prot · H20994 · 2015-04-29 00:00:00 — Det har också skjutits för många lodjur, som är starkare hotade. Då måste vi förhålla oss till det och ha en bra rovdjurspolitik. Beträffande Cites: Jag är också uppdaterad om att det finns många brister, och regeringen vet också att det finns många brister i det arbetet och att vi behöver ha starka röster internationellt i arbetet i fråga om utrotningshotade arter och artskyddsbrott. Naturvård och biologisk mångfald Men tror och att vi blir en starkare röst i det arbetet om vi själva bryter mot de internationella överenskommelser som vi har skrivit under? Vargen är till exempel strikt skyddad genom EU:s art- och habitatdirektiv. Vi måste ha en rovdjurspolitik som förhåller sig till det, om vi ska kunna vara en stark röst ute i världen och strida för att även andra länder ska skydda sina utrotningshotade djur. Det kan ju finnas de som tycker att de har alldeles för många tigrar, lejon, elefanter eller noshörningar inom sitt lands gränser och tycker att de själva ska få bestämma hur många de kan skjuta. 97 (C) replik: var vi där igen! påstår att bryter mot internationella förpliktelser. Men det är inte fastslaget någonstans, utan det är möjligen något som tycker själv. Det har man all rätt att tycka, men man ska inte komma med felaktiga påståenden. har ägnat en stor del av sitt anförande åt att bygga upp något slags harm mot att vi vill modernisera art- och habitatdirektivet, ett direktiv som bygger på fakta, där vi har helt andra arter som behöver skyddas. En del har vi inte lyckats förbättra situationen för. Det är sorgligt, och där behöver vi ta krafttag. Det är därför vi har ett annat tillkännagivande om att göra just det. Men det är ändå så att nya arter behöver detta europeiska skydd. Det är arter som rör sig över gränserna. Jag har nämnt några, som lärkan och göken. De borde möjligen, på vetenskaplig grund, plockas in på listan, annexet, för skyddade arter. Men det är omöjligt att göra det därför att reglerna inte medger det. Jag vill ha en regering som aktivt ser till att de två direktiven blir uppdaterade på ett sådant sätt att man kan plocka ut det som har gått bra från annexlistorna och plocka in det som absolut behöver skydd. Slutligen sägs det i majoritetstexten om artskydd: ”Arbetet mot artskyddsbrott är också mycket angeläget.” Det är bra. Jag skulle säga att det på sina håll är katastrof. Sedan sägs det: ”Utskottet konstaterar med tillfredsställelse att åtgärder vidtas globalt genom Citeskonventionen.” Jaha, det är alltså stor tillfredsställelse. Men vi ser hur det går till i andra länder, och vi ser att internationell polis inte följer upp detta. Det handlar om den tredje största intäktskällan för organiserad brottslighet. Jag tycker inte att detta är tillfredsställande. Jag yrkar bifall till den reservation som vi har lämnat om artskyddsbrott. 98 (V): Det är som sagt ett omfattande betänkande som vi debatterar . En av de frågor som ännu inte har tagits upp i debatten är alla pengar som vi lägger på sådant som faktiskt förstör vår miljö – så kallade miljöskadliga subventioner. lägger i reservation 3 fram ett förslag om att miljöskadliga subventioner ska fasas ut, och vi vill att regeringen antar en handlingsplan för hur utfasningen ska gå till. I lägger vi, enligt en rapport från , , uppskattningsvis , på subventioner – alltså rena ekonomiska bidrag – eller skattenedsättningar till exempelvis flygtrafiken och sjöfarten. Och kärnkraften tar inte sitt fulla ekonomiska ansvar i händelse av en olycka. Naturvård och biologisk mångfald Det handlar om att vi har ett reseavdrag som gynnar privatbilism och som leder till ökade utsläpp. Det handlar om nedsättningar av koldioxidskatten. Den tidigare borgerliga regeringen avskaffade koldioxidskatten för kraftvärmen, vilket har lett till ökad förbränning av kol, vilket i sin tur har lett till ökade utsläpp. Det finns också stora subventioner inom jordbrukssektorn. Vi borde egentligen vara ganska överens om det här. I internationella