prot · H20974 · 2015-03-18 00:00:00 — Vi har flera förslag på det, och ett är det vi diskuterar i vår reservation. Tillgången till studentbostäder är central för att underlätta för studier. Som jag var inne på är vi beroende av högre utbildning just för att kunna försvara vår välfärd. Därför är det logiskt, och, tycker vi, uppenbart att Akademiska Hus kan spela en viktig roll för att öka utbudet av studentbostäder. Vi vill därför att Akademiska Hus får ett tydligt uppdrag som omfattar förvaltning och nybyggnation av studentbostäder. Det här är bra av flera skäl. Inte minst skulle det förenkla för studenter, vilket stimulerar att fler vill och kan studera. Det gagnar i sin tur oss alla genom att vi förbättrar svensk konkurrenskraft. Det minskar också efterfrågetrycket på bostäder. På marginalen är det naturligtvis positivt för att hämma en eventuellt farligt överhettad bostadsmarknad. Det leder oss in på nästa reservation, för visst finns det en naturlig koppling till frågan om statliga myndigheter verkligen ska bidra till att cementera fastighetsmarknaden och till stigande tillgångsvärden. Måste alla myndigheter finnas i de mest eftertraktade och centrala delarna av företrädesvis ? Vi landsbygdsbor när givetvis alltid en önskan att statliga jobb ska kompensera för andra jobb vi har förlorat. Även om det är både en god tanke och en logisk konsekvens inser jag att det inte alltid är lätt eller ens görligt eftersom många myndigheter efterfrågar kompetenser som inte finns att tillgå annat än i just huvudstaden. Men i den mån man måste finnas i vår vackra huvudstad, måste man alltid finnas i de dyraste och mest centrala kontorsfastigheterna? Den frågan kan man ställa sig. Jag tycker att det finns en poäng med myndigheternas självständighet när det gäller att bestämma över hur man hanterar sitt uppdrag och sin myndighetsutövning, även när det gäller lokaliseringen av verksamheten. Men det finns också en poäng med att sända en väldigt tydlig signal till samtliga myndigheter att deras utgångspunkt borde vara att lokalisering ska undvikas i de dyraste områdena, det vill säga att ytterstadsområdena bör vara förstahandsalternativ. Det skulle få uppenbara positiva effekter, naturligtvis genom att man på marginalen i så fall inte bidrar till ökade tillgångsvärden på den eventuellt mest överhettade fastighetsmarknaden. Det skulle också kunna bidra till att skapa en mer dynamisk stadsmiljö, inte bara i de områden där myndigheterna etablerar sig utan också totalt sett för hela stadsmiljöområdet, som skulle kunna växa och blir mer attraktivt i alla delar. Möjligen skulle också en större rörlighet kunna skapas. Det skulle vara ekonomiskt bra ur ett skattebetalarperspektiv men också samhällsekonomiskt bra om stadens attraktivitet ökar i fler delar och staden i så fall också får förutsättningar att växa. Jag har försökt att hålla mig kort när det gäller motiveringen för våra reservationer i detta ärende. Jag hade hoppats att utskottsmajoriteten skulle ha insett hur viktiga dessa frågor är och bejakat de problemformuleringar som finns runt dessa frågor. Statlig förvaltning och statistikfrågor Jag hade hoppats att vi tillsammans skulle ha kunnat bidra med lösningar med dessa – om än små – delar i en större obalans och beklagar således om så nu inte blir fallet. Återigen, herr talman, yrkar jag bifall till reservationerna 4 och 5. 129 (SD): Det förs statistik inom de flesta samhällsområden för att ge beslutsfattare adekvat beslutsunderlag, men när det kommer till det statistiska underlaget för ekonomiskt bistånd finns det förbättringspotential. En stor del av det ekonomiska biståndet – i vardagliga termer kallat försörjningsstöd – går till utrikesfödda. Där förs statistik baserad på kön, åldersgrupp, samlevnadsform och inrikes- eller utrikesfödda. För de hushåll som tar emot försörjningsstöd finns dock ingen detaljerad statistik över bakgrund eller utbildning, varken för inrikes- eller utrikesfödda. En bredare och mer detaljerad