prot · H20970 · 2015-03-11 00:00:00 — Frånvarande: 10 S, 8 M, 6 SD, 2 MP, 2 C, 4 V, 4 FP, 3 KD Punkt 3 (Rening av avlopp m.m.) 2. res. 4 (M, C, FP, KD) 125 för res. Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 103 S, 43 SD, 23 MP, 1 V 4: 76 M, 20 C, 16 FP, 13 KD Avstod: 15 V Frånvarande: 10 S, 8 M, 6 SD, 2 MP, 2 C, 5 V, 3 FP, 3 KD Punkt 2 (Styrmedel) 2. res. 2 (C, M, FP, KD) 116 för res. Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 103 S, 42 SD, 23 MP, 17 V, 9 KD 2: 76 M, 20 C, 16 FP, 4 KD Frånvarande: 10 S, 8 M, 7 SD, 2 MP, 2 C, 4 V, 3 FP, 3 KD , och (alla KD) anmälde att de avsett att rösta nej men markerats ha röstat ja. Punkt 3 (Hantering av grupper av ämnen) 2. res. 3 (C, M, FP, KD) 125 för res. Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 103 S, 43 SD, 23 MP, 17 V 3: 76 M, 20 C, 16 FP, 13 KD Frånvarande: 10 S, 8 M, 6 SD, 2 MP, 2 C, 4 V, 3 FP, 3 KD Punkt 8 (Begränsning och utfasning av hormonstörande ämnen) 2. res. 6 (C, M, FP, KD) 125 för res. Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 103 S, 43 SD, 23 MP, 17 V 6: 76 M, 20 C, 16 FP, 13 KD Frånvarande: 10 S, 8 M, 6 SD, 2 MP, 2 C, 4 V, 3 FP, 3 KD Punkt 10 (Förbud mot bisfenoler) 2. res. 8 (V) 19 för res. Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 103 S, 76 M, 42 SD, 22 MP, 19 C, 16 FP, 13 KD 8: 1 MP, 1 C, 17 V Avstod: 1 SD Frånvarande: 10 S, 8 M, 6 SD, 2 MP, 2 C, 4 V, 3 FP, 3 KD (C) anmälde att hon avsett att rösta ja men markerats ha röstat nej. Punkt 18 (Utredning och strategi om PFAS) 2. res. 13 (SD) 42 för res. Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 103 S, 76 M, 23 MP, 20 C, 16 V, 16 FP, 13 KD 13: 42 SD Frånvarande: 10 S, 8 M, 7 SD, 2 MP, 2 C, 5 V, 3 FP, 3 KD Kammaren biföll utskottets förslag. § 13 (forts. från § 10) Avfall och kretslopp (forts. MJU8) 120 (SD): Vi debatterar nu miljö- och jordbruksutskottets betänkande om avfall och kretslopp. Till att börja med ska vi komma ihåg att ligger i framkant på området – som som helhet fortfarande lägger närmare hälften av avfallet på deponi lägger vi i väldigt lite på deponi. Vi har all anledning att vara stolta, men det finns ändå mycket att förbättra. Vi har även mycket att lära andra. Det finns ett antal aspekter värda att lyfta fram vad gäller avfall. Den allra första är förstås människors hälsa. Att rena avlopp handlar i första hand om att undvika spridning av skadliga mikroorganismer. I områden där avloppshanteringen havererar ser vi att mag- och tarmsjukdomar sprids som en löpeld, och när sopor inte hanteras korrekt sprids skadedjur. Det får sjukdomar och stora kostnader som följd. En annan aspekt är den rent estetiska: Sopor på gatorna ser inte fint ut. Det är ett tecken på förfall, och det luktar illa. Så ser det ut på många ställen i vår omvärld, i och ibland även i . Vi ska inte glömma bort att också vi kan ha sådana problem . En tredje aspekt rör miljö och ekologi. Vi vet att fel ämne på fel plats i fel koncentration orsakar skador på växt- och djurliv, och ibland också på oss människor. Skadorna kan vara oerhört allvarliga. Vissa ämnen fungerar även som näringsämnen åt växtlighet och kan orsaka övergödning och syrebrist. En fjärde aspekt rör ekonomi och resursutnyttjande. Ofta är det ekonomiskt sunt att återanvända material eller förbränna sopor, för att på vis återvinna en del av energin. Vi har alltså ett antal mycket goda skäl att uppmärksamma och prioritera avfalls- och kretsloppsfrågor. är vi i något avvaktande inför den ideologiska dimension som vissa vill tillmäta kretsloppstänkandet, herr talman. Vi bryter vissa råvaror, och om det uppstår en brist ökar priset – vilket ökar incitamenten att återvinna eller på annat sätt hushålla med resurserna. Skulle något ämne bli för dyrt att utvinna ersätts det med någonting annat, för marknadsekonomin är fantastisk. behövs naturligtvis styrmedel och ett bra politiskt ramverk för att det ska fungera. deponerar vi ytterst lite avfall i – vad jag förstår är det bara