prot · H20974 · 2015-03-18 00:00:00 — Det blir dock en senare debatt, fru talman. Vi står bakom våra reservationer och de tillkännagivanden vi har varit delaktiga i, men för tids vinnande yrkar jag bifall bara till reservationerna 33 och 36. 77 (M) replik: Det finns aldrig någon anledning att drösa ett antal tillkännagivanden på en regering som gör något. Det hade varit konstigt om vi som regeringen hade en klar inriktning, en klar politik och en klar förändring av straffrätten skulle ha gjort tillkännagivanden. Låt mig ställa några faktafrågor, . Hur förändrades straffet för mord under alliansregeringen? Du säger att inget hände. När infördes ”synnerligen grov misshandel”? När infördes den allmänna straffskärpningsregeln för våldsbrott? Hur har vi utvidgat det straffbara området vad gäller sexualbrott? Det är bara några exempel. Jag kan ge Socialdemokraterna rätt i att det är viktigt att ha genomarbetade förslag. Vi måste ha en fungerande lagstiftning. Det är också viktigt att vi i jobbar igenom våra motioner och förslag på ett bra sätt, inte bara hemställanspunkter utan även brödtexter. Det är viktigt att de är formulerade på ett bra sätt så att de kan utgöra underlag för fortsatt arbete. Straffrabatten är en känd moderat ståndpunkt. Vi har tyckt detta länge, och är vi här. Vi har skärpt straffen för de allvarliga våldsbrotten. Vi överprövar inte domstolarna, men vi förbereder lagstiftningen. Den förra regeringen har förberett så mycket lagstiftning att vi kan ställa krav på att den nuvarande regeringen ser till att det blir verklighet. Därav dagens tillkännagivanden. 78 (SD) replik: Jag hann inte skriva upp alla frågor jag fick, men det stämmer att Alliansen har gjort en del saker. Alliansen för en bättre kriminalpolitik än vad de rödgröna gör. Det är jag den första att tillstå. Därför var det synd att ni inte fortsatte att regera med vårt stöd, vilket ni hade kunnat göra. Då hade ni kunnat åstadkomma de förändringar ni säger att ni vill göra, trots att ni inte gjorde dem . Ni tog inte bort tvåtredjedelsfrigivningen, som aviserade att ni ändå skulle ta bort till slut. Ni gjorde inte alla de saker som vi nu går igenom i betänkandet och som vi har bett er att göra tid efter annan. Jag har fått kritik av Alliansen för att jag tar upp exempel från domar i svenska domstolar. Det sägs att jag har en förkärlek för att läsa domar. Det gör jag för att visa hur domstolarna praktiserar svensk lag. Detta visar att vi har för låga straff inom alldeles för många områden, och ibland har rättsväsendet alltför dåliga befogenheter. Det har jag presenterat här i kammaren, och ingenting har hänt. Ni har utökat straffen på området, , och gjort om straffskalan för mord, men den är fortfarande för låg. Ni har fortfarande inte kommit till rätta med de extremt låga straffen för unga brottsutövare. En person som mördat en 16-årig flicka fick ungdomsvård. Ni kan inte stå här och vara stolta när vi har 130 timmars samhällstjänst för att nästan slå ihjäl en 61-årig sjukpensionär. Då kan man inte vara stolt. Då måste man vara självkritisk. Alliansen har gjort en del bra saker, men tyvärr alltför lite och alltför sent. Det är därför som ni, efter det att ni förlorade makten, kom med alla de ambitioner vi nu behandlar. Detta måste ändå visa att ni missade något under era . 79 (M) replik: får du nog bestämma dig, , för om något hänt eller inte. Det hände massor. Den enda fråga jag ställde var: Hur har påföljden för mord ändrats? Du ska få en fråga till sedan. Det hände massor. Det är klart att det i retoriken är enkelt att säga ingenting hände. Det vi ser är ett antal förberedda förslag som är färdiga att göra lagstiftning av. Det är väldigt viktigt att vi är noga med lagstiftningen, att vi förbereder, att vi har en god remissbehandling och att vi kan ta med alla aspekter. Det kommer vi att göra även fortsättningsvis. Vi läser också domar. Det är en anledning till att vi tittar på och ser över lagstiftningen. får vi erkänna att lagstiftningen