prot · H20981 · 2015-04-07 00:00:00 — Regeringen i egenskap av en feministisk regering tar hänsyn till det av fastställda jämställdhetspolitiska målet i regleringsbrevet. I det här fallet handlar det om delmålet som handlar om en jämn fördelning av det obetalda hem- och omsorgsarbetet. Regeringen måste då fråga sig hur man som en feministisk regering kan väga in ett sådant mål i styrningen av myndigheten. Då får regeringen överväga när denna ojämställdhet uppstår. Jo, i samband med familjebildning, och det är den part som tar ut en större del – oavsett om det är en man eller kvinna – av föräldraförsäkringen som också är den part som tenderar att ta på sig en större del av det obetalda hem- och omsorgsarbetet. Därför är det alldeles särskilt viktigt, kopplat till jämställdhetspolitiska mål, att precisera detta i förhållande till myndigheten. Jag har svårt att riktigt förstå vari oenigheten består. Regeringen har gjort precis som har sagt. Vi har dessutom vägt in det jämställdhetspolitiska målet, som också har fastställt och som avser samtliga politikområden, och vi har gjort en precisering som kan leda i rätt riktning. 124 (M): Jag vet inte om det är symtomatiskt för denna regering att regeringen fattar beslut om att i ett regleringsbrev ta bort mål om att arbeta för valfrihet. Det är vad vi talar om, inte målet för utgiftspolititiken i stort. Det har fattat beslut om. Regeringen tar bort målet för . Sedan undrar vad problemet är. Hon förstår inte. Det är märkligt i både sak och form. Vi ska komma ihåg en sak, nämligen att i det tidigare regleringsbrevet för ställdes inte jämställdhet mot valfrihet. Båda sakerna fanns med. De enda som har gjort detta i denna debatt är regeringen och dess företrädare. Det är ni som står bakom politiken som har behållit jämställdheten. Jag har inga problem med det utan det är bra. Mitt problem är att allt som handlar om valfrihet har försvunnit. På 31 sidor finns inte den frågan med, trots att har sagt att målet ska vara kvar. Jag måste upprepa min fråga: Hur ska kunna arbeta för det mål som har slagit fast när regeringen har tagit bort det ur regleringsbrevet till ? kanske tycker att jag är överdrivet formalistisk, nitisk eller jobbig i största allmänhet. Jag vet inte. Jag tar inte upp denna fråga för att jag tycker att det är roligt. Den är viktig dels för föräldrarna som i möte med ska få rätt information, dels för att de beslut som fattar, gilla dem eller inte, ska betyda något. Det handlar till syvende och sist om respekten för väljarna. Jag vill tacka för diskussionen. Jag hoppas att jag slipper besvära statsrådet och ta upp hennes tid med fler interpellationer om varför regeringen inte gör vad har fattat beslut om. De beslut som fattar ska följas. 125 Socialförsäkringsminister (S): Jag konstaterar avslutningsvis att regeringen i det här fallet har gjort precis det som bad om – till punkt och pricka. Målet ligger fast. Låt oss titta på skillnaderna, den precisering jag talar om, när det gäller regleringsbrevet till . Det handlade tidigare om att information ”ska ge föräldrar goda kunskaper om föräldraförsäkringens regelverk och därmed skapa förutsättningar för valfrihet i ett jämställt föräldraskap och makt över livssituationen”. Det regeringen nu har skrivit är: ”ska verka för ett jämställt användande av föräldrapenning och tillfällig föräldrapenning. information ska bidra till att föräldrar får bättre kunskap om föräldraförsäkringens regelverk.” Föräldrarna ska informeras om föräldraförsäkringens regelverk. Själva syftet med den valfrihet som vi pratar om här handlar om att föräldrarna ska få en kunskap om försäkringen som innebär att de ska förstå att de olika val de kan göra när det gäller fördelning av föräldrapenningen kan få konsekvenser. Det är exakt vad som ligger kvar. Det är något lite mer tydlig precisering om att det faktiskt kan vara just användandet av föräldrapenning och den tillfälliga föräldrapenningen – precis som vi vet – som är det som verkligen påverkar. Jag