prot · H20957 · 2015-02-10 00:00:00 — Vi vet att och med flera i alla fall har framfört krav på regeringen om att man ska se över uppdrag så att industrins norm för lönebildningen, som de kallar det, blir förenlig med aktiva insatser för att bryta den strukturella lönediskrimineringen mot kvinnodominerade yrken. Min uppföljningsfråga blir: Ser ministern och regeringen det behovet? 63 Arbetsmarknadsminister (S): Det är en viktig fråga som tar upp. Låt mig först säga att detta att vi har ökade löneskillnader mellan högavlönade män och lågavlönade kvinnor inte enbart är en könsfråga. Det är också en klassfråga. Detta speglar alltså också andra löneskillnader än dem som är relaterade till kön. När det gäller de löneskillnader som är relaterade till kön skulle jag vilja säga att det finns fem olika förklaringsmodeller. Om man på allvar vill nå en förändring måste man attackera alla dessa delar. Den första frågan handlar om den andel som arbetar heltid och i fast tjänst, alltså förankringen på arbetsmarknaden och hur den är fördelad på kön. Den andra handlar om lönediskriminering, som man till exempel kan komma åt med hjälp av lönekartläggning. Den tredje handlar om könssegregerad arbetsmarknad – hur vi påverkar vilka yrken som kvinnor respektive män väljer. Där kommer Arbetsförmedlingen att återfå det uppdrag att verka för att motverka den könssegregerade arbetsmarknaden som den gamla regeringen tog bort från Arbetsförmedlingen. Den fjärde handlar om sannolik närvaro på jobbet. Alla kvinnor drabbas lönemässigt och karriärmässigt av att vi har ett ojämställt uttag av föräldraförsäkringen. Regeringen vill gå fram i ett första steg med ytterligare en kvoterad månad per förälder. Den femte frågan gäller relativlönerna. Om man vill nå framgång måste man jobba på alla dessa fem områden. På de första fyra områdena är det både parterna och politiken som kan påverka. På den sista delen, som gäller relativlönerna, är det parterna som gäller. Jag ska ge ett rakt svar på fråga: Nej, regeringen är inte beredd att ändra uppdrag. 64 (V): Det var bra att få ett klart svar. Jag är helt enig med om flera av de saker som hon säger här. Man behöver jobba på flera områden. har också lagt fram förslag på flera av dessa områden. På några områden hoppas jag att man kommer framåt med denna regering. När det gäller föräldraförsäkringen, till exempel, är det egentligen rimligt att man delar rakt av och individualiserar den. Också när det gäller heltid kan man naturligtvis diskutera om det behövs en förbättrad lagstiftning på området. Det handlar inte heller här om att man ska lagstifta om att alla ska ha heltid, men det ska vara svårare för arbetsgivare att slentrianmässigt komma undan när det helt klart finns möjligheter att erbjuda heltid. Vi vet ju att det inte verkar vara så stora problem att fixa detta inom mansdominerade yrken, men så fort det handlar om kvinnodominerade yrken är det många arbetsgivare som säger: Nej, det här går inte alls. Så säger de även om man har samma öppettider som i mansdominerade butiker, till exempel. och regeringen säger fortfarande klart och tydligt att de inte vill ändra eller instruktioner i det avseendet att man ska omtolka märket. Det är ganska anmärkningsvärt. Det leder nämligen inte bara till att relativlönerna lämnas över till parterna; det blir de facto svårare, omöjligt om man ska tolka det hårt, att ändra relativlönerna mellan mansdominerade yrkesgrupper och kvinnodominerade – åtminstone så länge det finns breda yrkeskategorier som är kvinnodominerade och mer kvinnodominerade än industrin. Det blir matematiskt väldigt svårt att se det framför sig. har som tur är svensk fackföreningsrörelse, bland annat LO, tagit ett ansvar för att försöka fixa de här sakerna lite grann, genom olika typer av jämställdhetspotter och så vidare. Det är bra, men sist man gjorde det hamnade man på flera områden i viss konflikt med och om hur uppfattar sin roll. Då är det svårt att säga att staten inte har någon roll