prot · H20983 · 2015-04-09 00:00:00 — Det var därför som jag ville ta reda på fakta innan jag skrev denna motion. Om det hade framkommit att de aborter som sker väldigt sent handlar om som ändå inte har någon chans att överleva och som har mycket allvarliga sjukdomar hade det varit en annan sak. Men var det inte så. Jag skulle vilja ställa frågan: Varför är det så svårt för och övriga partier att följa den medicinska utvecklingen och acceptera att den går framåt – vi kan rädda tidigare – och då också anpassa abortlagstiftningen efter detta faktum? 113 (FP) replik: Vi följer utvecklingen, och vi har förtroende för Rättsliga rådet i . Detta handlar om sekretessbelagd information vilket gör att vi får lita på deras bedömningar. Sedan hänger preventivmedelsutvecklingen och abortfrågan ihop. Jag har stått vid obduktionsbordet och obducerat kvinnor som har tagit livet av sig genom att de har gjort en illegal abort eller hoppat ut från nionde våningen och så vidare. Detta ska vi inte få tillbaka. När det gäller att övriga har andra gränser avundas kvinnor i andra länder oss för att vi har den abortlag som vi har. Det är politiker som har bestämt om andra gränser och kanske till och med varit helt negativa till aborter. Men har alltså en lagstiftning som kvinnor världen över önskar att de hade i sina länder. Samvetsklausulen togs upp i 1994. Det framstod då mycket entydigt att om man söker abort i hälso- och sjukvården ska man inte riskera att möta personal som inte ställer upp på det. Detta är nämligen ett svårt beslut som man har tagit. Då ska också det beslut som man har kommit fram till bejakas i hälso- och sjukvården. 114 (SD) replik: Återigen vill jag säga att jag tycker att det är fullständigt irrelevant att här stå och tala om risken för att det ska göras illegala aborter. Vi är alla överens om att möjligheten till abort ska få finnas. Vi vill med vårt förslag inte ta bort den möjligheten bara för att vi vill sänka den fria gränsen från vecka 18 till vecka 12 och för att vi anser att vi ska respektera livsduglighetskriteriet och den medicinska utvecklingen när det gäller att vi tidigare och tidigare kan rädda . är det i princip en obefintlig marginal däremellan. Jag har hört vittnesbörd från barnmorskor som menar att de ena dagen ska försöka rädda ett för tidigt fött och får lägga ett som är i princip lika stort att självdö. Vi måste någonstans kunna diskutera det etiska dilemma som detta är och kunna ha en större säkerhetsmarginal för att undvika abort av livsdugliga . När det sedan gäller en samvetsklausul är det samma sak där – sticker ut. Det är väldigt många länder i som tillämpar samvetsfrihet för vårdpersonal; bland annat gör vårt grannland det. Naturligtvis ska vården erbjuda möjligheten att få en abort genomförd, men när det rör sig om så svåra frågor som att avsluta mänskligt liv tycker jag ändå att vi ska kunna ta hänsyn. Barnmorskor har i första hand utbildat sig för att rädda liv, och om en del upplever det svårt att genomföra en abort – eller att, om det skulle bli aktuellt, ge aktiv dödshjälp – tycker jag ändå att vi ska kunna ha respekt för dem. De ska kunna jobba inom vården och utföra ett utomordentligt arbete med andra uppgifter men slippa just den här uppgiften. Det fungerar i andra länder, och det borde kunna fungera i . Vi har också rekommendationer från om att införa möjligheten till samvetsfrihet, men det har valt att fullständigt strunta i. 115 (KD) replik: fick i inlägg ett antal frågor om vår syn på dels aborter, dels samvetsfrihet. Jag svarar gärna på dem, men jag tänkte också komma med några frågor själv eftersom det är syftet med att begära replik. står fast vid den abortpolitik vi har. Vi tror att den är väl avvägd och att den är det bästa sättet att hantera den etiskt sett extremt svåra situation en oönskad graviditet innebär. Vår ambition är dock inte att bara acceptera den situation vi har , det vill säga väldigt många aborter, utan vi vill jobba med det förebyggande. Det jag inte kan se