prot · H20957 · 2015-02-10 00:00:00 — En rödgrön bostadspolitik sökes. Inför valet hörde vi samtliga tre rödgröna partier efterfråga en ny bostadspolitik. De valdes också för att kunna genomföra en ny bostadspolitik. Efter det har ingenting avhörts. Om fru talman ursäktar så här i semmeltider: Om man tar bort locket finns ingenting där. Jag instämmer helt och hållet i det som slog fast. Vad är det för nya, radikala åtgärder som den rödgröna regeringen nu anser måste till? Jag kan konstatera att vi nu tack vare de åtgärder som alliansregeringen har genomfört har det högsta bostadsbyggandet i på mycket . Jag kan också konstatera att vi tack vare detta också med råge kommer att överträffa regeringens ganska lågt ställda mål om 250 000 nya bostäder . kommer det att bli minst 300 000 bostäder. För det har vi inte alls den nuvarande rödgröna regeringen att tacka, utan för det kan vi tacka alla de reformer som alliansregeringen sjösatte och som också fortsatte i den budget som beslutade sig för att ställa sig bakom . resonerar en del kring bostadsboomen i storstäderna, men det finns också en bostadsboom i hela övriga delen av landet. När det gäller bostadspolitik kan vi alltför ofta fastna i diskussioner om avstånd och bullernivåer. Det är givetvis viktigt, men vad det egentligen ytterst handlar om är att bygga ett land och att bygga ett samhälle, fru talman. Det är också därför som Alliansen genomförde Sverigepaketet där vi bygger ut kollektivtrafik och bygger fler bostäder som vi genom detta satsar på infrastruktur. Allt det här, vartenda litet steg, har motarbetats av samtliga rödgröna partier. har man accepterat den större delen, men jag skulle återigen vilja få konkretiserat av bostadsministern, med tanke på de höga ambitioner som fanns före valet och som det sedan har varit märkligt tyst om: Vad är det för konkreta åtgärder som man vill genomföra? Det finns tyvärr inget konkret i interpellationssvaret över huvud taget. Det finns ingen substans. Med tanke på att detta trissades upp så våldsamt under valrörelsen tycker jag att det är egendomligt att man inte förberedde sig. Fram till nu har man egentligen inte kommit med ett enda förslag över huvud taget. Det är ett antal som har varit med i jag vet inte hur många debatter i detta land, nu senast på Västerbottendagarna när vi diskuterade vikten av att öka trähusbyggandet. Jag kan konstatera att Alliansen hade det ena förslaget efter det andra. Ministern och även socialdemokratiska bostadspolitiska talespersoner var där. Ingen kom med något eget konkret förslag, utan man hänvisade bara till pågående utredningar – utredningar som jag vill påpeka att alliansregeringen sjösatte. Men återigen: Jag efterlyser en konkret bostadspolitik från den rödgröna regeringen. Det hade varit en sak om man hade haft förslag som hade röstats ned här i , men vi har ju inte haft några sådana att ta ställning till. Då hade vi också kunnat ta den debatten i sak. Om man menar vad man sa före valet måste man nu faktiskt börja leverera. behöver en bostadspolitik, och då tycker jag att vi ska fortsätta på den framgångsrika väg som Alliansen valde. Men om man nu inte anser detta, när ska ni konkretisera en egen bostadspolitik? Det vill jag veta, fru talman. 33 (S): har det varit ett rekordlågt bostadsbyggande. Även om det har blivit lite bättre har den förbättringen skett från väldigt låga nivåer. När stödet för bostadsbyggande avskaffades när den borgerliga regeringen tillträdde störtdök byggandet. Det finns en tydlig skillnad här. När man stöder byggande leder det till nya bostäder. När man inte stöder bostadsbyggande är det marknaden som ska sköta detta. Men det har ju inte lett till något positivt resultat. Det lilla som har byggts har framför allt byggts för dem som har mycket pengar. Det är det som är problemet. Bostadsmarknaden är ju inte som vilken marknad som helst, utan det handlar också om att en bostad är en social rättighet. Alla måste ha någonstans att bo. Kan inte marknaden tillgodose det