prot · H20957 · 2015-02-10 00:00:00 — Man kommer att tilldela pengar riktade till detta. Det innebär att vi förtydligar uppdrag. Jag lever inte i villfarelsen att det här kommer att lösa alla problem, men det är ändå en viktig åtgärd för att vi ska kunna få snabbare bedömningar. En annan viktig åtgärd som måste till är att i ett tidigt skede redan ute på asylboendena – många sitter kvar på asylboenden innan de får en kommunplacering – använda tiden så konstruktivt som möjligt både för svenskutbildning, naturligtvis, och för kartläggning av kompetens. Det kan vara att få hjälp att skicka in papperen redan före kommunplaceringen och innan etableringsuppdraget påbörjas på riktigt, att skicka in papperen till UHR om det handlar om det. Därmed kan vi få en snabbare handläggning av detta så att det inte blir så mycket väntetider. Jag delar problembeskrivningen och tror att jag och ligger nära varandra när det gäller både komplexiteten och vikten av åtgärderna för att komma till rätta med detta. 127 (KD): Jag tackar för svaret. Det är bra att kommer att få uppdraget, för det är oerhört viktigt. Om det nu kommer sjukvårdspersonal från som har den typen av kompetens och vi vet, enligt uppgifter i medier, att man både i och har behov av sjukvårdspersonal ska vi naturligtvis så snabbt som möjligt se till att dessa personer kommer i arbete. Någonting som har påverkat i Alliansen är att vi ska komma in redan på asylboendet, alltså komma in så fort som möjligt både med sfi och med validering. Det är väl bra. Här finns ingen oenighet – vi har inte tid och inte råd att vara oeniga i en så här viktig fråga. En annan fråga som arbetsmarknadsministern kommer in på i sitt svar handlar om nationell samordning, att försöka få någon typ av bättre samordning av valideringsarbetet. När bedömer statsrådet att en nationell samordning kan finnas på plats? Enligt olika studier visar det sig att detta är en viktig funktion. Vi har ungefär 25 olika branschmodeller för ungefär 140 olika yrkesroller, såg jag på något ställe. Arbetsförmedlingen har då ett särskilt ansvar för introduktionstiden. Myndigheten för gavs ett samordningsansvar under alliansregeringen, men det verkar inte vara tillräckligt. Förmodligen behövs det mer samordning. Tittar man runt om i världen ser man att bland annat har ett centraliserat och detaljstyrt valideringsarbete men att och har ett mer decentraliserat system. Här bör man kanske också titta på vilka erfarenheter som finns från andra länder. Jag vet inte om arbetsmarknadsministern redan har börjat inleda sådana studier av vad som görs på annat håll. Mycket talar för att det behövs en mer centraliserad och en mer nationell samordning. Frågan är när vi kan få en sådan på plats. Jag tror också att validering har stor inverkan på individen och den etablering och den integration som ska ske när man kommer till . Individen får en bekräftelse, och det stärker självkänslan och utökar möjligheterna att komma in i ytterligare läroprocesser, utveckling och utbildning. Det är också viktigt att valideringsarbetet görs med en hög grad av legitimitet hos arbetsgivarna och hos olika branschorganisationer. Här görs väldigt många jättebra insatser, som olika läromästare inom måleri. Olika branscher gör saker för att få in människor i arbete, och de validerar. Här behöver det lokala arbetet kanske inte avstanna, men det behövs någon typ av nationell samling för att snabba på det. står vi inför viktiga tider när väldigt många kommer till vårt land. Jag tror att just detta med integration och validering hänger intimt samman, så det är därför jag tycker att det är viktigt att lyfta upp det här. Min partiledare har lyft upp olika frågor som handlar om att människor snabbt måste komma i arbete och att det är det bästa sättet att få en snabb integration. Jag känner en oro för att många jobb kan försvinna med den nya regeringen, men det är en annan fråga. Frågan nu var som sagt: Vad kan regeringen ytterligare göra för att få en nationell samordning på plats? 