prot · H20976 · 2015-03-20 00:00:00 — Men vi har också en historia där Socialdemokraterna och allianspartierna var rätt överens om viljan att ha längre fordon med de miljö- och konkurrenskraftsvinster det innebär. Samarbetspartierna hade tvärtom en annan uppfattning, till och med om kortare ekipage än vi har och inte bara om att behålla det vi har. Jag kan konstatera, herr ålderspresident, att om viljan finns hos regeringen skulle man egentligen kunna genomföra detta rätt omgående. Avslutningsvis tycker jag att vi får fortsätta debatten, för jag tycker att statsrådet är lite grann svaret skyldig när det gäller när det kommer konkreta reformer på området som kan stärka konkurrenskraften och förbättra miljön. 140 Statsrådet (S): Jag kan bara konstatera att skälet till att överskottsmålet och de ganska strama finanspolitiska ramverk som vi har levt med under infördes var det fullständiga moras som den dåvarande borgerliga regeringen lämnade efter sig. har vi arbetat ned statsskulden ganska ordentligt. Vi har sett till att vi har möjligheter att över en konjunkturcykel bedriva konjunkturdämpande aktiviteter. Den åldersboom som man ville spara för när man införde överskottsmålet står vi nu mitt uppe i. Nästan alla 40-talister har lämnat arbetslivet. Det finns alltså goda skäl att inte överge en stram och ansvarsfull finanspolitik, men att däremot justera den i relation till att verkligheten har förändrats. Det tycker jag är klok ekonomisk politik, som också innebär att vi frigör resurser för att göra viktiga satsningar. har det satsats alldeles för lite. Jag menar att vi kan vara självkritiska även från vårt håll; vi satsade inte tillräckligt när vi hade möjlighet att styra. Men den tidigare alliansregeringen gjorde inte heller tillräckligt när det gäller offentliga investeringar, definitivt inte i bostäder men inte heller i järnväg och underhåll. Detta lever nu vi och vår exportindustri med . Man har svårare att få tag på rätt arbetskraft, och man har svårare att få transporter att fungera. Vi tar ansvar för exportindustrin men också för vår gemensamma miljö och vår gemensamma framtid. Det här är ett förslag, men det finns många fler som sammantaget syftar till att stärka för framtiden, skapa en god miljö och se till att exportindustrin kan växa. Överläggningen var härmed avslutad. § 19 Svar på interpellation 2014/15:299 om den maritima strategin 141 Statsrådet (S): har frågat närings- och innovationsministern om han kommer att verka för att arbetet med den maritima strategin i fortsätter samt om han avser att verka för att de intentioner som den tidigare alliansregeringen angav för arbetet med strategin fullföljs. Arbetet är så fördelat inom regeringen att det är jag som svarar på frågan. Regeringen fortsätter arbetet med att ta fram en nationell maritim strategi. Målsättningarna med strategin är bland annat en stark blå ekonomi och ett rent hav. En mycket viktig del i det pågående arbetet är därmed hållbar utveckling av de maritima näringarna och jobbskapande åtgärder, där det marintekniska klustret är en av flera viktiga delar. Det finns ett stort kunnande och möjligheter till synergier mellan olika branscher, både inom och utom de maritima näringarna, vilket gör att har goda förutsättningar för tillväxt inom området. Utgångspunkt för strategin är att det finansiella ramverket beaktas och att befintliga instrument och resurser ska användas effektivare och mer samordnat. Arbetet med den maritima strategin ska naturligtvis också bidra till regeringens målsättning att ska ha EU:s lägsta arbetslöshet , såväl som exempelvis miljökvalitetsmålet Hav i balans samt levande kust och skärgård och målsättningarna i EU:s havsmiljödirektiv. Arbetet med den maritima strategin har genomförts i en bred och öppen process där vi har fått många bra inspel från dialoger och möten med företrädare för de maritima branscherna. fortsätter arbetet med att utveckla strategin, där konkreta åtgärder för att stärka de maritima näringarna kommer