prot · H20970 · 2015-03-11 00:00:00 — Om man kan kombinera det med att skapa områden för bostadsbyggande lär det vara bra. kan väl ändå hålla med om att bostadsbristen också är en angelägen samhällsfråga att få bukt med i . 137 (KD): Vi diskuterar miljö- och jordbruksutskottets betänkande MJU8 Avfall och kretslopp. Jag vill som siste talare i debatten passa på att berätta något riktigt positivt och bra, nämligen att materialåtervinningen i har tredubblats . Det har betytt mycket för miljön. Enligt en beräkning har det bidragit till att våra utsläpp av växthusgaser är lägre än vad de annars hade varit, vilket är positivt. Det vi kallar producentansvar infördes . Alliansen höjde i regeringen målet för återvinning och insamling. Så sent som skärpte vi kraven på producenterna och införde vad som kallas odelat producentansvar. borde fortsätta på den inslagna vägen. aviserar regeringen att den hellre vill ha kommunen som huvudansvarig. Jag tror inte att det är helt lyckat. Principen bör även fortsättningsvis vara att den som smutsar ned också är den som betalar. Visst bör samarbetet med kommunerna stärkas, även deras inflytande. Men om man gör kommunerna ansvariga kan det innebära att vi går från det överblickbara system som finns till runt 290 olika system. Det gynnar knappast överskådligheten eller begripligheten. Framför allt gynnar det inte långsiktigheten. Vi i Alliansen bedömer att det är just de långsiktiga spelreglerna som är av avgörande betydelse för innovation och investeringar. Med nuvarande system finns runt 50 000 civilrättsliga avtal mellan fastighetsägare och entreprenörer, enligt utredningen . Jag ber er notera att det är fråga om kommunala bolag med vinstintresse. Jag har väldigt svårt att se att de potentiella förtjänster som regeringen tycker sig se vid horisonten ens tillnärmelsevis uppväger de stora risker som en förändring av det nuvarande systemet innebär. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) § 14 Allmänna helgdagar m.m. betänkande 2014/15:KU8 138 (SD): Några av mina kolleger föreslog att jag skulle inleda mitt anförande med att sjunga Du gamla, du fria. Men jag tror att jag besparar dig, fru talman, och övriga åhörare detta och nöjer mig med att yrka bifall till reservation 1. Reservationen och den bakomliggande motionen handlar om att ge just Du gamla, du fria officiell status som nationalsång, något som jag tror förvånar många att den inte redan har med tanke på att den sjungs och spelas i så många officiella sammanhang. Ett av dessa sammanhang är som bekant , den dag som redan har antagits officiellt som vår nationaldag. Också det svenska språket och vår flagga har antagits officiellt. Det kan således uppfattas som inkonsekvent att en av vår nations främsta symboler inte uppbär officiell status medan andra gör det. Hur kunde det bli så här, fru talman? Som jag har förstått det utreddes frågan 1987–1988. Den avfärdades i korta ordalag med den lite märkliga motiveringen att det inte behövs eftersom Du gamla, du fria redan har stor folklig förankring och uppfattas som nationalsång av de flesta. Jag utgår från att till exempel det svenska språket och den svenska flaggan också åtnjuter en fast folklig förankring, men där har man uppenbarligen resonerat annorlunda om behovet av officiell status och juridiskt skydd. Efter denna utredning har man mer eller mindre kategoriskt och summariskt avstyrkt samtliga liknande motioner, ibland till och med i förenklad ordning, med i princip samma motivering och hänvisning till uttalandet . Jag vet inte vad du tycker, fru talman, men för egen del anser jag att det kan finnas anledning att åtminstone sisådär vart 25:e, i alla fall överväga om man aktivt ska ompröva tidigare gjorda ställningstaganden. Som kuriosa kan nämnas att till och med Europahymnen är officiellt antagen som så kallad nationalsång inom EU. Om det beror på att den, liksom så mycket annat som har med EU att göra, inte åtnjuter folklig förankring eller legitimitet vågar jag inte