prot · H20974 · 2015-03-18 00:00:00 — Det finns ett antal yrkanden under paraplyet av alliansmotioner, bland annat om att införa ett nytt brott när det gäller barn. Jag vet att kammaren har debatterat frågan om våldsbrott och kvinnofridskränkning. Men jag vill ändå nämna detta med överträdelse av kontaktförbud. Vi ser gärna en skärpt uppföljning av den här lagstiftningen. När vi satt i regering fick vi kritik för att vi inte gjorde någon uppföljning innan vi skärpte lagstiftningen. Det är alltså en punkt som vi förordar. I går fick vi svar från justitieministern i kammaren på frågan om elektronisk fotboja. Regeringen öppnar nu upp för att se över kraven. Vi noterar och välkomnar det arbete som alliansregeringen påbörjade om en översyn av frågan om kriminalisering av kränkningar på internet. Det arbetet fortsätter , så det är för tidigt att dra några slutsatser. Jag vill särskilt kommentera bedrägeribrotten. Bedrägeribrotten i är ett stort och kraftigt växande problem. Det visar även underlag från som fick ett uppdrag av alliansregeringen att analysera frågan och presentera förslag till förebyggande åtgärder. Många enskilda drabbas. är det väldigt enkelt att ta ett lån, beställa mobiltelefoner med abonnemang och göra inköp i någon annans namn. Detta är inget som vi ska acceptera. Helt klart måste banker och företag, men också vi lagstiftare, agera mycket tuffare mot identitetsstölder. Därför är det positivt att en majoritet i justitieutskottet vill att ska göra tre tillkännagivanden till regeringen om skärpta krav och straff för bedrägeribrott. Att olovligt använda andra personers identitet och uppgifter måste kriminaliseras. En annan fråga som har uppmärksammat i det här betänkandet, genom vår reservation 21, är hoten mot de förtroendevalda. Vi fick under förra regeringen igenom tillsättandet av en utredning där överåklagaren har tittat på brott mot politiskt förtroendevalda –2014. Kartläggningen, som överlämnades till regeringen, visar tydligt att sådana gärningsmän sällan lagförs. Vi i anser att hot och våld mot förtroendevalda är ett hot mot demokratin och att samhällets signal och därmed domstolarnas prioritering måste förbättras. De som utsätts för trakasserier, hot och våld bara för att de är förtroendevalda måste känna tillit till rättsväsendet, så att de vågar och vill anmäla men också att de faktiskt känner att polis och rättsväsendet tar detta på allvar. Så är det inte . Mot den bakgrunden ser vi fram emot och hoppas på att den nya regeringen lägger fram konkreta förslag till riksdag. I avvaktan på det och eftersom vi inte har fått stöd för de yrkanden som behandlas i betänkandet yrkar jag bifall till vår reservation 21. Hatbrotten tas också upp i det här betänkandet. har ställt ett antal skriftliga frågor till både justitieministern och inrikesministern för att bringa klarhet i vilka eventuella uppdrag regeringen avser att ge svensk polis, vilka resurser som kommer avsättas etcetera. fick ett svar från inrikesministern där han välkomnar polisens höjda ambition, men i övrigt innehöll svaret inga tydliga och konkreta besked. Vi har också inhämtat information från regeringen att snart planerar att genomföra en aktstudie om hatbrott. Vi är angelägna om att fler ärenden upp, att fler ärenden faktiskt anmäls samt att förtroendet ökar hos berörda så att man vågar lämna information som kan vara av vikt för utredning, men också vid åtal och straffbestämmelse. Avslutningsvis vill lyfta fram och kommentera vårt särskilda yttrande i betänkandet om transpersoner. Vi har jobbat för att lagstiftningen kring hatbrott också ska inkludera transpersoner. Alliansen tillsatte en utredning som bland annat ska se över om transpersoner ska inkluderas i lagen om hets mot folkgrupp och diskriminering, vilket inte sker . Utredningen ska lämna sitt förslag . Mot bakgrund av detta vill vi i ändå markera att vi bejakar och förordar en förändring för att stärka det straffrättsliga skyddet för transpersoner. 