prot · H20978 · 2015-03-25 00:00:00 — Tyvärr tror jag inte att vi kommer att få se det förrän det är , har hänt något dumt eller när man inte har kunnat utnyttja den lagstiftning som vi föreslår. När det gäller internationella överenskommelser är jag av den uppfattningen att om de är negativa för , då måste vi omförhandla dem. Så enkelt är det, och det gäller alla internationella överenskommelser. Vi kan inte vara bundna av någonting som skrevs under för 10–. Man måste inte ens i alla fall omförhandla dessa överenskommelser. Inom internationella konventioner finns det utrymme för att ha en egen lagstiftning. sa att vi vill låsa in dessa personer på livstid. Det var inte det jag sa, utan jag sa att när en person ska utvisas enligt denna lag, och om det inte går att utvisa personen på grund av verkställighetshinder, då ska personen låsas in. Men det handlar inte om livstid, för personen kan välja att självmant lämna landet när som helst. Sedan eskorterar man personen ut ur landet, och då sitter personen inte längre i fängelse. Detta är alltså mer eller mindre på frivillig basis, men i det här landet ska de inte gå fritt. Det förvånar mig att ett parti, som åtminstone tidigare gav sken av att vara för lag, ordning, rättvisa och säkerhet, här i kammaren säger att man ska nöja sig med att belägga folk, som befaras vara ett hot mot rikets säkerhet eller begå terroristbrott, med anmälningsplikt. kan man också göra en husrannsakan. redogörelse för tillämpningen av lagen om särskild utlänningskontroll Men i grund och botten går dessa människor fritt omkring i vårt samhälle. Den kriminalpolitiken är ju så långt ifrån lag och ordning och ordentlig kriminalpolitik som man kan komma. 159 () replik: Även om det föreligger verkställighetshinder för att utvisa en person kan man lämna landet om man vill göra det. Det är fullt möjligt. Syftet med återkommande kontroller är naturligtvis att det inte ska vara enkelt att befinna sig i , i varje fall inte om man ägnar sig åt sådant som kan vara skadligt. Det som bekymrar mig är att helt plötsligt vill riva upp tanken på att sätta en gräns vid till exempel dödsstraff eller tortyr. Det är oerhört viktigt att stå upp för de grundläggande rättigheterna. Jag är inte beredd att utvisa någon som riskerar dödsstraff, av det enkla skälet att jag anser att dödsstraff är förkastligt. Jag kommer aldrig att kunna acceptera det, och av det skälet kan man inte utvisa människor. Det finns internationella regler, och de är rimliga. Sedan säger att , och alla andra är mot er varje gång vi säger nej till era förslag och att vi sedan antar dem. Ja, även en blind höna kan ju hitta ett korn. Så är det. Ni har inte fel i allting; det är inte det jag säger. Men i motionen om lagen om särskild utlänningskontroll är det väldigt tunt med sakliga argument. Det finns ingen anledning att i form ändra hur lagen används. Det finns verktyg för att man ska kunna agera. Det dilemma som finns är när det föreligger verkställighetshinder. Där vill ni uppenbarligen gå väldigt långt i ett internationellt perspektiv. Det är vi inte beredda att göra. Däremot är det ingen – i varje fall inte allianspartierna – som tycker att den här lagstiftningen ska tillämpas med mjuka vantar, utan den ska vara tuff. 160 (SD) replik: Jag tror inte att lyssnade riktigt. För den delen har hon nog inte heller läst motionen. kritiserade det här förslaget och sa att och Alliansen sätter gränsen vid dödsstraff och vill inte utvisa någon som riskerar dödsstraff. I motionen står det uttryckligen: Finns det sådana verkställighetshinder ska personer inte utvisas, utan då ska de sitta inlåsta i till dess att de självmant lämnar landet. Precis som var inne på kan de göra det när de vill. Vill de inte göra det ska de inte gå fria på gator och torg i vårt land. säger att de ska göra det. Visst, de kanske får anmälningsplikt, men det är inte så mycket att hänga i granen, om jag ska vara helt ärlig. Jag förstår inte riktigt var man får ifrån