i den motion har lämnat in, som har titeln för att minska aborter, är några förslag på just hur man förebygger. I stället finns det ett förslag om att göra en utredning. När arbetade med de här frågorna under ledning på såg vi över vad vi kan göra för att förebygga de oönskade graviditeterna. Det är nämligen där arbetet måste sättas in. Ingen kvinna, inget par, ska hamna i en situation där man behöver göra det här svåra avgörandet. Det är det viktigaste. Vi har sett till att det finns en ungdomsmottagning på nätet, och vi arbetar lokalt ute i landet – i landstingen – för att förbättra tillgängligheten till ungdomsmottagningar och preventivmedel samt ge bättre stöd och hjälp. Vi vill se över föräldraförsäkringen så att den bättre svarar mot de behov unga föräldrar har som inte har fått en fast etablering på arbetsmarknaden. Vi har gjort en del höjningar där redan. Det är det man gör för att arbeta förebyggande. Min fråga till är: Finns det några belägg för att som hade kunnat överleva faktiskt har aborterats i , eller är det bara en farhåga? 116 (SD) replik: Först och främst: Vad gäller förebyggande arbete är det jättebra att har en politik på det området. Det har vi också, och där är vi fullständigt överens. Det finns inga politiska skiljelinjer där. Anledningen till att vi ville ha en utredning av bakomliggande orsaker var ju att vi vill ta reda på hur vi ska göra för att kunna förebygga. Det handlar även om att ta reda på vad de bakomliggande orsakerna är till att man kanske inte har använt preventivmedel. Vad är den bakomliggande orsaken till att man genomför en abort? Kan det ske av ekonomiska skäl, att man känner sig så pressad ekonomiskt? Kan det vara att man känner sig pressad av sin omgivning? Det är viktigt att ta reda på sådana saker för att bättre veta hur vi ska kunna hjälpa till på ett positivt sätt, så att man aldrig ska behöva genomföra en abort mot sin vilja. Det hoppas jag att är överens med oss om. Sedan tycker jag att det är nästan lite småkomiskt att jag som sverigedemokrat ska stå här och försvara en motion från , mot . Jag väljer dock ändå att göra det. Vi tycker att det är en bra motion, och min uppfattning är att den inte strider ens mot linje vad gäller samvetsfrihet. Det handlar om att kunna lämna detta till landstingen och uppmuntra landstingen att erbjuda samvetsfrihet. Hur kommer det sig att nu väljer att rösta emot det och i stället rösta för en skrivning i betänkandet som i princip öppnar för att tydligare förbjuda samvetsfrihet? Är för det? Vad gäller frågan om det finns bevis för att det har gjorts aborter på som hade kunnat räddas kan jag naturligtvis inte veta om fostren i de 40 exempel, tror jag att det är, på aborter som gjorts av sociala skäl och 22 hade kunnat räddas om man hade försökt. Det kan jag naturligtvis inte veta. Däremot vet jag att det finns ett fall där ett barn fött plus har kunnat räddas, så risken finns ju. 117 (KD) replik: är ju replikskiftena till för att jag ska få möjlighet att ställa frågor med anledning av det anförande höll. Det var inte så att jag sa någonting om just motionen om samvetsfrihet. hållning är att detta kan lösas lokalt och att det görs bäst lokalt. Det är nämligen långt ifrån enbart situationer som rör abort eller dödshjälp som kan vara svåra etiska dilemman och där en person som jobbar inom vården – alltid eller vid en speciell omständighet, som kanske en egen livskris eller så – har svårt att medverka. Det där löser man bäst lokalt. Att ha lagstiftning bedömer vi inte är det bästa sättet att hantera det. Jag går tillbaka till det som handlar om aborter. Jag är orolig för att vi får en diskussion där den lagstiftning vi har ifrågasätts och där vi går över till att det är vi politiker, som inte har den bästa kunskapen och inte kan vara på alerten och på tårna om det sker en medicinsk utveckling som förändrar situationen, som ska sätta en veckogräns. Då krävs det nämligen också en långsam politisk process för att ändra. Det är därför vi har den lagstiftningsform vi har , där det är livsdugligheten i sig som sätter gränsen. För mig och för är det den ofrivilliga graviditeten vi ska försöka undvika. görs de absolut flesta aborterna väldigt tidigt i graviditeten. Det är inte via de sena aborterna vi kan få ned aborttalen, utan det är genom det förebyggande arbetet. Jag har inget emot att föreslår en utredning, men man har inga som helst konkreta förslag på hur man ska gå vidare i det förebyggande arbetet. 