i detta. är en del av statens roll i lönebildningen. Det är, återigen, en helt annan och mycket mer tillbakadragen roll än parterna har. Men det är svårt att säga att staten inte har någon som helst roll. Statens roll blir i det fallet faktiskt tillbakahållande när och om parterna genom sina förhandlingar skulle vilja försöka nå fram till lösningar som gör att de strukturella löneskillnaderna minskar. Det är precis detta som ett flertal fackförbund, alltså en del av parterna, också har lyft fram som en del av sina krav på regeringen, åtminstone tidigare, och jag utgår från att det gäller fortfarande. De som organiserar kvinnor inom yrkesgrupper där många kvinnor arbetar ser och märker att när det väl kommer till kritan, när avtal ska slutas, blir statens hand, det vill säga , en del av alla de hinder som finns. Det kan väl ändå inte vara en särskilt bra lösning om man tror på jämställdhet i lönebildningen? 65 Arbetsmarknadsminister (S): Jag tror att är ganska ensam om tolkningen att det är omöjligt att åstadkomma ändringar av relativlönerna om man inte ändrar instruktion. Jag tror att de allra flesta parterna på arbetsmarknaden – jag skulle nog säga alla – har uppfattningen att det går att åstadkomma relativförändringar, även med befintlig instruktion till . Vi ska ha klart för oss att hela lönebildningsfrågan är mycket känslig. Det är viktigt att kan upprätthålla en konkurrenskraft och att vi kan ha en produktivitet. Det är viktigt att vi kan ha en lönebildning som bidrar till att upprätthålla konkurrenskraft i jämförelse med andra länder och därmed kan bidra till välfärd och reallöneökningar. Den nuvarande modellen har bidragit till det. Den har varit en viktig del av detta. Och den har tjänat och lönebildningen väl. Jag välkomnar en diskussion om uppdrag. Jag menar nämligen att syftet är gott. Man vill åstadkomma en rättvisare och mer rimlig värdering av arbetet mellan kvinno- och mansdominerade sektorer. Men jag menar också att en regering måste ta ansvar för helheten på arbetsmarknaden, inklusive konkurrenskraften och reallönerna. I det läget ser jag inte att det är aktuellt att ändra instruktionen för . 66 (V): Det här är en fråga där man kommer att behöva ha en bred debatt i samhället. Det är lite synd att regeringen hamnar på den linje där de hamnat. Alternativet till den tolkning som finns här är varken att staten ska sätta löner eller att man helt ska strunta i att förhålla sig till löneutvecklingen i den konkurrensutsatta sektorn. Vi nämner, vilket många andra också har börjat prata mer om, att den konkurrensutsatta sektorns roll är annorlunda än den var . Saker och ting fungerar annorlunda på arbetsmarknaden. Om det nu dessutom, på ett annat sätt än tidigare, har börjat uppmärksammas att problemen med att kvinnodominerade och mansdominerade yrken värderas olika – kanske beroende på helt andra faktorer än om de är konkurrensutsatta eller inte, utan just på grund av kön – är det också rimligt att man underlättar för att komma åt de problemen. Jag tror inte heller att det är omöjligt att ändra relativlönerna, att de skulle vara skrivna i sten, så länge instruktioner ser ut som de gör. Den rollen har inte . Det är inte en allsmäktig organisation. Men redan vid tidigare avtalsrörelser har det helt klart uppstått situationer där parter har uppfattat det som ett konkret problem att inte vill bidra till avtal som skulle ändra relativlönerna på ett sätt som är bättre för jämställdheten. Då menar jag fortfarande att det är rimligt att staten ska se över sin roll i den processen. 