92 (KD): har tyngdpunkten i debatten om straffrättsliga frågor legat på de hela 17 tillkännagivanden som justitieutskottet föreslår till för beslut . Det är viktigt att straff står i proportion till brottets allvar. Brott måste få konsekvenser. Det handlar om rättvisa snarare än om en populistisk tävling om att få ihop högst antal tillkännagivanden, som tidigare debattörer har varit inne på och hävdat. Rättvisa är ett grundvärde som förutsätter en balans mellan alla människors intressen, rättigheter och skyldigheter. Denna rättvisebalans rubbas när någon begår ett brott och handlar orätt. När en gärningsman låter sin handlingsfrihet gå ut över andras rättigheter ska det offentligas uppgift vara att skipa rättvisa och att återställa balansen så långt det är möjligt. Ingen människa ska tillåtas att ostraffat utnyttja eller exploatera någon annan. Kränkningar och övergrepp måste få konsekvenser och ska aldrig löna sig. Den dag man accepterar att så sker har man i rättviserelationen människor emellan lagt sig i fel vågskål och i realiteten ställt sig på förbrytarens sida. Samhället måste alltid stå på brottsoffrets sida. Övergrepp och kränkningar av medmänniskors integritet och egendom kan aldrig tolereras. Därför är det viktigt att straff står i proportion till de brott som begåtts. Straff som utdöms för ett brott är också ett sätt för brottslingen att sona sin skuld både gentemot staten, som har till uppgift att värna rättvisan, och framför allt gentemot brottsoffret. Genom att avtjäna ett rättvist straff sonar brottslingen sin skuld och förtjänar därefter att behandlas som vilken annan medborgare som helst. Detta vill jag säga som en inledning när vi diskuterar straffrättsliga frågor. Det är viktigt att ha dessa principer med sig när vi behandlar de 17 tillkännagivanden som justitieutskottet lägger fram inför . Många av dessa tillkännagivanden handlar om skärpta straff för människohandel och om köp av sexuella tjänster där barn utsätts för kränkningar. Jag instämmer i det som från var inne på tidigare. Det är också viktigt för oss som kristdemokrater att stå på dessa barns sida och att skräpa straffen för till exempel gromning. Andra tillkännagivanden handlar om bedrägerier och ID-kapningar. Enskilda och företag som utsätts för bedrägerier måste få upprättelse. I takt med den tekniska utvecklingen har det blivit lättare att utföra omfattande bedrägerier. Systematiska bedrägerier används nästan som en affärsidé . Sådana bedrägerier måste få skärpta straff för att stå i proportion till allvarligheten i brotten. Att drabbas av en identitetsstöld är en allvarlig kränkning för den enskilda personen och innebär ett stort lidande. har presenterat förslag om att olovlig användning av någon annans identitetsuppgifter ska straffbeläggas som ett särskilt brott som benämns identitetsintrång. Det är hög tid att regeringen lägger fram förslag för att kriminalisera ID-kapningar. Samma utredning tog också fram förslag för att ta krafttag mot systematiska fakturabedrägerier. Ett av tillkännagivandena som finns i det här betänkandet går ut på att regeringen ska komma tillbaka till med ett förslag. Det är angeläget för de enskilda personer som drabbas. Men det är också oerhört viktigt att företagen, inte minst de små företagen som står för fyra av fem nya jobb, får goda möjligheter att växa och anställa fler. Att utsättas för bedrägerier är kostsamt och tidsödande vid sidan av den kränkning som det innebär för de företagare som drabbas. Här behöver samhället och det offentliga tydligare ställa sig på deras sida som vill göra rätt för sig. Vi har i debatten, herr ålderspresident, varit inne på frågan om inbrottsstöld. Att utsättas för inbrott i sin bostad är ett av de brott som flest människor i oroar sig över att drabbas av. Att någon bryter sig in hemma hos mig, rotar runt bland mina saker och roffar åt sig av ägodelar som kanske inte går att ersätta är oerhört allvarligt. Men den största stölden är att beröva människor deras trygghet i det egna hemmet. Mitt hem är inte