någon procent – och vi ser egentligen inga ideologiska skäl att försöka utradera detta fullständigt. Saken är nämligen den att det kanske kostar betydligt mer än det smakar. Vi vänder oss således emot att höja avgifterna på området, vilket skulle kunna leda fram till illegal deponering eller att avfall flyttar någon annanstans och orsakar större skador i vår miljö och natur. Kretsloppstänkandet kan för övrigt hamna i konflikt med andra miljöhänsyn. Ett exempel på detta är spridandet av slam från reningsverk på åkrar där vi producerar livsmedel. Tanken är fullt förståelig ur ett kretsloppsperspektiv, men slammet innehåller oönskade ämnen – till exempel kadmium och andra tungmetaller – som kan påverka människors hälsa negativt. Tänk också på att ju mer vi sluter flödena, desto större blir problemen med ackumulering av oönskade ämnen. Här ser vi alltså att kretsloppstänkandet måste få stå tillbaka för ett försiktighetstänkande vad gäller människors hälsa. Därför yrkar jag bifall till reservation nr 5, herr talman. Vi bör också inse att vi som politiker inte bör reglera varje enskild detalj i människors vardag. Vi vill till exempel se över reglerna för destruktion av avfall från vilt. Vi ser inte att dessa regler har någon avgörande roll vare sig ur hälsosynpunkt eller ur estetisk, ekologisk och ekonomisk synpunkt. Vi anser att det krångel det innebär att frakta slaktkroppar i förhållandevis liten volym flera mil inte uppvägs av någon motsvarande miljönytta. Att ett vilt djur tillåts multna i naturen kan inte vara något annat än högst normalt och naturligt. Det är också ett problem att vi har en lagstiftning på detta område som människor inte kan förstå eller ens respektera. Slaktavfall kommer att fortsätta att grävas ned. Därför yrkar jag bifall till reservation 6. Vi drar oss till minnes att i princip allt omkring oss förr eller senare ska kasseras och därmed omfattas av avfallshantering. Det gäller även våra vindkraftverk. Beräkningar visar att kostnaden för att montera ned ett uttjänt vindkraftverk kan uppgå till . Kommunerna får inte kräva några garantier för att den som uppför ett vindkraftverk verkligen också finansierar skrotningen när det blir dags. Därför blir det problematiskt när vindkraftverkets ekonomiska eller tekniska livslängd har uppnåtts och vindkraftsbolaget kanske har fått ekonomiska bekymmer, vilket inte alls är osannolikt utan har inträffat. Det är därmed angeläget att ansvarsförhållandet redan nu utreds, och av den anledningen yrkar jag bifall till reservation 10. I detta anförande instämde (SD). 121 (MP): Om alla världens människor levde som vi svenskar skulle det behövas nästan tre jordklot till. Det är skrämmande att våra ekologiska fotavtryck är så enorma, och vår konsumtion och vårt sätt att hantera jordens resurser måste ändra riktning. Vi måste både konsumera mer hållbart och ta hand om vårt avfall på ett hållbart sätt. Ett sätt att göra det är att göra det lättare för hushållen att sortera, så att det som ska återvinnas hamnar i rätt fraktion. Matavfallet ska slängas i rätt tunna, och det som är en restprodukt och ska brännas ska läggas i en liten hög för sig. är det i många kommuner för krångligt. Det är för många aktörer och för få återvinningsstationer. Regeringens beslut att kommunerna ska få ansvaret för insamlandet av avfallet är nödvändigt för att få en bättre ordning. Det kommer både att underlätta för hushållen och minska mängden som måste brännas. Det handlar inte bara om det svenska avfallet. Även avfall i andra länder måste hanteras hållbart. finns det kommuner i som arbetar med att få sina invånare att sortera avfall som kommunen importerar sämre sorterat avfall för att använda som bränsle i sina sopförbränningsanläggningar. Sedan alliansregeringen avskaffade avfallsförbränningsskatten har importen av avfall till ökat. Enligt statistik mer än fördubblades importen av avfall till , och ökningen fortsätter. I första hand kommer avfallet från och . I