prot · H20989 · 2015-04-21 00:00:00 — Det finns också möjligheter att söka medel som är avsatta från för att se till att de grundläggande betaltjänsterna kan upprätthållas i hela landet. Självklart följer regeringen utvecklingen väldigt noga. Är det så att man fortsätter att visa på att det är problem och att man inte får en tillräckligt hög kvalitet är vi självklart beredda att komma med kompletterande åtgärder. Däremot tror jag inte att man ska försöka att hitta på åtgärder i desperation utan att ha gediget underlag. Det är ett ganska dåligt sätt att fatta beslut på. Vi behöver självklart ha en bra kunskapsbas att fatta våra beslut på. Den gängse metoden för att få en bra kunskapsbas är ofta att lyssna på myndigheternas uppgifter. Där håller länsstyrelserna just nu på att rapportera hur det ser ut i hela landet. Man kan också tillsätta en utredning, och det har regeringen redan gjort i det här fallet. frågar mig vad det finns för andra möjligheter förutom bankerna att tillgodose kontanthantering. Det har funnits ett projekt med att ha det som kallas för betaltjänstombud där länsstyrelserna genomför regionala insatser genom att etablera den tjänsten. fungerar inte den tjänsten eftersom det institut som erbjöd den har fått sitt tillstånd återkallat. Men det pågår arbete. Förhoppningsvis kan problematiken lösas ganska snabbt, och då hoppas vi att den verksamheten ska kunna komma igång igen framöver. 53 PER ÅSLING (C): Jag vill börja med att kommentera två av de delar som framkommer i svaret. Den första är att bankerna är en viktig aktör för kontanthantering men inte den enda. Det finns andra aktörer, svarar statsrådet. Det är riktigt att det finns flera aktörer på marknaden. Men om vi tar perspektivet att se vem som har det övergripande ansvaret och som är övergripande aktör är otvetydigt bankerna den enda aktören med den utgångspunkten på marknaden för kontanthantering. Det gäller sedan förlorade ansvaret för kontantförsörjningen till medborgare och företag 2005. Det är klart att det har skapat en monopolliknande situation. Den är inte bra eftersom den skapar möjlighet för bankerna att organisera verksamheten och prissätta tjänsterna på ett sätt som riskerar att bli väldigt kostsamt för den enskilde och hushållet oavsett om vi talar om kreditkort eller betalkort, vad vi nu väljer att benämna det med. Det innebär också att vi inte får ett heltäckande system. Den andra saken jag vill kommentera är att det pågår ett arbete inom , som mycket riktigt påtalas i svaret. Om man tittar på uppdraget till den utredning som är presenterad och den som tillsätts är det inte svar på hela kontanthanteringens delar i hela dess kedja. hade endast ansvaret för själva kontanthanteringskedjan, det vill säga vem som ska ansvara för hantering, lagring och transport av kontanter. När det gäller den utredning som tillsätts avseende betalkontodirektivet är det angeläget, och jag välkomnar att regeringen har tagit det initiativet. Den ska överväga vilka lagstiftningsåtgärder som möjliggör insättning och uttag av kontanter och inte frågan om kontanternas tillgänglighet. Har jag fel i den utgångspunkten får statsrådet gärna korrigera mig. Jag vill återigen komma tillbaka till den fråga som jag ställde i mitt förra inlägg: Vilka ytterligare åtgärder ser statsrådet är viktiga att vidta för att öka tillgängligheten för kontanter? Jag skulle gärna vilja att statsrådet med utgångspunkt från här och beskriver vilka konkreta åtgärder som kan vara angelägna att vidta. Jag ställer frågan utifrån att jag tror att det är viktigt att vi har perspektivet hela landet. Det är så lätt att skapa system som utgår från , eller och som därmed missgynnar den svenska landsorten, den svenska landsbygden och alla byar och bygder som lider av brist på kontanter. 