konstaterar till syvende och sist att jag får tacka för debatten. Regeringens uppfattning är att vi har följt beslut till punkt och pricka. Jag ser fram emot eventuella fortsatta debatter . Överläggningen var härmed avslutad. § 23 Svar på interpellation 2014/15:348 om förutsättningarna för kvinnors företagande i välfärdssektorn 126 Statsrådet (S): har frågat mig om jag har tagit något initiativ till en analys för att granska vilka konsekvenser överenskommelsen med om ”en välfärd utan vinstintresse” kan få för möjligheten att uppnå målen för jämställdhetspolitiken. Det påstås ibland att åtgärder för att se till att våra skattepengar används till det de är avsedda för skulle vara negativt för kvinnors företagande. Jag anser att det är en förlegad syn att utgå från att kvinnor bara kan driva företag inom välfärden. Det stämmer inte heller överens med verkligheten, eftersom de som har ledande positioner i de största välfärdsföretagen i de flesta fall är män. Den könssegregerade arbetsmarknaden är ett omvittnat problem, men den är inte kopplad till frågan om vinster i skattefinansierade välfärdsföretag, utan har helt andra orsaker. En granskning av visar att nio av tio riskkapitalägda välfärdsbolag har manliga direktörer. Av granskningen framgår att det är ont om kvinnor på ledande positioner i de dominerande vård- och utbildningskoncernerna. 12 av de 15 största aktörerna har manliga toppchefer, detta som av de anställda är kvinnor. Genom att se till att skattepengar används i verksamheten i stället för att bli till stora vinster som delas ut till ägarna skapas utrymme att satsa mer på kvaliteten. Vilka medarbetare i välfärden, kvinnor som män, skulle tacka nej till en extra kollega? Frågan om vinster i välfärden handlar därför i hög grad om arbetsvillkoren för de många kvinnor och män som arbetar i välfärden – de kommer alltid att vara fler än de som befinner sig i ledande positioner. Det handlar också om att skattepengar ska gå till det de är avsedda för, nämligen till verksamhet för medborgarna, inte vinst till ägarna. Att eventuella överskott återförs till den verksamhet de är avsedda för kan bidra till att uppnå målen för jämställdhetspolitiken och öka förutsättningarna för att de som jobbar i välfärden har sjysta villkor. 127 (FP): Jag har ställt en fråga till civilminister . Efter att ha hört civilministern måste jag konstatera att jag ännu inte fått svar på min fråga. Jag ska ta det från början. Valfrihetsreformerna i offentlig sektor underlättar för kvinnligt företagande och kvinnligt chefskap. Vi har sett att kvinnors företagande ökat. drev av kvinnorna företag. har andelen ökat till . Vi anser att det till stor del är en följd av de förbättringar som skett i förutsättningarna för företagande inom de områden där kvinnor arbetar. Dessvärre vill den rödgröna regeringen nu dra undan mattan för dessa kvinnor och dessa företag. Statsrådet anger att det är en förlegad syn att utgå från att kvinnor bara kan driva företag inom välfärden. Självklart driver kvinnor liksom män företag inom en rad olika områden, men min fråga till statsrådet handlade om huruvida regeringen gjort en jämställdhetsanalys innan det beslutades om att försvåra företagandet inom välfärdssektorn. Som statsrådet anger är av de anställda inom välfärdssektorn kvinnor. Som företagare vet jag att de flesta som driver företag gör det inom ett område där de själva har expertis. Genom egna erfarenheter väcks tankar och idéer om hur man skulle kunna förbättra den verksamhet man arbetar i. Eftersom kvinnor i större utsträckning än män är verksamma inom vård och omsorg är det naturligt att det inom denna bransch finns ett större utbud för företagsamma kvinnor än för män. Jag konstaterar också att kvinnodominansen inom vård- och omsorgsbranschen kan ses bland företagsledarna, varav är kvinnor. I det privata näringslivet är det . driver på för företag och för feminism. För mig är det tydligt att statsrådet och regeringen inte satt på sig jämställdhetsglasögonen när