inte fick den effekt som vi själva hade tänkt. Då ser vi över den också och är självkritiska. Jag ska ge dig en sista fråga, . Den första var hur vi har ändrat straffet för mord. Den andra är: Vill du verkligen slarva igenom lagstiftning på det straffrättsliga området, eller vill du göra det på ett noggrant sätt? 80 (SD) replik: Hur straffet för mord görs om spelar väl ingen roll när det är för lågt? Det är fortfarande för lågt . När ni lämnade makten var straffskalan för mord fortfarande för låg. Vi vill ha ett riktigt livstidsstraff där nycklarna slängs iväg och där man får stanna kvar. Straffskalan är för låg. Vi har en motion i det här betänkandet om att höja den tidsbestämda varianten av straffet för mord till livstid. Vill vi slarva igenom lagstiftning? Vad är det för fråga? Det är klart att vi inte vill. Vi har haft de här förslagen hur länge som helst. Vi har pratat med folk inom de rättsvårdande myndigheterna, polisen, domstolar och åklagare. Jag pratade till exempel med en åklagare inom organiserad brottslighet. Han sa: Vet du vad brukar göra? Jo, för lite, . Så är det. Det är därför vi står här och diskuterar om straffet för människohandel ska skärpas. Det är därför ni nu har lagt fram förslag om att straffen för inbrott ska skärpas. Ni har gjort för lite, . Det är därför vi står här nu och pratar om att skärpa straffen för vissa allvarliga våldsbrott. Ni har gjort för lite, . När jag pratar om de här domarna gång efter annan i den här kammaren finns det väldigt få argument att dra fram. Det är svårt att argumentera mot den faktiska verklighet som blir resultatet av en alltför mesig kriminalpolitik. Det är därför vi står här med de löjeväckande låga straffen för såväl våldtäkt och mord som misshandel och organiserad brottslighet. När det handlar om befogenheterna för polisen vid avlyssning och buggning har vi föreslagit att detta ska bli enklare, liksom att kameraövervaka. Allt sådant kommer . Där har gjorts för lite, . Annars hade ni inte själva stått här och diskuterat det. Det är den enklaste och mest logiska slutsatsen man kan dra av Alliansens maktinnehav. 81 (MP): Inledningsvis efterlyser jag mer fokus på kunskap i den här debatten. Vi har haft en lång diskussion om vem som vill höja straffen mest för flest brott och vem som har höjt flest straff . Jag önskar att svensk kriminalpolitik kunde gå tillbaka till ett fokus på att minska brottsligheten genom att förebygga brott och genom att se till att den kriminalvård vi har fokuserar på att de som har blivit dömda för brott inte återfaller snarare än att hemfalla till en missriktad populistisk diskussion om vilka straff som behöver höjas och vilka brott som behöver byta namn. Faktum är att ju mer människor vet om omständigheterna när de tillfrågas om nivåerna för straff, desto närmare hamnar deras bedömning om vilket straffvärde en gärning ska ha det som domstolarna dömt ut. – ganska ofta, när de får riktigt mycket kunskap – lägger de sig lägre än det straff som domstolarna har lagt sig på. Jag tror att vi ska komma ihåg det när vi tävlar i den populistiska straffskärpningsretoriken. Min förhoppning är att detta i stället blir en mandatperiod där vi för tillbaka straffrättspolitiken från populism till kunskapsförankring och från ett ensidigt fokus på skärpta straff. kommer att rösta för 17 tillkännagivanden. Jag måste instämma i den efterfrågan. Vad är logiken i att tillkännage för regeringen att regeringen ska fortsätta med det som regeringen håller på med? Trots allt är vi i flera fall överens, och det vet och mycket väl. Justitieministern har själv stått här i kammaren och aviserat en proposition som handlar om identitetsstölder. vet att den också finns i listan över propositioner. Många av de tillkännagivanden som läggs fram handlar om utredningar som pågår och där vi i sak är överens. Men, fru talman, en stor, avgörande skillnad mellan regeringspartierna och oppositionspartierna tror jag är att vi från regeringspartierna föredrar att invänta den