att utgöra en central del. 142 HANS (M): Jag ställde frågan till näringsminister . Varför det, sjöfartsfrågor och maritima frågor brukar väl ändå landa inom infrastrukturområdet? Men det som jag vill trycka på är den blå tillväxten, att man ska se maritima näringar som näringar och inte bara som transportslag och verksamheter som råkar vara i anknytning till vatten. I den maritima sektorn finns det stor potential för flera och växande företag och nya jobb. Därför behöver en maritim strategi med fokus på jobb och nya affärsmöjligheter i hela landet. En förutsättning för blå tillväxt är att de aktuella branscherna utvecklas på ett hållbart sätt så att hav, floder och sjöar inte äventyras som resurs. Det handlar om att utveckla branscher som är starkt kopplade till bland annat sjöfartsnäringen. Men det handlar också om andra näringar som besöksnäring, hälsa och rekreation, marin livsmedelsproduktion och energisektorn. Det behövs en maritim strategi för . Och det satte alliansregeringen i verket 2013. Först presenterades en handlingsplan för sjöfarten av dåvarande infrastrukturminister . Men det var en handlingsplan för enbart sjöfarten. Därmed såg man att det skulle behövas ett bredare grepp. Med den här interpellationen vill jag tydliggöra och sätta fokus på att den maritima strategin ska se på möjligheter för att göra affärer och därmed jobbskapande tillväxt i . Det är bra att det finns en samordning mellan olika sektorer för att synliggöra och bygga vidare på de styrkorna. Jag skulle vilja fråga infrastrukturministern vad som skiljer nuvarande regerings ansats med den maritima strategin från den tidigare regeringens. Är det samma inriktning, eller har man gjort några nya anslag? Det har varit relativt tyst om sjöfarten och maritima frågor sedan regeringsskiftet . Jag tror att det finns många som skulle vilja höra hur ministern ser på anslaget. Är det en fortsättning på det anslag som alliansregeringen gjorde, eller är det ett omtag eller nytag? Vi är nyfikna på detta. 143 Statsrådet (S): Det finns mycket som alliansregeringen gjorde som jag tycker ganska illa om och där jag har en helt annan uppfattning. Men det här är ett område där jag tror att vi har en stor samsyn. Den maritima strategin som den tidigare regeringen – sjösatte ska man kanske inte säga i det här sammanhanget – startade upp var ett bra initiativ. Den satte ljus på att det finns konfliktytor mellan olika näringars utveckling på området men också möjligheter till synergier. Att samla de olika ingångarna i en och samma strategi tycker jag var klokt. Det är skälet till att vi inte har gjort några förändringar i arbetet. Det pågår som planerat, och ett antal åtgärder kommer att presenteras . Att det inte har pratats mycket om den maritima strategin handlar nog om att den är inne i ett skede av ganska intensivt och mer internt arbete. Men jag kan lova att den kommer att låta tala om sig när den börjar ta lite mer fast form . Det här är områden som har förutsättningar för att bidra till miljökvalitetsmål och klimatmål genom att man lägger stort fokus även på hållbarhetsperspektivet. Men de kan också bidra till nya arbetstillfällen. Det finns även förutsättningar för att fler människor ska kunna ta del av den fantastiska miljön vid vårt hav och våra sjöar och vattendrag. Vi ser positivt på att utveckla besöksnäring, turism, olika typer av livsmedelsgrenar och annat som har anknytning till den maritima sektorn utöver själva sjöfarten. Vi ska följa arbetet med stort intresse och även med stort intresse ta del av de förslag som kommer att komma ur det arbetet. 