går träffade jag två företrädare för Avfall . De var djupt oroade över att hälften av det norska hushållsavfallet exporteras till svenska förbränningsanläggningar – detta trots att det finns kapacitet i de elva norska anläggningar som 70 norska kommuner har investerat i. Men de 340 andra norska kommunerna väljer att i stället köra sitt avfall med långtradare till för att de får rabatt här. får de norska anläggningarna eldas med olja och sopor från . Det är självklart inte hållbart. Det avfall som vi importerar från är dessutom sämre sorterat än det som tas om hand lokalt i . Enligt EU:s närhetsprincip ska avfallet tas om hand lokalt för att undvika onödiga transporter och stimulera bättre sortering och lokal utveckling av fjärrvärme. Detta är något som och svenska kommuner måste arbeta för. Det är inte hållbart att svenska kommuner bygger nya förbränningsanläggningar med planer att få elda dem med avfall som borde tas om hand lokalt i andra länder. Ett steg för att vända denna utveckling är att återinföra förbränningsskatten. Vi konsumerar kläder som aldrig . Enligt har vår klädkonsumtion ökat det . Kläder är billigt , helt enkelt för att de som tillverkar våra tyger och syr och färgar våra kläder alltför ofta har dåligt betalt och arbetar i dåliga och farliga miljöer med giftiga kemikalier. Det är ett problem som är värt en egen debatt. Men en del av detta problem hör till dagens debatt. av klädberget återanvänds, och endast en liten del går till materialåtervinning. Det mesta bränns upp, och de farliga kemikalierna sprids med vinden och vattnet ut i vår livsmiljö. Det är, precis som C, V och FP framhåller i sin reservation, viktigt att återvinna mer textil. Det är ju också något som den tidigare regeringen gav i uppdrag att ta fram förslag för, och ska det uppdraget redovisas. Nuvarande regering har gett Kemikalieinspektionen i uppdrag att utveckla förslag till åtgärder för att minska riskerna med farliga ämnena i textil. Det är ett uppdrag som ska redovisas . Med dessa båda underlag kan vi sedan fatta beslut. Jag tycker det är bra att vi är flera partier som tar frågan om textiliernas miljöpåverkan på stort allvar. Det är också glädjande, herr talman, att vi har ett utskott som gemensamt vill rikta ett tillkännagivande till regeringen om att snabba på arbetet med att minska förekomsten av marint skräp och mikroplaster i våra vattenområden. Självklart vill yrka bifall till det tillkännagivandet. Vi ställer oss också bakom betänkandet som helhet – med ett undantag, vilket jag återkommer till. Vi slänger kläderna i soporna. Där slänger vi också maten. Att vi slänger så mycket mat är ett annat viktigt problem att komma till rätta med. hade vi livsmedelsdebatt i kammaren. Jag talade då om vikten av att vår produktion av mat måste bli hållbar. Även där måste kretsloppen slutas, kemikalieanvändningen minska och den ekologiska matproduktionen öka. Jag fick då mothugg av några alliansföreträdare som menade att med jordbrukspolitik skulle maten inte komma att räcka . Vi skulle få leva på luft, sas det. Det är självklart nys. Ett sätt att se till att maten används bättre är att äta den i stället för att slänga den. Vi kan läsa i dagens betänkande att kanske så mycket som en tredjedel av den mat vi köper hamnar i soptunnan i stället för i våra magar. Det är självklart helt ohållbart, och det är bra att har uppmärksammat detta i en motion. Det är också bra att och andra myndigheter redan jobbar med att minska matsvinnet i hela livsmedelskedjan, bland annat genom informationskampanjer. En vardag fri från gifter är en av regeringens huvudprioriteringar i miljöpolitiken. Försiktighetsprincipen och principen att förorenare betalar ska vara grunden. Den som skitar ned ska också betala för städningen. Det är en bra princip. Men det finns också många förorenade områden i vårt land där det inte går att hitta någon ansvarig. Det kan handla om gamla sågverk, gruvor, glasbruk, hamnar och bangårdar. Det är