att förslaget skulle vara dåligt berett. Vi anser att utvisning som huvudregel ska vara på livstid och inte bara – som andra partier har en förkärlek för – eller att straffen ska höjas om man bryter mot lagen eller anses utgöra ett hot mot rikets säkerhet. Det här är en åsikt. Straffen ska vara hårdare. Huvudregeln ska vara utvisning på livstid och förvar, inte på livstid utan tills utvisningen går att verkställa eller personen själv lämnar landet. Det är vid varje enskilt tillfälle upp till dessa personer att lämna landet under kontrollerade former, eskorterade av polisen. Så det handlar inte om livstidsstraff, utan det handlar om att de inte ska gå fria i . anser inte att folk som är ett hot mot rikets säkerhet eller befaras begå terroristbrott ska kunna gå fritt på våra gator och torg, till exempel på , inte så långt härifrån. redogörelse för tillämpningen av lagen om särskild utlänningskontroll sa att även en blind höna kan hitta ett korn. i en debatt ska jag återkomma med en lång lista över förslag som vi har drivit, men som ni har röstat ned och argumenterat emot. Det är alltså mer än bara något korn här och där. 161 () replik: Jag har absolut läst motionen väldigt noggrant eftersom jag anser att terroristbekämpning är ett oerhört viktigt ämne. Det finns stora komplikationer i hur vi arbetar mot terrorism. Däremot är förvar precis det som ni föreslår, , men det blir ofta livstid för när det gäller en del av de länder som kan komma i fråga ska man nog vara optimistisk om man tror att möjligheten till utvisning blir aktuell inom rimlig tid. Det kan bli väldigt långa inlåsningstider, mer eller mindre som dödsstraff. När man lagstiftar måste man fundera över de fall som kan komma i fråga. I motionen från vill ni inte ens ta hänsyn till om folk är . Det är klart att det kan finnas farliga ungdomar. Det inser även jag. Men med tanke på vad man kan befara, umgänge och andra faktorer, kan det teoretiskt sett tänkas att det finns en 16-åring som på grund av sin släkt eller sina grannar blir misstänkt för eller befaras kunna begå allvarliga brott eller medverka på något sätt till brott. Vederbörande ska då låsas in, enligt . Det är helt orimligt. Om vi tänker oss in i situationen förstår vi att det är helt orimligt. Det hade varit mer logiskt om ni hade sett till att lägga fram förslag som innebär att man blir bättre på hur man ska arbeta med de åtgärder som kan vidtas utöver förvar. Till exempel kan Säkerhetspolisen och andra behöva mer resurser för att mer återkommande kunna följa upp och vidta de kontrollåtgärder som krävs. Det kan tänkas, framför allt om det skulle visa sig att antalet personer som det kan handla om ökar. Det har vi inte sett , och det framgår också av skrivelsen. 162 (S): sa i sitt anförande att jag skulle återkomma och redogöra för ärendet. Men jag får nog säga att efter föregående replikskifte känns ärendet och de synpunkter som finns genomlysta. Den period som skrivelsen avser är från till , det vill säga brutet år. Skrivelsen handlar om tillämpningen av den lag som ger möjlighet att utvisa en person ”om det är särskilt påkallat av hänsyn till rikets säkerhet, eller om det med hänsyn till vad som är känt om personens tidigare verksamhet och övriga omständigheter kan befaras att personen kommer att begå eller medverka till terroristbrott … eller försök, förberedelse eller stämpling till sådant brott”. Informationen i rapporten bygger på uppgifter som Säkerhetspolisen har lämnat till regeringen. Som också sa har lagar om terrorism funnits i . Den lag vi talar om nu har uppdaterats och har rötter . Vi socialdemokrater anser att lagens utformning är ändamålsenlig. redogörelse för tillämpningen av lagen om särskild utlänningskontroll I skrivelsen finns också en redogörelse för läget i världen i fråga om terrorism. Där kan vi konstatera det som de flesta som hänger med i debatten också vet, nämligen att den gränsöverskridande och globala terrorismen har ökat . Låt mig säga något om