128 (M): Den här frågan har varit aktuell . Jag kommer ihåg när jag var jätteliten och tittade på tv och hörde att kom med anekdoter om taxichaufförer som var högutbildade. Jag tror att det är att göra frågan en otjänst att påstå att ingenting har hänt. Det har rört sig framåt i fråga om validering. Men när man följer debatten utifrån ges man ibland intrycket att vi fortfarande står och stampar . Däremot tror jag att folk underskattar hur komplex frågan är. Det handlar inte bara om att utbilda en lärare eller om att kunna validera en lärarutbildning eller en läkarutbildning. Det är massor av andra praktiska yrkesformer och så vidare som ska valideras. Då ska elektriker vara med och byggnadsarbetare vara med. Alla olika skrån som vi har i ska få vara med och validera, och det är inte så lätt att få ihop. Det som också vore intressant att titta på är varför behovet av validering är så stort i . Det finns många länder som har väldigt mycket bättre matchning mellan dem som flyttar in i landet och de yrkesroller de får, länder som har ännu sämre validering än vad har. Det är en fråga som glöms bort . Man kan till exempel titta på det amerikanska systemet, där man har väldigt lite validering. Valideringen är nästan obefintlig, till och med bland högskoleutbildade. Men det är ändå en större andel till exempel iranska läkare som utövar läkaryrket av dem som flyttat till än av dem som har flyttat till . Vi måste ställa oss frågan vad det är som hämmar denna utveckling. Vad är det som hämmar till exempel att människor pluggar om en utbildning eller söker de här utbildningarna själva? Det tror jag är en fråga som inte är besvarad i . Här vore det intressant att höra arbetsmarknadsministerns förklaring eller orsaker, varför hon tror att det är så svårt för utrikes födda att komma in i en yrkesroll i med den kompetens som de har med sig jämfört med många andra länder. Vi må inte vara bäst på validering i , men vi är absolut inte sämst. Däremot är vi definitivt sämst när det gäller skillnader i sysselsättningsgrad mellan inrikes och utrikes födda. Vi är definitivt sämst när det gäller hur stor andel som till exempel väljer att plugga om eller komplettera sina utbildningar. Det är en ganska bred fråga, och jag ber om ursäkt för det. Men det vore väldigt intressant att höra arbetsmarknadsministerns idéer och synpunkter. 129 Arbetsmarknadsminister (S): Tack för en intressant och viktig debatt! Jag ska försöka svara på frågorna. Jag delar uppfattning att frågan om validering har rört sig framåt – och att den är mycket komplex. När man talar om validering väger man ibland in många olika saker i detta. Validering är det begrepp man brukar använda för en strukturerad bedömning och dokumentation av de faktiska kunskaper människor har, oavsett hur de har förvärvat dem. Det är en viktig del. En annan del är värdering av utbildning. Det är inte nödvändigtvis en validering, utan det är en värdering där man ofta värderar själva kurserna och betygen i förhållande till vad de rimligen ska vara ekvivalenta med i det svenska systemet. Med båda dessa delar vill man uppnå ett slags tillgodoräknande av meriter som kan ligga till grund för anställning och att hamna i rätt jobb. Det är alltså flera delar i det här som behöver lösas. Jag vill säga till att jag absolut tror att vi behöver en samordning och ett nationellt system. Kanske inte ett alldeles enhetligt system, för det måste vara anpassat för olika branscher och olika delar, men det behövs en annan samordning än vad vi har . Det är precis därför vi väntar på den här utredningen. Jag har inte själv på något systematiskt sätt tagit del av erfarenheter från andra länder, men jag hoppas att utredningen har täckt in den typen av frågor. De påbörjade sitt arbete redan under den gamla regeringen och kommer med sin slutrapport om ungefär . Jag ser mycket fram emot den rapporten. Jag hoppas att det är förslag som håller för att vi ska kunna bygga och arbeta fram ett nationellt