118 (SD) replik: Vad gäller motionen om samvetsfrihet stämmer det att vi sverigedemokrater i andra sammanhang har lyft fram att vi skulle vilja ha en samvetsklausul i lagen, och jag är medveten om att är emot det. Men i motionen i det här betänkandet är yrkandet bara att uppmuntra landstingen att erbjuda samvetsfrihet. Det finns inget förslag om att införa en lag. Varför är ändå emot förslaget, när det nu innehåller just det sa att är för? Jag får inte ihop det. Vad gäller de sena aborterna kan jag inte tolka det på något annat sätt än att är fullkomligt nöjda med att det görs aborter på fullt friska – det kan man inte heller tolka på något annat sätt – i mellan , där det ändå finns en risk att fostren skulle kunna vara livsdugliga. bryr sig alltså inte om att försöka utreda detta vidare. Jag tycker att vi måste kunna prata om detta. Om vi på grund av den medicinska utvecklingen har kunnat sänka praxis från vecka 24 till vecka 22 måste vi kunna väcka och diskutera frågan igen. Naturligtvis ska en sådan förändring göras i dialog med expertisen och dem som har god medicinsk kunskap om detta, men vi måste från politiskt håll ändå kunna väcka frågan när marginalen är så pass liten som den faktiskt är – den är i princip obefintlig – mellan den tidpunkt då aborter utförs och den tidpunkt då man kan rädda som föds i ett tidigt skede. Att man kan rädda barn som föds i ett så tidigt skede är någonting positivt och någonting vi ska vara glada för, men vi måste också kunna anpassa abortlagstiftningen efter det. Som sa är det ändå förhållandevis få aborter som görs så sent. Jag tycker alltså inte att det borde vara omöjligt att göra en sådan förändring, eftersom de flesta aborter ändå görs . 119 (V) replik: Det är en intressant diskussion från . Det låter faktiskt som den amerikanska antiabortrörelsen som jag själv har fått lyssna till på avstånd. Det är ganska obehagligt, måste jag säga. Jag vill ta upp lite fakta, för det får ju inte bli för mytifierat här. av alla aborter görs före nionde veckan. av aborterna är sena aborter, och de avgörs av kompetenta läkare. Det finns inte en chans att vi kommer att gå in och rota i abortlagstiftningen. Den har kvinnor kämpat för . abortlagstiftning är också något som man vill efterfölja i andra europeiska länder. Du verkar vilja åka till , eller andra länder för att se vad de har för abortlagstiftning där och kolla läget lite. Hela diskussionen blir ett slag i ansiktet på kvinnor. Man väljer ju att göra abort av olika skäl. Det är ingenting som man gör för att man kanske har för lite pengar, utan det är andra omständigheter som gör att kvinnor gör abort. Det är inte någon easygoing thing, utan en abort är en ganska svår process att gå igenom. När det gäller samvetsfriheten står inte och andra partier ensamma här. Vi har hela med oss. Börjar man tumma på samvetsfriheten kan det bli hej och hå när det gäller all möjlig typ av vård, vad man vill göra och inte göra som barnmorska, läkare, sjuksköterska och så vidare. Det kan då vara en del uppdrag som man inte kan fullfölja. Jag tycker att det är intressant att ni sverigedemokrater kommer ut som det ni faktiskt är, nämligen kvinnofientliga, antifeminister och ett antiabortparti. Jag visste inte att det satt så djupt. Tack för den upplysningen! Jag behöver inget svar. 120 (SD) replik: Även om inte vill ha ett svar känner jag ändå att jag vill få en chans att försvara mig mot de anklagelser som kommer från om att vi skulle vara kvinnofientliga. Menar från att regeringarna i , , och ett antal andra