det gäller välfärdsföretagen och inte heller vid regeringens utnämningar eller när man som valde att avsluta ett ambassadörsnätverk med över 800 kvinnliga företagare. I sitt svar hänvisar statsrådet endast till de riskkapitalägda välfärdsbolagen. Därigenom visar statsrådet på en förbluffande okunnighet när det gäller de små och medelstora företag som uträttar stordåd inom välfärden. I stället för att fokusera på de riskkapitalägda företagen tycker jag att vi ska titta på andra siffror. av företagen inom sektorn har färre än 50 anställda, och nio av tio har under tio anställda. Bland de företag som drivs inom valfrihetssystemet är det som ägs eller drivs av en kvinna eller har en kvinna som vd. Vi talar alltså inte om riskkapitalbolag, utan om människor av kött och blod som går till jobbet. Vi börjar bli vana. Det är alltför ofta som den rödgröna regeringen ignorerar de små och medelstora företagen, som jag i sammanhanget kan passa på att berätta är de som bidrar till fyra av fem jobb. Företagare misstänkliggörs ständigt av representanter från den rödgröna regeringen. Jag ska återgå till den fråga jag ställde i interpellationen. Har statsrådet tagit initiativ till en analys för att granska vilka konsekvenser överenskommelsen med om ”en välfärd utan vinstintresse” kan få för möjligheten att uppnå målen för jämställdhetspolitiken? Mer specifikt gäller frågan den ekonomiska jämställdheten, som är nära kopplad till hur vi får fler kvinnliga företagare och kvinnliga chefer. Jag vill även fråga hur statsrådet ser på ökningen av kvinnors företagande och kopplingen till nya företag inom välfärdssektorn. 128 Statsrådet (S): Det finns många goda exempel på kvinnligt och manligt företagande inom välfärden. Regeringen anser att det är viktigt att fler företag drivs av kvinnor och vill se en sådan utveckling. Trots att kvinnor är i stor majoritet bland dem som arbetar i vård- och omsorgssektorn framgår det av Vårdföretagarnas egen rapport att kvinnor är klart underrepresenterade i ledande befattningar i förhållande till hur många som arbetar i sektorn. Kvinnor utgör av alla som arbetar inom vården och omsorgen, men av företagsledarna, som sa. Jag vill vara tydlig med att välfärdsverksamheterna är till för brukarna, inte företagsledarna. Jag tror att vi är överens om att syftet med de reformer som möjliggjort för privata aktörer att vara med och utveckla välfärden aldrig har varit att låta riskkapitalbolag tjäna miljarder på skattefinansierad vård- och omsorgsverksamhet. Tyvärr hamnade vi där. Vi ska värna valfriheten och ha en mångfald av olika aktörer. Men vi ska ha ett system som garanterar att skattemedlen återinvesteras i verksamheterna och inte går till vinst till ägarna. Regeringen har tillsatt Utredningen om reglering av offentlig finansiering av privat utförda välfärdstjänster, som ska ge förslag på hur vi kan garantera brukarna att skattemedel går till den verksamhet de är avsedda för. Jag vill också betona att regeringen tar jämställdhetsmålen på största allvar. Vi vet att när den gemensamt finansierade välfärden brister är det kvinnor som i stor utsträckning går ned i arbetstid för att ta hand om sina anhöriga. Att deltidsarbete påverkar pensionen och sjukpenningen är ingen nyhet. Vi vet att det är kvinnor som i stor utsträckning går delade turer på äldreboendena när företagen skär ned på sina personalkostnader för att öka sin vinst. Det är därför regeringen vill skapa ordning och reda i välfärden. 