sammanhållet valideringssystem. Men jag har inte någon förhandsinformation om var man kommer att landa, så jag kan inte svara på det . Jag hoppas på det, helt enkelt. Det är svaret på samordningsfrågan. pekar också på att det kan finnas stelbenthet i bedömningen, inte minst av formell utbildning. Jag tycker att man måste ta den farhågan på allvar. Det kan vara på det sättet. Jag träffade för sedan ordföranden för , som tog upp med mig att utbildningen till psykolog i är målstyrd. Det finns ingen central styrning av vilka kurser som ingår i utbildningen. Men när en utländsk utbildad psykolog kommer till bedömer man betygen och utbildningsintygen, inte den faktiska kompetensen. Det betyder enligt ordförande att den kunskap som har förvärvats efter utbildningen inte räknas in. Man tittar bara på den formella utbildningen. Jag kanske låter lite anekdotisk när jag tar upp ett fackförbunds synpunkter på detta, men jag tror att man behöver titta på de här frågorna. Jag tror att det kan finnas fällor av den här typen – att man bedömer utbildningsintygen och missar den faktiska kompetensen. Ska man inte in i utbildningssystemet är det inte säkert att det är nödvändigt att exakt bedöma utbildningsinnehållet. Om det gäller ett legitimerat yrke beror det förstås på vilka krav som ställs i just det legitimerade yrket. Jag vet inte om det ger svar på frågan, men jag tror i alla fall att det här är ett område som man bör ägna viss uppmärksamhet. Det är en mycket viktig fråga. Det kommer inte att finnas en lösning, utan det krävs många olika lösningar. Men det är helt klart – och det känns skönt att vi kommer att ha en stor majoritet i för den typen av förslag – att vi måste stärka oss på nästan alla områden när det gäller att både värdera och validera den kompetens som nyanlända har med sig till . 130 (KD): Tack för svaret, arbetsmarknadsministern! Jag tycker att arbetsmarknadsministern verkligen har ansträngt sig för att ge tydliga svar. Jag är i stort sett nöjd med det. Det finns många aktörer och många branscher för praktiska yrkeserfarenheter som ska valideras men också för utbildningar. Jag vet som sagt att Myndigheten för gavs någon typ av nationellt samordningsansvar för sin del. Det är väldigt många olika delar som ska hållas ihop, och det är väl det som är utmaningen. När man själv börjar gå in i det här med validering ser man att det är otroligt utspritt på olika aktörer. Jag hoppas och tror att vi ska försöka jobba mot någon typ av samordning, både när det gäller bransch- och yrkeserfarenheter och på utbildningssidan. Frågan är om ministern bedömer att det kommer att tillföras några särskilda resurser till exempelvis anläggningsboenden för att kanske kunna göra den här valideringen. Det är möjligt att det kommer att behövas resurser på det området. Bedömer arbetsmarknadsministern att det kommer att finnas behov av propositioner på området? Tror ministern att det i närtid kommer några ytterligare förslag på området? 131 (M): Tack för svaret, ! En sak som jag försökte beröra och som du kanske får tid att beröra i nästa inlägg var hur det kommer sig att högskoleutbildade eller högkvalificerade invandrare har svårare att komma in på arbetsmarknaden i än i många andra länder. När man inom mäter kohorter av olika yrkesgrupper som emigrerar märker man att de i många andra länder kommer in i de kompetenser de har snabbare och att de förr eller senare hamnar i den kompetens de egentligen har. I hamnar de oftast i utanförskap, och när de tar sig ur utanförskapet hamnar de i jobb som egentligen inte har någon bäring på den kompetens som de hade i sitt hemland. Detta är ett unikt nordiskt fenomen – inte bara svenskt utan nordiskt. Då måste vi ifrågasätta vad det är i de nordiska länderna som gör det svårt för utrikes födda. Den iranska gruppen är ett väldigt intressant exempel att titta på. Iranier som kommit till , som oftast framställs som en väldigt lyckad grupp, är överrepresenterade i både utanförskap och kriminalitet. Men iranier som kommit till tjänar fem gånger mer än medianamerikanen. Det är så klart en fråga vi måste ställa oss själva: På ett makroplan, alltså utöver validering, vad är det i våra etableringssystem och i vår värdering av kunskap som gör att är sämre lämpat än andra länder? 