längre min borg. De som utsatts för bostadsinbrott flyttar inte sällan därifrån. Här har redan givit ett tillkännagivande till regeringen om att prioritera kampen mot bostadsinbrott, grundat på en motion av som bland annat herr ålderspresidenten skrivit under. Uppklaringsprocenten är på tok för låg. I betänkandet som vi diskuterar finns ett ytterligare tillkännagivande, att straffet för denna typ av brott ska skärpas. Vi vill införa – och kommer att ge regeringen i uppdrag att ta fram – en ny brottsrubricering, inbrottsstöld, med minimistraffet fängelse. Straffet måste stå i proportion till den allvarliga kränkning det innebär att ha inbrott i sitt hem. Det finns i betänkandet en rad andra tillkännagivanden, som mina allianskolleger varit inne på. Det gäller bland annat bekämpandet av terrorism och grov organiserad brottslighet. Jag står bakom de 17 tillkännagivandena och Alliansens reservationer i betänkandet, men för tids vinnande yrkar jag bifall endast till reservation nr 8. I detta anförande instämde (C). 93 (V): Jag kan inte låta bli att reflektera såväl över att min hem är min borg som över egendomsbrott och liknande. Jag tänkte dock fokusera på en annan viktig fråga, nämligen våldtäkter, rätten till den egna kroppen och begränsning av andras tillgång till den. Det här är ett stort betänkande om straffrättsliga frågor. Många har talat om de olika delarna i betänkandet. Jag tänkte koncentrera mig enbart på den punkt som heter Våldtäktsbrottets utformning, och jag börjar med att yrka bifall till reservation, det vill säga reservation nr 11. pågår ett arbete med en översyn av våldtäktsbrottet. bedrivs arbetet av en parlamentarisk kommitté som bland annat ska överväga om det bör införas en samtyckesbaserad regleringsmodell för våldtäkt, det vill säga om det ska krävas att alla inblandade parter har sagt ja till sex. Det finns flera delar i den pågående utredningen som man absolut behöver göra en översyn av. Det är jättebra att det utreds. Men när det gäller samtyckeskravet finns det inget behov av ytterligare utredning. Den frågan har utretts, det finns förslag och det går bra att lägga fram dem för . borde det vara självklart att sex kräver samtycke av alla deltagande parter. Att inte kräva det visar på en unken inställning, mycket märklig och gammaldags. Det är oftast kvinnor som utsätts för våldtäkt. Att kvinnan själv ska styra över sin kropp och sin sexualitet är ännu inte en självklarhet. Att vi fortfarande har en lagstiftning som inte utgår från att alla, även kvinnor, ska kunna säga nej eller ja till sex är helt galet. Jag kan inte se problemet. Jag kan inte förstå hur det kan vara på det sättet. Hur svårt kan det vara att ändra på det? Utgångspunkten i våldtäktsmål är hur tydligt kvinnans – det är som sagt oftast fråga om en kvinna – ovilja har visats. Hur tydligt har det varit att hon inte vill? Hur tydligt har hon gjort motstånd, och vilket motstånd har hon gjort? Att ens komma på tanken att en kvinna som inte agerar alls är fri att användas efter tycke och smak är för mig fullkomligt obegripligt. Det är obegripligt att ett sådant resonemang ens ska behöva föras. En kvinna som är full, drogad eller bara rädd gör inte tillräckligt motstånd. Sex är något som alla deltagande parter samtycker till. Utgångspunkten måste därför i stället vara att varje människa rår och beslutar över sin egen kropp. Ingens kropp står någonsin till förfogande för någon annan. All form av sex kräver samtycke. Allt annat är ett övergrepp, alltifrån ofredande till våldtäkt. Det finns ingen anledning att utreda om samtyckesreglering ska in i lagen. Det är bara att ordna med det . Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 13.) § 8 Processrättsliga frågor betänkande 2014/15:JuU15 94 (M): I detta motionsbetänkande behandlar vi ett antal motioner från den allmänna motionstiden. Det handlar om frågor som ligger inom ramen för processrätt och andra domstolsrelaterade frågor samt en del annat. Utskottet har två tillkännagivanden till regeringen. Det första gäller tydligare och skärpta regler för ordning och säkerhet vid våra domstolar. Det andra gäller möjligheten att införa undantag från tillståndsplikten för kameraövervakning av vilt. Jag kommer att beröra dessa två frågor var för sig. För att vårt rättsväsen ska fungera optimalt krävs det att hela rättskedjan fungerar, från det initiala gripandet av den misstänkte till huvudförhandling i domstol. Stor kraft har lagts på att öka det fysiska skyddet vid våra domstolar. Det arbetet har varit mycket framgångsrikt. Sex tingsrätter har fått så kallad fast säkerhetskontroll med larmbågar, och på sina ställen har röntgenutrustning använts med gott resultat. De flesta övriga tingsrätter har ordningsvakter på plats. Antalet ordningsvakter har den senaste fyraårsperioden ökat från 80 till 125 personer. saknas det ordningsvakter endast i totalt 16 domstolar i landet, varav 10 är tingsrätter. Arbetet med att stärka det fysiska skyddet och därmed säkerheten i domstolarna fortsätter givetvis. En problematik har ännu inte kunnat åtgärdas fullt ut, nämligen säkerheten och ordningen inne i själva rättssalen vid domstolsförhandling. Målsäganden och vittnen kan inne i rättssalen utsättas för verbala attacker av åhörare eller på annat sätt störas eller skrämmas till att inte medverka i rättegången. Jag har själv som en gång varandes såväl nämndeman som notarie i domstol – dock inte , kan jag meddela alla oroliga – sett hur åhörare medvetet försökt påverka deltagare i rättegångar med allt från synliga symboler på sina kläder till högljutt hånskrattande åt målsägande som utsatts för brott. Det är oacceptabelt. För att försöka komma till rätta med det meddelade alliansregeringen att man avsåg att tillsätta en utredning som bland annat skulle överväga eller föreslå förbud mot att vid rättegång bära symboler som av dem som medverkar i rättegången kan uppfattas som hotfulla. Utredaren skulle även ta ställning till reglering av bruket av elektronisk utrustning, till exempel mobiltelefoner, ta ställning till om ordföranden i domstolen ska ges ökade befogenheter att upprätthålla ordningen i rättssalen samt lämna förslag till reglering av kameraövervakning i rättssalen vid huvudförhandling. Detta arbete vill vi att regeringen fortsätter med och återkommer med lagförslag om hur säkerheten i rättssalarna vid domstolarna kan bli bättre, därav det första tillkännagivandet till regeringen. Utskottets andra tillkännagivande till regeringen berör möjligheten till kameraövervakning av vilt. redovisade sitt delbetänkande angående möjlighet att underlätta tillståndsgivningen för kameraövervakning av vildsvin. I åtskilliga delar av vårt land har stora vildsvinsflockar blivit ett bekymmer för lantbrukare, skogsägare och andra privatpersoner. Vildsvinen förstör planteringar och odlingar, vilket kostar ägarna stora belopp. Om en möjlighet till kameraövervakning infördes vore detta till stor fördel för möjligheten att förhindra skadegörelse från dessa djur och effektivisera jakten, anser vi. I detta fall bör inte tillstånden för kameraövervakning begränsas till just vildsvin utan utsträcka sig även till annat vilt. Vi anser att regeringen bör återkomma med lagförslag i frågan – därav det andra tillkännagivandet till regeringen. I betänkandet har allianspartierna en gemensam reservation som berör handläggningstiderna i tvistemål i allmänhet och skiljeförfarandet i synnerhet. Ett aktivt näringsliv ställer höga krav på bra företagsklimat, goda villkor för företagande och – när omständigheterna så kräver – snabba och effektiva handläggningstider för uppkomna tvistemål. Den tidigare alliansregeringen tillsatte en särskild utredare som skulle se över lagen om skiljeförfarande i syfte att säkerställa att skiljeförfarandet i kan fortsätta att vara en modern, effektiv och attraktiv tvistlösningsform för svenska och utländska parter. Uppdraget ska redovisas , och det är vår förhoppning att nuvarande regering tar till sig utredningen och genomför erforderliga