terrorismen, som egentligen förtjänar en helt egen debatt och diskussion, kanske inte främst när vi talar om en skrivelse. Det är naturligtvis aktuellt med de problem som finns med svenskar som reser till andra länder, utbildar sig för strid och deltar i våldsamheter av olika slag. De kommer tillbaka och har varit involverade i olika attentat som har avvärjts av den svenska Säkerhetspolisen. Det har också varit andra händelser i vårt närområde. Jag tänker på till exempel och Utøya, där motiven var helt andra. Extremism och terrorism förekommer med olika syften. Det är viktigt att komma ihåg. Just nu utreds den straffrättsliga lagstiftningen med anledning av vissa internationella åtaganden för att förhindra och bekämpa terrorism. Det är viktigt att veta att de som jag hänvisade till tidigare, de som åker utomlands och sedan kommer tillbaka, är svenska medborgare till allra största delen. De omfattas alltså inte av den lagstiftning vi talar om . tycker jag att det föreligger ett missförstånd där – inte i den här debatten men i samhällsdebatten. jobbar som samordnare mot den våldsbejakande extremismen i . Det är ett mycket viktigt arbete eftersom alla delar i samhället behöver involveras. Vi socialdemokrater tror på förebyggande arbete när det handlar om extremism och terrorism, och vi vill poängtera att i jämlika samhällen där människor upplever sig ha stor frihet att forma sina liv så som de önskar är människor mindre benägna att utföra avskyvärda och drastiska terrorhandlingar. Av skrivelsen framgår att lagen har tillämpats ett fyrtiotal gånger – somliga år över huvud taget inte alls, andra gånger upp till . Lyckligtvis visar detta att behovet inte är stort, och jag hoppas att det kommer att hålla sig där. För den period som omfattas är det fråga om två tillfällen. Jag vill med detta yrka bifall till utskottets förslag att lägga skrivelsen till handlingarna. 163 (SD) replik: I det förra replikskiftet efterlyste andra åtgärder än inlåsning, till exempel mer pengar till Säkerhetspolisen. Det var precis vad vi hade med i vår budget. Nog om det. Jag är faktiskt lite intresserad av att höra Socialdemokraternas syn på varför man ska släppa sådana som befaras begå terroristbrott eller är ett hot mot rikets säkerhet lösa om man inte kan utvisa dem på grund av verkställighetshinder. Det är vad lagen innebär egentligen. Jag var tidigare inne på att de underställs anmälningsplikt, husrannsakan och i vissa fall förvar, men det är knappast huvudregel. Personerna släpps ut i samhället. De kan passera på och göra sin grej. Sedan sker lite svaga kontroller då och då. redogörelse för tillämpningen av lagen om särskild utlänningskontroll Hur kommer det sig att Socialdemokraterna är nöjda med den inställningen? Varför vill man att dessa personer ska få röra sig fritt i vårt land? 164 (S) replik: Tack för frågor! Dessa frågor avhandlades bra i det tidigare replikskiftet med . Där skiljer sig inte våra åsikter åt så mycket. Däremot vänder jag mig mot en del av formuleringarna, till exempel att vi vill släppa lös människor eller att det är önskvärt att det går omkring – som jag uppfattar det som underförstått i vad säger – någon form av odetonerade mänskliga bomber. redogjorde tydligt för att det sker en kontroll av dessa personer, och det ska vara så. Naturligtvis måste varje fall bedömas enskilt. Det är olika vad människor har för avsikt att göra eller inte göra och vad som eventuellt kan trigga dem. Vad jag förstår sker kontrollerna. Har några exempel på där människor som har omfattats av lagen faktiskt har utfört något i på det sätt han beskriver? 