132 Arbetsmarknadsminister (S): Min bedömning är att det behövs både resurser och propositioner, men det får regeringen återkomma till i ett senare skede. Det går inte att ge svar på det här . En viktig sak som både och pekar på är vikten av att man samarbetar med arbetsgivare, med fackliga organisationer och med branschorganisationer, för det är till syvende och sist arbetsgivare som ska anställa, och det är de som vill ha hjälp med bedömningen om en viss person har rätt kompetens för det jobb som ska utföras. Därför är det oerhört viktigt med samarbete. Det gör också att det blir olika för olika branscher. Det är en av de komplexiteter som måste hanteras. Jag har inte svar på frågan varför vi inte lyckas bättre med att få högutbildade att hamna på rätt arbete i . Delförklaringar kan finnas i en övertro på politiklösningar, som är lite av one size fits all. Jag tycker att etableringslotsar är ett exempel på detta där man har gjort i princip samma system för alla. Jag tror att det är fel tänkt. Jag tror också att det finns diskriminering på svensk arbetsmarknad och att den också påverkar. Jag tror också att det är viktigt att ha en policy som säger att alla jobb är viktiga, men det är viktigt att man kommer inte bara till ett jobb utan också till rätt jobb, så att man har en rörelse på arbetsmarknaden och inte fastnar i ett jobb som inte motsvarar den kompetens man har. Men detta är en fråga som jag räknar med att vi kommer att få återkomma till. Överläggningen var härmed avslutad. § 15 Svar på interpellation 2014/15:236 om anställningar med statligt stöd 133 Arbetsmarknadsminister (S): har frågat mig hur jag ställer mig till att göra instegsjobben och det särskilda anställningsstödet lika enkelt och transparent utformade som nystartsjobben, det vill säga att stöden beviljas automatiskt om anställningen uppfyller villkoren samt att subventionstaket tas bort. För att säkerställa att rätt person får ta del av ett program eller en insats gör Arbetsförmedlingen en arbetsmarknadspolitisk bedömning inför varje beslut om exempelvis instegsjobb eller särskilt anställningsstöd, eftersom det finns en risk att subventionerade anställningar tränger undan jobb som annars hade skapats. Nystartsjobb är till skillnad från instegsjobb och särskilt anställningsstöd inom arbetsmarknadspolitiken en rättighet för den arbetsgivare som vill anställa en person, under förutsättning att villkoren för stödet uppfylls. Nystartsjobb har heller inte haft något tak för den bidragsgrundande lönekostnaden eller krav på att både lön och övriga anställningsförmåner ska vara likvärdiga med kollektivavtal i branschen. Regeringen beslutade på regeringssammanträdet att införa ett tak på för den bidragsgrundande lönekostnaden vid nystartsjobb. Beloppet gäller vid en anställning på heltid och minskas proportionellt i förhållande till anställningens omfattning . Förordningsändringen träder i kraft . Medel som används för att subventionera förhållandevis höga löner bedöms kunna användas mer effektivt för andra ändamål. Syftet är också att motverka fusk och ett icke avsett nyttjande. Förslaget ligger i linje med utredningsbetänkandet Det ska vara lätt att göra rätt (SOU 2014:16). pågår ett arbete med att se över konsekvenserna av att ställa krav på att inte bara lön utan även andra anställningsförmåner ska följa eller vara likvärdiga med kollektivavtal. Regeringen kommer därför inte att ändra utformningen av instegsjobb eller särskilt anställningsstöd så att de liknar nystartsjobb. 