144 HANS (M): Jag vill tacka ministern för svaret. Det lät riktigt bra. Alliansregeringen lämnade alltså ifrån sig något som det går att bygga vidare på. Det hoppas jag att regeringen förvaltar. Jag tog upp den maritima näringen i näringsdebatt just för att belysa vikten av att sätta fokus på att det inte bara handlar om transportslag; det är inte bara funktionalitet. Det är något som med kanske längsta kust och många inre vattenvägar har ansvar för att också kunna göra till blomstrande näringar. Det finns ändå vissa luckor i det här. Jag märker att det är svårt att hitta det här angreppssättet i politiken, att se sjöfarten och det maritima som en näring. Det blev inte heller några repliker i debatten . Det här landar nämligen utanför den traditionella näringspolitiken. Det kanske gick lite fort med regeringsskiftet, men i budgetpropositionen som lades fram var det inte mycket som handlade om de maritima näringarna och framför allt inte om sjöfarten. Jag utgår från att det kommer i budgetproposition nr 16. I kombination med att kunna utveckla framgångsrik maritim näring finns det en annan ingrediens. Det är tonnageskatten. Det är anledningen till att jag vill väva in den i sammanhanget. Införandet av tonnageskatt, eller en blå skatt som de tre parterna nu har kallat den, kommer också att vara avgörande för hur de maritima näringarna kommer att kunna utvecklas. Jag har tidigare, givetvis bara via medierna, fått ta del av att infrastrukturministern har varit lite tveksam till huruvida den skulle kunna införas. Vi kommer kanske att återkomma till det i en annan interpellationsdebatt . Men jag vill sätta in det i sammanhanget eftersom det är mycket som beror av vartannat. Det är villkoren för den svenska sjöfarten och att de maritima näringarna ska ses som näringar. Så här långt, även om det inte är mitt sista inlägg, får jag säga att det var ett ganska bra svar. Jag är tillfreds med detta och hoppas att regeringen kommer att presentera en strategi som man känner igen från de ansatser som alliansregeringen gjorde. Sedan får vi väl ta del av svallvågorna i efterhand. 145 Statsrådet (S): Jag skulle vilja fylla på lite. En av de verkliga styrkorna med det valda arbetssättet för den maritima strategin är att det inte bara är regeringen, departementet, som tar fram en strategi för de här näringarna med syfte att stärka ekonomin för de maritima näringarna och även hållbarheten. Man har också aktiv och nära kontakt med branscher och andra som är direkt berörda av frågorna. Under resans gång har man haft återkommande seminarier, hearingar och återkoppling för att stämma av att de förslag som man kommer att komma fram till är väl förankrade i näringen. Jag tror att det är en förutsättning för att det ska kunna bli en god slutprodukt. Jag skulle nog ändå vilja säga att det här området kanske inte är det som är allra mest förknippat med stora ideologiska skillnader. Att stärka en bransch genom att arbeta med olika typer av strategier är ju ett gammalt beprövat socialdemokratiskt knep, skulle man kunna säga. Vi har haft den typen av insatser kring andra näringar tidigare, så jag känner mig väldigt bekväm med att fortsätta att arbeta på det sättet genom att se hur just den här näringen kan få de bästa förutsättningarna att växa och göra det på ett hållbart sätt så att vi bidrar både till en ekonomisk utveckling och till att nå våra sociala och miljömässiga hållbarhetsmål. 146 HANS (M): Jag får säga att jag är nöjd med vad ministern säger här. Ansatsen till den maritima strategin lämnade alliansregeringen över till nuvarande regering, och arbetssättet påminner en hel del om hur alliansregeringen tog fram innovationsstrategin under den förra mandatperioden. Då kan jag utan att gå händelserna alltför mycket i förväg säga att den arbetsmetoden tar vi gärna med oss vid nästa regeringsskifte och lovar att förvalta utomordentligt väl. 147 Statsrådet (S): Jag vill tacka för interpellationen och tillfället att diskutera de här viktiga frågorna. Jag ser också fram emot att senare i vår ta emot resultatet och presentera strategin såsom regeringens strategi och också ta itu med att genomföra de förändringar och den utveckling som behövs för att stärka de maritima näringarna. Jag tycker att det här är ett spännande arbete som jag verkligen ser fram emot att ta mig an, gärna i samarbete med alla engagerade på alla sidor om blockgränser och