behovet måste vi politiker se till att det händer någonting. Annars bygger man sådant som är lönsamt. När det är bostadsbrist bygger man det som man kan tjäna mest pengar på, och det har ju fått katastrofala konsekvenser. Det är en hel generation som står utan bostad. Det gäller ungdomar som inte kan flytta hemifrån eller studenter som inte kan flytta till studieorten därför att det inte finns några studentlägenheter. Det är klart att det behövs en annan politik, men det kommer att ta tid att skapa en sådan politik. Vi måste också förhålla oss till det parlamentariska läget och till det som vi kan få igenom i den här församlingen. har regeringen suttit , och den förra regeringen satt . Jag tycker att man ställer ganska höga krav på en ny regering som har suttit efter ett totalt misslyckande . En av de nyckelfrågor som vi bör titta på – det här är definitivt ingen enkel fråga att lösa – är skillnaden mellan ägd bostad och hyresrätt. Den skattemässiga diskrimineringen uppgår till mellan och . Det finns också en utredning som stöder att det finns en sådan skattemässig diskriminering. Man har räknat på en nybyggd hyresrätt och jämfört med en nybyggd ägd bostad. Det är ju inte alltid som den som hyr sin bostad har mer pengar än den som äger sin bostad. Detta kan slå hårt mot den som redan har en ganska dålig ekonomi. Det är också väldigt många som inte har fast jobb, och många som inte har jobb över huvud taget. Massarbetslösheten spelar också in, för den gör att det blir svårare att ta sig in på bostadsmarknaden. De kan inte få lån för att köpa en lägenhet, utan de hänvisas till hyresmarknaden där det är ett väldigt stort efterfrågetryck och inte finns lika många lägenheter som behövs, framför allt inte i den prisklass som efterfrågas. måste vi titta på den skattemässiga diskrimineringen. När man stoppade stödet till byggande av hyresrätter störtdök ju det byggandet. Sedan har man också gjort det lättare att ombilda från hyresrätt till bostadsrätt. Då blir det lönsamt att äga sin bostad, men risken är att det blir färre hyresrätter och fler bostadsrätter. Sedan har vi ROT-avdrag och skattemässiga fördelar om man hyr ut delar av sin bostad eller hela bostaden. Allt detta sammantaget leder till en skev balans mellan hyrda lägenheter och ägda lägenheter. Hyresrätten är väldigt viktig för ungdomar och studenter. Det är också viktigt för rörligheten på bostadsmarknaden att det finns hyresrätter. Om man ska kunna flytta dit där jobben finns måste det finnas hyreslägenheter. Man kanske inte vill äga sin bostad; man vet kanske inte hur länge man ska stanna. Det är alltså en viktig framtidsfråga. 34 NOOSHI DADGOSTAR (V): Vi har genomlidit en alliansperiod som kännetecknats av passivitet och ideologiska utförsäljningar på bostadsområdet. Det har skapat stora problem i form av brister på bostadsmarknaden. Både jag och regeringspartierna har varit överens om att problemet är avsaknaden av bostadspolitik med ambitionen att politiskt och gemensamt lösa människors problem med att hitta ett hem att bo i. Det är en välfärdsfråga, men vi kan också konstatera att bostadsbristen leder till produktionsbortfall i ekonomin. Vi för ut alltför lite av våra tillgångar. Vi skjuter oss själva i foten när vi inte sätter spaden i jorden och får igång ett storskaligt byggande för breda löntagargrupper. Det är bra att regeringen nu sätter upp ett mål. Frågan är bara hur regeringen ska uppnå målet. Låt oss titta på förutsättningarna. Det är i princip gratis för staten att låna pengar för investeringar. Vi talar närmast om negativ ränta. vädjar om att medlemsstaterna ska investera i ekonomin och använda det kapital som finns för att öka efterfrågan i ekonomin. Det bästa sättet att göra det är till exempel genom att bygga bostäder och infrastruktur. Vi kan konstatera att de EU-länder som brukar jämföra sig med satsar betydligt mer än på bostadsbyggande, exempelvis genom förmånliga statliga lån och andra former av statliga stöd. Det är framför allt hyresrätter som