134 (M): Nystartsjobben är kanske den mest framgångsrika stödåtgärd som har haft för att hjälpa människor som står en bit från arbetsmarknaden in i arbete. har 46 000 personer haft nystartsjobb. Socialdemokraterna var väldigt kritiska till inrättandet av nystartsjobben men har successivt flyttat sin ståndpunkt och vill nu inte avveckla reformen. Den har varit särskilt bidragande till att hjälpa människor med utländsk bakgrund att komma in i arbete. Av de 360 000 nya jobb som har skapats har mer än 250 000 jobb gått till människor med utrikes bakgrund. Förklaringen till att detta har varit en så framgångsrik reform är att den har varit väldigt enkel. Den har varit rättighetsbaserad, det vill säga att om en potentiell arbetstagare lever upp till kraven för att få nystartsjobb kan automatiskt det företag som vill anställa personen i fråga erbjuda ett nystartsjobb. Man behöver inte gå igenom någon lång byråkratisk process och träffa handläggare på Arbetsförmedlingen, handläggare som hade kunnat lägga tid på att förmedla nya jobb i stället för att administrera byråkrati. Detta har gjort att reformen varit väldigt framgångsrik. har arbetsmarknadsministern signalerat att regeringen vill försvåra, skärpa till och på olika sätt byråkratisera nystartsjobben. Man kan se detta som en del i den helhet som regeringens politik utgör. Det handlar om att göra det mindre lönsamt att arbeta, att göra det dyrare att anställa, att nagga i kanten och att sammantaget lyfta bort 23 miljarder ur ekonomin, pengar som man använder till att höja bidragen för dem som inte arbetar och att bedriva ineffektiv arbetsmarknadspolitik som redan är prövad och som, enligt vad forskningsmässigt är belagt, inte ger några stora effekter. Arbetsmarknadsministern har själv sagt att det inte skapar nya jobb. Då är det lite beklämmande att regeringen nu därutöver ska ge sig på nystartsjobben, som har varit så framgångsrika. Man ställer sig inte bara frågan vad som är regeringens förslag för att skapa nya jobb, utan man undrar också om det inte finns någon del av ekonomin som ni kan freda, så att ni inte krånglar till och försämrar de stödåtgärder och lättnader som finns. Om man jämför nystartsjobben med till exempel instegsjobben och anställningsstödet kan man se att det är mer än tio gånger fler personer som omfattas av nystartsjobben. Då är det tråkigt om man gör nystartsjobben mer som instegsjobben i stället för tvärtom. Utvecklingen borde i stället vara att de knappt 3 000 som har instegsjobb ska bli fler. Stödet för instegsjobben och anställningsstödet är ju mycket större, men ändå är arbetsgivarna inte lockade av det. Det beror just på knepigheten. Därför är det beklämmande att regeringen nu vill göra det svårare att ha nystartsjobbare. 135 Arbetsmarknadsminister (S): säger att regeringen vill lyfta bort från ekonomin. Detta är, som mycket väl vet, inte sant. Den budget som regeringen lade fram var väsentligt mer expansiv än den som röstades igenom här i kammaren. Det säger stämmer helt enkelt inte. undersökte just de subventionerade anställningarna för personer som är nyanlända i . rekommendationer var ju att man borde ändra villkoren så att nystartsjobb och instegsjobb mer liknar varandra. blir det en felanvändning, och det hade varit mer effektivt om man först hade haft ett instegsjobb och sedan ett nystartsjobb, enligt , men blir det inte på det sättet eftersom instegsjobben har haft en annan konstruktion. Regeringen har tagit fasta på förslagen från . Ett av dem som genomförs är att vi inför ett tak för instegsjobben. Det är samma tak som de borgerliga partierna tillsammans med röstade igenom här i kammaren. På den punkten antar jag alltså att vi är eniga: Det ska införas ett tak. Det är också regeringens bedömning att vi bör undersöka om vi inte ska ha motsvarande krav när det gäller kollektivavtal eller motsvarande villkor också för nystartsjobb som gäller för andra subventionerade anställningar. Det är viktigt för att undvika missbruk av anställningsformerna, som då och då uppmärksammas i medierna, till exempel, men också för att en modell där man styr arbetsmarknaden med hjälp av kollektivavtal är en flexibel och bra modell som