67 Arbetsmarknadsminister (S): Det är lätt att säga att man ska se över, men vad är det man ska landa i? Det är ändå viktigt att slå fast att den internationellt konkurrensutsatta sektorn ska vara lönenormerande. Och på lång sikt kan ett land inte höja lönerna mer än det faktiskt har i produktivitetsutveckling och i ökning av världsmarknadspriser. Det är viktigt att slå vakt om det. Jag menar att visst kan vi se över det, men vad är det vi ska landa i? Jag är inte beredd att lämna den rollen. Den konkurrensutsatta sektorns lönenormerande roll har tjänat väl. Man bör vara försiktig och inse att det finns betydande risker om man skulle lämna det. Och regeringen är inte beredd att göra det. Överläggningen var härmed avslutad. § 9 Svar på interpellation 2014/15:221 om nyanländas sysselsättning 68 Arbetsmarknadsminister (S): har frågat mig vilka specifika satsningar jag ämnar genomföra för att leva upp till det ambitiösa målet om nyanländas sysselsättning . Regeringens övergripande politiska prioritering är full sysselsättning. Arbete är den främsta vägen in i det svenska samhället, och alla människors färdigheter och kompetens ska tas till vara. Regeringen anser därför att alla steg i mottagandet av nyanlända ska syfta till att tillvarata individens drivkrafter och kompetens samt till att rusta individen för arbetsmarknaden. Grunden i etableringsuppdraget ligger fast, men vi ser brister i insatserna för nyanländas etablering. För att uppnå ambitionen att fler nyanlända ska komma i arbete eller utbildning krävs en omläggning och förnyelse av politiken, inte minst eftersom antalet deltagare i etableringsuppdraget har ökat och prognoserna pekar mot en fortsatt ökning . Etableringsinsatserna behöver därför effektiviseras och utvecklas, både utifrån målgruppens behov och förutsättningar. Regeringen vill avskaffa systemet med etableringslotsar. används en stor andel av medlen för etableringsinsatser till etableringslotsar, men systemet med lotsar fungerar inte ändamålsenligt och kostnadseffektivt. Regeringen anser att resurserna som används för etableringslotsar bör kunna användas på ett mer effektivt sätt för att påskynda nyanländas arbetsmarknadsetablering. För att korta tiden för etablering på arbetsmarknaden eller i utbildning behöver formerna för samverkan mellan olika aktörer stärkas och förbättras, bland annat när det gäller samverkan mellan Arbetsförmedlingen och kommunerna. För dem som beviljats uppehållstillstånd är bosättningen i en kommun ett viktigt led i processen för etablering på arbetsmarknaden. Även kommunernas möjligheter att erbjuda insatser behöver utvecklas. Också andra aktörer kan spela en större roll för nyanländas etablering, inte minst arbetsmarknadens parter. Regeringen vill ta till vara den utbildning och den yrkeserfarenhet som de nyanlända har med sig. Vår ambition är inte bara att man ska få ett jobb, utan att man ska få rätt jobb. Fler individer behöver kunna få sin kompetens validerad. Regeringen avser därför att införa ett sammanhållet, nationellt och permanent system för validering. Alla dessa satsningar kommer att öka förutsättningarna för att fler nyanlända ska komma i arbete eller utbildning . 69 (M): Jag vill börja med att tacka arbetsmarknadsministern för svaret, även om det inte innehöll några konkreta åtgärder som svar på min fråga hur alla nyanlända ska komma i arbete , något som ministern själv har uttalat . Det är självklart bra att en regering har höga ambitioner. Men finns det mer än bara vackra ord? Och i så fall: Var är dessa förslag? Det är glädjande att man avser att fortsätta med etableringsreformens grunder som alliansregeringen införde. Jag delar också syn att arbete är främsta vägen för en bra integration in i det svenska samhället. Alla mår bra av arbete, och alla behövs. Är det något som har präglat Alliansens arbetslinje är det just detta. Trots kris och lågkonjunktur lyckades vi få 300 000 fler i arbete än 2006. Det är ett mycket lyckat resultat. Det enda konkreta i svar till mig är att regeringen avser att införa ett nationellt och permanent system för validering. Det är bra, men också oerhört svårt att genomföra. Det är ju en droppe i havet när det gäller alla som förväntas komma till . är prognosen ca 100 000. Många har inte gått i skola, och många har inte arbetat. Särskilt kvinnorna kommer att bli en stor utmaning eftersom många av dem aldrig har varit i arbete. En regering