54 (V): Det är egentligen rätt märkligt att vi lever i ett samhälle där människor inte har rätt att bestämma över sin egen ekonomi längre, eftersom bankerna bestämmer om du får ta ut dina egna pengar i kontanter eller inte. Visst är det en stor demokratifråga, den avveckling av kontanter som bankerna har initierat i vårt samhälle. Bara skrev jag en fråga till statsrådet kring kontanthanteringen och fick då till svar att det inte alls var aktuellt att ålägga bankerna ett ansvar för kontanthanteringen. Snarare tvärtom ansåg statsrådet att det var ett alldeles för stort ingrepp i bankernas verksamhet. Det tycker man inte i , utan där tycker man att det är givet att ha en lagstiftning på plats som anger bankernas ansvar för kontanthanteringen. De har också lyckats ringa in vilken finansverksamhet det ska gälla. Det tycker jag är en rimlig ordning. Jag har väldigt svårt att se hur man annars ska lösa det för hela landet. Även om det finns projektmedel och är inte det den långsiktiga lösningen, och det är definitivt inte lösningen här och , med tanke på hur det ser ut. i gör ett årligt arbete med att kartlägga. Det är jättebra. Men inte heller det är lösningen, utan det är enbart en kartläggning som underlättar en offentlig debatt i frågan. Jag har många exempel från mitt eget län, från företagare och föreningar som har stora problem med att hantera situationen, som den är . Det har pågått , och jag vet att regeringen är ny. Men jag vill ändå fråga – för att få ett klart svar: Är statsrådet beredd att lagstifta, att ålägga bankerna ansvar för kontanter? 55 (S): Jag vill börja med att slå ifrån på en väsentlig punkt: aldrig in dig, Per Åsling, i den lilla återvändsgränd att detta är en fråga som berör bara svensk landsbygd och glesbygd! Då tror man väldigt fel. Då har Per Åsling aldrig träffat små butiksägare vid till exempel , som inte blir av med sina kontanter. Då har man aldrig träffat dem som driver småbutiker, även mitt i . Då har man inte träffat dem som har gjort en insamling på ett möte på sin förening i en Stockholmsförort, där det inte heller är möjligt att bli av med kontanterna. tar jag exempel från eftersom jag bor i , men jag skulle säkert kunna säga detta om en annan större ort. Detta är ett problem som finns över hela landet. Tro inte att detta är ett landsbygdsproblem! Men det finns en stor skillnad. Det finns gott om bankomater i de större städerna. Det är faktiskt sant. Det andra som jag skulle vilja säga och som jag tycker är viktigt är: Menar man att det handlar om något annat än insättningar och uttag? Vad ska man kunna garantera via lagstiftning förutom insättningar och uttag? Det är väldigt svårt för mig att förstå. Vad är det då man skulle vilja se? Slutligen: Enligt både Nordea och finns det ingen centralort i där det inte finns möjlighet att ta ut och sätta in kontanter. Däremot kanske det finns på bara ett ställe. 56 Statsrådet (MP): Tack återigen för angelägna debattinlägg! Jag tycker att det är viktigt att frågan debatteras, och därför är jag glad att den här interpellationsdebatten pågår. Jag är också glad att utskottet har kallat till en hearing kring hur man kan se till att hantera den utveckling som pågår. Det är allt färre människor som väljer att använda kontanter, och det får påverkan på hela vår ekonomi. Jag är en teknikvän på det sättet att jag tycker att det är bra när det utvecklas nya möjligheter för oss människor att hitta olika vägar för att betala och hantera vår ekonomi. Jag själv använder mycket sällan kontanter, eftersom det helt enkelt passar min livssituation bäst. Däremot måste man ha respekt för att andra människor väljer att ha andra sätt att betala på och inte känner sig bekväma med att till exempel använda internet för betalningar eller att använda kort. Jag vill berätta en liten anekdot. Jag var uppe i , Per Åslings hemtrakter, . Då ville jag köpa en vara direkt av en tillverkare. Jag hade inga kontanter, som jag brukar. Men dessutom fungerade inte kortet. Då hamnar man i problem. Som Per Åsling själv lyfter upp i debatten är det ganska stora avstånd för att åka iväg och hämta kontanter i någon automat eller liknande. Men då uppstod en