svara på. Oavsett vilket handlar det här alltså främst om att kodifiera redan vedertagen praxis, vilket i sig inte torde vara något anmärkningsvärt. Som exempel kan nämnas att i princip hela budgetlagens föregångare, lagen om statsbudget, i allt väsentligt var en kodifiering av utvecklad praxis. Ett annat exempel som kan vara värt att nämna i sammanhanget är att roll som officiell huvudstad befästes redan genom regeringsform. Men det finns som bekant en motion om att eventuellt ge uppdraget till någon annan stad. Då kanske det här skyddet kan komma väl till pass. Jag yrkar alltså bifall till reservation 1 och även till reservation 3, som min kollega senare kommer att närmare redogöra för skälen till. 139 (FP): Det är enbart den här kammaren, riksdag, som har möjligheten att skicka väpnad trupp utomlands. Den svenska historien av utlandsinsatser är både lång och omfångsrik. , fru talman, är det 100 000 män och kvinnor som har gjort tjänst i skarpa internationella insatser. Av dessa har 81 fått betala det yttersta priset. De har inte kommit levande hem från den internationella operationen. Och av dessa 81 är det 16 som har dött till följd av antagonistiskt våld – det som vi kallar stridshandlingar. är det fem personer som har avlidit. Det är , , , och . Jag har haft förmånen att leda ett antal utredningar gällande den svenska veteranpolitiken. Redan i ett slutbetänkande föreslog min utredning att regeringen skulle instifta en särskild belöningsmedalj och att även Försvarsmakten skulle göra detta för personer som gjort utomordentliga insatser inom ramen för internationella uppdrag. Slutbetänkandet blev föremål för en proposition som underställdes 2010. En majoritet av den här kammaren röstade för bland annat förslaget att regeringen skulle instifta en särskild officiell belöningsmedalj. Men trots att nu har lidit och vi har haft två olika regeringar har det här förslaget inte effektuerats av regeringen. Jag säger detta mot bakgrund av att KU:s majoritet i sitt förslag till avslag på min motion hänvisar till regeringens möjligheter att lämna medaljer. Inför den här debatten har jag gått igenom utdelandet av regeringens medaljer i sin helhet. Jag kan konstatera att , som är en välbekant medalj, i ett enda fall har gått till en militär på grund av deltagande i internationell insats. Det var en generallöjtnant. Det ska sägas att det här skedde 1993, det vill säga för rätt länge sedan. Det bör väl också tilläggas att det totalt –2005 har delats ut 227 medaljer av olika svenska regeringar. Det finns också en medalj för berömlig gärning som delas ut av regeringen. Den har i ett antal fall delats ut till militärer i den nationella tjänsten. Senast detta skedde var 1997 – också för en avsevärd tid sedan. Jag kan med handen på hjärtat konstatera att inte har ett fungerande system för erkännanden till dem som sätter sin säkerhet och sin hälsa på spel för andra. Jag hade hoppats att hade kunnat ställa sig bakom mitt förslag om ett inrättande av en hedersmedalj för internationell insats, som skulle tilldelas den som vid insats med fara för eget liv gjort en särskilt berömlig gärning. I så fall, fru talman, hade den här tagit sitt ansvar – till skillnad från regeringen – och skaffat våra veteransoldater den erkänsla som de förtjänar. Med detta, fru talman, yrkar jag bifall till reservation 2. 140 (S): Som de tidigare talarna har anfört har vi att ta ställning till ett antal motioner inom betänkandet som heter Allmänna helgdagar m.m. Namnet avslöjar någonting om det som ryms inom betänkandet. Förutom just allmänna helgdagar hanteras också flaggdagar, flaggning, nationalsång, minnet av och offentliga belöningssystem. Det är detta som på riksdagsspråk kallas ”med mera”. Jag vill i mitt anförande speciellt belysa motionen som handlar om minnet av . , , inkom ett larm om att ett främmande flygplan kommit in på svenskt luftrum över . Det närmaste svenska flygförbandet fanns i , och furir , en 22-åring från i , skickades upp för att