människor efterfrågar. Det finns kapital för att bygga, men bankerna har en mycket stram bedömning av risker och kräver omfattande tillgångar hos byggherren. Sådana krav stänger ute mindre byggherrar som saknar egna ekonomiska tillgångar i tillräcklig omfattning. För att ge fler byggherrar möjlighet att bygga och förbättra konkurrensen på byggmarknaden kan staten bidra genom att till exempel förbättra kreditvillkoren för bostadsbyggande. Staten kan låna kapital på förmånliga villkor och låna ut till bostadsinvesterare genom att erbjuda bättre villkor än vad banker och kreditinstitut erbjuder. Det skulle förbättra konkurrensen i branschen och eventuellt sätta press på de orimliga avkastningskrav som jättarna i branschen har. Tänker regeringen titta på detta? Kan man använda sig av exempelvis ? De kraftiga subventioner som ges till det ägda boendet håller uppe priserna på villor och bostadsrätter, vilket i sin tur driver upp priserna på byggandet av hyresrätter. I kompensationssyfte behövs därför investeringsstimulanser för byggande av bostadsrätter. Det är delvis det som gör att byggandet på kajkanter i storstäderna och hyror på 14 000 för nybyggda hyresrätter fortfarande dominerar bilden. Vad vill regeringen göra för att förändra det byggandet? I regeringsdeklarationen talas det om en bostadsmiljard. När kommer den? Investeringsstöd är en beprövad metod. Vi vet att den fungerar, och dessutom håller det nere produktionskostnaderna. var produktionskostnaderna för hyresrätter ungefär likvärdiga med dem för bostadsrätter. Investeringsbidragen, som infördes och som förenades med hyresnivåer, gjorde att produktionskostnaderna för hyresrätter minskade kraftigt. När vi fasade ut investeringsstödet ökade produktionskostnaderna igen. Investeringsstödet är det enskilt effektivaste sättet att styra produktionen mot byggande av bostäder för breda inkomstgrupper. Är regeringen beredd att titta på den typen av stimulanser och stöd som kan göra att vi kan bygga billiga hyresrätter till vår befolkning? 35 (S): Den här debatten påminner lite om den som vi hade för någon vecka sedan och som också handlade om bostadspolitiken. Även kritiken från de borgerliga partierna påminner om den som framfördes då. ser vi, med facit i hand, hur den tidigare regeringen valde att hantera de här frågorna, och jag tycker att det finns en avsaknad av självkritik och väldigt lite av balanserade bedömningar i frågan. Här slås i stället hårt mot den sittande regeringen för att den inte har löst problemet, när den tidigare borgerliga regeringen inte fick fram mer än ett rätt magert resultat. Efter de åtta åren kan man i huvudsak peka på tre punkter där regeringen valde att lägga fram förslag för att hjälpa ungdomar och studenter att komma in på bostadsmarknaden. Det första var att man i princip införde marknadshyror på andrahandsbeståndet. Det som har inträffat är att man nu kan få betala 9 000–för en etta. Det tror jag inte att ungdomar och studenter egentligen har råd med. Det andra var det stora anslaget med propositionen Fler bostäder åt unga och studenter. Propositionen lades fram – inte med regeringen utan . Det handlade om undantag för hiss upp till vindsvåningar. Jag tror inte att det har medfört att speciellt många ungdomar bor i vindsvåningarna som undantas från hiss. Det tredje tror jag var ministerns stoltaste stund i , nämligen när man lade fram propositionen Nya åtgärder som kan genomföras utan krav på bygglov, det vill säga propositionen om Attefallshusen. Det beskrevs i kammaren som något som skulle hjälpa landets ungdomar genom att de kunde flytta in i ett Attefallshus på föräldrarnas tomt eller på grannens tomt. Det fanns ingen hejd på allt vad det skulle lösa. Dessa tre förslag tog det i princip att komma fram med, inte . Jag tycker därför att kritiken är lite väl häftig, och det tycker nog även de borgerliga ledamöterna. De flesta som ser debatten tror jag håller med om att bostadspolitiken är ett centralt politikområde som förtjänar att lyftas fram mycket mer. Jag ska i mitt nästa inlägg återkomma till hur jag tycker att det har synliggjorts. Men som sagt, resultatet av den förda bostadspolitiken under de borgerliga regeringsåren är inte något att skryta med. Efter de åtta åren ser man att det går bättre än vad det gjorde under de tidigare åtta åren. Man kan förvänta sig att förr eller senare ska åtminstone bostadsstatistiken visa på en bättre utveckling än under hela den borgerliga regeringstiden. 