165 (SD) replik: Jag har inga sådana exempel. Det roliga är att vi aldrig lär få ett sådant exempel. Det är problemet med de andra sju partierna i kammaren. Jag nämnde i en debatt för någon vecka sedan vad en åklagare hade sagt till mig. Han sa att gör för lite . Det är därför vi står här. Om vi inför dessa bestämmelser behöver vi aldrig stå inför en situation som pratar om där någon som utgör ett hot mot rikets säkerhet begått ett brott. Vi ska inte stå här och göra saker när folk redan har dött eller det är . Vi ska försöka förekomma händelserna genom att ha en lagstiftning som gör att de aldrig händer. Det är poängen. Är det verkligen Socialdemokraternas utgångspunkt, det vill säga att vi väntar och ser tills något hemskt har hänt, och då kanske vi gör något för lite för sent? Det är exakt den utgångspunkten som gjorde så tydlig i sin replik, och det är helt uppåt väggarna. När en person blir utvisad med stöd av lagen – jag säger det igen – utgör denne ett hot mot rikets säkerhet, enligt Säkerhetspolisen, till den grad att Säkerhetspolisen säger att personen inte ska vistas i landet. Personen ska ut från landet därför att han är en fara för landet. När det har konstaterats att personen är en fara för landet och ska ut, men det går inte på grund av risken för tortyr, borde det inte vara en indikation på att personen inte ska röra sig fritt i landet? Om det är så allvarligt att Säkerhetspolisen vill ha ut personen ur landet, varför ska han släppas fritt i landet när det finns en möjlighet att låsa in honom? Jag poängterade i förra replikskiftet att personen kan lämna landet precis när han vill. Det viktiga för oss sverigedemokrater – det borde vara viktigt för alla politiker i det här landet – är att se till att den här personen inte rör sig fritt i vårt land. Varför har inte ni kommit till den insikten? Varför stod här och försökte insinuera att man ska göra någonting när det har hänt, när det är för sent? Vad är det för utgångspunkt att ha? 166 (S) replik: redogörelse för tillämpningen av lagen om särskild utlänningskontroll påstår att det finns ett egenintresse hos Socialdemokraterna och förmodligen även hos andra partier att människor som kan vara farliga ska släppas lösa. Så är det naturligtvis inte. Precis som jag sa i min förra replik är det så att människor som omfattas av den här lagstiftningen och är föremål för den faktiskt bevakas. Jag bad om ett exempel av en anledning. Jag ville höra om hade några exempel på att den här lagen inte har funkat. Jag tyckte att jag fick ett svar: Det hade han inte. Det är för mig svar nog på varför jag tycker att dagens lagstiftning är ändamålsenlig. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) betänkande 2014/15:JuU16 167 (M): tar vi det årliga motionsbetänkandet om polisen. Det är ett lite speciellt år, det här. Vi har just sjösatt den största förändringen i en statlig organisation . nu har vi haft den nya . Det har varit ett långt arbete , och det har funnits starka motiv för att genomföra det arbete som pågår. Socialdemokraterna sa sig vilja driva den här frågan ganska . Det är bara att trycka på knappen, sa den dåvarande talespersonen . Vi hade en annan uppfattning, nämligen att det här måste man nog förbereda ganska noggrant. Resultatet blev den så kallade . Den är nu den statliga utredning som har suttit längst, så det fanns nog fog för att vrida och vända på frågorna. Den utredningen lade fram sitt huvudbetänkande, och det gjorde att en enig riksdag därefter fattade beslut i en budget om att göra det här genomförandet. Många olika frågor har avhandlats. Det har funnits en genomförandekommitté som har letts av som har vänt på och försökt kratta manegen i de större frågorna för att få till stånd den förändring som sker. Vi har stora förhoppningar på den, för vi har sett att det har funnits brister i den gamla organisationen. Vi har tyckt att det har varit viktigt att göra det här arbetet noggrant, liksom allt politiskt arbete måste göras noggrant. Men reformen är inte fullt ut genomförd, och vi kommer säkerligen att behöva vänta innan alla stenar har vänts på och alla delar har förändrats. Den här reformen är i sig ingen garanti för att vi kommer att se fler utryckningar och mer utredande arbete, vilket vi anser vara det som bör prioriteras i polisens arbete. Men reformen är en förutsättning för att vi ska