avvisa flygplanet. Avvisningar var normalt inte något dramatiskt. De svenska flygplanen hade den svenska nationalbeteckningen, det vill säga , målad på flygplanens sidor och vingar för att inte bli tagna för fiender. berodde luftrumskränkningar på felnavigeringar, och de främmande flygplanen brukade efter instruktioner i luften vända utan invändningar. blev händelsen dock en annan. Markstationen fick ett meddelande från : ”Jag är träffad av eld från en Dornier. Jag går mot .” Han vände norrut och meddelade att han tänkte hoppa. Innan det skedde hann planet explodera, och det slog i marken bredvid nuvarande rastplats , där det finns en minnessten över det inträffade. Om någon av åhörarna brukar besöka utanför finns det anledning att svänga av motorvägen för att ägna unge en stunds vördnad. Det här är en historia om en man, en ung kille, som på grund av ett krig där totalitära ideologier fått fäste i vanligtvis fredligt sinnade nationer blev den förste piloten som dog i luftstrid över svenskt territorium. För mig symboliserar detta ett hjältemod som vi, som tur är, inte har behövt se i vårt land . Jag hoppas att det fortsätter vara så och att vi förvägrar de totalitära makt och inflytande. Historien kan visa oss hur vi vill att framtiden inte ska se ut. Motionen som berör minne är behjärtansvärd. Precis som ställningstagandet från utskottet belyser finns det anledning att hedra honom, däremot inte genom ett riksdagsinitiativ. Jag vill yrka bifall till utskottets förslag. I detta anförande instämde och (båda S). 141 (SD): Jag vill börja med att yrka bifall till reservationer, nr 1 och 3, som berör nationalsång och våra ordensutmärkelser. har fyra statliga förtjänstordnar, officiellt benämnda Kungl. De instiftades och har således rätt lång historia bakom sig. Tillsammans med de medaljer som skapades samt de som skapats senare är de en del av det svenska belöningssystemet. Det har gått olyckligtvis beslutade att förbjuda kungen att ge dessa utmärkelser till svenska medborgare. I ett tidstypiskt beslut bestämdes att möjligheten att tilldelas dessa utmärkelser exklusivt skulle gälla utländska medborgare och statslösa, vilket framför allt motiverades med att det i de flesta länder fanns någon form av ordenssystem under statlig medverkan och att utdelandet av svenska ordnar kan ha betydelse för förbindelser med andra länder samt att det tillhörde en förgången tid. Ordnar förekommer över hela världen och inom alla typer statsskick, såväl monarkier som republiker. Ingenting visar att ordnar skulle tillhöra en förgången tid. Ordnar bär på tradition. De bär också på prestige och status, och de är en del av vårt historiska kulturarv. Att utskottet nu väljer att avslå denna motion kan jag inte tolka på något annat sätt än som att man försvarar någon typ av janteapartheid där svenska medborgare särskiljs som icke belöningsvärdiga. står upp för något så självklart som att även svenska medborgare ska kunna belönas av vår egen kung på samma sätt som utländska och statslösa, och vi står upp för att bryta den egendiskriminering och janteapartheid som övriga partier så uppenbart av någon anledning vill befästa och bevara. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) § 15 Vissa frågor om Försvarsmaktens personal betänkande 2014/15:FöU7 Vissa frågor om Försvarsmaktens personal 142 (FP): kommer på förslag av regeringen att besluta om inriktningen av det militära försvaret de kommande fyra åren, 2016–2019. Det råder ingen som helst tvekan om att den största utmaning vi i kammaren har att ta oss an är personalförsörjningen för det nya försvaret. Vissa frågor om Försvarsmaktens personal presenterade försvarsutskottet en uppföljning av det inriktningsbeslut som fattades 2009, och vi tittade närmare på den insatsorganisation som skulle ha varit organiserad och bemannad vid utgången av 2014. Slutsatserna var i långa stycken mycket nedslående. Var femte befattning i insatsorganisationen var över huvud taget inte bemannad. Var fjärde