beredning och de utredningar som pågår. Man får därför erkänna att vissa av tillkännagivandena framstår som tämligen onödiga. Vi har till exempel precis satt igång den utredning som ska se över moderniserat straffrättsligt skydd för den personliga integriteten. Där har alla partier fått utse representanter. Det framstår trots allt som lite onödigt att ge ett tillkännagivande i en fråga där vi är överens och där vi har stort inflytande på processen. Jag hoppas att vi framöver kan jobba i en mer samarbetsinriktad anda där vi tar vara på den tillgång det är att vi har en bred enighet i många frågor mellan regeringspartierna och oppositionspartierna. Sedan ska vi vara ärliga med att det finns många frågor där vi inte är överens. En av dem har debatterats , nämligen namnbytet på grov stöld. Det tycker vi framstår som något som är helt onödigt att lägga en massa tid, pengar och resurser på. Låt oss påminna oss, fru talman, om att vi har en situation där väldigt få brott upp. Det gäller inte minst inbrotten; där pratar vi om – 3, 4 eller 5. Det är där vi måste lägga krutet. Vi måste se till att vi lagför dem som begår dessa brott snarare än att tro att lösningen är att byta namn på vad vi kallar dem som åker fast. De är mycket få. Man kan fråga sig om människor kommer att känna sig mer trygga om vi kallar det de har utsatts för för inbrottsstöld snarare än grov stöld. Jag ställer mig tvekande till det, fru talman. av alliansstyre har det funnits många möjligheter att driva igenom viktiga förändringar. Då gjorde ett tillkännagivande kring sexualbrotten på grund av att regeringen inte tog tag i frågan. pågår den utredningen. Även om jag i grunden erkänner att skärpta straff inte på någon allmänpreventiv nivå i största allmänhet minskar brottsligheten tror jag att det när det gäller sexualbrotten finns mycket att göra. Därför ser jag mycket fram emot den här regeringens höga ambitionsnivå när det kommer till sexualbrotten, vad gäller att arbeta förebyggande och normkritiskt samt ge resurser till skolorna så att eleverna får tid med sina lärare för att resonera om de här viktiga frågorna. Men det gäller naturligtvis också att se till att det vi tycker ska vara kriminaliserat också är det. Därför, herr ålderspresident, tror jag att det är viktigt att vi lägger fokus där det behöver göras lagändringar och därutöver fokuserar på att faktiskt bekämpa och förebygga brott. I detta anförande instämde Lawen Redar (S). 82 (M) replik: Jag tror att man ska vara försiktig med att använda ord som ”kunskap” och ”faktum”. Det är bra att man kan hänvisa till saker. Men det kan vara farligt att hänvisa till en mycket gammal undersökning med få recipienter, till exempel. Åtminstone bör man veta när den gjordes och vem som gjorde den för att sedan försöka dra slutsatser om det straffrättsliga systemet. Att vi pratar straff , , beror på att betänkandet heter Straffrättsliga frågor. Då blir det lätt fokus just på straff. Men jag kan mycket väl hålla med om att det är viktigt att arbeta för att förebygga brott. Vi återkommer även där med tillkännagivanden. Vi tycker att det är viktigt att förhindra återfall och upplever nog att kriminalvården har blivit bättre efter de åtgärder som vi har vidtagit, men det finns säkert ytterligare förbättringspunkter. Vi har uppenbarligen en helt annan syn när det gäller straff. Jag har lyssnat på ett antal anföranden från . Det har varit långa brandtal mot påföljder och straff. varierar det lite grann. När det gäller till exempel köp av sexuell tjänst av barn, som vi tycker är vidrigt, tycker uppenbarligen även att straffen är för låga. Där håller hon med. När det gäller andra typer av sexuella brott håller också med om att straffen nog har betydelse. Det vore bra om vi kunde reda ut för när straff är bra och när straff inte är bra. Det är lite svårt att hänga med i resonemanget. 