förändringar för att korta handläggningstiderna och stärka skiljeförfarandet. I betänkandet tas också frågan om kameraövervakning på allmänna platser upp. Ett flertal välskrivna motioner återfinns kring möjligheten att på ett lättare sätt använda sig av kameraövervakning i brottsbekämpningen på våra gator och torg – allt i syfte att öka tryggheten för medborgarna och hjälpa till i polisarbetet med att öka uppklaringen av brott. trädde den nya kameraövervakningslagen i kraft. Den ersatte då ett antal bestämmelser från olika lagar. Därmed var alla regler kring kameraövervakning samlade i en enda lag. I den nya lagen uttrycks särskilt att man vid tillståndsprövningen ska beakta om ändamålet med övervakningen är att avslöja och utreda brott. Detta välkomnade vi då, och det välkomnar vi fortfarande. Vi lägger stor vikt vid att den bedömning som görs mellan möjligheten att avslöja eller utreda brott och skyddet av den personliga integriteten är noga och väl övervägd. Övervakningskameror kan vara ett mycket gott komplement till utredningsarbetet hos polisen och våra andra brottsbekämpande myndigheter. Från moderat håll kommer vi noggrant att följa hur tillståndsprövningen görs vid dessa avvägningar och i synnerhet notera om tolkningen enligt vår mening svänger alltför mycket åt något håll. Jag gläds åt tillkännagivandena och yrkar bifall till vår reservation nr 8. 95 (SD): I justitieutskottets betänkande Processrättsliga frågor har sju reservationer. Reservationerna berör bland annat frågor om utökade möjligheter till användning av kameraövervakning på allmän plats och vid skolor samt utökade möjligheter för polis att använda sig av avlyssning mot bland annat grov organiserad brottslighet. Vi står bakom alla våra reservationer, men jag väljer att begränsa mitt yrkande till reservation 1, som handlar om anonyma vittnen. Till att börja med kan vi konstatera att och tillåter anonyma vittnen under vissa förutsättningar. Anonyma vittnesmål ska vara en exceptionell åtgärd. Den tilltalade bör få möjlighet att ifrågasätta vittnets behov av anonymitet, hans trovärdighet och källan till hans vetskap. Anonymitet bör endast beviljas då vittnets liv eller frihet är i fara eller när en undercoveragent riskerar att avslöjas. Andra åtgärder ska vidtas för att skydda vittnet. En fällande dom ska inte endast eller i avgörande grad grundas på anonyma vittnesmål. Vidare kan vi konstatera att närliggande länder som , , och accepterar anonyma vittnen i domstolar. Utifrån de begränsande kriterierna och det faktum att flera länder tillämpar anonyma vittnesmål tror jag att det är väldigt få som tycker att det är orimligt att använda anonyma vittnen eller som frågar sig varför denna möjlighet behövs. Men i den här kammaren är det tydligen så många att ett ifrågasättande av detta behov blivit regeringspolitik. För er kan jag då berätta att jag är född och uppvuxen i en stad som är starkt påverkad av det segregationssamhälle som nuvarande och tidigare regeringar bär ett tungt ansvar för. Den staden heter . Egentligen är den tyvärr inte så olik många andra medelstora städer i vårt land. I finns 4 av de omtalade 55 bostadsområden i där kriminella nätverk har ett påtagligt inflytande över lokalsamhället. Det kunde vi läsa om i en nationell rapport som kom . I dessa fyra bostadsområden i min hemkommun – Lagersberg, Nyfors, Skiftinge och Årby – har skottlossningar och mord skett på öppna gator med jämna mellanrum allt oftare . Jag kan ge ett exempel på polisens uppgivenhet. lät det så här i lokaltidningen: ”Mångårige och luttrade polisen , chef för grova brottsroteln på skräder inte orden. Utan omsvep konstaterar han att polisen ofta jobbar i uppförsbacke. Och framför allt , efter den senaste skjutningen i Årby. När den utpekade gängledaren sköts till döds på öppen gata i Skiftinge centrum hade polisen klara problem med att få folk att höra av sig och berätta vad de sett och hört. Än är Skiftingemordet inte löst och ingen misstänkt gärningsman har ställts