som kallar sig feministisk borde väl åtminstone ha något förslag om hur dessa kvinnor ska komma i utbildning eller arbete, men jag ser ingenting av det i ministerns svar. Det har visat sig vara mycket svårt att få många av de nyanlända i jobb. var det som var i någon form av sysselsättning eller utbildning. Det vore intressant att höra hur regeringen ska klara av utan att kunna säga hur. Det är många som kommer hit, och många av dem har traumatiska upplevelser. Det kan vara svårt att komma in på svensk arbetsmarknad med de problem som man har med sig. Man vill också slopa etableringslotsarna. Vad ska komma i stället? Det vet vi ingenting om. Insatserna ska effektiviseras, säger , men hur? Det får vi inte heller veta. Jag kan förstå att det inte kan finnas färdiga förslag, men det vore ju klädsamt med ett enda exempel på hur regeringen ska klara sitt mycket höga mål om att alla ska komma i arbete, och inte i vilket arbete som helst. Det ska vara rätt arbete, säger ministern, vad det nu kan vara om man inte har någon utbildning och när regeringen inte vill ha några låglönejobb. Frågan är: När ska målet om att alla nyanlända ska få jobb vara uppnått? Hinns det ens med under den här mandatperioden? Det politiska högmod och höga tonläge som har präglat när det gäller att tala om hur människor ska komma i jobb är naivt och till och med anmärkningsvärt. Ingenting sägs om hur detta ska gå till. Även alla unga ska få sysselsättning, säger ministern. Men vi har ännu inte sett ett enda jobbförslag från regeringen. Med höjd arbetsgivaravgift för unga och med höjda skatter för företagare är det tvärtom svårt att se hur nya jobb ska komma till. Har regeringen inga konkreta svar? Och hur ska integrationen kunna bli bättre eller jobben bli fler när vi , en bit in på den här mandatperioden, ännu inte har hört om någon enda idé om hur det ska gå till? 70 (M): Det här är en väldigt viktig fråga. Det som gör mig speciellt orolig i arbetsmarknadsministerns svar är – förutom fina ambitioner och luddiga mål – att det ska skapas en nationell, sammanhållen och permanent modell för validering. De utrikesfödda som kommer till har i stor utsträckning en svag utbildningsbakgrund. Andelen ligger under utbildningsbakgrunden hos den inrikes födda befolkningen. Att tro att man ska få i arbete baserat på den 30-procentiga andelen som har en utbildning som går att validera är helt enkelt inte realistiskt. Det som behövs för att få fler utrikesfödda och nyanlända i arbete är en växande tjänstesektor. Vi vet att den växande tjänstesektorn är extremt beroende av hur mycket det kostar att anställa. Lönekostnaden är den absolut största kostnaden för dessa företag. Det går inte ihop med att öka lönekostnaderna och öka skatterna på tjänsteproduktion och förvänta sig att det ska skapas fler arbeten. Det är helt enkelt inte realistiskt. Man kan ha synpunkter på Alliansens arbete och på hur Socialdemokraterna har betett sig, men bara kommer ca 50 000 människor att få asyl och skrivas in i mottagningsprogram. Sedan tillkommer även deras anhöriga. Så det är såklart en väldigt akut situation. Det kräver självklart realistiska lösningar här och . Då undrar jag: Vad är regeringens förslag? Vilka är regeringens reformer för att se till att det skapas arbeten i sådan takt att samtliga som kommer till är i arbete ? Det är den ambition som arbetsmarknadsministern och regeringen offentligt har deklarerat. Då är det rimligt för förtroendet för det politiska systemet att man formulerar realistiska mål som går att uppfylla och som inte undergräver förtroendet för det politiska systemet. Jag skulle helt enkelt vilja höra från arbetsmarknadsministern: är de reformer som kommer att skapa hundratusentals jobb inom sektorer som de nyanlända kan ta? 71 (S): Jag har inte deltagit i någon interpellationsdebatt sedan före valet . Det som är slående är de moderata tappade sugarna. Det är förvånansvärt att man inte tror på människors drivkraft och inte på att människor ska