befattning var bemannad med gamla värnpliktiga som utbildats sedan och som därefter inte ingått i några repetitionsövningar. Totalt sett var det endast i runda slängar hälften av det svenska militära försvaret som var bemannat med frivilligt rekryterad och anställd personal. När den här kammaren vilandeförklarade totalförsvarsplikten uttalade man att plikten återigen kan komma att aktiveras under två förutsättningar. Den ena var om vi skulle få svårigheter att bemanna vårt totalförsvar på frivillig väg. Den andra förutsättningen var om omvärldsläget drastiskt skulle försämras. Enligt min mening är nu båda dessa förutsättningar uppfyllda. Det är väl viktigt att komma ihåg att det inte bara handlar om att få namn på papper. Det handlar inte bara om kvantitet. Det handlar också väldigt mycket om kvalitet. När vi för sedan fick besök av var man noga med att framhålla att den bästa tiondelen män och kvinnor, de som är såväl fysiskt och medicinskt som intellektuellt mest lämpade att utbildas militärt, inte längre dyker upp för någon mönstring. Det är klart att detta också påverkar rekryteringen till nyckelkompetenser i det militära försvaret. Befattningar som har varit svåra att bemanna, som flygförare i stridsflyget eller soldater i specialförband, blir nu allt svårare att få tag på. Det är precis som med fotboll. Det är det faktum att fotboll i är en folkrörelse som gör att vi får fram en . Har man inte bredden blir det inte heller någon spets. Detta gäller naturligtvis också i försvarspolitiska sammanhang. Min tro är att insikten hos många partier kommer att mogna under detta år om behovet av att komplettera den nu frivilliga personalförsörjningen också med plikt. När 2010 tog ställning till en samlad svensk veteranpolitik ställde sig nästan hälften av inte bakom dessa förslag. Det var bland andra Socialdemokraterna och de gröna som inte tyckte att en veteranpolitik var tillräckligt viktig. Det är nu desto mer glädjande att ett enigt utskott ställer sig bakom ett tillkännagivande till regeringen om att det behöver inrättas ett nationellt veterancentrum i . Det ligger helt i linje med vad man har gjort i , och det ligger helt i linje med de förslag som har kommit från 2.0. Utredningens slutbetänkande är just nu ute på remiss från . Vi behöver i det här landet tydliggöra ansvaret både för militära och för civila veteraner som har tjänstgjort utomlands, och vi behöver ett nationellt . Jag träffar då och då veteransoldater som har farit illa av sin tjänstgöring. I en del fall handlar det om människor som lever helt utanför samhället. De kan inte ha en bostad, de kan inte svara på telefonsamtal och de orkar inte öppna de brev som skickas till dem. Vissa frågor om Försvarsmaktens personal Det är hög tid att denna kammare, som ensam har monopol på att skicka människor utomlands i väpnade insatser, tar sitt ansvar. Jag inledde med att tala om den uppföljning som försvarsutskottet presenterade . Bland de nedslående nyheterna fanns det också en del framgångssagor. Den kanske viktigaste av dem handlar om hemvärnet och de nationella skyddsstyrkorna. Där, fru talman, fungerar den frivilliga rekryteringen. Samtliga förband som ingår i hemvärnet, ca 22 000 soldater totalt, är bemannade. Givet den mycket begränsade insatsorganisation som har och av allt att döma kommer att ha är hemvärnet det enda som i stora delar av vårt land kommer att finnas till svenska medborgares försvar. Det som växer och det som fungerar har vi en skyldighet att stödja och ge näring och uppskattning. Därför, fru talman, är det min uppfattning att hemvärnet i kommande inriktningsbeslut behöver utökas. Jag yrkar bifall till reservation 1. 