inför rätta. Också den gången gick ut i media och kritiserade människor för att de inte pratade med polisen. Han gör samma sak , efter skjutningen av den 25-årige mannen i Årby . Franzell menar att det kan vara förståeligt om kriminella uppmanar andra kriminella att hålla tyst … och att hålla polisen utanför. – Men när vanligt folk uppmanar annat vanligt folk att inte prata med polisen... ja då är det illa … säger han. – Det är bedrövligt att folk inte vågar eller inte har lärt sig det här. Hur ska man då kunna få bort kriminella från ett område, undrar . har polisen inte fått in ett enda tips.” Denna artikel är inte unik. , , brann det av nya skott i närheten av en livsmedelsbutik nära . Polisen upplever samma sak över hela landet: Det är oerhört svårt att få in vittnesuppgifter, särskilt vid allvarliga brott, och än värre att få någon att vittna. ställs rättegångar in då vittnen dragit sig ur på grund av sin utsatta situation. Tyvärr är det inte så svårt att ha förståelse för att människor generellt, och särskilt människor som bor i segregerade och mångkulturella områden, drar sig för att ha med polisen att göra. Man anpassar sig såklart efter de förutsättningar som råder. Om kriminella nätverk kontrollerar ett bostadsområde anpassar sig de boende efter de premisserna. Man vill helt enkelt inte stöta sig med den som bestämmer. Och under de senaste regeringarnas maktinnehav har antalet bostadsområden där kriminella upplevs bestämma tyvärr ökat i antal. Trots att samhället har förändrats och att det blivit allt svårare att få människor att vittna anser regeringen att det inte finns något behov av att tillåta anonyma vittnen. Det konstateras att frågan har prövats förut och att det har vidtagits lite andra åtgärder för att skydda befintliga vittnen från att utsättas för påtryckningar. Problemet med att få in vittnesuppgifter kan dock inte begränsas till att utöka insatserna för befintliga utsatta vittnen. Den grova organiserade brottsligheten utgör ett så allvarligt hot att vissa vittnen bör kunna erbjudas anonymitet. Problemet är ju så påtagligt att polisen inte ens får in några vittnesuppgifter från början, trots att polisen i upprepade fall vet att människor befunnit sig i närheten av en brottsplats. Det här handlar om unika situationer där samhällsutvecklingen nu kräver unika lösningar för att beivra allvarliga brott, brott som annars riskerar att stärka den grova organiserade brottslighetens varumärke med en förstärkt bild av dess våldskapital. Varför ska vi inte stödja skötsamma medborgare som vill vittna men som kanske bor i ett område där kriminella nätverk sätter dagordningen och där det finns en rädsla för att bli angiven som en person som samarbetar med polisen? Det är i mitt tycke inte för mycket begärt av en regering att visa på lite handlingskraft till förmån för vittnen och brottsutsatta. Det är trots allt ni som har skapat dessa områden, med segregationen, motsättningarna, utanförskapet, uppgivenheten och rädslan. Det finns människor där ute som behöver vårt stöd för att vi tillsammans ska kunna återta den kontroll som kriminella nu sitter på. Min fråga är om det utifrån hur samhället nu utvecklas finns några vettiga skäl över huvud taget för att inte pröva möjligheten med anonyma vittnen. Den möjligheten finns i närliggande grannländer. Finns det verkligen något vettigt skäl att inte pröva anonyma vittnen när ingen ens vågar prata med polisen, när skottlossningar och mord sker i tätbefolkade bostadsområden? Tillåt mig att tvivla på att vår befolkning delar regeringens uppfattning att det har gjort tillräckligt för att stödja vittnen och brottsoffer i det fallet. 96 (C): Jag har en bakgrund som företagare. Jag drev företag innan jag i den första vändan kom in i som ersättare. Det var en fantastisk resa på många sätt. Jag ångrar inte en sekund att jag och min kompanjon fattade beslutet att starta företag. Det var i många stycken en omtumlande resa. Som företagare bär man ansvar för precis allting som händer.