områden fyllda med gifter, tungmetaller och farliga kemikalier. Tillräckligt med pengar för att sanera dessa tickande miljöbomber har saknats i statsbudgeten. Därför ville regeringen skjuta till till anslaget sanering och återställning av förorenade områden i höstens budgetproposition. Det skulle ha inneburit en ökning jämfört med förra årets anslag. Men den här viktiga satsningen tog tillsammans med , bort när de röstade igenom alliansbudgeten. De minskade till och med anslaget med 13 miljoner. Trots detta har vi i dagens betänkande en centerpartistisk reservation där föreslår att ”det ska finnas tillräckligt med resurser för att sanera områden och vattentäkter som påverkats av oaktsam användning av farliga kemikalier”. Detta blir i mina öron märkligt när man dragit ned anslaget trots att behovet är så eftersatt. Än märkligare och skrämmande är det, herr talman, att tillsammans med sina allianskamrater vill använda de pengar som finns i budgeten till att sanera områden i attraktiva områden för bostadsbyggande. I det tillkännagivande som Alliansen tillsammans med har drivit igenom vill denna utskottsmajoritet att planerat bostadsbyggande ska vara en styrande faktor vid prioritering av områden för sanering av mark. Detta är för mig som landsbygdsbo en skrämmande tanke. I mina trakter byggs det få bostäder, helt enkelt för att vi inte har samma inflyttning som och andra städer. Men vi drabbas lika hårt av kemikaliebomberna som finns i våra gamla sågverk, bangårdar, tvätterier och så vidare. Med Alliansens förslag skulle alltså städerna få en gräddfil och ytterligare subventioner i form av statsbidrag till sanering av mark – mark som av inte hamnat högst på prioriteringslistan. Det ska bli intressant att höra hur har tänkt när hon yrkar bifall till ett sådant förslag. Jag yrkar bifall till reservation 9, som vi har gemensamt med S och V. Där slår vi fast att vi i likhet med vad som anges i nationella plan anser att bidragen ska gå dit där de gör mest miljönytta. 122 (M) replik: I mitt anförande tog jag upp att länder har kommit olika långt när det gäller avfallsförbränning. Det jag sett med egna ögon. Avfall är konjunkturberoende, vilket gör att det importeras. Det är riktigt att importen har ökat och att det är mycket från . Det beror på att kapaciteten är högre än utbudet , då lågkonjunkturen slog till. Min fråga är: Vill förbjuda import? Jag anser nämligen att miljö är så globalt att även om avfallet är sämre sorterat i är det bättre att det tas om hand än att man gör på ett sämre sätt. Då, , hade nämligen inte kapacitet att ta hand om allt sitt avfall. 123 (MP) replik: Jag tackar för frågan. Jag tycker att frågan om hur sopor transporteras över våra gränser är väldigt intressant. När det gäller stämmer det att man inte haft möjlighet att ta hand om alla sina sopor, men har man det. Det avfall som kommer till är inte lika väl sorterat som det som man tar hand om i . Det är rätt självklart att det blir så. När man sorterar avfallet lokalt och man har regler för hur det ska sorteras blir det bättre sorterat. Vi kan ta exemplet . Där måste man ha ett tillstånd när man exporterar sopor. De ska vara väl sorterade. I har man inga sopförbränningsanläggningar ännu, men man håller på att bygga sådana. Man ser det som en tillfällig lösning att man exporterar sina sopor till och . Ett annat exempel på ett land där man faktiskt har förbjudit export av sopor är . Där har man tolkat EU:s närhetsprincip på så vis att man inte ska exportera sina sopor utan ta hand om dem lokalt. håller man på att titta på närhetsprincipen i . Kanske kommer att förbjuda export av sina sopor därför att man ser att man kan ta hand om dem själv. Jag kan tycka att vi i i stället skulle importera sopor från andra länder som inte kan ta hand om sitt avfall. kan kännas okej. är ett annat exempel. Där hamnar jättemycket på deponi . Om vi på något sätt, med vårt handlande, kan underlätta en bra avfallssortering och uppbyggande av anläggningar i vore det en väldigt stor miljönytta. 