kunna ta sig ut i arbete om de bara får en rimlig förutsättning och inte blir inlåsta i fas 3. När det gäller systemet med etableringslotsar har ju både och med flera varit med och lyssnat på och dess granskning av ett fullständigt horribelt system. Jag tror aldrig att jag har varit med om en så brutal sågning under mina i som den gjorde i sin granskning av etableringslotssystemet. Jag antar att de borgerliga tycker att det var ett väldigt bra system. Det är viktigt att man tittar på de personer som kommer till . Men jag har en fråga till både och utifrån personers utbildningsbakgrund: Är det bara låglönejobb som ska lösa arbetslösheten för personer som kommer till ? Är det bara tillbakapressade löner och sänkta skatter som skapar jobb? arbetsmarknadsminister sa: Det är inte politiker som skapar jobb. Politiker skapar förutsättningar för jobb. En sak som man kan göra är att se till att människor kan ta lediga jobb. Om man satsar på utbildning och investering i människor, då skapar man också förutsättningar för att de ska kunna ta de jobb som redan finns. Att låsa in människor i fas 3 och bara säga att de ska ha låga löner löser ingenting. Så svara gärna på frågan: Hur blir det fler jobb genom att ni sänker lönerna? 72 Arbetsmarknadsminister (S): Man kan säga att det är kaxigt och det är klart att det är en stor utmaning att se till att alla nyanlända kommer i arbete eller i utbildning . Jag är medveten om att det är en mycket stor utmaning. har jag svårt att se att vi ska ha någon annan ambition. Tid är en väldigt viktig faktor. Varje extra månad i arbetslöshet är skadlig. Det är viktigt att så snabbt som möjligt komma ut i arbete eller utbildning. Det finns naturligtvis människor som kommer till som är sjuka, som kanske är traumatiserade och som behöver rehabilitering eller vård. Det är klart att det då kanske kommer att ta än . Under förutsättning att man inte har den typen av hinder att inträda på arbetsmarknaden har jag svårt att se att man kan ha en annan ambition än att det ska . Etableringsreformen är riggad , annars överlämnar vi till kommunerna att stå för försörjningen. Jag tycker inte att det är en rimlig politik. När man lyssnar på debatten kan det låta som om majoriteten av dem som ska etablera sig i vore lågutbildade. Så är det inte. Det är en kraftigt sjunkande andel som har låg utbildning. Det finns en stor grupp med låg utbildning, men andelen är kraftigt sjunkande. Majoriteten har en bra utbildning. Andelen som har en högskoleutbildning längre än är kraftigt ökande. Vi har alltså en sammansättning av dem som ska etablera sig på arbetsmarknaden som rimligen borde vara ganska gynnsam, eftersom vi också har stora rekryteringsbehov på svensk arbetsmarknad. Det är inte särskilt förvånande att och tycker att vi ska fortsätta med de skattesänkningar som den tidigare regeringen införde. Det förvånar mig inte. Däremot måste jag säga att det inte fungerade. Den politik som ni var ansvariga för har resulterat i att de som arbetar med etableringsuppdraget på Arbetsförmedlingen är uppe i ett hundratal nyanlända per handläggare; den tidigare regeringen sa att det skulle vara 30 nyanlända per handläggare. Av dem som ingår i etableringsuppdraget får del av vuxenutbildning. Med tanke på att det trots allt är en betydande grupp som har låg utbildning är det en mycket låg andel. De allra flesta har en etableringslots som de träffar i genomsnitt tre och – ! Jag besökte etableringskontoret i och talade med handläggarna som jobbar där. Jag frågade: Hur ofta träffar du som handläggare inom etableringsuppdraget dina klienter, de som är nyanlända och ska etableras? Jag fick svaret: I genomsnitt två gånger, en gång när de skrivs in och en gång när de skrivs ut. Med de insatserna måste jag säga att det är en bedrift att kommer i utbildning och arbete . Jag ser alltså att det finns betydande möjligheter att förbättra resultaten, men det krävs en rejäl omläggning av politiken. Det kommer regeringen att återkomma till. Det kommer jag inte att redovisa helheten av här . 