sammanhang är den pigg på att kräva att andra länder ska avskaffa sina subventioner till sådant som förstör miljön. Sådant driver vi på EU-nivå, och sådant driver vi i FN-sammanhang. Och det är bra. Men varför händer så lite här? Jag har tagit upp frågan med den tidigare miljöministern, som är med och debatterar , och med nuvarande klimat- och miljöminister . Men jag tycker ärligt talat inte att jag har fått något bra svar. Jag får ett erkännande om att vi lägger pengar på sådant som förstör miljön och att det inte är bra. Men att vi ska ha en sammanhängande strategi för att få bort de miljöskadliga subventionerna får vi tyvärr inte gehör för. Men det behövs. Vi behöver en strategi för att få bort de miljöskadliga subventionerna. De är i stort sett identifierade. har gjort bra granskningar av vilka subventioner som förstör och som finns i . Egentligen är det bara att sätta spaden i marken och börja ta bort dem. En annan fråga som inte heller har kommit upp i dagens debatt ännu är den så kallade stoppregeln som fanns i tidigare. Stoppregeln var en ganska speciell bestämmelse. Den gav ett särskilt skydd till hotade arter ifall till exempel en ansökan om att bedriva täktverksamhet kom in, till exempel om att starta ett stort stenbrott någonstans. Det är ett stort ingrepp i miljön, och ifall det då fanns risk för att hotade arter skulle hotas blev det helt enkelt nej till en sådan ansökan. Det var en fin regel som vi hade i svensk lagstiftning tidigare. Vi sa helt enkelt att biologisk mångfald, hotade arter, var överordnade ekonomiska intressen och storskaliga industriella ingrepp i vår miljö. Men stoppregeln togs bort från svensk lagstiftning 2009. var faktiskt det enda partiet som motsatte sig det då. Jag tycker att Nordkalks tillstånd för att bedriva storskaligt kalkbrott på norra är ett ganska konkret exempel på hur det kan gå när vår miljölagstiftning urholkas på det sättet. ska det nämnas att det tillståndet är överklagat och ligger i förhandlingar i domstol. Men det visar att vi behöver ett starkt skydd för hotade arter i vår lagstiftning. Och tycker att ett bra sätt att stärka det skyddet är att återinföra stoppregeln. Därför vill jag yrka bifall till reservation 4 där just det tas upp. Jag vill också ta upp frågan om biologisk mångfald. Den har debatterats i flera replikskiften. blir biologisk mångfald lätt som ett mantra. Alla säger att vi behöver den biologiska mångfalden, men varför det egentligen? var inne på det tidigare, nämligen att vi behöver naturen. Naturen klarar sig väldigt bra utan människan. Men vi behöver allt som finns i naturen. Naturvård och biologisk mångfald Någon har liknat biologisk mångfald och den mångfald av arter som finns i naturen vid ett flygplan. Ifall man tar bort en komponent ifrån ett flygplan skulle nog ingen gå med på att sedan flyga med det flygplanet. Hela mekanismen blir då plötsligt osäker. Men när det gäller naturen är vi beredda att ta ganska stora risker. Redan nu utplånas mängder av arter på grund av mänsklig verksamhet. Vi vet att alla arter samvarierar med varandra. Om en försvinner kan en annan hotas och så vidare. Det tycker jag är ett konkret exempel på att biologisk mångfald är extremt viktig. Vi tycker inte bara att det är fint att ha mångfald av växter och djur ute i naturen. Det är en förutsättning för mänskligt liv på jorden. Därför måste vi skydda betydligt mycket mer mark än vi gör . Bland annat från Socialdemokraterna har tagit upp att det nu kommer förstärkningar i budgeten för skydd av mark och skog. Det välkomnar vi i verkligen. Men vi vill också understryka att när vi skyddar mark ska det inte bara handla om stora arealer i norra , som är relativt lätta att skydda eftersom inte lika många intressen gör anspråk på markerna där. Det måste vara representativa marker. Det ska vara marker över hela , och det ska vara representativt. Inte bara vissa arter ska skyddas. Vi måste göra en analys av vilka områden i som vi vill ge ett särskilt skydd. Vi gör det inte bara för