83 (MP) replik: Inledningsvis gläds jag åt att också pratar om vikten av återfallsförebyggande och brottsförebyggande arbete. Jag hoppas att vi kan nå en bred enighet om att fokusera på de här områdena, som jag åtminstone tycker har varit för eftersatta som parti ledde arbetet. Jag tycker att vi ska ha straff för straffvärda gärningar, och nivån på straff behöver diskuteras. Att generellt höja straffen för än det ena, än det andra, vilket inte minst driver men som även verkar ha anslutit sig till i högre grad, tror jag inte på. Det beror helt enkelt på att det inte finns vare sig vetenskapligt, utredningsmässigt eller annat stöd för att det skulle leda till minskad brottslighet. På sexuallagstiftningens område, inte minst när det gäller våldtäkt, har vi ett problem med att inte allt som borde vara straffbart anses som brott. Att vi inte har en samtyckeslagstiftning gör att det i praktiken finns en del fall som borde rubriceras som våldtäkt, om än inte jättemånga, men inte gör det. Jag tycker också att vi behöver överväga ett oaktsamhetsrekvisit, eftersom det uppenbarligen begås gärningar som inte rubriceras som brott men som borde göra det. Det är där vi har en skillnad. När det behövs ska vi ha goda skäl för att höja straff eller nykriminalisera. 84 (M) replik: Jag är gärna väldigt enig med i många frågor – men inte för att vara enig, utan det ska vara rätt också. Det är resultatet som räknas. Vi kan nog inte räkna med att kunna samarbeta om ni inte har några ambitioner och inte heller är på väg åt rätt håll, utan vi kommer att stå för vad vi uppfattar som en viktig och bra politik. När vi pratar om straffrättsliga frågor, som dagens betänkande gäller, tycker vi att det är viktigt att vi har påföljder som står i proportion till brottets allvar. Visst gör det mig lite bekymrad när säger att man inte kan höja straffen för än det ena, än det andra och reserverar sig mot påföljdsskärpningar när det gäller allvarliga våldsbrott – som om det inte hade någon som helst betydelse. Däremot håller hon med oss – vilket i och för sig hedrar henne, men då gäller det inte oaktsamhet – när det gäller köp av sexuella tjänster från barn. Det är inte bra att vi har ett straffminimum som bara är böter, utan hon tycker att straffet är för lågt. Men hon kan inte reda ut för vare sig mig eller sig själv varför det är bra med höjda påföljder i det ena fallet men inte i det andra. Jag tror, herr ålderspresident, att det vore bra att ta sig en funderare på vad man egentligen vill. Det blir svårt att samarbeta om något som än slinker hit och än slinker dit och sällan går att ta på. 85 (MP) replik: Inte heller jag söker enighet bara för sakens skull, när vi faktiskt inte är eniga om många saker. Ni vill till exempel att staten ska prioritera och lägga en massa tid och resurser på att byta namn på inbrott i människors hem. På den punkten är vi helt överens om att vi inte behöver vara eniga. Visst är det väl bra att man inte alltid säger att högre straff är lösningen på allt. Det måste ändå vara rimligt att vi gör det som vi från Socialdemokraterna och har varit tydliga med genom hela betänkandet, nämligen inväntar den beredning som pågår av de förslag som redan har utretts men också inte minst de utredningar som pågår. Det är genom den kunskapsinhämtande processen som vi kan komma fram till vad som är en bra idé inom straffrätten och inte. Här känns det som om ganska snabbt har glömt bort hur man för en ansvarstagande politik i regeringsställning och snarare hemfaller åt att söka konflikter även på de områden där det inte finns. 