prot · H20987 · 2015-04-16 00:00:00 — Om vi går väg och öppnar upp kranarna helt när det gäller vad man kan lägga pengar på och kalla för en investering kommer vi snart att hamna i den situation som många länder i vår närhet är i, nämligen att vi helt plötsligt inte har något utrymme att satsa när så krävs. Vi kommer inte att kunna värna jobben utan måste sparka lärare, sjuksköterskor och andra för att pengarna helt enkelt är slut. är inte i det läget. Vi kan gå med underskott i våra budgetar eftersom vi har det så gott ställt tack vare det finansiella ramverket. Jag blir orolig när raljerar över att ha mål för det ekonomiska sparandet. Det finns ett egenvärde i att hålla hårt i pengarna när tillfälle ges och att lägga undan pengar i ladorna för att ha utrymme när krisen slår till. Detta ska man inte raljera över, utan det ska värnas. Det måste finnas kvar i oavsett vad vi kallar det eller vad vi kommer fram till i utredningen. Varför är så ovillig att tala om detta? Varför röstar emot den process som vi initierar där vi ska sitta ned och resonera om vad som är det långsiktigt bästa för staten ? 19 (V) replik: De lador som var fulla när ni tog över, , hade vi varit med att bygga upp. Vi var med och lämnade över överskottet 2006. Det gjorde ni väldigt snabbt av med. Det kliade helt enkelt så mycket i fingrarna att få sänka skatten. Du säger att om man nu skulle lämna överskottsmålet så skulle hela statsfinanserna raseras. Det är väl ingen som någonsin har påstått att vi inte ska ha sunda statsfinanser. Alla argumenterar för att vi måste ta itu med de stora samhällsproblemen och därmed också ändra på de mål som styr finanspolitiken och ta itu med dem med de verktyg vi har. Det säger , TCO, och . Alla de har föreslagit att vi i stället borde ha ett mål om budget i balans. Det är värt att lyssna på dem. Om du inte vill lyssna på våra argument borde du kunna lyssna på deras argument, även om de är ungefär exakt desamma. Vi behöver investera för att ta itu med dagens stora samhällsproblem. Du borde se de problemen. Hur många unga är det som inte har en förälder som kan köpa en bostad åt dem? Hur många unga är det som över huvud taget inte får flytta hemifrån? Hur många grader ska temperaturen stiga med innan vi tar itu med problemen på allvar och gör de klimatinvesteringar vi behöver? Hur många tåg ska stå still på järnvägen och hur länge innan vi försöker ta itu med de verktyg vi har? Det var vad jag försökte diskutera. Jag tycker att vi har ett ansvar som politiker att se de samhällsproblem vi har och titta på vilka verktyg vi har för att åtgärda dem. Vi sträckte ut en hand till er 2012 och sa: Låt oss sätta oss tillsammans och titta på om överskottsmålet verkligen är det rätta . Ni hade i praktiken lämnat det målet. Vi tyckte att vi borde göra det tillsammans i demokratisk ordning. Ni valde att inte göra det. står ni här och klagar på oss. Jag tycker att det är lite väl magstarkt. 20 (C) replik: En parlamentarisk utredning om överskottsmålet och dess roll i det finanspolitiska ramverket Det finns någon anledning till att inte nämnde när han tackade för att vi var med och satte ramverket på plats som har inneburit en stark svensk ekonomi. Jag tror att många med mig inte främst tänker på och era insatser i svenskt politik när vi tänker på hur vi byggde upp den svenska ekonomin efter 90-talskrisen. Den andra felaktigheten, som jag tror att hann med redan i sin första mening, är att Alliansen skulle ha raserat den svenska ekonomin vid makten. Vi har lägre statsskuld nu än när Alliansen tog över 2006. Jag tycker att vi kan tillåta oss själva att hyfsa debatten lite och åtminstone använda argument som stämmer. har också återkommit till att man tydligen sträckte ut en hand och ville diskutera just de här frågorna. Då infinner sig givetvis frågan: Varför är det helt fel att göra det nu? Om det var idé ursprungligen, är det inte någonting man borde välkomna att nu andra partier lägger fram förslaget att vi ska tillsätta en parlamentarisk