länder som tillämpar fri abort fram till vecka tolv är kvinnofientliga därför att de har en sådan abortlagstiftning som vi föreslår? Det är en ganska magstark anklagelse. Det som jag tycker är tråkigt är att representanter från bland annat vill förminska abortfrågan till att bara handla om kvinnans kropp. Ja, det handlar delvis om kvinnans kropp, men det handlar också om ett . Som det står i den offentliga utredningen är det två individer som är skyddsvärda. Den ena partens intresse måste ibland gå före den andres, och fostrets intresse bör väga tyngre allteftersom fosterutvecklingen fortskrider. Vi vill naturligtvis att abort ska vara möjligt i och förespråkar fri abort fram till vecka tolv. Men någonstans i utvecklingen sker en förändring. Jag vet inte om tycker att abort ska vara möjligt ända fram till födelseögonblicket. vill faktiskt också begränsa kvinnors rättigheter efter vecka 22. Är då kvinnofientlig och antifeministisk eftersom hon också begränsar kvinnors rättigheter med dagens abortlagstiftning? Det handlar inte om svart eller vitt, om att vara för eller emot. Det handlar om att kunna diskutera nyanser och etiska aspekter i abortfrågan. Vad gäller samvetsfrihet handlar det inte heller om ifall det ska vara möjligt eller inte möjligt att genomföra abort. Det handlar om respekt för mänskligt liv. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) § 13 Apoteks- och läkemedelsfrågor betänkande 2014/15:SoU9 121 FINN (M): Betänkandet som vi nu ska debattera handlar om olika aspekter på läkemedelsrelaterade frågor. Det är ett så kallat motionsbetänkande med 39 motionsyrkanden som berörs. Låt mig inleda med att kort reflektera lite grann över läkemedel ur ett statligt budgetperspektiv. Av den andel av socialutskottets budgetansvar som rör hälso- och sjukvården utgör hela två tredjedelar kostnaden för bidrag till den så kallade läkemedelsförmånen, som uppgår till en bra bit . Det visar hur central läkemedelskostnaden är för statens utgifter. Denna kostnad måste det alltså hållas mycket noga koll på om man vill behålla stabila statsfinanser, och det tror jag att samtliga partier i vill. Men när det gäller hur man sedan anser att denna kostnadskontroll bör utformas – ja, där går ofta såväl analyser som förslag isär på politisk nivå. Länge var den förhärskande men ack så enkelspåriga analysen och enda saliggörande principen att hålla tillbaka kostnadsutvecklingen för läkemedel. Med ett sådant resonemang glömmer man helt enkelt bort att granska vad kostnaden möjligen också ger i positivt utbyte, det vill säga vilken kvalitet för sjukvården som en utgift för läkemedel faktiskt oftast medför. Med en sådan fördjupad analys kan man i vissa fall till och med komma fram till att en ökning av utgifterna för läkemedel för staten faktiskt kan vara motiverad, om det medför påtagliga kvalitetsförbättringar för vården som annars skulle uteblivit eller kanske kostat mer med alternativa metoder. Läkemedel, rätt använda, kan till exempel göra människor både friskare och mer arbetsföra och därmed hindra en destruktiv utveckling av onödiga sjukförsäkringsutgifter. Den typen av kalkyler görs tyvärr alltför sällan när det gäller läkemedelsutgifter. Ett annat scenario som man kan se är att läkemedelsutvecklingen som sådan ofta träder fram och övertar andra behandlingsmetoder, till exempel komplicerade och dyra operationsmetoder, ofta på ett förtjänstfullt och ekonomiskt väl motiverat sätt. I detta perspektiv är ett bejakande både av att nya läkemedel tillkommer och att de vi redan har förbättras i sin effektivitet och säkerhet naturligt att sträva efter. Jag vill därför passa på att yrka bifall till vår moderata reservation nr 7 i detta betänkande som berör just den frågeställningen. Ska man då vidare reflektera över vad som på politisk nivå varit helt avgörande beslut för att öka kvaliteten i läkemedelsanvändningen framstår för mig tveklöst den så kallade nationella läkemedelsstrategin som helt unik i sitt slag. Alliansregeringen och