86 (C): Betänkandet spänner över en lång rad områden, de flesta mycket viktiga. Jag väljer dock att lägga mitt fokus på det som jag upplever är allra viktigast just . Efter valet blev jag utsedd till vårt partis rättspolitiska talesperson. Det var nya uppgifter för mig, så det första jag satte igång att göra var att försöka koppla ett grepp om ämnet för att styra in arbetet mot prioriteringar. Vilket ska man ta tag i allra först? Det mesta som vi diskuterar och debatterar är naturligtvis oerhört angeläget. Men jag tyckte att det var viktigt att fundera på vem som är i störst behov av rättspolitikens intresse. Brott som begås mot barn är särskilt allvarliga, och barn är personer som förtjänar vår allra största uppmärksamhet. I har vi jobbat lite med idéer kring detta. Vi vill införa ett särskilt barnmisshandelsbrott i . Många tror att det redan finns, men det är bara till hälften sant. Misshandel är naturligtvis förbjuden i lag, och barn omfattas visserligen av det brottet, men vi vill göra den viktiga markeringen att barn är särskilt viktiga och att barn har ett värde, att barn har rätt till en så trygg uppväxt som möjligt och att samhället ser allvarligt på såväl fysisk som psykisk misshandel. Av samma skäl vill vi också införa ett barnfridskränkningsbrott. Finessen med en sådan konstruktion är att ett större antal småbrott, som i sig har ett lågt straffvärde, tillsammans utgör en allvarlig kränkning mot barnen när barnen utsätts för dessa brott upprepat och systematiskt. En ny typ av bedrägligt beteende plågar barn och unga . Det kallas gromning och går ut på att vuxna på olika sätt försöker närma sig barn på nätet i sexuella syften. Det är naturligtvis helt oacceptabelt, och detta måste vi göra någonting åt. infördes en lag för att stävja dessa försök. Men har det inte hänt så mycket som vi hade hoppats på. Det är nästan ingen som döms för dessa brott, trots att det är tydligt att de förekommer. Alliansregeringen tog också initiativ till en utredning som ska titta på hur lagstiftningen kan bli mer slagkraftig. Det kan handla om strängare straff, och det kan också handla om att göra det lättare att döma. Det är oerhört viktigt att vi nu ligger på regeringen och säkerställer att den fullföljer Alliansens linje om att gromningsbrotten ska tas på stort allvar. Vi får inte hamna i ett läge där regeringen lägger ned utredningen och skyller på bristande resurser när frågan borde vara prioriterad. Vi får inte heller låta regeringen vila på lagrarna och tänka att man gör detta sedan. Alla ska vara fullt medvetna om att onödig saktfärdighet från regeringens sida i fråga om detta angelägna ämne inte är acceptabel. Sedan tror jag att vi behöver göra en hel del mer när det gäller just gromning och de brott som drabbar unga på och genom nätet. Om jag skulle ge några handfasta råd till en ungdom eller ett barn som är ute på nätet och känner att han eller hon är i närheten av att drabbas av någonting sådant är det några saker som man bör tänka på. Det första är att avbryta kontakten så fort någonting börjar kännas obehagligt. Spara gärna sms eller annat som kan användas som bevis. Men avbryt kontakten. Det går inte att resonera med en gromare. Barnet och en gromare vill inte samma saker. Detta är en vuxen människa som försöker lura barnet att göra saker som barnet inte vill göra. Det andra är att prata med en vuxen, gärna med en förälder, men om det inte känns bekvämt kanske det finns en lärare eller en fritidsledare att prata med. Om inte det heller finns kan man ringa till . Det finns säkert många andra ställen som man kan vända sig till också. Man ska också polisanmäla detta. Det är viktigt att detta kommer till polisens kännedom, så att de kan lägga ihop två och två och kanske kan se ett mönster. Polisen har kanske misstankar mot någon . Man kan också anmäla detta till dem som tillhandahåller den nättjänst där denna kontakt äger rum. Slutligen när det gäller dessa råd vill jag att dessa unga människor ska tänka på att det aldrig är deras fel. Som ung har man rätt att vara nyfiken och att ställa frågor och söka kontakt med alla typer av människor. Man har också rätt att göra misstag. Men en vuxen har aldrig rätt att försöka lura ett barn att göra saker som barnet inte vill. Jag tänkte också lite grann haka på den debatt som har ägt rum tidigare om inbrottsstöld. Det har delvis varit märkliga resonemang. Inbrott är någonting som inte bara drabbar materiellt utan som också drabbar den personliga integriteten. Att införa den nya brottsrubriceringen innebär att vi för upp nivån från att handla om bötesstraff till att handla om fängelsestraff. Det ökar seriositetsgraden för hela denna typ av brottslighet och visar att vi tar den på allvar. Jag tycker att resonemangen inte riktigt håller ihop. Jag är absolut för att vi ska införa brottsrubriceringen inbrottsstöld. Alla de brott som man ibland avfärdar som mängdbrott är inte mindre viktiga för att de är många. Det är snarare tvärtom. Det är för att de är många som vi måste ta itu med dem. Med dessa ord vill jag yrka bifall till min reservation 9 som handlar om barnfridskränkningsbrott. 