möjlighet genom att företagaren hade swishtjänst. Jag kunde då swisha över pengar via mobilen. Vi lyckades alltså hitta ett annat sätt att sköta betalningen, så jag kunde glad åka tillbaka med min vara, och alla var glada och nöjda. Det visar på att tekniken utvecklas. Det utvecklas nya möjligheter. Jag hoppas att vi kan vara överens om att det i grunden är något positivt. Sedan måste man, som det sker i alla teknikskiften när ny teknik kommer in, hantera övergångsfasen. Regeringen är helt inriktad på att vi måste se till att människor känner sig trygga i sin vardag och har möjlighet att hantera kontanter på ett bra sätt. Vi vet också att tekniska problem uppstår i många delar av landet där det inte finns en tillräckligt bra teknisk infrastruktur för att kunna använda sig av elektroniska tjänster. På de platserna har man inte valfriheten att kunna använda den nya tekniken. Här har regeringen självklart också ett stort ansvar, tillsammans med , för att se till att tekniken fungerar i hela landet och att det finns en digital infrastruktur så att man kan använda den tjänst som passar en själv. På det sättet tror jag att många kommer att uppleva att det blir lättare att bo på landsbygden och hantera sin ekonomi, just genom att använda modern teknik och moderna tjänster. Återigen: För de människor som finns i vårt samhälle och inte känner sig trygga med att använda elektroniska tjänster ska det finnas möjligheter att hantera sin ekonomi i hela landet. Därför finns det också ett uppdrag till bland annat länsstyrelserna och att se till att man fyller igen de glapp som finns när marknaden inte löser problemen. frågar om jag är beredd att lagstifta här och om att ålägga bankerna att hantera kontanter. Så går det inte till, utan ska man lagstifta måste man ha en ganska lång utredningsprocess, ta fram underlag, ha en bred remissrunda och gå till Lagrådet. Det är en ganska lång process. har vi en process på gång. Vi har en utredning som handlar om hur vi ska implementera det direktiv som alla EU-länder gemensamt har kommit överens om, som handlar om hur alla människor kan få tillgång till grundläggande betaltjänster, få ett betalkonto som man ska ha tillgång till. Att i det läget lägga på ytterligare en utredning med ett näraliggande syfte tror jag inte skulle skapa någon klarhet och öppna möjligheter utan snarare skapa förvirring, så jag tror att det vore ett ganska dumt steg att ta. Däremot måste vi nu avvakta vad denna utredning kommer fram till och ta hänsyn till de förslag som kommer in och därefter gå tillbaka till för att implementera dessa förslag i svensk lagstiftning. Jag hoppas att inte tycker att vi ska ha två parallella lagstiftningsprocesser som handlar om liknande frågor. 57 PER ÅSLING (C): Låt mig börja med att återigen tacka för de svar som jag har fått från statsrådet. Jag delar statsrådets uppfattning att det är en viktig fråga som vi har diskuterat , och jag tycker att det är bra att både och har varit med i debatten. Statsrådet nämner att människor själva måste få välja. Då utgår jag från att det gäller vilka betalningssystem som människor vill använda. Det är klart att det är riktigt. Men det är också viktigt att människor själva får välja var i landet de vill bo och verka. Då är det angeläget att kunna konstatera att man behöver vidta åtgärder för att få en bättre fungerande kontanthantering på landsbygden. Landsbygden blöder i detta perspektiv. Det arbete som görs på det politiska området är viktigt och angeläget. Avslutningsvis skulle jag vilja skicka med till statsrådet att de utredningar och det arbete som görs, med bäring på behovet av att landa utredningar som har funnits tidigare, måste gå skyndsamt. En sista uppmaning: Rappa på! 58 Statsrådet (MP): Jag vill återigen passa på att tacka Per Åsling för en bra interpellation i ett angeläget ämne. Jag är glad för att den här debatten kunde hållas. Jag tror att vi kommer att behöva återkomma till denna fråga kontinuerligt. Vi ser nämligen