36 Statsrådet (MP): och jag har debatterat den här frågan ett antal gånger. Jag tycker att det i grunden finns en idé om vart vi måste vara på väg. Det finns ett grundläggande problem, och det är att det saknas bostäder i . Det har saknats bostäder i under , men inte i hela . Ungefär hälften av landets 290 kommuner uppger att de har bostadsbrist. Nästan alla studieorter, med undantag av tre, har brist på studentbostäder. Av siffror som redovisar framgår att de har problem att inom en månad från det att studenten påbörjat sina studier få fram en bostad på studieorten. Det finns till och med studieorter som inte kan erbjuda studentbostad alls . Man har hunnit gå färdigt sitt program innan man blir erbjuden en bostad. Det är ett prekärt läge. Men att under den här processen då vi jobbar fram ett antal frågor förminska saker som stadsmiljöavtal tycker jag är problematiskt. Stadsmiljöavtalen är – för att det ska vara klart vad det handlar om – en lösning där kommuner som har mark som byggbolagen inte anser är tillräckligt attraktiv att bygga på, så kallade B- och C-lägen, kan göra de lägena mer attraktiva genom att se till att planera för kollektivtrafikutbyggnad. Ett gott exempel på det är , som har planer på spårvagn ut till områden som annars inte hade varit tillräckligt attraktiva att bygga på. Kommunen klarar naturligtvis inte av en så stor satsning på kollektivtrafik, särskilt om den innefattar spår, och ska staten kunna gå in av kostnaden för kollektivtrafiksatsningen. Detta är ett beslut som har tagits. Det finns pengar avsatta i vår budget. Jag vill påstå att detta, på den relativt korta tid som vi har haft på oss, är ett viktigt steg mot att se till att kommuner klarar av att bygga ut och förtäta sina områden. Detta bereds nu inom myndigheten , som ska komma tillbaka, och då kan vi börja med denna satsning. Det är en mycket viktig del. En annan del handlar om en förkortad planprocess. Jag tog upp det i mitt svar. Det är en oerhört viktig fråga, för det handlar i grunden om hur tiden från ax till limpa kan reduceras. Vi har alltså haft en situation i där det även har tagit från beslut om att bygga till att sätta spaden i jorden. Den långa tiden på åtta ska gå att förkorta. Vi jobbar nu med detta inom departementet, och min förhoppning är att vi kan komma med förslag som förkortar tiden. Jag skyller inte på den gamla regeringen och säger att ni hade på er att göra detta och inte gjorde någonting. Jag menar att vi måste se framåt och se om vi klarar av att producera ett sådant här förslag som kan nå majoritet i denna riksdag. Då kommer vi att göra det. 37 (M): Jag skulle vilja komma tillbaka till vad ett par olika debattörer har sagt om byggande och vad som är gjort och inte gjort, där man raljerar lite över tre förslag. Alliansregeringen lade under sina år fram över hundra ändringsförslag för att förbättra processen för byggande. Sedan hamnade vi i en mycket svår ekonomisk kris. Det är intressant att lyssna på framför allt socialdemokrater, för det låter som att den krisen över huvud taget inte har existerat. När stora kommunala bostadsbolag inte ens kunde omsätta sina lån fanns det inga pengar i processen. Men jag tänker göra som ministern och titta framåt i stället. Visst är det ett grundläggande problem att det i stora delar av landet saknas bostäder. Det är därför jag så gärna vill ha konkreta förslag. Ministern lyfter fram studentbostäder. Då skulle jag återigen vilja få konkreta förslag: Vad är det ministern skulle kunna tänka sig att göra? Vi har till