87 (MP) replik: Jag vill påpeka att minimistraffet för inbrottsstöld, det som heter grov stöld, redan är fängelse. Grov stöld är det nämligen när det handlar om att till exempel begå stöld i någon annans bostad. Då är fängelsestraff ministraffet. Jag ville bara påpeka det, eftersom det verkar finnas en missuppfattning om faktaläget i frågan. 88 (C) replik: Det verkar inte som om polisen håller med, och jag tror definitivt inte att alla som drabbas av inbrott och ser att ingenting händer – det utreds inte – håller med. Jag tror att det verkligen finns anledning att rikta uppmärksamhet mot inbrottsstölderna. Det är ett stort problem, och man upplever att problemet har ökat. Jag har tittat lite i forskningen. Än så länge finns det inga tydliga forskningsstöd. Men folk kontaktar mig kanske och berättar om ligor som drar runt. Inte sällan är det dieseltankar som står på gårdsplaner som länsas. De som drabbas ringer till polisen, och i den mån polisen kommer gör de det alldeles . Det finns all anledning att rikta mycket uppmärksamhet mot detta. Jag tror fortfarande att en ändring av rubriceringen för detta brott till inbrottsstöld är ett bra sätt att höja straffvärdet för denna typ av brottslighet och kriminalitet. Det är vi i värda för att känna trygghet. 89 (MP) replik: Jag vill verkligen instämma i det som säger om att det är viktigt att vi fokuserar på att bekämpa inbrott i . Det är alldeles för få som upp. Vi talar om några enstaka procent. Det måste vi verkligen bli bättre på. Jag är dock övertygad om att vi inte blir bättre på det genom att vi sätter oss och skriver om texten i alla lagböcker. Det handlar snarare om att polisens arbete ska bli effektivare. Det handlar om att polisen ska bli duktigare metodmässigt och att vi ska få ut fler poliser. Vi är helt eniga om att det är ambitionen med den omorganisation som vi har gjort. Det är mycket skrämmande att höra beskrivningar av att människor upplever att polisen inte har tagit inbrotten eller stölderna på allvar. Så ska det naturligtvis inte gå till. Men, herr ålderspresident, att byta namn på detta brott, från grov stöld till inbrottsstöld, är tyvärr inte det som kommer att lösa detta problem. Men vi ska absolut rikta mer uppmärksamhet mot dessa brott. 90 (C) replik: Det är många kloka saker som framför här. Det handlar bland annat om lagstiftning och kriminalisering. Men det handlar också, precis som säger, om polisens arbete och effektivitet. Men mot bakgrund av det är det utomordentligt märkligt att regeringen väljer att lägga ned den utredning som skulle se över hur man kan renodla polisens uppgifter, så att polisen kan bli ännu effektivare. 91 (FP): Jag vill först och främst yrka bifall till de reservationer där finns med och inte minst vår reservation 21 om hot mot förtroendevalda. Flera talare har varit inne på att detta är ett historiskt betänkande med så många tillkännagivanden och att det är en viktig signal från justitieutskottet om att många av de reformer och utredningar som påbörjades av alliansregeringen och ska genomföras. Det är bara något av dessa ärenden som har påbörjats av den nya regeringen, nämligen direktivet om terrorism som kom . Det finns naturliga förklaringar till det, eftersom regeringen bara har suttit drygt vid makten. Jag vill ta upp ett antal saker i betänkandet men inte allt. Betänkandet är nämligen mycket omfattande. Kvinnofridskränkning diskuteras indirekt i detta betänkande.