att vi i vill göra det. Det är också ett internationellt åtagande som vi har, bland annat från den stora konferensen om biologisk mångfald i . Jag noterar att ännu inte har ratificerat slutsatserna från . Vi har alltså inte tagit in slutsatserna från i vår lagstiftning . Det ska komma , och det tycker är bra. Det har vi kämpat för . Man blir glad ibland om man till slut får sin vilja igenom. Men måste sådana ratificeringsprocesser gå fortare. Ett av skälen till att det har gått så sakta är att EU tar på sig. Måste vi alltid vänta in EU i sådana processer? borde kunna gå före och ratificera själva. Avslutningsvis noterar jag att det finns ett visst mått av schizofreni hos borgerligheten. Å ena sidan är vi överens om att den biologiska mångfalden ska stärkas, och det skickar vi med till regeringen. Det är bra. Å andra sidan lägger de borgerliga partierna fram förslag om att strandskyddet och allemansrätten ska urholkas. De vill jaga fler hotade arter i . och vill försämra för miljöorganisationer att aktivt delta i rättsliga prövningar i miljöfrågor. Det är schizofrent och märkligt. Å ena sidan säger man det ena, och sedan lägger man fram konkreta förslag om det andra. Det är också exempel på hur de borgerliga partierna vill gå bakåt i svensk miljöpolitik. Jag yrkar avslag på de förslagen. 99 (FP): En första reflektion är att vi brukar ha konstruktiva debatter i de här sammanhangen. är den ovanligt svart och vit. Det är också ovanligt mycket svingar hit och dit. Jag talar från min egen och utgångspunkt. Artrikedom och biologisk mångfald kan ses som att vi ska kunna ha av detta genom ekosystemtjänster. För robustheten när det gäller klimatförändringar har det visat sig att biologisk mångfald är en väldigt viktig faktor. Naturvård och biologisk mångfald Artrikedomen och den biologiska mångfalden har också ett egenvärde. Det finns både kända och okända ekosystemtjänster, så i det stora hela vet vi egentligen inte hur samspelet mellan människan och naturen har uppkommit. Om jag ska vara lite filosofisk kan det finnas arter som vi aldrig upptäcker. De hann försvinna innan vi upptäckte dem, och det kan kännas lite tragisk. För att vara lite mer formell vill jag yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet, förutom under punkt 15 som handlar om artskyddsbrott och punkt 21 som handlar om vattenskyddsområden. Under dessa två punkter har tillsammans med övriga allianspartier – ställer sig också bakom reservationen om artskyddsbrott – reservationer som jag yrkar bifall till. Det är alltså reservation 14 och reservation 19. Utgångspunkten behöver ju inte vara den som jag tycker att alltför många har i den här typen av debatter, att all förändring innebär per definition en försämring. För mig kan förändring och utveckling bara handla om att man inför ett mer ändamålsenligt skydd. Det är inte alls fråga om att sänka ambitionsnivån. Det är väldigt lätt att prata om sänkt ambitionsnivå bara för att man ska ändra en sak. Det finns två tillkännagivanden som jag har lite egna reflektioner kring. Det ena tillkännagivandet handlar om kopplingen till art- och fågeldirektivet och att man ska anpassa regelverket till den nationella nivån och nationella förutsättningar. Det betyder inte att vi ska ha ett sämre skydd, utan vi ska ha ett mer ändamålsenligt skydd som passar och . Det är precis som var inne på, att de annex som finns är väldigt generella. Det finns andra sådana exempel, kanske något haltande men ändock. När vi arbetade fram förvaltningsplanen för ål fick varje land upprätta sin plan utifrån de förutsättningar som ingick i planen. Men kravet på planen och vad man skulle uppnå var ju lika för alla. Vi har tidigare här diskuterat om funktionskrav, målstyrda krav och så vidare. Det viktiga är vad vi ska uppnå. Det är inte säkert att vi ska ha samma metoder i som vi har i . Men vi har samma krav på oss att skydda utrotningshotade arter och den biologiska mångfalden. Det andra tillkännagivandet handlar om att den beslutade rovdjurspolitiken