exempel möjliggjort att sätta ned tillgänglighet – det är på dispens på några håll. Skulle man kunna fundera över att i en fastighet ha någon lägenhet som är tillgänglig, men att inte alla behöver vara det? Det är ett sätt att få ned yta, och får man ned yta får man ned pris. Vad man som student är beredd att betala och har möjlighet att betala är viktigt. Även här kommer vi tillbaka till frågan om bullerförordningen som vi fortfarande inte har fått något svar på. Jag tycker att det är synd att man inte tydligare kan komma med en tidsplan, men jag vet att det eventuellt finns någon liten oenighet här. Det vore skönt att få en tidsplan. Sedan skulle jag bara vilja säga till ministern: , jag förringade inte stadsmiljöavtalen. Att infrastruktur är viktig för att man ska kunna bygga är vi alla överens om. Men vad jag saknar är den tydliga kopplingen: Ska man kunna få statliga pengar ska det också någonstans i andra änden utlovas bostäder. Det är det som var Stockholmsförhandlingen och som också är Sverigebygget, som är omdöpt till Sverigeförhandlingen. Det är det som det bygger på. Det är inte bara infrastrukturpengar, utan i andra änden ska kommunen garantera att det finns bostäder. Sedan var det detta med förkortad planprocess. vet vi att det tar från idé tills nyckel kan lämnas över. Där finns det bitar att jobba vidare med. Vi hade förslag, och ett som jag tror skulle kunna förkorta processen med kanske två till är att tillåta kommuner att avgöra när det behövs detaljplan. Kan vi hoppa över detaljplaneskedet sparar vi tid, om vi räknar in allt med överklagande och det som vi vet att vi har. Jag vill ha konkreta förslag, inte bara en förkortad planprocess. Det är lätt att säga, men vad innebär det för bostadsministern? 38 (M): Vi fortsätter debatten på temat Rödgrön bostadspolitik sökes. Statsrådet sa här: Det finns en i grunden bra idé till en rödgrön bostadspolitik. Det är väl lite det som är poängen. Ja, då skulle vi också vilja se den idén och få möjlighet att debattera och ta ställning till just den. Det är naturligtvis lätt för socialdemokrater och vänsterpartister att stå här och problematisera rent allmänt kring bostadsutmaningar i vårt land. Vi kan nog alla vara överens om att det finns enorma utmaningar och att oändligt mycket återstår att göra i hela . Jag noterade att debattör talade om avsaknaden av bostadspolitik från den tidigare regeringen. Då vill jag säga att det nog är vår replik. Säger man någonting sådant har man också skyldighet att leverera ett alternativ till allt detta. Jag vet att det enda av substans som har levererat – är också en del av det rödgröna regeringsunderlaget – är förslag om att införa obligatoriska kommunala bostadsförmedlingar. En bostadsförmedling förutsätter, herr talman, att det finns någonting att förmedla. Man kan sluta att stå och problematisera och börja leverera skarpa rödgröna förslag om vad man tycker ska göras åt det som är huvudfrågan. Vad är det för konkret politik för ett ökat bostadsbyggande i hela landet som statsrådet kommer att leverera? När kan förväntas få den politiken presenterad för sig så att vi kan ta ställning och sedan debattera och slutligen votera om detta? Om man nu har gått till val på att det finns en bostadsbrist i detta land kanske man också borde ha gått till val på att klargöra för väljarna hur den i så fall skulle lösas. Återigen: svar önskas! 39 (S): Jag tror att man förenklar verkligheten väldigt mycket om man hänvisar till den ekonomiska krisen som skäl till att det inte har byggts någonting. Vi kunde ju se ett direkt resultat när stödet till byggande av hyresrätter avvecklades: Då störtdök genast produktionen. Vi kan också se tillbaka när vi hade 500 procents ränta att det inte innebar ett totalstopp för byggandet. Det är inte så enkelt att man kan hänvisa till en kris, utan det är väldigt avgörande vilken politik man faktiskt för. Visst, man kan se att det har tillsatts en massa utredningar om det ena och det andra. Men man måste också se de direkt