129 (FP): Jag tänker fokusera lite grann på hur regeringen skapar osäkerhet för dessa jobbskapande kvinnor. Som jobbskapande företagare finns det få saker som jag ogillar så mycket som osäkerhet. Men den nya regeringen sprider osäkerhet. Efter stoppultimatum om Förbifart har vi bombarderats med näringsfientliga utredningar om alltifrån att stoppa det näringsgivande affärsflyget från till att stoppa det jobbskapande välfärdsföretagandet. Jag förstår de välfärdsföretag som hotas av regeringens politik. Men jag är inte ensam. Jag hade önskat att statsrådet hade lyssnat bättre till de egna leden. Det är nämligen så att den tidigare socialdemokratiska finansministern är tydlig i sin kritik mot osäkerhetsregeringens utredningsdirektiv om vinster i välfärden. I på s. 20 säger han: ”Direktivet är formulerat så att det stänger utrymmet för normala företagsbeslut, till exempel om antalet anställda. finns en stor mängd företag inom vård, skola och omsorg som riskerar att bli utsatta för konfiskation. Det borde inte kunna ske i ett rättssamhälle, vilket jag hoppas att utredaren inser.” Min fråga till statsrådet är: Har statsrådet insett detta? Eller kommer statsrådet likt sin partikollega att sitta i kammaren och rimma på löntagarfonder? Sedan vill jag även ha svar på den tidigare frågan om hur statsrådet ser på ökningen av kvinnors företagande och kopplingen till den ökande företagsamheten. 130 Statsrådet (S): Jag vill försäkra att regeringen har engagemang och vilja att skapa ordning och reda i välfärden. Det är vår skyldighet att skapa ordning och reda i välfärden och se till att vi har kvalitetskrav som innebär att det inte är möjligt att dra ned på antalet medarbetare i offentliga välfärdsverksamheter för att dela ut vinst till aktieägarna. Det är vår skyldighet att se till att medarbetarna i välfärden får de bästa möjliga förutsättningarna att utföra de tjänster som är viktiga för jämställdheten och för utvecklingen i vårt land. Därför måste vi vidta åtgärder. Jag vill påminna om att partiledaren för i många uttalanden har krävt att vi ska skärpa den lagstiftning som reglerar privat utförd offentligt finansierad välfärd. Den förra regeringen tillsatte minst två utredningar med syftet att skärpa regelverket så att man just skulle få hårdare kvalitetskrav och stoppa en utveckling där man drar ned på personalen för att dela ut vinst till aktieägarna. Den här regeringen tar jämställdhetsmålen på allvar. Då måste vi också skapa ordning och reda i välfärden. Välfärden är en otroligt viktig grundförutsättning för att vi ska kunna skapa ett jämställt samhälle. Jag vill uppmuntra både män och kvinnor att starta och driva företag inom välfärdsverksamheterna, inom vård- och omsorgssektorn. Men då ska det vara hög kvalitet och vara brukarna och inte vinstintresset som står i fokus. Jag vänder mig starkt mot att reducera kampen för jämställdhet till kvinnors företagande i välfärdssektorn. Ett jämställt samhälle varken börjar eller slutar där. Verkligheten är att kvinnor tjänar av mäns lön. Kvinnorna tar ut av dagarna i föräldraförsäkringen. Kvinnor ägnar mer per dag åt obetalt arbete medan män ägnar mer åt betalt arbete. Det får stora konsekvenser för kvinnors ekonomiska frihet. Det handlar inte om vinster i skattefinansierade välfärdsföretag utan har helt andra orsaker. Vi behöver förändra normer och värderingar om vad som är manligt och kvinnligt för att ge varje individ förutsättningar att förverkliga sig själv och sin potential. Det är min övertygelse att samhällen som tar till vara hela befolkningens kompetens är både starkare och mer välmående. Som jag nämnde tidigare är välfärdsverksamheterna till för brukarna, inte företagsledarna. Vinstintresset hör inte hemma i välfärden. Vi pratar inte om en marknad. Vi pratar om grundläggande tjänster i ett samhälle som finansieras gemensamt av oss med skattemedel. Att framhålla välfärdssektorn som den enda sektor där kvinnor kan ha ledande befattningar riskerar att leda till att den könssegregerade arbetsmarknaden består och att kvinnors företagande är avgränsat till marknader där vinstintresset inte ska vara styrande. Jag ställer mig frågande till på vilket sätt det leder till förändrade könsrelationer där män och kvinnor deltar på lika villkor. 