ska ligga fast. Det handlar ju inte om att någon vill utrota någon art. pratas det mycket om varg, men det handlar om att samtliga stora rovdjur ska ha en gynnsam bevarandestatus. Något annat har väl aldrig någon påstått över huvud taget. Artdatabanken konstaterar att björnen kanske har en sämre status. Då kommer naturligtvis ett sådant beslut att fattas på nationell nivå. Vi får ändra det. Det här handlar mycket om långsiktighet. Jag förstår inte heller den mer reflexmässiga invändningen. Det handlar inte om för eller emot, utan det avgörande är ändamålsenligheten. När det gäller viltförvaltningsdelegationen måste man se om det finns en möjlighet att förtydliga och förstärka det mandat som delegationen har. Det handlar mycket om delaktighet och lokal förankring. Samma sak gäller strandskyddet. Jag var med i debatten 2008 inför de nya strandskyddsreglerna som trädde i kraft . Det var exakt samma argument då. Vi hamnar i en diskussion om vi är för eller mot strandskydd, om att strandskyddet ska avskaffas. Från är vi för ett starkt generellt strandskydd, men det är ju inte ändamålsenligt. Det måste kunna anpassas till olika situationer, till högexploaterade områden och till landsbygden. Där har vi varit överens. Naturvård och biologisk mångfald Vad hände efter 2009? Det hände i princip ingenting, inte ens det som vi ville skulle hända. Det byggdes och utvecklades ju inte på landsbygden. Det är inte så att bara för att vi gör strandskyddet mer ändamålsenligt för landsbygden upphör alla andra regler inom strandskyddet att gälla, till exempel passageregler. Den paragrafen finns naturligtvis kvar. Det handlar bara om att man ska kunna skapa områden på ett ändamålsenligt sätt. Det var ju syftet 2009, men tyvärr har det som vi ville uppnå inte slagit in. Inte heller de onda aningar som framfördes 2008 har uppfyllts. Jag tror inte att vi ska se det hela som så oerhört svart och vitt. Sedan är vi eniga om att vi ska stärka den biologiska mångfalden. Det känns ganska ofarligt, och svaret på den frågan är väl att antingen gör man det eller inte. Vi är överens om att vi ska göra det, så det är väl bra. Jag hoppar över reservationerna. Jag ska bara nämna en sak kring reservation 19 när det gäller vattenskyddsområde. Det vi säger där är att vi vill få till en ändamålsenlig dialog. Just detta är väldigt allmängiltigt också i andra sammanhang. Kan man inte få till en ordentlig dialog med dem som det berör i vardagen, då är det oerhört svårt att få en accepterad lagstiftning som de berörda tar ansvar för. Det finns nog större djup i den reservationen än bara vattenskyddsområden. Finns det någon röd tråd i detta? Det handlar om att stärka skyddet för biologisk mångfald, men det handlar också om att förflytta maktbefogenheter och påverkansmöjligheter för enskilda personer. Vi pratar om att överföra maktbefogenheter från EU till nationell nivå, men vi pratar också om att överföra makt från nationell till regional nivå, alltså så nära den som berörs som möjligt. Men vissa beslut måste fattas på en högre nivå. Jag har drivit som ett mantra att det ska vara en ökad delaktighet för de människor som påverkas. Det ger större acceptans och mer ansvarstagande för de beslut som fattas. Det finns också en landsbygdsdimension i detta. Det handlar till exempel om möjligheten för människor på landsbygden att påverka. Det gäller strandskyddet kopplat till landsbygdsutveckling. Det gäller också viltförvaltningsdelegationen. Det är klart kopplat till landsbygden. Från eller från någon annans sida handlar det definitivt inte om att försvaga något skydd, utan det handlar om skapa ändamålsenliga, fungerande skydd som människor upplever riktiga. Då är det viktigt att kunna se helheten i balansen mellan mycket viktiga bevarandeintressen. Alltför ofta ställs dessa bevarandeintressen emot utvecklingsmöjligheterna. I mina hemtrakter har det varit en väldig diskussion om hur det är möjligt att man trålar i en marin nationalpark. Det har man gjort , och sedan har