skadliga saker som har införts och som har rubbat balansen på bostadsmarknaden. Förutom det som har funnits i form av ränteavdrag som gäller ägd bostad men inte hyresrätt har man infört ROT-avdrag som gäller ägd bostad men inte hyresrätt, gjort det förmånligt att hyra ut sin bostad och möjligt att ta ut marknadshyra på detta sätt samt infört de stora Attefallshusen. Man har genomfört det ena förslaget efter det andra som gynnar ägd bostad, men man har tagit bort det som fanns för att gynna hyresrätt. Det är den obalansen, som har byggts upp under den förra regeringen, som vi nu ser resultatet av. Detta drabbar självklart den enskilde på bostadsmarknaden, men det drabbar också oss alla. I räknar man med att den samhällsekonomiska förlusten är 21 miljarder . Även i och är det miljardbelopp vi förlorar. Byggande av hyresrätter till rimliga hyror gynnar alltså inte bara människor som behöver bostad utan oss alla. Det är det jag tycker vi måste ta tag i. Hur gynnar vi detta? Jag vill också säga att jag tycker att ministerns förslag är bra, bland annat när det gäller infrastruktur. 40 NOOSHI DADGOSTAR (V): Det är säkert en trivsam diskussion för allianspartierna att ha med regeringen, den angående bullerförordningen – som de själva aldrig fick på plats – och andra delar i PBL. Men den stora elefanten i rummet är finansieringen av byggandet, hur vi får till det och hur vi ser till att produktionen riktas till stora löntagargrupper som kan ta bostäderna. Det är klart att det byggs på många platser i , men det byggs alldeles för dyrt och för människor som redan har mycket pengar. Hur förändrar vi det? Det finns inget parti här som kan leverera ett bra förslag på det. Det som vi har sett att det fungerar, det som också tog upp här tidigare, är investeringsstödet. Vi kan se till att stödja den produktion som vi vill premiera och sätta ett hyrestak som gör att produktionskostnaderna sjunker. Vi kan också komma åt det strukturella problem som finns i byggbranschen , nämligen den bristande konkurrensen. Vi kan se till att premiera små byggföretag och hjälpa dem med krediter. Därmed sätter vi fart på byggandet. Det finns tyvärr alldeles för få kreativa förslag på det här området . Vi rör oss alltid i samma fålla. Alliansen vill i princip inte lägga en krona . Man röstade ju mot det förslag som vi lade fram i där vi ville satsa mer på bostadsområdet. Man satsar i princip ingenting. Jag kan konstatera att vi behöver premiera byggandet av billiga hyresrätter för att de över huvud taget ska byggas. 41 (S): Om man vill försöka hitta vad som präglade den tidigare regeringens syn på bostadspolitiken kontra den här regeringens finns det en hel del att finna i de regeringsförklaringar som har lagts fram . Det som gladde mig och många andra var att det nu på väldigt länge står att läsa i en regeringsförklaring att bostadspolitiken är en nationell angelägenhet. Den har ju inte beskrivits på det viset tidigare, under de borgerliga åren. I de regeringsförklaringarna har man haft ett klart marknadsperspektiv på hur bostadspolitiken ska utformas. Låt oss titta på vad den tidigare regeringen hade som utgångspunkt när den var i motsvarande situation tidsmässigt som den här regeringen är i , det vill säga vad det står i regeringsförklaringen . Vad står det i den? Jag ska säga att jag letade – man får faktiskt leta efter bostadspolitik i den regeringsförklaringen. Men jag hittade några saker. Det första som står är att man ska underlätta för bostadsrättsombildningar i storstädernas förorter. Det andra är att man presenterar ett stort energieffektiviseringsprogram. Sedan står det att ”allt denna regering kommer att genomföra kommer att präglas av några centrala värderingsmässiga utgångspunkter. Detta värderingsmässiga kitt bildar en stabil grund för regeringens arbete .” Det måste väl vara det den regeringen tänkte på när man lade fram förslagen Attefallshus, marknadshyror i andrahandsbeståndet och undantag från kravet på hiss till vindsvåningar. 42 (C):