131 (FP): Det märks att det finns få företagare i regeringen. Om så hade varit fallet hade man vetat att vinst är något positivt och inte något som kan utredas bort i korridorer. Vinst är nödvändigt för att bedriva en verksamhet. Utan vinst finns inget utrymme för att återinvestera pengar i företag. Det finns ingen säkerhet, bara en oro för att staten ska lägga vantarna på verksamhetens överskott. De jobbskapande företagen lämnas med regeringens osäkerhetspolitik. Vård och omsorg hör till de mest personalintensiva sektorerna. Här slår osäkerhetsregeringens höjda skatter på jobb och företagande särskilt hårt. De välfärdsföretag som vill satsa på utökad personal och ge unga en väg in på arbetsmarknaden tvingas i stället förbereda sig på Vänsterns stålbad. Redan nu tvingas tyvärr organisationer parera straffskatten på ungdomsjobben. Välfärdsföretagandet har gett vårt land många nya entreprenörer. Flera av dem har varit kvinnor. Det har varit allt från nischade persiska äldreboenden till sjukvård som spirar i hela vårt land. Här finns även ett stort antal kvinnor som är företagsledare och förebilder för många kvinnor som står på tröskeln till att starta eget företag. Samhället ska inte lägga krokben för dessa verksamheter, utan vi ska stödja dem. Slutligen vill jag gärna ha svar på min andra fråga om konfiskationen och utredningsdirektiven. 132 Statsrådet (S): En förutsättning för en stark jämställdhet är att den offentligt finansierade välfärden fungerar väl. Ett steg mot att uppnå jämställdhetsmålen är därför att skapa ordning och reda i välfärden. Skattemedlen ska gå till den verksamhet de är avsedda för och inte som vinst till ägarna. Jag tror på valfrihet och att kvaliteten i välfärden mår bra av en mångfald av aktörer. Men välfärdssektorns uppdrag är inte i första hand att främja företagande. Välfärden är i första hand till för brukarna och för att de som arbetar med detta viktiga samhällsuppdrag ska ges goda arbetsvillkor och goda förutsättningar att fullfölja uppdraget. När företagares vinstintresse står i konflikt med samhällets och medborgares intresse av välfärd får företagarna stå tillbaka. Jag vill avslutningsvis tacka för interpellationen. Överläggningen var härmed avslutad. § 24 Svar på interpellation 2014/15:360 om skatteutjämningssystemet och bostadsmiljarden 133 Statsrådet (S): har frågat finansministern dels om hon har gjort det ställningstagandet att skatteutjämningssystemet gynnar tillväxten för de kommuner som får betala in pengar till systemet, dels vilka initiativ finansministern har tagit för att uppfylla löftet som lämnades i valrörelsen om att pengarna från tillväxtmiljarden skulle stimulera bostadsbyggandet. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. Den parlamentariska kommitté som senast gjorde en översyn av utformningen av den kommunalekonomiska utjämningen hade bland annat i uppdrag att utreda om det finns tillväxthämmande faktorer i inkomstutjämningen. En enig kommitté bedömde att det saknas belägg för att inkomstutjämningen är tillväxthämmande. Kommittén menade att tillväxt sker i lokala arbetsmarknadsregioner där kärn- och kranskommuner är ömsesidigt beroende av varandra. Den ekonomiska tillväxten i respektive arbetsmarknadsregion bestäms inte av var man bor utan av var man arbetar. En hög inkomst per invånare i många förortskommuner speglar snarare attraktiviteten i boendemiljön än en hög tillväxt kopplad till ekonomisk aktivitet. Jag delar kommitténs uppfattning. Det är dock viktigt att negativa marginaleffekter inte uppstår på grund av inkomstutjämningen. Sådana effekter kan uppstå om utjämningen skulle baseras på den genomsnittliga skattesatsen. En kommun med låg skattesats skulle då kunna få en bidragsminskning som är större än ökningen av skatteintäkterna, om kommunens skattekraft ökar snabbare än den genomsnittliga skattekraften. Därför reduceras de medelskattesatser som används i beräkningarna av bidrag och avgifter i inkomstutjämningen. Den ytterligare reducering av medelskattesatserna till för de kommuner och landsting som betalar avgift, som genomfördes , är dock mer än vad som krävs för att undvika sådana negativa marginaleffekter. Med det sagt vill jag framhålla vikten av att en avvägning görs mellan å ena sidan inkomstutjämningens eventuella inverkan på tillväxten och å andra sidan behovet av en långtgående utjämning. Att en kommun har en hög skattekraft behöver inte föranledas av att det finns ett stort antal arbetstillfällen i kommunen, utan kan bero på att en stor andel av befolkningen har sina arbetsplatser belägna i andra kommuner. När det gäller frågan om vilka initiativ som har tagits för att öka nybyggnationen av bostäder kommer regeringen i budgetpropositionen att återkomma med förslag på incitament till kommunerna för ökat bostadsbyggande. 