143 (S): Det är personalen som utgör hela stommen i Försvarsmakten. Utan dem har vi ingen försvarsmakt. Därför är frågor som rör deras villkor och förutsättningar att utföra sitt arbete så oerhört viktiga och centrala. har Försvarsmakten genomgått enorma förändringar. Den omställning som genomfördes med att skapa ett helt frivilligt försvar har inneburit stora omställningar och utmaningar. Än har vi en lång väg kvar för att nå ett fullt bemannat försvar. Som nämndes släppte sin rapport där han konstaterar att vi har stora utmaningar med att fylla alla befattningar, inte minst bland anställda. Av insatsorganisationens ca 50 000 befattningar var ca 6 000 inte bemannade . Antalet krigsplacerade med värnplikt utgör 7 000, vilket huvudsakligen är inom markstridskrafterna. För de krigsförband med en stor andel värnpliktiga krigsplacerade har det inneburit att de har fått försämrade möjligheter att öva, då de inte har kunnat öva med fulla förband. Detta har varit tydligt inte minst för just markstridskrafterna, som har den största andelen värnpliktiga. Det var också mot bakgrund av just detta som samarbetsregeringen valde att besluta att de som genomför värnplikten och är krigsplacerade ska kunna kallas in till repetitionsövningar. Det gör att de anställda inom Försvarsmakten nu har möjlighet att samöva hela krigsförband. Det är ett viktigt beslut för att öka krigsförbandens operativa förmåga, vilket även lyfter fram i sin rapport. Det var ett steg för att ta ansvar och förbättra operativa förmåga. Som jag nämnde har vi en rad utmaningar när det kommer till personalfrågor inom Försvarsmakten. En av de större utmaningarna är att få ett jämställt försvar, det vill säga att öka antalet kvinnor inom Försvarsmakten. Att vi har få kvinnor inom Försvarsmakten blir inte minst tydligt när det kommer till internationella insatser där vi har alldeles för få kvinnor. Att det ingår för få kvinnor får konsekvenser för . Vissa frågor om Försvarsmaktens personal När deltar i internationella insatser, oavsett om det handlar om en humanitär insats, en fredsfrämjande insats eller en annan form av insats, handlar det om att se till hela befolkningen. Då är det ett problem att det saknas kvinnor vid de beslutande borden i länderna, i organisationerna och inom våra egna trupper. Det är också detta som FN:s resolution handlar om. För att vi i ska kunna göra vår del och ha fler kvinnor i trupperna som deltar i internationella insatser måste vi också ha fler kvinnor i Försvarsmakten i stort. Där har vi i politiken ett enormt ansvar. Vi måste göra allt vi kan för att skapa en jämställd försvarsmakt. Det är något som samarbetsregeringen prioriterar, men det är också någonting som vi socialdemokrater i utskottet prioriterar. deltar ett stort antal män och kvinnor i olika internationella insatser. Insatserna handlar om att främja fred, att finnas som humanitärt stöd och att främja utvecklingen. Det arbete som de utför är oerhört viktigt och utförs på uppdrag av den svenska staten. Det är dessa män och kvinnor som representerar och som under oerhört tuffa omständigheter löser mycket svåra och viktiga uppgifter. När de avslutar sin tjänstgöring är det vårt ansvar att både de och deras anhöriga får det stöd som de behöver. Försvarsmakten ska vara en bra arbetsgivare, och det innebär även att ta ansvar när tjänsten är avslutad. blev slutbetänkande klart. Att frågorna om hur arbetet med veteraner kan utvecklas blev ordentligt utredda ser vi socialdemokrater som oerhört positivt, inte minst att utredningen tog ett brett grepp om veteranfrågorna och lämnade förslag för att lösa de olika utmaningar som finns kring utlandstjänstgöring och att återvända hem. Därför tycker vi socialdemokrater att det är oerhört tråkigt att allianspartierna, med stöd av , väljer att driva fram ett tillkännagivande om en sakspecifik fråga. När tjusningen med utredningen var att ta ett helhetsgrepp är detta raka motsatsen. Utredningens slutbetänkande är ute på remiss. Remissrundan avslutas först . Vi socialdemokrater vill vänta in den för att höra vad dessa remissinstanser säger för att säkerställa att besluten blir de absolut bästa. Genom att behandla frågorna som en helhet i stället för som uppstyckade förslag kan vi på riktigt ta tag i de utmaningar som vi har. Detta handlar trots allt om att