsligt ska gynnas på bekostnad av ägt boende. Vi behöver alla boendeformer. Den skattemässiga diskrimineringen i sig är orättvis och ställer dessutom till stora problem som drabbar de boende. När frågan utretts har man sett att en hyresgäst betalar mer jämfört med den som bor i en ägd bostad. Det är ganska mycket pengar som vi vet att många som bor i hyresrätt inte har så bra ekonomi. Jag tror att det är viktigt att komma till rätta med det här, såväl för de enskildas skull – de som straffbeskattas och betalar extra – som för att komma igång med byggandet av hyresrätter och trycka ned hyresnivåerna så att fler har råd att bo i bostäder. Ett problem som har lyfts fram i den här debatten är att utmaningen inte bara är att bygga hyresrätter utan också att det måste finnas någon som har råd att bo i dem. Efterfrågan är viktig, och vi måste göra något. Man kan göra på olika sätt. Det har kommit många förslag som handlar om momsen vid byggandet, dubbelbeskattning – både bolagsskatter och fastighetsavgifter – och statligt stöd. Det finns alla möjliga varianter när det handlar om byggandet av hyresrätter. 75 (M): Vi är alla överens om att det måste byggas mer. Det vi diskuterar här är vilka verktyg och medel vi har för att åstadkomma detta. Jag måste ge en komplimang till ministern. är en av de absolut mest sympatiska ministrarna. Han är en väldigt resonerande person. Men han är kanske också den minister som allra tydligast inte förhåller sig till en enda sakfråga för att åstadkomma mer byggande. Man kan till exempel ta det svar han nu har gett på interpellationen. Jag tänkte räkna upp de konkreta förslag som statsrådet presenterar. Han säger att miljonprogrammets flerbostadshus behöver moderniseras på ett socialt och miljömässigt hållbart sätt. Hur många bostäder ger det? Inte en enda. Det är mycket behjärtansvärda satsningar att försöka förbättra miljonprogrammet, men det ger inte en enda ny bostad. Ministern pratar om att infrastrukturen måste byggas ut. Det är jättebra. Det håller vi med om, men det skapar inte en enda ny bostad. Han pratar om att förbättra stadsmiljön. Det är också jättebra, men det skapar inte en enda ny bostad. Sedan nämner ministern att regeringen i budgetpropositionen lyfte fram nya tänkbara åtgärder för att åstadkomma mer byggande. Men de är tydligen inte så tänkbara att han kunde nämna dem i svaret eller här i debatten. Allt detta lyser med sin frånvaro. Vi skulle vilja ha lite konkreta besked, . Vi vill veta vad du tycker. Du behöver inte presentera lagtext eller liknande. Vi vill bara att du uttrycker en vilja. Är du personligen positiv till att plocka bort som överklagandemyndighet? Är du personligen positiv till att försöka minska de kommunala särkraven där olika kommuner ställer olika krav vid byggande? Är du personligen positivt inställd till att minska de bullerregler som gör att det i många fall är nästan omöjligt att bygga små ettor? Är du personligen emot att minska detaljregleringen i – att avståndet mellan spisen och diskhon måste vara ett visst antal centimeter? Vad tycker du personligen om det? Vad tycker du personligen om att länsstyrelserna ställer till det väldigt för kommuner som vill bygga? Är du positiv till Alliansens inställning att göra byggandet till ett riksintresse som gör att länsstyrelser måste väga in bostadsbyggande på ett helt annat sätt? Vad tycker du om att korta ned tiderna i planprocesserna och att på allvar utdöma viten för kommuner som tar på sig? Vad tycker du om Stockholmsöverenskommelsen och Sverigebygget? Vi gick till förhandlingsbordet med Stockholmskommunerna och sa: Vi satsar på infrastruktur, men då ska ni banne oss leverera bostäder. Vad tycker du om det? Du har vid makten, som bostadsminister, inte uttryckt en enda åsikt om detta. Vi måste få kommunerna att på allvar börja exploatera och få ut mark till försäljning till byggnation. Det enda du egentligen har uttryckt är en oro för att andrahandshyrorna har ökat för bostadsrätter, vilket skulle göra det mindre intressant att investera i bostadsrätter för att sedan kunna hyra ut dem i andra hand. Det enda din regering föreslår är skattehöjningar på 23 miljarder, som ni plockar ur ekonomin. Blir det mer byggande av det? Nej, det blir inte en enda bostad till för att man höjer skatterna. Sedan har vi snacket om de olönsamma subventionerna. Vi vet att de inte ger någon effekt utan skapar socialpolitiska problem – se vad miljonprogrammen ställde till med! Var snäll och uttryck en åsikt! 