utredning? Vi ska sätta oss ned, låta det ta lite tid och fundera igenom, få faktaläget på bordet och sedan tillsammans i bredast möjliga enighet fatta ett beslut om vad som ska gälla de kommande decennierna. Jag har aldrig riktigt hört argumentet varför det helt plötsligt är fel. Men är det tydligen det. monologer säger en hel del om varför inte riktigt är att lita på i de här frågorna. Oavsett läge, oavsett högkonjunktur eller lågkonjunktur, oavsett hur omvärldsbilden ser ut, är lösning alltid att satsa mer pengar. Det gäller att hitta på politiska reformer, kalla dem för investeringar och slänga pengar på dem. Det är inte så man håller en ekonomi i rullning. Det är inte så man värnar ett lands statsfinanser. 21 (KD): Jag tror att man gör klokt i att närma sig dessa frågor med rätt mycket varsamhet och försiktighet. Överskottsmålet och det finanspolitiska ramverket har tjänat väl. Det gäller inte bara själva ramverket och överskottsmålet utan också själva enigheten om detta. Det har skapat ett förtroende för den svenska offentliga ekonomin och den svenska ekonomin i stort. Jag vill tacka föregående talare och för förtjänstfulla beskrivningar av vad vi vill uppnå med utskottsinitiativet och också för den historiska exposén över hur det har växt fram. Det beskriver förtjänstfullt varför det är så viktiga frågor och varför samsynen ska eftersträvas. Vi vet att välskötta offentliga finanser är en förutsättning för jobb, tillväxt och konkurrenskraft och för en långsiktigt hållbar välfärdspolitik. En misskött ekonomi drabbar utsatta människor allra hårdast. Det blir uppenbart gång på gång när kriser slår till. Vi vet att vi har ramverket och överskottsmålet. Att regeringar har följt ramverket och haft det som styråra i ekonomin har gjort att vi har kunnat sänka statsskulden. Det förtjänar också att påpekas att det inte är någon naturlag att statsskulden ska sjunka. En parlamentarisk utredning om överskottsmålet och dess roll i det finanspolitiska ramverket Vi har kunnat se länder där skuldnivåerna under finanskrisen i stället för att som i minska har stuckit i väg kraftigt, till exempel i . Det gäller många EU-länder där man inte har gått samma väg som utan där skuldnivåerna som andel av bnp har dragit i väg. Det är väldigt viktigt att vi behåller ett stabilt finanspolitiskt ramverk. Det finns en väldig styrka i om ändringar som görs i det kan göras enigt. Vi ser nu att den välskötta svenska ekonomin och den relativt låga statsskulden skapar förutsättningar för att se över överskottsmålet. Det förtjänar att sägas att innan man gör det bör man tänka igenom det noggrant och analysera det i grunden. Det tycker jag att vi ska göra tillsammans i en parlamentarisk utredning. Det gäller inte bara politiker. Man behöver naturligtvis också tillgång till den expertis, till exempel i form av , som kan leverera underlag in i en sådan utredning. Att göra som regeringen gör att efter att ha lovat att värna överskottsmålet ensidigt deklarera att det ska överges och ge ett beställningsuppdrag på detta tycker inte vi är bra. Det är därför som vi har tagit detta initiativ. Det förtjänar att nämnas att hade en pressträff. Det lät här som att alla är överens om att man borde göra precis som regeringen nu föreslår. På pressträffen hade rådet tre rubriker på sina bilder. Den första rubriken var: ”Det är inte tomt i ladorna”. Man bedömde att den svenska ekonomin var välskött. har rådet gjort en utvärdering där man konstaterade att den finanspolitik som hade bedrivits varit i huvudsak välavvägd. Bild nr 2 handlade om att det inte fanns några skäl att avvika från överskottsmålet, och bild nr 3 handlade om att överskottsmålet bör ligga fast. Det är också ett underlag och någonting som man bör ta in i den här typen av utredning. Man ska bryta argumentet mot varandra och göra en analys. Hur ser det ut i andra länder? Vad kan vi dra för lärdomar? Det gäller att dra de lärdomarna och göra den analysen ordentligt innan man bestämmer sig för att överge överskottsmålet i stället för att ensidigt deklarera att man så ska göra. Det är syftet med detta. Att göra det i en form av en parlamentarisk utredning tror vi skulle vara väldigt bra. Det skulle vara bra för och bra för analysen. Det skulle bidra till att vi fick ett gemensamt underlag för att kunna ta ställning till om vi ska ändra överskottsmålet eller inte. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 11.) betänkande 2014/15:AU7 Arbetslöshetsförsäkringen (skr. 2013/14:252) 22 (M): Vi ska nu diskutera ett förslag – ett betänkande, som det kallas – om a-kassan. Jag skulle vilja börja med att konstatera att det nog är många som har föreställningen att i betalar vi höga skatter därför att vi har en ambitiös välfärdspolitik. Vi har höga skatter för att kunna betala vård, skola och omsorg. Men det är inte riktigt så enkelt. Om vi jämför med de flesta andra jämförbara länder ser vi att vi betalar väsentligt mycket högre skatter än de flesta trots att vi inte har så himla mycket mer välfärd än vad till exempel , eller har. Det främsta skälet till att har ett så omfattande skattetryck är att vi betalar ut väldigt mycket pengar i bidrag. Låt oss titta på alla de resurser som går till att finansiera människor som är förtidspensionerade eller sjukskrivna. Vi i är ett av världens friskaste folk, men vi har länge haft världens högsta sjukskrivningstal och förtidspensioneringstal. Vi betalar mer än för detta. Om vi tittar på arbetsmarknadspolitiken ser vi att vi betalar mer än . Om man lägger ihop detta blir det dubbelt så mycket resurser på bidragspolitik som på all högre utbildning, alltså universiteten och studiebidragen. Det är dubbelt så mycket som alla pengar som regering och riksdag skickar till kommuner för att bekosta särskilda kvalitetslyft i välfärden. Det är fyra gånger så mycket som försvaret. Det är fyra gånger så mycket som rättsväsendet. Det är fem gånger så mycket som kostnaden för migrationspolitiken. Det är sex gånger så mycket som kostnaden för biståndspolitiken. Det är sjutton gånger så mycket som kostnaden för miljöpolitiken. ska ha ett trygghetssystem som säkerställer att alla människor garanteras en försörjning. Alla människor, oavsett om man är arbetslös eller hamnar i sjukskrivning, ska ha en trygg försörjning. Men vi måste ställa oss frågan: Har det blivit för mycket? Har det här blivit ett allvarligt problem för ? Svaret på frågan är ett tydligt ja. Den goda nyheten, herr talman, är att kostnaderna för den svenska bidragspolitiken har minskat med nästan en fjärdedel . Vi hade 1 miljon människor som försörjdes av det allmänna genom de olika typerna av bidragssystem. Det är 800 000 . Vi har alltså fått 200 000 människor färre som lever på bidrag. Någon kommer säkert att säga: Men arbetslösheten har ökat! Ja, den har ökat därför att människor som var förtidspensionerade nu är arbetslösa. Vi skulle kunna halvera arbetslösheten genom att ge tillbaka förtidspensionerna. Då tror jag att alla inser att det inte är så himla mycket vunnet. Den dåliga nyheten är att vi fortfarande har 800 000 människor i åldrarna 20–65 som bidragsförsörjs. Detta innebär att vi tvingas lägga en massa pengar på bidragsberoende, vilket vi annars inte borde behöva. Det är pengar som hade kunnat gå till välfärden och pengar som hade kunnat gå till att minska skattetrycket så att vi kan förbättra svensk ekonomi. I stället har vi nu en ny regering som har ingångsvärdet att vi ska ha mer av bidragspolitiken. Socialdemokraterna har suttit i opposition . När de väl kom tillbaka till makten är den stora satsning och det stora projekt de har att höja bidragen – att ge mer pengar till dem som inte arbetar och finansiera det med skattehöjningar på jobb och företagande. Det här hänger ihop. Ju högre bidrag man har, desto större utanförskap kommer man att få. Det är först och främst mycket tydligt fastslaget i forskning. Det är närmast obestritt forskningsmässigt. Det är egentligen också ganska logiskt att det förhåller sig på det sättet. Om