området gjorts till nationalpark. Ett och annat bevarandevärde finns naturligtvis kvar, de stora bevarandevärdena. Det har reglerats på ett bra sätt. Det går alltså att med viss möda reglera om alla är med på vad man vill uppnå. Då går det att skapa ett samband mellan bevarandevärden och brukandevärden. Det är jag helt övertygad om. 100 (MP) replik: Naturvård och biologisk mångfald Jag har många frågor som jag skulle vilja ställa till . Jag tänkte börja med strandskyddet eftersom i sitt anförande sa att det man ville uppnå 2008 när man beslutade om att lätta på strandskyddet inte har uppnåtts. Jag har, precis som , varit mycket på och sett utvecklingen där, sett vad som hänt med stränderna och byggandet. Där finns mycket klippor som helt enkelt blivit privatiserade. Människor har tidigare kunnat gå på de ställena. Det är samma förhållande som det jag tog upp i mitt anförande om som behöver klättra över en stängd grind. Där skulle man ha velat se en ordentlig skärpning av strandskyddet. Jag vill fråga varför han tror att det inte har blivit så. Vad beträffar frågan om lättande av strandskyddet håller man på med en utvärdering. Jag har bara sett resultatet från min del av landet, . Där har i samråd med kommunerna ändrat strandskyddet och minskat det utökade strandskyddet i länet . Dessutom har vi fått många så kallade LIS-områden på olika ställen i länet. Det har medfört en hel del upprörda känslor hos dem som bor i de områdena och är vana att kunna gå på stränder där det nu byggs sommarstugor. Det har varit ett problem. Vad är det egentligen som inte har uppnåtts? Vi har fått en lättnad i strandskyddet i många landsbygdskommuner, men framför allt har vi inte fått en skärpning där det behövs. 101 (FP) replik: Om vi tar ser vi att det fortsatt är mycket restriktivt där. Det går inte att komma ifrån att det i de högexploaterade områdena är mycket större tryck på byggnation och sådant. Jag har inte noterat att det skulle ha skett några förändringar på den punkten i och med att kommunerna tog över. Det var ju den stora diskussionen. Kommunerna tar över från staten, och kommer det att gå snett, sas det. Men det hände inte. Kommunerna har de facto tagit sitt ansvar. Det finns ett kontrollsystem, och länsstyrelserna har överklagat en del beslut men inte speciellt många. Kommunerna har för det mesta fattat bra beslut. När det gäller historien om tycker jag att det mer låter som ett slags hävdhistoria. Jag ser inte riktigt kopplingen till strandskyddet och kan därför inte kommentera det ytterligare. Det som däremot hänt är att landsbygdsutveckling i strandnära lägen visat sig vara en ganska komplicerad historia. Ute i kommunerna upplever man reglerna som väldigt komplicerade, och därför har nog de flesta inte infört dem. kanske det har blivit bra i , men på många andra ställen har det inte fungerat. Som jag sa tidigare måste man, även om man inrättar sådana områden, också ta övriga hänsyn. Det talas mycket om att det ska byggas på stränderna. står för landsbygdsutveckling i strandnära lägen, och just strandnära är egentligen något helt annat. Det talas om ett slags motsatsförhållande, svart och vitt, som inte på något sätt har uppstått efter lagändringen. 102 (MP) replik: Naturvård och biologisk mångfald Jag håller med om att lägen utanför , alltså det generella strandskyddet, är strandnära. Jag bor själv från sjön och tycker att jag inte kan bo bättre. Det är lite konstigt att Alliansen och är så angelägna om att driva igenom ytterligare lättnader av strandskyddet när de har så dålig koll på vad det beslut som fattats har lett till. Varför inte vänta på den sammanställning som har gjort och som ska presenteras ? Då ser vi hur mycket lättnader det har blivit i olika delar av landet. Det känns som om det är mycket tyckanden i den här frågan. Jag vill passa på att fråga en annan sak. Jag fick ingen ordning på det som sas om tillkännagivandet beträffande EU:s art- och habitatdirektiv. Jag försökte fråga , men det kändes inte som att hon talade utifrån de två meningar som motiverade tillkännagivandet, utan hon talade egentligen utifrån det som vi skriver i vår reservation, att det pågår en översyn i EU, och också en modernisering, av habitatdirektiven. Så vad, , är det ni vill ska göras i den här frågan som inte även vi tycker ska göras? 