statistik skulle ge oss bättre möjlighet att utvärdera våra politiska beslut. Det skulle också förbättra analysen av varför vissa människor i större utsträckning än andra hamnar i bidragsberoende och vilka grupper som är mest utsatta. Vilken utbildningsbakgrund har de som fastnar i bidragsberoende? Vilka mönster går att se bland inrikesfödda i bidragsberoende? Om vi delar upp utrikesfödda efter ursprungsländer, vilka regioner är då överrepresenterade och varför? Det är frågor som behöver tydligare svar och framför allt officiell statistik. Ett exempel som belyser den problematik jag talar om är de två närliggande kommunerna . De delar i mångt och mycket samma arbetsmarknad och samma bostadsmarknad, men i går av det ekonomiska biståndet till svenskfödda, medan siffran i ligger på . Har skillnader i den lokala migrations- och integrationspolitiken påverkat utbetalningarna av det ekonomiska biståndet? Bristfälligt statistiskt underlag gör frågan svårare att besvara. Jag är inte rädd för mer statistik. Tvärtom tror jag att det kan leda till djupare kunskap på området och därmed också till bättre politiska beslut. Därför bör regeringen återkomma till med hur man kan förtydliga och utöka det statistiska underlaget för utbetalningar av ekonomiskt bistånd. Jag yrkar bifall till reservation 6. 130 (V): En god kompetensförsörjning är viktig för att vi ska ha en välfärd som man kan lita på. Välfärdsverksamheter är centrala i våra liv, framför allt för alla kvinnor som arbetar inom välfärden och för samhällets utveckling i stort. Tyvärr är arbetsvillkoren i välfärdsverksamheter ofta utsatta för en hård press, vilket har lett till att alltför få söker sig till utbildningar till exempelvis undersköterska, barnmorska och specialistsjuksköterska. Den demografiska utvecklingen kommer att leda till att fler behöver anställas. vet vi att även kvaliteten kommer att behöva förbättras, vilket tillsammans med avfolkningen på landsbygden kommer att leda till att personalförsörjningen inom de offentliga välfärdstjänsterna på landsbygden sätts under press. Statlig förvaltning och statistikfrågor TCO har studerat denna fråga närmare i en rapport som publicerades . Rapporten visar att det kommer att råda brist för flera yrkeskategorier inom välfärden. Framför allt kommer bristen på omvårdnadspersonal att vara stor, vilket beror på att antalet äldre ökar och det därmed blir en större efterfrågan på äldreomsorg. Uppgifter från Kommuner och Landsting, SKL, visar att 125 000 undersköterskor behöver anställas . Därför behöver regeringen tillsätta en med uppdrag att föreslå åtgärder och insatser för att klara personalförsörjningen inom välfärdssektorn i hela landet. Därför, herr talman, yrkar jag bifall till vår reservation 3. startade Arbetsförmedlingen ett praktikprogram där personer med nedsatt arbetsförmåga skulle få praktik på statliga myndigheter, något som förhoppningsvis i förlängningen skulle leda till fler anställningar. De ansvariga på Arbetsförmedlingen var optimistiska och trodde att man skulle kunna skapa 2 250 praktikplatser, på ännu fler. När praktikprogrammet granskades av medierna konstaterades att endast 350 personer hade genomgått det. Av dem som klarat sin praktik hade bara 23 personer fått anställning på en statlig myndighet. En avgörande orsak till det magra utfallet, både vad gäller antalet praktikplatser och antalet praktikanter som erbjudits anställning, är det faktum att Arbetsförmedlingen bara har lyckats skriva överenskommelser med ett fåtal myndigheter. Av de 370 myndigheter som finns i är det bara 48 som tecknat avtal. Enligt Handisam, som samarbetar med Arbetsförmedlingen kring praktikprogrammet, ser myndigheterna fler hinder än möjligheter, vilket undergräver möjligheterna för personer med funktionsnedsättning att få en praktikplats och därmed i förlängningen en anställning. Man kan som vänsterpartist konstatera att Arbetsförmedlingens praktikprogram hos statliga myndigheter för personer med