76 Statsrådet (MP): Jag tackar och övriga debattörer för denna mycket intressanta diskussion. När jag var på väg hit med olika underlag för interpellationsdebatter tänkte jag att åtminstone två av interpellationerna säkert hade kunnat slås ihop. Men det är inte en fråga för mig, utan det hanterar naturligtvis talmanspresidiet. fick vi höra från att det egentligen handlar mycket om regelförenklingar. Men man kan vara konstruktiv och försöka hitta sätt att vidga och snäva in detta. Det har tidigare statsråd gjort. För min del handlar det i grunden om att ha det konstruktiva samtalet, så att vi tittar framåt. Jag vill ta upp ett antal frågor. Till vill jag framföra en ursäkt för att jag inte hann svara på hennes frågor tidigare. Det är en frågeställning som jag tycker är särskilt viktig, nämligen: Vad avses med statlig medfinansiering av stadsmiljöavtal? Någon av debattörerna jämförde med debatten om interpellation tidigare och sa: Varför lägger sig statsrådet i bostadsplanering när det handlar om kommuner och infrastruktur och inte när det handlar om , som i detta fall? Beträffande stadsmiljöavtalen är detta också ett svar till , som tycker att detta är en mycket liten insats, . har fått i uppdrag att göra detta. Det är också delvis ett svar till . I den här omgången tycker jag att ni var mycket mer samordnade än i tidigare omgång. Stadsmiljöavtalen, som jag också nämner i mitt svar, handlar om att kommunerna ska få bra stöd för att kunna bygga nya stadsdelar i områden som de annars inte får bebyggda, inte för att det inte finns något intresse från kommuninvånarna eller från människor som vill flytta till kommunen, utan för att byggbolagen av olika anledningar inte visar något intresse. De signaler vi får är att det handlar om lönsamheten och att dessa områden är perifera. Det är inga A-lägen, utan det är B-lägen i bästa fall och ofta C-lägen, som de kallas. Stadsmiljöavtalen leder till att kommunerna kan bygga ut kollektivtrafik till områden och på så sätt göra den marken mer värdefull och lönsam att bygga på. Staten bygger inte, utan det är kommunerna, fastighetsbolag och privata bolag som gör det. När denna typ av stöd ges är det ett sätt att visa riktning om vilken typ av byggande som vi vill se. Kollektivtrafik kan man inte bo i. Men utan kollektivtrafik kommer man inte att kunna bygga attraktiva stadsdelar i framför allt våra städer. Mer än hälften av kommuner rapporterar att de har bostadsbrist. Det är inte bara , , , , , , och . Det är även andra kommuner, till exempel , som jag var i , och , som jag också var i. Även områden norröver, utmed kusten, rapporterar om bostadsbrist. Detta är områden som är i behov av den typ av stöd som regeringen har med i vår budget. En del av det blev nedröstat, det som kallar för nålpengar. Annat har vi nu lyckats realisera. Jag är glad för det. 77 (M): Vi har absolut ingenting emot stadsmiljöavtalen. Vi tycker att de är fantastiskt bra. Det som vi är kritiska emot är att man där egentligen inte har skrivit in några villkor för bostadsbyggnation. Man talar om att det handlar om att man ska kunna stötta bostadsbyggnation i perifera lägen. Gäller det även strandnära lägen? Det är i så fall intressant om man har ändrat sig där. Varför kan vi aldrig få besked om man har någon form av bostadspolitik över huvud taget? Jag efterlyser besked från regeringen: Vad har man för bostadspolitik? Det här duger nämligen inte, mina vänner. Vi har utmaningar i hela . Men det enda som man gör är att problematisera rent allmänt och uppträda mer som en kommentator än som ett statsråd. Det är, mina vänner, inte acceptabelt. Jag skulle återigen vilja ställa en fråga till både statsrådet och . Konklusionen av det som sa är att man egentligen vill och öppnar för att avskaffa ränteavdraget. Är det någonting som man överväger? Om man inte överväger det kan man för att utesluta detta säga att man absolut inte gör det. Men det har man inte gjort. Det gjorde inte och inte heller statsrådet . Jag skulle vilja ha detta klargjort. Statsrådet talar om en konstruktiv hållning. Konstruktivitet i min värld handlar faktiskt också om att göra saker. Konstruktivitet handlar inte om att bara tala och problematisera och sedan inte göra någonting. Återigen: Svar, besked och förslag efterfrågas. 78 (M): Vi vill jättegärna föra konstruktiva samtal med regeringen och . Men det är lite svårt att föra konstruktiva samtal om man inte kan få en enda åsikt om ett enda förslag från om hur man kan få byggandet att öka.