73 (M): Det är intressant att lyssna på arbetsmarknadsministern för nu sjönk plötsligt nivån på målet och kraven på vad det ska vara för något. heter det sysselsättning, och där ingår även utbildning. Statsrådet har faktiskt sagt ”jobb” två gånger, i och i Agenda, . Det finns en tidningsartikel med rubriken ”Så ska alla unga komma i arbete”. Jag kontrollerade vad som sas i Studio Ett. Där sas att det ska ta högst för nyanlända att komma in på arbetsmarknaden. Jag förstår väl att man kan ha folk i sysselsättning av olika slag, det är ingen konst, men det ministern har talat om är jobb och arbetsmarknad. Det är därför jag har ställt interpellationen. Ursäkta mig, statsrådet, men det är inte riktigt seriöst att gå ut och säga så i medierna och sedan stå i kammaren och tala om sysselsättning och hur svårt det kan vara och dessutom inte kunna presentera ett enda förslag, inte en enda idé. Jag har inte efterfrågat ett fullödigt program. Jag förstår mycket väl att man inte kan ha det. Dessutom kvarstår frågan: Varför löste inte den socialdemokratiska regeringen problemet med arbetslösheten förra gången ni hade makten? Ni hade på er. Då var det högkonjunktur, och likväl var det en hög arbetslöshet. Förutom det utanförskap som blev av förtidspensioneringar och långtidssjukskrivningar kom inga hållbara jobbförslag. Jag räknar inte in plusjobben, för det var inga hållbara jobb. Det var inga riktiga jobb. Det hjälpte säkert människor , och det ska man inte förakta, absolut inte, men eftersom arbetsmarknadsministern och andra socialdemokrater så ofta i denna kammare talar så illa om fas 3 vill jag säga att det är fullt jämförbart med plusjobben. Frågan hur alla dessa människor ska komma i jobb kvarstår. Det gäller inte bara alla nyanlända utan också alla ungdomar. Simsalabim, plötsligt ska det tydligen bara fixa sig. När ska det målet vara uppnått? Det hade varit trevligt att få veta. Innan man uttalar sig så kaxigt kanske man borde ha någon idé att presentera. Vi som suttit vid makten vet hur otroligt svårt det är, och det lär inte bli lättare när vi vet att antalet nyanlända ökar och många människor är traumatiserade. Jag tycker att man ska ta väldigt seriöst på frågan. Det är människor med stora svårigheter, inte bara med språket utan också på annat sätt, som ska komma in på arbetsmarknaden. säger att de inte bara ska ha ett jobb, utan de ska ha rätt jobb. Så sägs i svaret till mig . Är inte det att ta i alldeles för mycket? Vad är rätt jobb för dem som inte har någon utbildning eller som aldrig har haft ett arbete och som kommer till med de problem de har i bagaget och till de utmaningar de möter här? Vad är rätt jobb när ni inte vill ha några låglönejobb? Alla kan ju inte bli akademiker ens i Socialdemokraternas . 74 (M): När man får jobbiga frågor bygger man en halmgubbe och attackerar den. Det var precis vad Socialdemokraterna gjorde här. Jag frågar socialdemokraterna vilka deras reformer är och de börjar skälla på våra skattesänkningar. Låt oss säga att våra skattesänkningar är för jävliga. Okej, gör dem inte! För all del, ta tillbaka dem, varenda en. Vad är er plan, ? Vad vill ni göra? Det är frågan. Det har ni inte något svar på. Ni talar om låglönejobb. Vem har talat om låglönejobb här? Jag frågar: Hur ska ni få in folk i tjänstesektorn? Är det identiskt med den växande servicesektorn? Betyder det låglönejobb för en socialdemokrat? Låglönejobb definieras enligt de statistiska modeller som finns till spannet 15 000–. Det är ett låglönejobb enligt den svenska standarden. En lokalvårdare tjänar i snitt 22 000. En lokalvårdare kommer alltså över låglönejobbtröskeln. Fixa för all del inte fram låglönejobb. Fixa fram sjysta, bra jobb. Hur ska ni göra det? Det är det jag frågar, och det har ni inte svar på. Däremot är ni kaxiga. Det är bra att vara kaxig ibland, men man ska också kunna realisera sin kaxighet på något sätt. Annars framstår det som ganska fartblint.