134 (M): Jag vill givetvis tacka civilministern för svaret. Det är klart att även jag anser att hela ska kunna leva. Det är viktigt att säga det. Annars blir jag beskylld för något annat. Det behövs en utjämning mellan landets kommuner, men dagens utjämningssystem är utformat på ett sätt som ställer kommunerna mot varandra. Kostnaden för utjämningen bör staten stå för, inte de 13 kommunerna och ett enda landsting. Det är som finns i . Av de 13 kommunerna finns 10 i . När det gäller är också det enda landsting som bidrar till utjämning över huvud taget, och det har högst landstingsskatt. När jag lyssnar på civilministern låter det som att det främst skulle vara kommuner runt storstäderna som drabbas. Men kommer även och att få betala. De största mottagarna är kommuner i urbaniserade regioner. Det är , , och . Min fråga i interpellationen var om statsrådet har gjort ställningstagandet att skatteutjämningssystemet gynnar tillväxten för de kommuner som får betala in till systemet och vilka initiativ statsrådet har tagit för att uppfylla de löften som lämnades i valrörelsen om att pengarna från tillväxtmiljarden skulle stimulera bostadsbyggande. När det gäller om skatteutjämningssystemet gynnar tillväxten har statsrådet svarat att han står bakom den parlamentariska kommittén som kom fram till att det saknas belägg. Skatteutjämningen är inte tillväxthämmande. Tillväxten sker i de lokala arbetsmarknadsregionerna. Att kommittén kom fram till att inkomstutjämning inte är tillväxthämmande grundas på en översiktlig utredning utan tillräcklig analys. Flertalet av de kommuner som får betala, främst i , föreslog att det skulle tillsättas en mer kvalificerad utredning för att utreda möjligheterna till en inkomstutjämning som ger incitament till tillväxt och ökad sysselsättning. De menade också att kostnads- och inkomstutjämningen ska ses i ett större sammanhang. Dagens inkomstutjämning där de 13 kommunerna betalar och alla andra kommuner garanteras en skattekraft högre än den egna kan inte ge ett incitament till att öka den egna tillväxten och skattekraften då en sådan ökning motsvaras av ett nästan lika stort bidragsbortfall. För de kommuner som har en egen skattekraft över den garanterade nivån finns inga incitament för tillväxt då denna i princip försvinner i en ökad skatteutjämningsavgift. Jag anser att kommunens skatteintäkter ska gå till välfärdens kärna – skola, vård och omsorg. Kan civilministern, när det gäller , motivera att den kostnad som exempelvis får betala till är lika stor som kostnaden för 120 lärare i ? Det gäller den kostnadsökning som kommer att komma med det nya skatteutjämningssystemet. Och ska man finansiera sex timmars arbetsdag i . Det anser jag inte vara välfärdens kärna. När det gäller att stimulera bostadsbyggandet får jag svaret att regeringen återkommer i frågan. Men kunde vi läsa att regeringen kommer att vidta en del försämringar. Det gäller försämring av ROT-avdraget för att finansiera kanske först och främst hyresrätter där det är bostadsbrist, med största sannolikhet i storstadsområdena. Det handlar om förslag som modulhus, som med största sannolikhet också kommer att bli väldigt dyra. Frågan är då vem som ska betala det. Min fråga är nu: Kommer regeringen att göra en mer grundlig utredning av skatteutjämningssystemet och av om det gynnar tillväxten för de kommuner som betalar in? 135 (S): Om vi tittar på omfördelningen över landet kan vi se att skatteutjämningen är en liten del.