man har generösa bidragssystem kommer människor att söka färre jobb. Det är mycket tydligt belagt empiriskt. Man kommer också att bli mer kräsen. Man kanske tänker: Just det här jobbet vill jag inte ha när jag är arbetslös, utan jag satsar hellre på att få mitt drömjobb. Men det där drömjobbet kanske aldrig kommer. Sist men inte minst: Det absolut allvarligaste problemet är att människor fastnar. Man får dåligt självförtroende när man blir arbetslös eller hamnar utanför på något annat sätt. Man isolerar sig från sin omgivning. Man går inte upp på morgnarna, utan man kanske sover längre. Det är ganska naturligt för människor som får ångest. Man fastnar i en situation där det är ganska jobbigt att ta sig över tröskeln och ta sig tillbaka in på arbetsmarknaden. Om man dessutom känner att det inte lönar sig att arbeta och att man inte får särskilt mycket mer pengar kommer människor att fastna i ett utanförskap. Det är detta vi har sett. Det är denna utveckling och trend som vi har brutit trots den värsta ekonomiska krisen sedan depressionen . Det här gör också att man tvingar upp skattetrycket på ett sätt som man inte behöver, som sagt. har högre skatter än , och , men vi har inte nämnvärt högre välfärd. Pengarna går i stället till att bekosta bidragssystemen. Det gör att vi får en sämre ekonomisk utveckling än vad vi annars hade kunnat ha. Därmed får vi också mindre resurser till välfärden. Den sammantagna effekten är att alla förlorar på detta. Alla förlorar på bidragspolitiken. Vi får mindre välfärd, vi får mindre välstånd, vi får högre skatter och vi får ett större utanförskap. De stora förlorarna blir de människor som fastnar – de 800 000 människor som är fast i utanförskap. Framför allt, herr talman, är den politik som regeringen nu går fram med, med de största och mest omfattande utbyggnader av bidragssystemet som har sett och de absolut mest omfattande i hela västvärlden, en omoralisk politik. Det man gör är att man höjer taket i a-kassan. Man höjer taket i a-kassan så att den person som har tjänat mer och har en god lön när han eller hon har arbetat kommer att få mer i bidragshöjning . Detta kommer att göra att många människor får mer pengar i a-kassa än vad vissa andra får för att gå till jobbet. Det kommer alltså inte att löna sig att arbeta. Det finns egentligen bara ett ord för detta, och det är höginkomsttagarsocialism. Det är socialism till dem som har det bättre och är väletablerade på arbetsmarknaden. De ska få högre bidrag, och det ska finansieras genom högre skatter på jobb och företagande så att de som har det tuffast på arbetsmarknaden kommer att få det tuffare att hitta ett jobb eftersom de jobben kommer att bli färre när skatterna höjs. Jag tror att vi alla i den här är överens om att ska ha världens bästa välfärd. Vi är överens om att trygghetssystemen ska finnas där och att de ska trygga människors försörjning. Alla människor har rätt att kräva en bra välfärd för sig själva, men människor måste vid sidan av att kräva sin rätt också göra sin plikt. Man måste göra rätt för sig. Vi måste ha en politik som tar utgångspunkt i att människor gör rätt för sig. Annars kommer vi att få ett samhälle som går tillbaka till det som vi hade tidigare: ett bidragssamhälle. Man kan inte bygga ett samhälles framtid på en bidragspolitik. Och det är, herr talman, den stora kärnan i den politik som den nya regeringen går fram med. Det är höjda skatter för att betala för kraftigt utbyggda bidragssystem. 