124 (M) replik: Jag fick inte riktigt svar på om är berett att i lag förbjuda import. Jag var på en anläggning i , och det var det värsta jag har sett. Man tog returpapper och tidningar och drog ut det, och kom det ut i stora balar. Jag ställde frågan: Vad gör man nu med det här? De svarade: Vi exporterar till . Så går det till. har massor kvar att göra. De deponerar en massa i land filling med mera. Jag är inte säker på att det skulle bli bättre om vi förbjöd import från till exempel . Men jag tycker att vi är bra; vi deponerar på de flesta anläggningar. Vi tar hand om väldigt mycket. Vi har ett jordklot. Miljöpolitik är globalt, och det är jordklotet som tjänar på detta. När hårt sammanpressade balar med tidningar och returpapper sätts på en båt till blir man olycklig. Detta var 2012, och det hette ”tillfälligt”. Fabriken var helt nybyggd – den gamla hade fått flytta på sig för – men jag är inte riktigt säker på att jag litar på det. Därför tycker jag att det är intressant om i lag vill förbjuda all import av sopor från andra länder. 125 (MP) replik: Ursäkta att jag inte svarade på frågan – jag blev så engagerad. vill självfallet inte förbjuda import av sopor och avfall. Vi ser däremot att vi behöver se över avgifterna i och inte lämna rabatt på avfall som kan tas om hand lokalt. Anledningen till att exporterar avfall till oss är ju att det är mycket billigare för de norska kommunerna att skicka avfallet till förbränning i . De får en rabatt eftersom vi har en överkapacitet på ca i våra anläggningar. Det är utöver vad vi själva har avfall till. Detta är inte i enlighet med EU:s närhetsprincip. men även har faktiskt att acceptera den principen. Jag tycker att den är bra, men vi måste också införa den i våra styrmedel och vår lagstiftning. har valt att förbjuda export av sitt avfall. Att andra länder gör så kan vara ett sätt. Jag ser detta som ett stort problem. Jag tror att fler saker måste till och att avfallsförbränningsskatten är en del i att få en bättre lösning för hela och i slutändan för hela världen. 126 (C): Herr talman, ärade ledamöter, ärade åhörare! Människor som , år källsorterar avfall och lämnar till återvinning är riktiga miljöhjältar. För att klara resursanvändningen inom det som kallas planetens gränser krävs en cirkulär ekonomi och att vi använder våra resurser effektivt. har sedan producentansvaret infördes under ansvarig minister kontinuerligt förbättrat systemen för avfallshantering och återvinning. Men det finns mer att göra. Det var mot den bakgrunden som alliansregeringen fattade ett samlat beslut om en ny förordning (2014:1075) om producentansvar för elutrustning men också om skärpningar av producentansvaret för förpackningar (2014:1073), skärpning av producentansvar för returpapper (2014:1074) samt ändringar i miljötillsynsförordningen (2011:13) och avfallsförordningen (2011:927) för att skapa ett nytt system med tillstånd, övervakning av att producentansvaret sköts och en klagomöjlighet för missnöjda kommuner. Det samlade syftet med avfallspaketet var att utveckla nya system för producenternas ansvar för förpackningar och returpapper, som ska leda till tydligt enklare och bättre insamling, ökad materialåtervinning och förbättrad tillsyn. Målen för återvinning höjdes, och tillståndsplikt för insamlingssystem infördes – allt detta med konsumenternas bästa för ögonen. Det ska vara enklast, billigast och roligast att vara miljövänlig, och det ska fungera i hela landet. Producentansvaret har blivit en hörnsten i svensk miljöpolitik, och därför förstärktes och förtydligades producentansvaret. Den som sätter en produkt på marknaden ska också ha ansvar för att samla in resterna. Övergripande fungerar detta rätt väl. Tydligheten i att utpekade producenter också har ett ansvar tror jag är viktig. I de fall insamlingen inte fungerar får en tillståndsgivande roll för de nationella insamlingssystemen liksom ett