göra det så bra som möjligt för våra veteraner, inte om politisk prestige. Det är glädjande att vi är överens om att prioritera veteranfrågorna, så att vi tar ett större ansvar för våra veteraner och deras anhöriga. Men det som Alliansen och gör genom att driva igenom ett tillkännagivande är att helt förbigå remissrundan och därmed de organisationer som direkt berörs av utredningens förslag. Det visar på en ovilja att lyssna. Därutöver splittrar man upp hanteringen av veteranpolitiken, som borde hanteras genom ett samlat grepp i stället för att behandlas som enskilda sakfrågor. Vissa frågor om Försvarsmaktens personal Det är glädjande att vi delar synen på att arbetet med veteraner måste utvecklas och förbättras. Men varför då tvinga igenom beslut som inte har analyserats ordentligt om de är de bästa och splittra upp det helhetsgrepp om veteranfrågorna som var syftet med den stora utredningen och köra över de organisationer och myndigheter som berörs? För oss socialdemokrater är det oacceptabelt och ansvarslöst att hantera en så viktig fråga på ett sådant sätt. Vi anser att den förtjänar att hanteras ordentligt och som en helhet med veteranernas bästa i fokus. Därför yrkar jag bifall till reservation 6. 144 (FP) replik: Jag delar inte uppfattning att det är ansvarslöst att driva på i fråga om en svensk veteranpolitik. Det ansvarslösa, fru talman, består i att soldater av internationella insatser har kommit tillbaka till och mer eller mindre avrustats och skickats iväg, utan vare sig psykologiskt stöd eller uppföljning. Det är ansvarslöst, och för det bär alla vi i den här kammaren tillsammans ett ansvar. säger att Alliansen nu försöker förekomma den remissrunda som pågår. Jag tror att intentionen med det tillkännagivande som finns är att driva på, . Jag kan konstatera att regeringen nu har suttit och att utredningen låg färdig redan före valet. Det är först nu man fattar beslut om att det ska bli en remittering av förslaget. Som jag påpekade i talarstolen tidigare är det också på det sättet att Socialdemokraterna 2010 röstade nej till ett samlat svenskt ansvarstagande för våra veteraner. Därför är det svårt, fru talman, att ge det engelsmännen kallar the benefit of the doubt. Vi vill gärna trycka på i den här frågan. 145 (S) replik: Det är positivt att vi är överens om vikten av dessa frågor. Vi socialdemokrater är också väldigt tydliga med att vi helt håller med om den problematik som finns när det gäller behandlingen av våra veteraner, både med tanke på hur den har varit historiskt och med tanke på att vi har stora utmaningar vi måste ta tag i. Vi är också väldigt positiva till den utredning själv genomförde. Man säger att man ska driva på, och absolut – det är alltid viktigt att driva på. Men tillkännagivandet innebär faktiskt ett tydligt formulerat förslag. Det innebär ändå att driva på i en särskild sakfråga, inte bara att driva på för att veteranfrågorna ska föras upp på bordet. Dessutom har regeringen varit tydlig med att man kommer att ta tag i utredningen och i frågorna. Det stod redan i budgetpropositionen , och det har upprepats. Anledningen till att det tog att få ut betänkandet på remiss har snarare varit rent administrativa frågor, eftersom utredningen även kommer in på frågor som berör andra departement. Det är skälet till att det har tagit innan den har gått ut på remiss. Det handlar inte någonstans om någon ovilja utan snarare om precis det motsatta, alltså att man vill ta ansvar och vill ta ett helhetsgrepp – just för att man tar frågorna på oerhört stort allvar. 146 (FP) replik: Vissa frågor om Försvarsmaktens personal Jag har full respekt för de samordningsproblem som finns i en regering som består av flera partier och när det gäller frågor som berör flera departement. Det gör det naturligtvis ännu mer angeläget att visar en vilja att trycka på för att få processen att gå snabbare. Det förslag kallar ett konkret delförslag i utredningen, fru talman, är de facto det allra viktigaste förslaget.