23 (SD): Jag vill börja med att säga att det finns de som har eller mer av sin lön vid arbetslöshet. Kanske inte redan vid en lön på 30 000 eller vid 35 000 eller 40 000 , men de tillhör de fackföreningar som organiserar arbetstagare som har det ekonomiska utrymmet för att lösa en extra försäkring. Vi har alltså en orättvis, ojämlik arbetslöshetsförsäkring i . Det vill jag ha sagt. I betänkandet behandlas regeringens skrivelse avseende om effekter av förändrade regler för deltidsarbetslösa men också motioner från den allmänna motionstiden gällande a-kassa. utgångspunkt är att arbetslöshetsförsäkringen är så pass central att den bör betraktas som en del av det grundläggande socialförsäkringssystemet. Den bör också i sin helhet vara finansierad via skattesystemet. Den finansieringsavgift som medlemmarna betalar till a-kassan pendlar . är a-kassan i huvudsak finansierad via statsbudgeten. Och vill att även den så kallade finansieringsavgiften samt övriga administrativa avgifter utöver själva arbetslöshetsavgiften avskaffas och tas över av staten. vill således att arbetslöshetsförsäkringen blir allmän och obligatorisk, inte bara på finansieringssidan – alla som arbetar är redan med och finansierar indirekt via arbetsgivaravgifterna – utan den ska bli allmän och obligatorisk även på förmånssidan, om man klarar kvalificeringskraven vilka vi anser ska kvarstå. fick av de arbetslösa som hade a-kassa ut av lönen. En höjning av taket i a-kassan har varit påkallad . Och det är oerhört viktigt att höjningen sker för att a-kassan ska bli den omställningsförsäkring som den en gång var tänkt att vara. Vi sverigedemokrater föreslog därför i vår budgetmotion en höjning till per dag, och skulle den minskas till per dag. Den av regeringen i går aviserade höjningen i samband med vårbudgetpropositionen är därför välkommen, även om den är på en något lägre nivå. Det har tidigare framförts kritik mot att vi sverigedemokrater röstade mot regeringens budget och då stoppade den föreslagna höjningen. Låt mig därför vara extra tydlig: Om det hade varit möjligt för oss sverigedemokrater att bryta ut vissa välkomna satsningar, till exempel höjd a-kassa, sänkning av pensionärsskatten och andra reformer som går i linje med vår egen politik, men rösta ned regeringens som helhet tillväxtfientliga, landsbygdsfientliga och företagsfientliga budget hade vi gjort det. Men den möjligheten hade vi inte. Trots att arbetslöshetsavgiften har slopats förekommer det variationer mellan landets 28 olika självständiga arbetslöshetskassor. De har inte minst separata administrationer, vilket leder till olika tolkningar och tillämpningar av regelverk. Det finns även en variation gällande handläggningstider. Och många arbetslöshetskassor är sena med sina utbetalningar. menar att reformen av försäkringskassorna 2005 i huvudsak har varit positiv och att den bör tjäna som exempel för reformen av arbetslöshetskassorna. Att låta ta över arbetslöshetsförsäkringen skulle vara ytterligare ett steg för att konsolidera socialförsäkringssystemet. Att fortsätta hålla arbetslöshetsförsäkringen separerad från skapar onödig byråkrati och risk för att människor faller mellan stolarna. När det gäller den så kallade 100-dagarsregeln, där vi har motionerat om en återgång i regelverket, har Parlamentariska socialförsäkringsutredningen föreslagit att reglerna ska återgå till tidigare regler, i enlighet med vår motion. Vi har därför valt att inte reservera oss utan inväntar regeringens kommande proposition på området. Vi sverigedemokrater har dessutom en motion om återgång från begränsningen för deltidsarbetslösa . har Parlamentariska socialförsäkringsutredningen i sitt slutbetänkande föreslagit en begränsning för deltidsarbetslösa, vilket vi välkomnar och stöder. Vi tycker helt enkelt att det är en bättre lösning, då det löser de problem som tidigare fanns med försäkringen avseende deltidsarbetslösa. Slutligen står vi bakom samtliga av våra reservationer och det särskilda yttrandet men väljer för tids vinnande att yrka bifall bara till vår reservation 2. 