Kommuner och Landsting tog tillsammans med en rad aktörer på läkemedelsområdet 2011 fram en nationell läkemedelsstrategi. Syftet med strategin är att få en nationell kraftsamling på prioriterade förbättringsområden inom läkemedelsområdet. Strategin innefattar ett trettiotal planerade aktiviteter inom sju insatsområden. Arbetet med strategin leds av en högnivågrupp med som ordförande och med representanter för Kommuner och Landsting, , , , , , Inspektionen för vård och omsorg, , , , , samt ett antal landsting och regioner. De långsiktiga målsättningarna som aktörerna har enats om är medicinska resultat och en patientsäkerhet i världsklass men också en jämlik vård, kostnadseffektiv läkemedelsanvändning, attraktivitet för innovation av produkter och tjänster samt en minimal miljöpåverkan av läkemedel. Handlingsplanen med dess aktiviteter uppdateras och godkänns av högnivågruppen med tydliga och tidsbegränsade projekt i syfte att förverkliga dessa mål genom följande sju insatsområden: Skapa en bättre och säkrare ordinationsprocess och lägga grunden för generisk förskrivning genom nationellt samordnade it-stöd. Detta är något som tyvärr stött på patrull . Öka samsyn och förståelse för ordinerad behandling. Utveckla kunskap om och riktlinjer för läkemedel och läkemedelsanvändning för de patientgrupper där detta är mest eftersatt. Minska utveckling och spridning av antibiotikaresistens genom en kombination av lokala och globala insatser. Utveckla en långsiktigt hållbar prissättnings-, prioriterings- och finansieringsmodell för samtliga läkemedel. Upprätta en process för ordnat och effektivt införande samt utöka uppföljningen av läkemedels användning och effekter. Minska läkemedels påverkan på miljön lokalt och globalt. Alliansregeringen gav genom sitt beslut läkemedelsanvändning vid i uppdrag att samordna och följa upp arbetet med att genomföra den nationella läkemedelsstrategin. Uppdraget redovisas i en lägesrapport. Den senaste lämnades . Vi kan förvänta oss en ny sådan i slutet av detta år. Av handlingsplanen i läkemedelsstrategin framgår exempelvis att skulle börja påverka att inleda ett arbete med de beslut som etappmålet kring bland annat miljöpåverkan av läkemedel innebär. Kommissionens arbete skulle då göras inom ramen för framtagandet av ett gemensamt strategiskt angreppssätt mot förorening av vatten med läkemedelssubstanser. Även om den nuvarande regeringen misslyckats med det mesta den företagit sig och statsminister nu sviker vallöfte efter vallöfte på löpande band har man åtminstone begripit att den genomgripande positiva förändringen med att höja kvaliteten på läkemedelsanvändningen i genom den nationella läkemedelsstrategin är viktig att bevaka och bevara. På grundval av att även denna regering följer upp alliansregeringens kanske viktigaste reform på läkemedelsområdet känner jag mig trygg i att vi i princip kan ställa oss bakom detta betänkande och yrka avslag på samtliga motioner, fru talman, med undantag för den som vi lyfter fram i vår reservation nr 7, vilken jag yrkar bifall till. I detta anförande instämde (C). 122 (V): Det är en lite annan approach på mitt tal än på Finns. Jag är en av dem som har irrat runt och frågat efter medicin på olika apotek här i . kan det faktiskt vara lättare att få tag i snyggt nagellack än medicin på vissa apotek. Den svenska läkemedelspolitiken borde utgå från att alla människor som vistas i ska ha rätt till den medicin de behöver, bra information om hur medicinen ska användas och så vidare. Det ska vara helt oberoende av inkomst och var i landet man bor. Tillgänglighet handlar inte bara om antal apotek per invånare. Möjligheten att få tag på de läkemedel man behöver ska aldrig styras av vilket landsting man bor i eller av vilken apoteksägare man har närmast och om varan lagerhålls just där. Alla ska ha rätt till en säker och trygg läkemedelsanvändning och opartisk högkvalitativ medicinsk rådgivning av superkompetent personal, oavsett om det gäller förskrivna eller receptfria