annat. Överläggningen var härmed avslutad. § 20 Svar på interpellation 2014/15:365 om utnämningspolitiken när det gäller ledande positioner i myndigheter 148 Kultur- och demokratiminister (MP): har mot bakgrund av min artikel i , med rubriken ”Kultursektorn ska spegla hela ”, ställt en rad frågor om regeringens utnämningspolitik. frågar mig på vilket sätt jag och regeringen ska vara en viktig föregångare i att utveckla mångfaldsperspektivet vid tillsättning av styrande organ och vilket direkt samband som vi ser finns mellan mångfalden i en kulturinstitutions styrelse och det kulturpolitiska målet om att alla ska ha möjlighet att delta i kulturlivet. Vidare ställer frågan om jag och regeringen tagit ställning till vad som är att betrakta som rätt kompetens eller vad som krävs för att ett visst kön eller en etnicitet eller religionsbekännelse ska betraktas som särskiljande kompetens. frågar också hur kompetensnivåns utveckling kommer att mätas och hur utvärderingen av samarbetet med Rättviseförmedlingen kommer att ske. Jag vill inledningsvis betona att öppenhet och tydlighet är ledstjärnor i regeringens utnämningspolitik och att utnämningar av chefer ska ske efter förtjänst och skicklighet. Det gäller också förordnande av ledamöter till myndighetsstyrelser, statliga bolagsstyrelser, nämnder och insynsråd, som är en annan del av regeringens utnämningsmakt. fattas ett relativt stort antal regeringsbeslut om förordnanden inom verksamhetsområde, framför allt när det gäller ledamöter till styrelser och insynsråd. Inför varje utnämningsbeslut diskuteras kompetensbehov varefter en kravprofil tas fram. Urvalet av kandidater till till exempel styrelser ska göras utifrån en bred rekryteringsbas i syfte att ta till vara kompetensen såväl hos kvinnor och män som hos personer med olika bakgrund och erfarenheter. Det är i dessa delar som jag anser att vi kan göra mer och på så sätt bli föregångare. Jag håller helt med om att det inte går att mäta mångfald eller brist på mångfald genom att se på människors yttre. Jag vill just därför utveckla rekryteringsprocesserna på departementet för att säkerställa att vi får den allsidiga kompetens som krävs för en bra verksamhet inom kulturområdet. Vi har, som jag skriver i , kulturpolitiska mål som förpliktar och som ställer krav på hur vi styr våra kulturinstitutioner och myndigheter. För att inte gå miste om kompetenser och för att kulturpolitiken ska kunna bli relevant för fler måste vi noggrant tänka igenom vilka personer som vi utnämner i olika styrelser. För det krävs en bredd av kandidater. Därför måste vi försöka hitta nya tillvägagångssätt när det gäller att söka kandidater med ny och annan kompetens. Ett sätt är att söka samarbete med Rättviseförmedlingen som har erfarenheter av sökprocesser. Sammanfattningsvis anser jag att om vi på allvar vill bredda urvalet av kandidater till utnämningar och leva upp till målsättningen om bredd i urvalet kan vi behöva extern hjälp. Vi kan också hitta fler kompetenser om vi har ett mångfaldsperspektiv, där mångfald kan ha olika betydelser beroende på vilken typ av verksamhet vi talar om. Med ökad bredd och därmed också ökad mångfald kommer den samlade kompetensen att stärkas. Ett samarbete med Rättviseförmedlingen kan vara ett steg i rätt riktning för att bredda representationen. Utvärderingen av detta samarbete får ske och ta sikte på om Rättviseförmedlingens underlag bidrar till att fått bättre kunskap och att regeringen fått fler kompetenta personer att välja emellan när den gör utnämningar på kulturområdet. 