att detta är en utveckling som fortsätter. är det viktigt att tänka på att när man vidtar åtgärder, speciellt när det är åtgärder som kan ha en ganska stor effekt, till exempel en lagstiftningsåtgärd, kan det påverka marknaden och ekonomin i ganska stor utsträckning. Jag kan se en risk i att om man vidtar mycket aggressiva åtgärder skulle det kunna få vissa effekter. Till exempel om man ålägger alla banker att hantera kontanter vid alla tillfällen överallt är risken att man i stället för att få banker som är kontantlösa inte får några bankkontor över huvud taget, det vill säga att bankerna inte ser någon lönsamhet i verksamheten och att det kan bli en försämrad tjänst för människor i hela landet. Det är såklart en utveckling som ingen av oss vill se. Det gäller alltså att här vidta åtgärder som är effektiva men som inte får klart negativa konsekvenser, där betalmöjligheterna försämras. Det är det som är regeringens ambition. Vi har varit aktiva i denna fråga. Vi tycker att det är viktigt att det finns betalinfrastruktur i hela landet, så att människor ska kunna både leva och verka och också kunna driva företag i hela landet och kunna både få kontanter som betalning och göra sig av med kontanter, det vill säga sätta in dem på sina konton. Det är den ambition som regeringen har, och det agerar vi efter. Det gör vi, kan jag försäkra Per Åsling, med den allra största fart. Vi ser ingen anledning att dra benen efter oss, utan vi vill gärna få fram resultat i denna fråga. Vi märker nämligen att det är väldigt många människor som är engagerade och oroade över den utveckling som vi ser. Där har regeringen självklart ett ansvar att lyssna till dessa röster och återkomma med förslag. Det är precis det som regeringen är i färd med att göra. Överläggningen var härmed avslutad. Kammaren beslutade på förslag av tredje vice talmannen att ajournera förhandlingarna till . § 11 Svar på interpellation 2014/15:491 om avsteg från riktvärden för buller i vissa orter 59 Statsrådet (MP): har frågat mig om det är min och regeringens uppfattning att det ska finnas olika bullerkrav för bostadsbyggande beroende på invånarantalet i de orter som berörs av järnvägsbuller. Låt mig börja med att säga att jag delar uppfattning att det är rimligt att samma riktvärden för buller som gäller i våra större städer ska gälla i mindre städer och tätorter. Det är inte bara i storstäderna det råder bostadsbrist utan även i många mindre orter runt om i landet. Därför är det viktigt att på olika sätt skapa förutsättningar för att det ska gå att bygga bostäder i bullerutsatta lägen även där. Ett av hindren för bostadsbyggande har varit den osäkerhet som i vissa fall funnits avseende hur buller från trafik ska hanteras vid planering och byggande av nya bostäder. Det har även förekommit skillnader i tillämpningen av regelverket runt om i landet. Ett annat problem har varit att bullerfrågans hantering skilt sig åt beroende på om bullret bedömts i planskedet eller i samband med tillsyn och tillståndsprövningar av miljöfarliga verksamheter. Sammantaget har denna situation i vissa fall försvårat för byggandet och lett till en viss rättsosäkerhet för bullrande verksamheter. Det har således funnits behov av tydligare, enklare och mer samordnade regler för buller. För att öka samordningen i regelverken avseende buller och göra det enklare att bygga bostäder i bullerutsatta lägen har regeringen nu beslutat om en förordning som innehåller riktvärden för trafikbuller utomhus vid bostadsbyggnader. Riktvärdena gäller i hela landet, oavsett om det handlar om små orter eller större städer. Det är min och regeringens förhoppning att förordningen kommer att underlätta byggandet av bostäder i hela vårt land, inte minst i mindre orter där det tidigare kan ha varit svårt att bygga i centrala och kollektivtrafiknära lägen där många gärna vill bo. 60 (C): Jag tackar för svaret. Det finns faktiskt inte mycket att anmärka på i svar på min interpellation i ämnet riktvärden