24 (M) replik: Jag ska passa på att yrka bifall till och reservation. Det glömde jag att göra under mitt anförande. är inte bara ett nationalistiskt parti; det är också i stor utsträckning ett socialistiskt parti. När det gäller den ekonomiska politiken, med avseende på den klassiska höger- och vänsterpolitiska konflikten, skulle jag sammanfatta det som att står en bra bit till vänster om Socialdemokraterna. Den fråga som har varit den tydligaste höger–vänster-konfliktfrågan under får man nog lov att säga rör huruvida vi ska ha en generös bidragspolitik eller inte. Och här går fram med mer offensiva bidragshöjningar än till och med föreslår. Vi har en situation i med utanförskapsområden med hög arbetslöshet och högt utanförskap. Det är ofta invandrartäta områden med människor som har kommit till och som har svårt att etablera sig på den svenska arbetsmarknaden – själva nerven i politik. Vi vet alla att vill minska invandringen. De vill inte att fler människor ska komma till . Men hur hanterar man de problem som finns här och ? Jo, lösning är att chockhöja bidragen, att göra det väsentligt mycket mindre lönsamt att arbeta och att göra så att trösklarna in på arbetsmarknaden blir högre. Hur tänkte ni , ? 25 (SD) replik: Det är ganska enkelt, . Vi prioriterar olika. I vår statsbudget prioriterade vi annorlunda för ett antal miljarder än bland annat och andra partier, både på högersidan och vänstersidan, gjorde. Jag vill påpeka att vi är ett socialkonservativt parti. Du kan slå upp socialkonservatismen på . Då ser du varför vi vill ha bra villkor för företagande som vi vill ha en bra välfärd. Jag tycker att just a-kassan är en central del i den svenska välfärden. Det är inte rimligt, , att man, som , inte har ekonomiskt utrymme för att lösa en extra försäkring via sin fackförening bara för att man råkar arbeta inom ett låglöneyrke. Vid arbetslöshet kan man då inte få av lönen tillbaka och får kanske gå från hus och hem på grund av att man blir arbetslös. Det är inte rimligt. Man ska få en rimlig möjlighet att inte behöva tänka på något annat än att söka och få ett arbete. Om det är utanförskapsområdena som är problemet förstår jag att ni inte kan finansiera några satsningar på välfärd i , . Ni ska nämligen, precis som regeringen, finansiera runt 360 000 ytterligare asylsökande under den här mandatperioden plus anhöriginvandrare plus bostäder och andra centrala samhällsfunktioner för dessa. Jag förstår att det utrymmet inte finns. Vi har prioriterat annorlunda. Därför har vi det utrymmet. Men vår höjning innebär ändå inte att vi kommer upp i siffrorna när det gäller . Jag vill påpeka att det alltså inte är tillräckligt för att ens nå upp till sifforna . 26 (M) replik: Jag bortser från att trixar med siffror och försöker att måla upp en bild av att det är väsentligt många fler flyktingar som kommer till än var det är. Vi ska inte gå in i en diskussion om det. Det kan vi göra vid något annat tillfälle. ska vi diskutera a-kassan. Jag kan konstatera att inte har några svar på frågan hur han ska bryta det utanförskap som finns. Hans enda svar är: Låt oss höja a-kassan, men inte så mycket som Socialdemokraterna nu gör, utan han vill göra den höjningen gånger två – en nästan dubbelt så stor höjning. Det ska verkligen inte löna sig att arbeta. Och kom nu inte och påstå att detta är någonting som gynnar de mest utsatta i samhället! De som har lägst löner når inte upp till taket. Det är bara de som har så pass höga löner att de slår i taket som får mer i a-kassa genom att taket höjs. Du föreslår inte att man ska höja ersättningsgraden, utan du föreslår att man ska höja taket. Det skulle innebära att en arbetslös advokat kommer att tjäna mer på att vara arbetslös än vad en ung tjej som precis har fått sitt första jobb som servitris på ett fik skulle göra. Samhället sänder i så fall den väldigt tydliga signalen att det inte lönar sig att arbeta. Forskningen och de rationella argumenten är mycket tydliga. Om man har generösa bidragssystem kommer människor att fastna i utanförskap. Det vill förstärka. Ni står alltså till vänster om Socialdemokraterna och nästan till vänster om i den här frågan. Det är intressant att det utanförskap som ni säger er vilja bekämpa kommer ni att permanenta och förvärra. 27 (SD) replik: syn på arbetslösa och deras vilja och förmåga att söka och få ett arbete lämnar rätt mycket övrigt att önska. Jag har jobbat inom handeln av mitt liv, både som butikschef och som handlare.