149 (KD): Tack, kultur- och demokratiministern, för svaret! Jag har ställt ganska många frågor om annonserade samarbete med Rättviseförmedlingen i en och samma interpellation, och jag har till viss del förståelse för att det inte går att besvara dem alla utförligt. Däremot tycker jag att det är överraskande otydliga svar från statsrådet, och jag vill därför göra några nedslag i några av frågorna i förhoppning om att få tydligare svar på var regeringen egentligen står. Jag vill börja med det som nog är kärnfrågan i diskussionen, nämligen vad som är kultur- och demokratiministerns definition av kompetens. Mångfald är naturligtvis något väldigt positivt. Lika självklart är det att det inte får vara så att en människas kompetens nedvärderas till följd av att man har ett visst kön, en viss etnicitet eller bekänner sig till en viss religion. Ingen ska missgynnas till följd av sådana attribut. menar jag att ingen heller ska premieras av samma anledningar. Vid tillsättningen av poster till viktiga statliga organ inom myndigheter såväl som inom andra institutioner ska det vara förtjänst, skicklighet och meriter som avgör och ingenting annat. Detta framgår också av regeringsformen som säger: Vid beslut om statliga anställningar ska avseende fästas endast vid sakliga grunder, såsom förtjänst och skicklighet. Utnämningar av exempelvis ett insynsråd är naturligtvis ingen statlig anställning, men rimligtvis borde samma princip gälla även där. är det så att även kultur- och demokratiministern använder uttrycket ”förtjänst och skicklighet” i sitt interpellationssvar, och det är gott så. Problemet är bara det att statsrådet , exempelvis i debattartikeln i , talar om dels att vår ”definition av kompetens” skulle vara bakgrunden till den sammansättning vi har i våra kulturinstitutioners styrelser och insynsråd , dels att vi framöver måste ”våga välja någon annan kompetens än den som är allmänt vedertagen”. Vilken är denna nya och andra kompetens som inte är allmänt vedertagen? I och med att resonemangen presenteras tillsammans med det nya samarbetet med Rättviseförmedlingen är det inte konstigt om det väcks frågor om ett visst kön, en viss etnicitet eller en viss religionstillhörighet enligt regeringen skulle utgöra just den kompetensen. Just den tanken har vi sett hos andra delar av regeringen. Exempelvis har jämställdhetsminister utfärdat någon form av kvoteringshot. Hon säger att om inte andelen kvinnor i styrelserna för börsnoterade bolag är vid slutet av 2016 kommer en kvoteringslag att införas året därpå. Som kristdemokrat tror jag inte på kollektivisering. Jag tycker därför att den av regeringen förda politiken är felaktig. Men jag tror också att kvoteringstendenserna är direkt kontraproduktiva om man vill se en ökad jämställdhet och mångfald i samhället – helt enkelt att det blir fokus på fel saker och att man börjar i fel ände. Jag har en fråga till statsrådet, och statsrådet får gärna specificera sitt svar: Vilken är egentligen denna nya och andra kompetens som inte är allmänt vedertagen? 150 Kultur- och demokratiminister (MP): Tack för den fortsatta diskussionen! Öppenhet och tydlighet bredvid förtjänst och skicklighet gäller för alla tillsättningar, även om det är frågor om anställningar och förstås även insynsråd, nämnder, statliga bolag eller styrelser vid våra kulturinstitutioner. Vi på har ett särskilt stort ansvar för att ta till vara den breda kompetens som finns i landet på kulturområdet eftersom vi ansvarar för så många myndigheter och institutioner. De kulturpolitiska målen har alltså en botten som förpliktar. Det ska inte bara vara vackra ord, utan det ska synas i konkret handling att vi menar allvar. Det ställer krav på oss. Om vi lyckas med att ta fram ett brett urval av kandidater till våra styrelser och insynsråd har vi möjlighet att ta vara på den viktiga kompetens som vi så väl behöver men som vi menar inte utnyttjas till fullo . Jag vill understryka vikten av den insats som den tidigare regeringen gjorde beträffande utnämningarna och ambitionen med att förändra och bredda urvalet. Det är det arbetet, , som tar vid. Jag går från den ansatsen, de vackra orden, till att göra det till konkret handling, och jag menar att vi måste våga bli tuffare för att leva upp till ambitionerna. Vi måste hitta nya tillvägagångssätt när det gäller att söka kandidater med ny och annan kompetens för bästa resultat inom alla politikområden, inklusive kulturområdet. Därför kommer att samarbeta med Rättviseförmedlingen, som har praktisk erfarenhet av rekryteringsprocesser. Jag är övertygad om att kompetens inte sitter i hudfärg, att kompetens inte sitter i kön och att kompetens inte sitter i ursprung. Men när en viss typ av personer, sådana som och sådana som jag, utses och tillsätts till maktpositioner byggs bilder upp och normer förstärks om vem man ska vara paketerad som för att anses vara kompetent. Det är hela bakgrunden till det samarbete jag nu inleder. 