för buller i vissa orter. Jag tackar alltså för det. Jag noterar att ministern delar min och uppfattning att det är rimligt att samma riktvärden för buller som tillämpas i storstadsområden ska tillämpas i mindre tätorter och små städer. Jag noterar också att regeringen äntligen, , har fattat beslut om en ny förordning om trafikbuller vid bostadsbyggnader och att den med ekvivalent ljudnivå vid fasad innebär små steg i rätt riktning. I den förordning som remitterades av allianspartierna och som kunde ha gällt är detta värde satt högre – mätt vid fasad, alltså inte inomhus. Detta arbete påbörjades av och den tidigare regeringen under förra mandatperioden, och det starkaste motståndet stod och hans partikamrater i för när de här i motsatte sig samordning av och . De förespråkade fortsatt otydlighet och oförutsägbarhet för byggare, kommuner och verksamhetsidkare. Att nu tvingas höja riktvärdena över huvud taget måste alltså ha suttit hårt inne. Med svårtolkade regler baserade på olika lagrum har det varit svårt för verksamhetsutövare och byggföretag att förutsäga vad i slutändan ska yttra och besluta vid exempelvis överklaganden. Oförutsägbarheten och skillnaderna är nog dessvärre ingenting man rättar till i första taget. Vi ser det på andra områden, till exempel när det gäller tillämpningen av strandskyddsbestämmelser. Det byggherrar och kommuner nu uppfattar som en konstruktiv dialog kan ändå sluta med ett avslag baserat på gällande förordningar och egna tolkningar från andra myndigheter, till exempel och . En sådan tolkning är just riktlinjer för buller och vibrationer vid planering och bebyggelse, där de själva tolkar vad som ska betraktas som ett stadsområde. Det är här problematiken finns. En större stad har enligt mer än 20 000 invånare. Det är baserat på FN:s definition av en stad. Är det inte lite bisarrt att översätta detta till svenska förhållanden? är en ort som är stor nog att kunna undantas från tolkning av vad som är en stor stad. Den har mindre än 20 000 invånare. i har därför avstyrkt del av Klockarebolet eftersom bullernivåer på över har uppmätts där. ligger längs stambanan, och det är också ett riksintresse. Det är nu omöjligt att utveckla samhället med nya bostäder utan att så sker i bullerutsatta lägen. I avvisades detaljplanen för Sjökanten med hänvisning till att staden inte har tillräckligt många invånare. är som vi vet också en järnvägsknut, och precis som för krävs det alltså omfattande bullerutredningar varje gång det ska planeras för bostäder. Så sent som beslutade ni i regeringen att avvisa kommuns skrivelse om Tallen i . Det handlar om äldrebostäder. Med den nu presenterade förordningen utgår jag dock ifrån att en förnyad kontakt kan tas med , så att 28 lägenheter för pensionärer möjliggörs i . Det systematiska åsidosättandet av mindre orters behov av förtätning och små lägenheter för ungdomar, ensamstående, pensionärer och små familjer måste upphöra. Med de ytterligare höjda gränsvärden som har föreslagits av allianspartierna skulle det bli möjligt att bygga i , och samt på i . 61 Statsrådet (MP): Jag vill kort redogöra för bullerförordningen såsom vi har beslutat om den i regeringen. Riktvärdet vid den exponerade fasaden skärps från 60 till ekvivalent ljudnivå, och riktvärdet vid den exponerade fasaden för studentlägenheter skärps från 65 till ekvivalent ljudnivå men breddas till att omfatta alla lägenheter som är mindre än . Många remissinstanser var kritiska till den borgerliga regeringens tidigare föreslagna riktvärden, eftersom de kan leda till ohälsosamma ljudnivåer. Bland annat kritiserades förslaget av ett flertal representanter för och flera myndigheter. ansåg exempelvis att riktvärdesnivåerna i flera fall var alltför höga för att olägenhet för människors hälsa ska undvikas. Regeringen har lyssnat på vad remissinstanserna har sagt, och den förordning som har beslutats har i större utsträckning än den remitterade – som förtjänstfullt har försvarat tidigare – tagit