funktionsnedsättning, som den förra regeringen initierade, har blivit en besvikelse. För att praktikprogrammet ska fylla sin funktion – att ge deltagarna arbetslivserfarenhet från statliga myndigheter och därmed öka deras möjligheter till ett framtida arbete – krävs tydligare styrning från den nya regeringens sida. De offentliga arbetsgivarna bör föregå med gott exempel när det gäller att erbjuda praktikplats och arbetstillfällen åt personer med funktionsnedsättning. Regeringen bör därför i sin styrning av de statliga myndigheterna begära att man tar fram mål för anställning av personer med funktionsnedsättning. Om alla statliga myndigheter tog emot sex personer skulle målet om 2 250 praktikplatser nås. Detta är inte omöjligt – det krävs bara hårdare press på de statliga myndigheterna. 131 (S): Statlig förvaltning och statistikfrågor Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet. ska vi behandla ett antal motioner från den allmänna motionstiden inom området statlig förvaltning och statistik. Motionerna tar upp frågor om effektiv statsförvaltning, staten som arbetsgivare, statens fastighetsförvaltning, lokalisering av statliga myndigheter, statens ägande i samt statistikfrågor. Frågor om statlig förvaltning är mycket viktiga för oss. Staten och dess myndigheter måste vara föregångare och leva upp till det som beslutar när det gäller verksamhet, regler och ekonomisk redovisning. Departement, myndigheter och statliga bolag måste använda skattemedel på ett ansvarsfullt sätt, annars tappar medborgarna självfallet förtroendet för statsförvaltningen. och dess utskott och myndigheter, såsom och ombudsmännen, har en mycket viktig kontrollmakt. Det borde kanske utvärderas och följas upp ännu mer än . I betänkandet vill utskottet understryka den långtgående delegering av de arbetsgivarpolitiska frågorna till myndigheter som senast slogs fast av vid behandlingen av den förvaltningspolitiska propositionen 2010. anser utskottet liksom regeringen att det är angeläget att fler myndigheter tar emot praktikanter med funktionsnedsättning. Utskottet konstaterar att det praktikprogram inom statliga myndigheter som administreras av Arbetsförmedlingen startade och ska bedrivas under . Utskottet anser därför att det inte finns skäl att vidta några ytterligare åtgärder. Utskottet noterar att regeringen i budgetpropositionen anger att kommunerna står inför omfattande generationsväxling och att det är angeläget att staten bidrar i den processen, så att den kan ge kunskap och kompetens för att hålla uppe kvaliteten i den kommunala verksamheten. Utskottet utgår från att regeringen fortsätter att noga följa effekterna av generationsväxlingen men anser inte att det finns anledning till ytterligare åtgärder. Varje myndighet får besluta om sin egen lokalförsörjning inom ramen för vad bland annat regeringen beslutar i fråga om lokalisering enligt förordningen om statliga myndigheters lokalförsörjning. Men regeringens inriktning är att myndigheter som behöver vara lokaliserade i bör pröva om delar av verksamheten kan lokaliseras till en annan plats och att utgångspunkten är att nya myndigheter i första hand bör lokaliseras utanför . Mot bakgrund av detta anser utskottet att det finns goda förutsättningar för att lokaliseringen av statliga myndigheter kan spridas utanför . godkände uppdraget för . En del i uppdraget är att verka för en långsiktig utveckling av universitets- och högskoleområden, de så kallade campusområdena. I budgetpropositionen görs det möjligt för Akademiska Hus att äga, utveckla och förvalta studentbostäder. Studentbostäder är en del av en långsiktig utveckling av campusområdena. I detta sammanhang vill vi lyfta fram att Akademiska Hus tillsammans med lärosäten, kommuner och externa bostadsaktörer planerar 11 000 ytterligare studentbostäder. Det är mycket positivt. Eftersom Akademiska Hus ska följa upp och redovisa vilka åtgärder som vidtas för fler studentbostäder finns det enligt utskottet goda förutsättningar för