103 (FP) replik: Vad och vill vet jag inte riktigt, men görs en utvärdering och vi ska från svensk sida arbeta för att få en del beslutsprocesser flyttade över till nationell nivå. Motionsinstrumentet innebär inte att man kommer med fullständiga lösningar, utan man lyfter upp frågan och har ett slags idé om vart man är på väg. Det är mycket tydligt att vi tycker att art‑, habitat- och fågeldirektivet har varit stelbent och centralstyrt. Den utveckling vi vill se är att det tas hänsyn till de nationella särdragen. Det betyder definitivt inte att vi ska ha ett sämre skydd utan att vi ska ha anpassade skydd. Det kan till och med bli ett bättre skydd. Det exempel som gav tas ofta upp just för att visa på problemet. Fågeln skarv är inte utrotningshotad i . När jag var yngre var det en ganska ovanlig fågel, och vi blev glada när vi såg den. Vi kallade den ålkråka. finns den överallt. Om vi då har regler på Europanivå som inte är anpassade till en sådan spridning måste vi kunna ändra reglerna på ett enkelt sätt. Det är det som det handlar om. Definitionen av strandnära lägen kan vi hålla på att diskutera. Alla kanske inte tycker att är strandnära läge, utan då gäller det vanliga strandskyddet. Det är det som egentligen gäller överallt. Vi behöver ha en process så att det kan byggas i strandnära lägen utan att de syften som strandskyddet har riskeras. 104 (V) replik: sa i sitt anförande att man har bottentrålat i naturreservat eller något sådant. Han menade väl att man har bottentrålat i det område som sedan blivit naturreservat. Det lät som om tycker att det är oproblematiskt att man bottentrålar i naturreservat. Vi i tycker inte att det är oproblematiskt. av havsyta ingår i så kallade 2000-områden och därmed i EU:s naturskyddsområde Natura 2000. I många av dessa områden får man bedriva bottentrålning. Naturvård och biologisk mångfald Enligt mitt förmenande är vitsen med ett särskilt naturskyddat område att man är extra varsam där. Man kanske utesluter fiske helt och hållet. Har man fiske ser man till att man har de absolut försiktigaste metoderna. Tycker att bottentrålning är en metod som man kan använda i naturreservat? Är det en helt oproblematisk metod? Jag skulle också vilja fråga vad anser om de miljöskadliga subventionerna. Vi i föreslår en strategi för att fasa ut de miljöskadliga subventionerna. går till verksamhet som leder till ökad nedsmutsning och utsläpp i vår natur. Vill inte ha en strategi för att få bort det här? 105 (FP) replik: Vi har diskuterat bottentrålning ganska , och jag. Jag tror nog att vet att jag och inte tycker att det är helt oproblematiskt. Exemplet med visar väl också att det inte är helt oproblematiskt. Tillkomsten av byggde som ni alla vet på att man kunde få till ett samspel med fisket, så att bevarandeintressen och brukarintressen kunde gå hand i hand. Det blev en brukande nationalpark. Det kan kanske jämföras med att miljöinsatser i produktionsskog, om man gör dem generellt, kan vara nog så viktiga som skydd av ett mindre område. Men jag tycker snarare att just det här fallet är ett oerhört bra exempel på hur människor får ta ansvar för sin egen vardag. Den yrkesgrupp som har löst problematiken är fiskarna själva. Det man hörde i intervjuer i riksnyheterna angående skärpta regler för trålning i var ganska symtomatiskt. När fiskarna blev uppringda sa de: Jättebra – nu genomför man de regler som vi har föreslagit själva. Det är precis dit jag tycker att man ska komma. De människor som brukar ett område har stor förståelse för området. Man har förståelse för vad som ska skyddas, och man tar ansvar för de åtgärder som ska vidtas. Det är precis det man har gjort. Detta är definitivt inte oproblematiskt.