hänsyn till den kunskap som finns om sambanden mellan buller och hälsa. Det är samband vi vet mer om än vi gjorde tidigare. kommer den nya bullerförordningen att underlätta för bostadsbyggande. Jag vill passa på att tacka för en konstruktiv debatt i ämnet tidigare. Som statsråd med ansvar för bostads- och stadsutvecklingsfrågor har min ambition varit att ha en väl avvägd balans mellan skyddet av människa och miljö och behovet av att bygga på områden där det annars bara byggs större lägenheter. Det har gjort att de mindre lägenheterna tyvärr inte har blivit byggda. Tillsammans med det bostadspolitiska paket vi har lanserat och som vi kommer att jobba med framöver innebär detta att det för de 3,2 miljarder som är ett investeringsstöd kommer att byggas ungefär 15 000 nya små, klimatsmarta och billiga hyresrätter. Förordningen kommer också att skapa en grogrund för att det faktiskt byggs. Jag vill också lyfta fram att i samband med att förordningen togs fram gjordes en avvägning så att förordningen säkerställer rimliga ljudnivåer. Personligen var jag på plats i en ljudstudio på här i för att lyssna på olika typer av ljudnivåer. Och det var verkligen en aha-upplevelse att få förståelse för vad ett decibeltal innebär. Det är inte så enkelt att göra en skärpning från 60 till , att det bara är fem steg i decibelskalan, eftersom decibelskalan inte är linjär. För regeringen har det varit viktigt att kunna hitta balansen mellan skyddet av människan och miljön och möjligheten att bebygga fler områden, förtäta städerna och bygga hållbara städer för människor att leva i långsiktigt. 62 (C): Jag noterar fortfarande att vi är överens om att det systematiska åsidosättandet av mindre orters behov av förtätning och små lägenheter för ungdomar, ensamstående, pensionärer och små familjer måste upphöra. Men jag är rädd för att de mycket blygsamma höjningar av riktvärdena som det nu beslutas om inte kommer att vara tillräckliga, utan att fler bostadsutvecklingsprojekt blir stoppade med hänvisning till den orimliga tolkningen av avstegsmöjligheterna, som är föremål för diskussionen här . Jag är inte så säker på att byggföretagen med deras kunskap och kompetens kommer att vara speciellt intresserade av att arbeta med bullerskyddande åtgärder, bättre fönsterglas och tätare dörrar, givet att man fortfarande har små möjligheter att bygga med de regler som kommer att föreslås. Med ytterligare höjda gränsvärden, som har föreslagits av oss i allianspartierna, blir det inte bara möjligt att bygga bostäder i utan också i , och hemma på i . Kommuner och Landsting har frågat 60 kommuner som byggt mer än 1 000 bostäder , och tyckte att bullerreglerna är ett allvarligt hinder för bostadsbyggandet. menade att de tidigare motsägelsefulla reglerna mellan och var ett stort problem som har skapat stor osäkerhet. menade att de gamla riktvärdena var särskilt problematiska när det gällde just att få möjlighet att bygga studentbostäder och små lägenheter. I rapporten framgår det också att 47 000 nya bostäder låg färdiga för att byggas, men på grund av det dåvarande regelverket gick de inte att bygga. Jag hoppas att håller med om att det är välkommet att de flesta av de här bostäderna kommer att kunna byggas med stöd av en ny förordning och inte uteslutande med stöd av de omfattande subventioner som regeringen har förslagit. Dessutom finansierar man dem dels genom att höja arbetsgivaravgifterna för unga, dels genom att begränsa vanliga bostadskonsumenters möjlighet att göra ROT-avdrag och genom att försvåra för små byggföretag att verka i de kommuner där dessa bostäder så väl behövs. Det är bra att regeringen har pekat ut en väg och marginellt höjt decibeltalen. Men med ett så lågt gränsvärde som som högsta nivå är det ändå osäkert om det i dessa kommuner kommer att bli någon större skillnad. Och som jag tidigare sa är det ytterst osäkert hur det kommer att bli i , i , i orten vid stambanan i och på i när den nya förordningen träder i kraft.