att även framöver följa utvecklingen på området. Statlig förvaltning och statistikfrågor När det gäller statistiken: Det statistiska underlaget om utbetalningar av bistånd är redan tillfredsställande. samlas det in uppgifter om ekonomiskt bistånd som redovisas på kommunnivå. Statistiken avser ekonomiskt bistånd i form av försörjningsstöd och bistånd för livsföringen i övrigt. Statistiken är uppdelad efter kön, inrikes- respektive utrikesfödd, hushållstyp, försörjningshinder och kommun, och den grundar sig på individuppgifter som samlar in på uppdrag av . samlas det alltså in uppgifter om ekonomiskt bistånd som redovisas på kommunnivå. Utskottet konstaterar liksom tidigare att det statistiska underlaget om utbetalningar av bistånd redan är tillfredsställande. 132 (SD): Min motion och mitt anförande här har till huvudsyfte att skicka med ett viktigt budskap till de fortsatta beredningar som pågår i . Det mesta är ju under utredning och begravt i olika beredningar eller utredningar. Det har gjorts många utredningar om statens fastigheter och förvaltningen av dessa. Men det får väldigt lite genomslag. Jag vill lyfta fram något som jag tycker är särskilt viktigt. Det är den regionala samordningen av förvaltningen. Ska man få en riktigt effektiv förvaltning bör man se över de regionala indelningarna. Det finns i små, begränsade områden upp till tre statliga verk som förvaltar olika hus inom det lilla området. Det är kostnadsdrivande och inte särskilt effektivt. Jag tycker inte att utskottet trycker tillräckligt hårt på samordningsmöjligheterna i det betänkande som är lagt. Jag kan ta ett exempel. Det ligger i kommun. Där finns som förvaltar ett övningsfält och utbildningslokaler för försvarets hundtjänstenhet. och gamla räddningsskolan ligger där. De förvaltas av . Lokalerna utnyttjas av polisen. Storbodaanstalten, som ligger där, förvaltas av Specialfastigheter och nyttjas av . Det är ett litet, begränsat område där man gör samma saker. Förvaltningen är ganska liten. Detta borde man kunna gör betydligt mer effektivt. Det tror jag säkert att ni inser. Ett exempel beträffande markskötseln: Det talades tidigare om upphandlingar. Man ordnar markskötseln genom upphandlingar på tre olika ställen. Man gör sina förfrågningsunderlag och viktar olika på olika ställen. Den ena kör här och den andra där. Det finns stora samordningsvinster att göra här. Det borde man trycka på tydligare, så att man styr förvaltningarna lite tuffare än vad som har gjorts tidigare. De tar sig för stora friheter. Man skulle kunna säga att de inte är tillräckligt trogna mot de förslag som kommer härifrån. Man låter det glida undan, och så går det igen, och så kommer det en ny utredning. Det finns också ett antal myndigheter som förvaltar sina egna fastigheter. Jag vill inte säga att det är dåligt, men man kan fundera. För att ta ett exempel: Swedavia är väldigt dyrt med sina tjänster och faktureringar mot andra statliga myndigheter. När man tittar på det och jämför finns det anledning att fundera över om det är rimligt, när man skickar fakturor till varandra. Statlig förvaltning och statistikfrågor Jag har framför allt budskapet: Se över den regionala indelningen! Dessa fastighetsförvaltningar finns över hela . Specialfastigheter, och så vidare finns överallt i , och var och en sysslar med sitt. Tittar man lite noggrannare är det lite kul att se, herr talman: Som skäl för att de ska göra det sägs det till exempel att man har ett museum eller har en viss typ av lokaler och så vidare och tror att det skulle vara någon specialkompetens. Ja, det skulle det kunna vara. Men tittar man lite djupare ser man ofta att de går till samma konsultupphandling. De har alltså inte den kompetensen. har oerhört stor kompetens, och det har de andra också. Men detta är väldigt kostnadsdrivande. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 13.) § 11 Kommunala frågor betänkande 2014/15:FiU26 133 (S): har jag haft kommunala förtroendeuppdrag i min hemkommun och direkt eller indirekt sysslat med allt från utbildningsfrågor och stadsbyggnadsfrågor till politiska ansvarsområden av mer övergripande karaktär, som finansiella och ekonomiska frågor. En av de största insikter som det har gett mig är att välfärden konkret och direkt påverkar människors vardag, hur den kan skapa trygghet i ålderdomen, ge livschanser till ungdomen och öka människors frihet och förutsättningar till ett gott och meningsfullt liv. I en värld som är stadd i ständig förändring spelar en stark och jämlik välfärd roll för att man ska utvecklas och våga möta det enda som vi med säkerhet vet, nämligen att morgondagen ser helt annorlunda ut än gårdagen. Mitt i detta vet vi att sex av tio svenskar upplever att kvaliteten i välfärden har försämrats . PISA-jämförelser visar att skolresultaten faller, och enligt SCB har 140 000 personer gått ned i arbetstid eller helt slutat jobba för att ta hand om äldre anhöriga på grund av att äldreomsorgen inte räcker till. Den språngbräda som välfärden är för unga och den trygghet som välfärden är för äldre blir satt på undantag. har varit världsledande när det gäller marknadiseringen av välfärden. Välfärden har avreglerats och i hög grad privatiserats i snabb takt. Vi har i vårt land de mest liberala reglerna i världen vad gäller exempelvis möjligheter att bedriva skolverksamhet i vinstsyfte. efter genomförandet av den så kallade friskolereformen 1992 drevs de flesta fristående skolorna av idéburna aktörer, det vill säga ideella föreningar och stiftelser. Trenden är något helt annorlunda. Det har bildats större och nationella koncerner som verkar inom många kommuner och landsting. Inom till exempel vård- och omsorgsbranschen dominerar sju stora koncerner, varav fem helt eller till större del ägs av så kallade riskkapitalbolag. Av aktörer inom förskola och skola framgår att av eleverna i fristående gymnasieskolor gick i skolor som drevs av aktiebolag. Motsvarande andel i de fristående grundskolorna var . Mer än var tredje elev som går i en fristående grundskola eller i en fristående gymnasieskola går i en skola som tillhör något av de tio största friskoleföretagen, varav fem ägs av riskkapitalbolag. Inom områdena skola, vård och omsorg har de idéburna aktörerna andelsmässigt stadigt minskat. I denna korseld mellan den fria dragningsrätten på gemensamma skattemedel och effektiv resursanvändning ska vi balansera kraven på valfrihet och den fria etableringsrätten för välfärdsbolag. Två av tre i vårt land tycker att regeringen borde reglera de privata välfärdsbolagen hårdare, och sex av tio uppger dessutom att det är viktigt att det finns en vinstbegränsning i fråga om den vårdcentral, det äldreboende eller den förskola som man ska välja. För oss socialdemokrater är det mycket enkelt. Gemensamma resurser som vi avsätter till gemensamma angelägenheter ska naturligtvis användas till det som de är tänkta att användas till. Vi måste våga se bristerna och framtidsutmaningarna i vitögat för att sedan resonera oss fram till långsiktigt hållbara lösningar. För att säkerställa att offentliga medel används till just den verksamhet som de är avsedda för och för att stärka våra sociala rättigheter har regeringen tillsatt en utredning för att ta fram förslag på ett nytt regelverk för offentlig finansiering av privat utförda välfärdstjänster. Målet är att överskott som huvudregel ska återinvesteras i den verksamhet som de är avsedda för, och utredningen ska lämna förslag på hur förutsättningarna i den idéburna sektorn kan förbättras. Vi socialdemokrater anser att skattemedel ska användas effektivt. Ingen vinst ska kunna tas ut på bekostnad av kvaliteten, utan kvaliteten ska vara hög och likvärdig, oavsett om skattefinansierad verksamhet bedrivs i privat eller i offentlig regi. En betydande andel av den offentligt finansierade välfärden bedrivs av vinstdrivande företag. Det har bland annat skapat stora problem i form av överetableringar, ineffektivitet, segregation och brist