151 (KD): Tack, statsrådet, för svaret! debatterade jag med statsrådets regeringskollega och partikollega utbildningsminister . Han lyfte då fram ett liknande samband, som han såg det, mellan skolflickors intresse för historia och andelen av personerna som lyfts upp i historieböcker som är kvinnor. Han menade att det fanns ett tydligt samband däremellan. Det är ungefär på samma sätt som kultur- och demokratiministern menar att det finns ett samband mellan hur väl vi kan uppnå de kulturpolitiska målen som har satts samman av och hur sammansättningen egentligen ser ut i insynsråd och styrelser i myndigheter som ligger under . Statsrådet får gärna utveckla tydligare och förklara hur sambandet ser ut, om det nu finns ett samband, vilket ministern menar, och vad det baseras på. Jag är glad att ministern lyfter upp det arbete som alliansregeringen lade ned på att avpolitisera utnämningspolitiken. Precis som statsrådet skrev i debattartikeln införde alliansregeringen en nyordning där kompetens skulle gå före lång och trogen partitjänstgöring vid utnämningar. Det har varit positivt att vi har kommit framåt. Även om det naturligtvis inte är perfekt har det gått i rätt riktning. I och med att regeringen annonserar samarbetet med Rättviseförmedlingen tar vi steg i fel riktning – i motsatt riktning. Jag har full förståelse för att regeringen behöver ta hjälp av externa rekryteringsföretag för att hitta bra personer till positionerna. Det är självklart begränsande om det är i enbart ministerns och stabens kontaktnät som alla kandidater ska hittas. Jag hyser även respekt för Rättviseförmedlingen som en duktig opinionsbildare och en konstruktiv aktör i det civila samhället – vars åsikter jag dock sällan delar. Poängen är att Rättviseförmedlingen är en tydligt politisk organisation vars företrädare upprepade gånger har uttalat lika tydliga politiska åsikter, inte minst på jämställdhetsområdet. Inte nog med att Rättviseförmedlingen är en politisk organisation och att regeringen väljer att anlita den politiserade organisationen, kultur- och demokratiministern gör dessutom politik av själva presentationen av samarbetet med Rättviseförmedlingen. Hur ser statsrådet på att man så tydligt går i fel riktning och åter politiserar utnämningspolitiken? 152 Kultur- och demokratiminister (MP): går vi i rätt riktning, ! Som jag tidigare sa och som själv tog upp gjorde den förra regeringen, alliansregeringen, en bra sak när den skrev fram vikten av att finna den mest lämpade kandidaten. Det jag gör nu är att jag kompetensutvecklar det departement som jag har ansvar för, och vi vidgar sökområdet när vi letar efter personer som ska in i maktens korridorer och ska sitta runt maktens bord. Jag gör det för att jag vill ta ansvar för mitt departement, vårt politikområde och vårt land därför att jag, precis som jag hoppas att den förra regeringen var övertygad om, anser att kompetens ska gå först – inget annat. Det är en sak att skriva fina ord på ett papper och en helt annan sak att göra det till en konkret handling och bredda verktygen för att leva upp till de vackra orden. Jag har ärligt talat blivit förvånad över de reaktioner som min ambition att utveckla och i större utsträckning konkurrensutsätta de poster som regeringen tillsätter har väckt. Det har varit häpnadsväckande reaktioner. Jag är ändå van vid och har under ett helt liv fått ta emot starka reaktioner. Detta beror på att många uppenbarligen blir hotade av att konkurrensen nu kommer att öka.