har tjänat väl. Om kollektivavtalstäckningen blir för låg på den svenska arbetsmarknaden kommer man förr eller senare att tvingas styra arbetsmarknaden med lagstiftning i stället. Det är en situation man har i många andra länder, till exempel inom EU. Enligt min och regeringens bedömning är det ett väsentligt sämre sätt att styra arbetsmarknaden på än att använda sig av modellen med parter som gör upp via kollektivavtal. Vill man ha en situation där det är kollektivavtal som reglerar arbetsmarknaden måste också regeringen i sin politik, menar jag, underlätta för företag att faktiskt sluta kollektivavtal. En av de saker som regeringen kan påverka är villkoren för subventionerade anställningar, och en sådan översyn görs just . 136 (M): Vi har haft en höst som har präglats mycket av att finansminister har gått ut och skanderat budskapet att ladorna är tomma. I interpellationsdebatter har sagt att den budget som regeringen och Socialdemokraterna lade fram är den mest åtstramade budgeten sedan budgetsaneringen . Och pratar , arbetsmarknadsministern, om vilken expansiv budget som regeringen lade fram. Det är lite märkligt spretigt från regeringens olika företrädare i fråga om hur man beskriver sin politik. Som lök på laxen har i samband med att Decemberöverenskommelsen presenterades sagt att svensk ekonomi ändå är ganska stark. Det är väldigt svårt att reda ut vad Socialdemokraterna egentligen har för syn på hur det går för och vad det är för politik man själv för. Jag skulle vilja ställa en fråga till i det här ämnet: Varför är nystartsjobben så pass mycket mer framgångsrika än instegsjobben och anställningsstöden? Det är 46 000 personer som har fått nystartsjobb, medan instegsjobben inte ens kommer upp till 3 000. Kan det vara så att det är på grund av att instegsjobben och anställningsstöden är ganska knepiga? Det är byråkratiskt komplicerat. Man måste först träffa en handläggare på Arbetsförmedlingen som, så att säga, ska ge sitt godkännande till att anställningsstödet ska få betalas ut. Nystartsjobben kommer däremot automatiskt till den person som lever upp till kraven. Kan det inte hänga samman på det sättet? Trots att nystartsjobben inte alls är lika generösa i sitt stöd jämfört med instegsjobben och anställningsstödet är det flera tusen procent fler personer som befinner sig i nystartsjobben. Då är det märkligt att argumenterar för att vi ska göra nystartsjobben mer lika instegsjobben och anställningsstöden och inte tvärtom. Vi ska alltså göra den framgångsrika reformen mer lik den inte särskilt framgångsrika reformen. Borde man inte göra precis tvärtom? Det är en märklig logik som ligger bakom resonemangen. Och det är som sagt väldigt spretiga budskap vi får höra från regeringen. De besked som vi får höra från arbetsmarknadsministern om att det är en otroligt expansiv politik som man bedriver går stick i stäv med statsministern och finansministern. Det föranleder nog ytterligare interpellationer, för det är mycket besynnerliga besked vi får . 137 (M): försöker kolla om vi är vakna. Hon gjorde precis ett test för att se om vi hängde med. Jag vet inte om ni märkte det. Men hon sa att tyckte att de två olika reformerna skulle likna varandra mer, för de används i fel ordning. Det stämmer, men vad de sa var att instegsjobben skulle likna nystartsjobben mer, inte tvärtom. Det var precis det sa. De fastslog nämligen att på grund av att nystartsjobben är rättighetsbaserade, sker automatiskt och inte är krångliga nyttjas de oftare jämfört med instegsjobben, som är väldigt komplicerade och som kräver allt det som nu vill pracka på nystartsjobben. För mig är det väldigt tråkigt. Jag tror nämligen att vi båda kan vara eniga om att instegsjobbens motiv är högst ädla. Trots att man är undantagen från LAS och det är väldigt starka subventioner är poängen med reformen att man, när man pluggar sfi, ska jobba så att man kan nyttja språket som man lär sig det. Det tror jag att vi alla kan vara eniga om är en extremt bra metod.