på likvärdighet. Dessutom finns flera exempel på en försämrad kvalitet i dessa privata företag, bland annat i form av lägre personaltäthet i friskolor och på äldreboenden. Därför är det rimligt att kvalitetsrelaterade kostnader regleras i lagar och förordningar för att skapa likvärdighet mellan privata och kommunala eller landstingskommunala verksamheter. Genom att på detta sätt begränsa vinstuttag i privata företag kan kvaliteten höjas och en effektivare användning av skattemedel garanteras. Att ta medborgarnas uppfattning på allvar är inte att svartmåla, utan det är att ta demokratin på allvar. är tiden inne för mer effektiva och demokratiska styrmodeller än den som den nyliberala marknadsteorin har att erbjuda. Privatiseringsivern har eldats på av både ideologiska skäl och besparingskrav. Naivt har vi försökt gå en genväg för att minska kostnaderna för välfärden. Men denna farliga kombination – mindre resurser och privatisering och avreglering utan kontroll – har satt sina tydliga spår i den svenska välfärden. och Samhälle har visat att marknadiseringen oftast har drivits endast med ideologisk trosvisshet som beslutsunderlag. Det finns en genuin och djup upprördhet över bristerna och vinstuttagen i välfärden i hela befolkningen. Även en majoritet av de borgerliga väljarna vill begränsa vinsterna. skrevs det på ledarsida: har förvandlats till en experimentverkstad för välfärdstjänster, och utfallet har inte blivit det som dess upphovsmän drömde om. I stället för eldsjälar har vi fått riskkapitalbolag. Avknoppningarna blev i många fall miljonvinster i privata fickor. Skandalerna har avlöst varandra. Det är brukarnas och medborgarnas valfrihet som vi politiker ska slå vakt om, inte välfärdsbolagens och riskkapitalisternas rätt att mer eller mindre fritt göra privata vinstuttag ur vår gemensamt skattefinansierade välfärd. När medborgarna möter välfärden ska de vara förvissade om att det är de och deras anhörigas bästa som alltid ofrånkomligen står i centrum, inte siffror i någon resultaträkning eller storleken på privata vinstuttag. Det är huvuduppdraget, varken mer eller mindre. Därför yrkar jag bifall till förslaget i finansutskottets betänkande om kommunala frågor. (forts. § 14) Kammaren beslutade på förslag av talmannen att ajournera förhandlingarna till då votering skulle äga rum. § 12 Beslut om ärenden som slutdebatterats Punkt 1 (Åtgärder för att höja kunskapsresultaten) 2. res. 1 (SD) 45 för res. Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 101 S, 72 M, 22 MP, 20 C, 18 V, 15 FP, 2 KD 1: 45 SD Avstod: 13 KD Frånvarande: 12 S, 12 M, 4 SD, 3 MP, 2 C, 3 V, 4 FP, 1 KD (KD) anmälde att hon avsett att avstå från att rösta men markerats ha röstat ja. Punkt 3 (Fler matematiklektioner i högstadiet) 2. res. 5 (V) 18 för res. Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 6 S, 71 M, 44 SD, 3 MP, 19 C, 1 V, 16 FP, 15 KD 5: 18 V Avstod: 93 S, 19 MP, 1 C Frånvarande: 14 S, 13 M, 5 SD, 3 MP, 2 C, 2 V, 3 FP, 1 KD , , Shadiye Heydari, och (alla S) samt (MP) anmälde att de avsett att avstå från att rösta men markerats ha röstat ja. (S) anmälde att hon avsett att avstå från att rösta men markerats som frånvarande. (M) anmälde att hon avsett att rösta ja men markerats som frånvarande. (C) anmälde att hon avsett att rösta ja men markerats ha avstått från att rösta. (SD) anmälde att hon avsett att rösta ja men markerats som frånvarande. (V) var frånvarande under voteringen men registrerades som röstande på grund av att annan ledamot av misstag suttit på hans plats. Punkt 4 (Förlängd skolplikt) 2. res. 6 (FP, M, C, KD) 121 för res. Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 101 S, 1 M, 44 SD, 22 MP, 19 V 6: 71 M, 19 C, 16 FP, 15 KD Frånvarande: 12 S, 12 M, 5 SD, 3 MP, 3 C, 2 V, 3 FP, 1 KD (M) anmälde att hon avsett att rösta nej men markerats ha röstat ja. (C) anmälde att hon avsett att rösta nej men markerats som frånvarande. (SD) anmälde att hon avsett att rösta ja men markerats som frånvarande.