läkemedel. Så borde det vara. Jag är en ganska frisk kund för det mesta. Men tänk om man är multisjuk och inte får tag på den medicin som man är beroende av i valfrihetens och får springa runt en aning! skyldigheter gentemot kunden regleras genom en förordning som säger att kunden ska få sitt läkemedel efter att det efterfrågats. Men det räcker inte att rikta kravet enbart mot apoteken, för de är också beroende av leveranser från grossisterna. För att komma till rätta med problemet bör kravet på högst 24 timmars leveranstid vid kundbeställning av receptbelagda läkemedel lagfästas. Apoteken bör erbjuda kunden expressleverans av läkemedlet till hemmet om inte 24-timmarsregeln kan hållas, med kostnadsansvaret hos den aktör som orsakat förseningen. Då kan vi snacka om service! Jag yrkar bifall till – den här gången ska jag inte säga fel – reservation 2, yrkandena 9 och 10. De reformer den förra högerregeringen gjorde var klart ideologiska. I det här fallet byggde det kanske mer på ideologi än på att värna konsumenterna. Ett av målen har i och för sig varit att förbättra tillgängligheten till apotek; det ska vara fler apotek och de ska vara öppna på lite olika tider, även sent på kvällar och så vidare. har det blivit så, men inte överallt. Det har också blivit väldigt mycket business i den här branschen. Då pratar vi om big business, inte bara småhandel. Apotekskedjor samt enskilda apotek har bytt ägare. Flera av de största affärerna har genomförts av riskkapitalbolag. har de små apoteken haft svårt att klara konkurrensen med de stora kedjorna. Så ser det ut i avregleringens . Några tjänar stora pengar, men har det blivit bättre och säkrare för kunden? Det kan vi fråga. Apoteken och apoteksombuden på små orter spelar en väldigt viktig roll för tillgängligheten till läkemedel i hela landet. Det handlar om allas rätt att kunna få hjälp på ett apotek. Avregleringen har inneburit att servicen på landsbygden försämrats. Det är uppenbart. Därför är det så himla bra att etableringstaket för togs bort på årsstämman 2014. Det är vi väldigt glada för i . Då kan det bli lite bättre. genomför apotekskedjorna stora nedläggningar av apotek och slimmar sin personalstyrka väldigt snabbt. Man har gjort en jättestor personalenkät på väldigt många apotek. Där kan man se att av apotekspersonalen varit med om nedskärningar på personalstyrkan på sin arbetsplats. Då blir det förstås konsekvenser av det. Bristerna i arbetsmiljön drabbar inte bara dem som jobbar där och får jobba ännu mer, utan det handlar också om patientsäkerhet och konsumenter. Bland dem som arbetar med att ge råd om läkemedel – det kan vara bra att få råd när det gäller en del typer av läkemedel – anger över hälften att de inte har tid att ge bra individuella råd. Över hälften, det är illa! Andelen konsumenter som ger apoteken ett positivt betyg – apoteken har åtnjutit ett högt förtroende i , och gör i och för sig fortfarande det – har sjunkit från före omregleringen till . Det kan vi fundera på lite. Andelen konsumenter som uppger att de fått vänta för att få läkemedel på recept har ökat från till . För konsumenterna har det alltså inte alltid blivit så där jättebra. Speciellt de konsumenter som inte bara behöver nässprej – som jag skulle behöva – eller Alvedon utan mer komplicerade mediciner har ibland fått vänta alldeles för länge, som jag tog upp tidigare. Den borgerliga regeringen hade en målsättning för sin politik , känns det som när man tittar bakåt, nämligen att privatisera till varje pris i ett slags fundamentalistisk yra. Då måste man fråga sig om det blev bättre för kunderna och . Jag frågar mig ofta när jag ser på konsekvenserna av olika typer av avregleringar varför ni aldrig tillsatte långsiktiga utvärderingar för att följa utvecklingen av era reformer, som var så extremt stora. Det hade varit jättebra. Det vore intressant om någon kunde svara på det, även om klockan är jättemycket och vi känner oss övergivna i världen. Jag tycker att ni har haft ett visst tunnelseende.