få den förändring till stånd som vi vill se. har polisen fått ganska häftig kritik – i vissa fall berättigad, i andra fall faktiskt djupt orättvis. Man har gjort jämförelser med andra länder vad gäller polisens resultat utan att för den skull skärskåda statistiken och se vad som ligger bakom den. Börjar man titta närmare, vilket inte minst har gjort, håller nog ändå svensk polis ganska hög klass. Svensk polis är välutbildad. Svenska poliser är motiverade och gör ett bra jobb. Men vi måste i de fall då vi ställer större krav på polisen också ha klart för oss att polisen ofta är den myndighet som finns där när ingen annan finns där och som får lösa uppgifter som inte har med brottsutredningar att göra, uppgifter som inte nödvändigtvis handlar om utryckning för att det har pågått ett brott i form av stöld eller misshandel. Det kan vara en sexåring som har sprungit bort. Då är det polisens resurser vi tar till. Någon har druckit för mycket. I grund och botten är det inte ett brott, men personen är så redlös att personen utgör en fara för sitt eget liv. Då är det polisen som finns där. Någon kan inte ta hand om sina djur. Man kan tycka att det normalt sett är en veterinärfråga. Men den yttersta konsekvensen är att polisen måste gå dit och stötta i det fall att den här personen inte är samarbetsvillig. Så här kan vi hålla på och räkna upp område efter område. Det är därför det är viktigt nu när vi fortsätter med omorganisationen av polisen att också rensa bordet med lagstadgade uppgifter så att polisen kan göra det vi önskar att polisen ska göra. Därför var vi lite olyckliga när den nya regeringen valde att inte fullfölja det arbetet. Det var nämligen så att vi tillsatte en utredning som skulle börja se över polisens uppgifter så att vi skulle kunna få en renodling till stånd. Den skulle lämna två betänkanden och hann lämna ett. Det gällde just hanteringen av djur. Efter det valde den nya regeringen att säga: Nej, vi vill inte veta mer. Vi ska inte se över polisens uppgifter mer. Från vår sida måste vi säga att vi tycker att det var riktigt dumt. Det är faktiskt så att hela utskottet – vi delar den här synen även med Socialdemokraterna – tycker att det här var riktigt dumt gjort av regeringen. Därför lägger vi fram ett tillkännagivande där vi ber regeringen att återuppta det här arbetet. De enda som är emot det här är . Det tror jag inte att de egentligen är. Av deras reservation att döma har de helt enkelt missförstått det hela. De talar om de civilanställdas befogenheter, och det är helt riktigt. Där har alliansregeringen tidigare gjort en reform och sagt att man i fortsättningen måste bottna i sitt arbete. Det är bara det att man inte kan pröva sig fram om man ska genomföra lagstadgade uppgifter eller inte. Man är nämligen skyldig att genomföra lagstadgade uppgifter. Men vi ser det som väldigt viktigt, herr talman, att få genomföra den här utredningen. Därför kommer att fatta beslut om det med instämmande av Socialdemokraterna. Vi gör ytterligare ett tillkännagivande i det här betänkandet. Vi är ganska återhållsamma nu – det är bara tre tillkännagivanden. Det andra är att det är viktigt att utbyta information mellan myndigheter i kampen mot grov organiserad brottslighet. Det grundarbetet – för det är viktigt att vi inte bara tycker saker; det måste bottna i någonting – är redan genomfört. Det finns en färdig promemoria som beställdes av den förra regeringen. Den handlar om en ny lag om uppgiftsskyldighet mellan myndigheter. Det kan till exempel handla om att eller ser någonting som kan ha med brottslig verksamhet att göra och då automatiskt ska ta kontakt med polisen så att man kan arbeta ihop på ett effektivt sätt när det gäller den grova organiserade brottsligheten. Det är en uppgiftsskyldighet. Det är mycket glädjande att hela utskottet, alla partier, ställer sig bakom Alliansens politik i det fallet. Därmed har vi ett enigt tillkännagivande till regeringen. Vår uppmaning till regeringen är denna: Se till att hitta den promemorian, och gör någonting av den! Det tredje tillkännagivandet har att göra med handläggningen av vapenlicensärenden. Det är en fråga som vi nu har följt ganska intensivt på olika nivåer med länspolismästare i den gamla organisationen, i gång efter annan och i utskott. Bakgrunden är att ett antal personer anställda hos polismyndigheten har börjat ifrågasätta praxis kring den vapenlag som vi har haft . Jag har själv drivit ett antal rättsfall men framför allt sett handläggningen av vapenlicensärenden försenas så till den milda grad att reagerade mycket kraftfullt . ser vi förbättringar i stora delar av landet men inte överallt. Det har fått svåra konsekvenser och lett till stor irritation, inte bara för de jägare som väntar på sina vapen utan också för de vapenhandlare som har beställt vapnen, ligger på stora lager och är på väg att gå i konkurs eftersom myndigheten inte sköter sina uppgifter. Därför trycker nu vi i utskottet på att det är viktigt att vi följer regelverket så att vi återigen får ordning på torpet. Från Alliansens sida har vi inte riktigt kommit ända fram när det gäller indragna resedokument. Terrorism diskuterades lite här alldeles . Vi har inte fått stöd så att det räcker till i kammaren för att få igenom ett tillkännagivande. Men det handlar om indragning av resedokument. Vi vill se över möjligheten på ett rättssäkert sätt så att det är proportionerligt och effektivt att göra begränsningar när det gäller resedokument för de personer vi vet och ser är på väg att gå med i terrororganisationer och delta som stridande. Vi vill se över de möjligheterna. Vi hoppas att vi kan vinna gehör, att regeringen kan lyssna eller att vi kan komma att få ett framtida stöd för detta. Vi tror att det är alldeles nödvändigt att se över de här möjligheterna, men vi lämnar nu en reservation. Jag ska erkänna att det finns frågor i andra reservationer som vi kan ha sympati för men som vi inte är beredda att stötta. När vi från Alliansen lägger fram en politik vill vi inte bara skjuta från höften. Vi vill känna att det bottnar i fakta och att vi inte skapar fler problem än det problem vi vill lösa. Vi kommer därför att envisas, hur det än kommer att låta i de olika debatterna, med att vara noggranna när vi fattar politiska beslut. Jag vill nöja mig med att yrka bifall till reservation 17 och uppmanar nu regeringen att se till att vårda arvet när det gäller den nya polisorganisationen och inte slarva i det arbetet. Jag beklagar att man har valt att lägga ned vissa utredningar. Man har skyllt på oss att man inte har pengar, men tyvärr har man så sent som tillsatt nya utredningar – då finns det pengar – för att se över en polisutbildning som i grunden är bra. Det beklagar jag. 168 (SD): I betänkandet om polisfrågor står vi bakom våra 17 reservationer, men för tids vinnande väljer jag att yrka bifall endast till reservation 1, 5 och 20. När det gäller vapenbrott ska det sägas att lagstiftningen har skärpts och att en ny brottskategori införts, synnerligen grovt vapenbrott. Det är att betrakta som steg i rätt riktning, en riktning som efterlyst i . Dock har inte dessa lagskärpningar som gjorts fullt ut tillmötesgått de förslag som har haft. Vi har, lagskärpningarna till trots, förespråkat närmare en fördubblad miniminivå för exempelvis grovt vapenbrott och höjda maxnivåer för flera brottskategorier. Att skärpa olika straff måste alltid ske i beaktande av hur samhället utvecklas och vilka moraliska barriärer som passeras i samband med olika brott. För inte särskilt många dagar sedan gick två män in på en restaurang på i och sköt med vad som uppges vara automatvapen. Två personer har dött och ett tiotal personer blev skadade. I det här fallet var det många slumpvisa offer som sannolikt inte hade något otalt med gärningsmännen utan helt enkelt råkade vara på fel plats vid fel tid. Detta är ett av många exempel på en hänsynslöshet som vi inte får glömma när vi diskuterar de här frågorna.