övergripande tillsynsuppdrag. Det innebär också möjligheter att ingripa i enskilda fall där insamlingen inte fungerar bra. Men vi behöver gå vidare med att utveckla producentansvar för fler sektorer. fick därför ett uppdrag att utveckla ett förslag om hantering av textilier. I uppdraget ingår att ge förslag på hur materialåtervinning och återanvändning ska kunna ökas samt bidra till giftfria kretslopp. Alliansregeringens avfallspaket ger högre återvinningsgrad och förenklar för kommuner och konsumenter. Men för att nå full potential krävs att redan innovativa system behålls och vidareutvecklas som de lokala lösningar som inte ger tillfredsställande resultat kan förbättras till glädje för den enskilde medborgaren och för miljön. När regeringen nu meddelat att man tänker gå ifrån nuvarande mångfaldsmodell och förbereda en förändring som skulle innebära att insamlingsansvaret samlas hos kommunerna läggs, bara genom förändringsbeskedet, en död hand över hela sektorn. Ni ska veta att frågan har diskuterats i ett stort antal utredningar utan att man har kunnat komma fram till en lösning. Framgångsrika och uppskattade innovativa företag ser nu med stor oro på den osäkerhet som genom detta skapats av regeringen. Det innebär i sin tur att bra projekt riskerar att avbrytas och att ett stort antal kommunala avtal ska omförhandlas. I stället för att ta steg framåt mot kretsloppssamhället och en cirkulär ekonomi sätter vänstermajoriteten hela branschen i gungning. På samma sätt vill nu majoriteten lämna yrkande om producentansvar för textilier utan åtgärd. Det används väldigt mycket kemikalier för att tillverka textilier. Bly förekommer när textilier färgas. Ftalater används i tryck på tröjor. Formaldehyd ska motverka att textilier skrynklas eller krymper. Listan kan göras lång över ämnen som kan orsaka allt från cancer till hudirritation och allergier. Många av dessa ämnen påverkar också vår fortplantningsförmåga. Kemikalierna medför inte bara risker för konsumenterna och miljön, utan de som arbetar med textiltillverkning och de som hanterar mycket textil i sitt arbete är också utsatta. Kasserade textilier som slängs i soporna bidrar till att farliga kemikalier sprids. Ur svenskt perspektiv kan vi gå före när det gäller avfallshanteringen. För att undvika att kemikalier kommer ut i kretsloppen är det viktigt att kläder och andra textilier som kasserats kan tas emot på ett miljömässigt riktigt sätt. Många företag inom textilbranschen är väl medvetna om problemet och efterfrågar tydliga politiska riktlinjer. Ett producentansvar för textilier bör införas. Ambitionen bör vara att ett sådant producentansvar introduceras också i övriga EU‑länder. Det tycker vi borde ges regeringen till känna. Mycket av alliansregeringens initiativ på detta område ligger kvar. Men när majoriteten väljer att lämna detta yrkande utan åtgärd gör man ett misstag. Här hade vi kunnat ta rejäla kliv framåt, till nytta för människor i och i olika producentländer och till nytta för miljön. Jag beklagar att man har valt att inte göra det. På två områden har Alliansens förslag vunnit majoritet, och det blir alltså tillkännagivanden till regeringen både vad avser marin nedskräpning och vad avser prioritering av områden för sanering av mark där bostadsbyggande planeras. Problemet med marin nedskräpning är accelererande. Synligt skräp fastnar i stora strömvirvlar i våra stora hav och skapar enorma föroreningsproblem. Kretsloppsarbetet och avfallshanteringen behöver stärkas. Detta gäller även i , trots att avfall hanteras så att av hushållsavfallet hamnar på deponi. Det kan jämföras med situationen i södra , där avfallsberg flyttas runt och nedskräpningen är stor. I ett jämförbart land som deponeras av avfallet. I många av världens megastäder finns knappt någon organiserad avfallshantering alls. De problemen blir synliga även i genom att skräp flyter i land på den svenska . har problemet med mikroplaster från nedskräpning uppmärksammats.