prot · H20959 · 2015-02-12 00:00:00 — Jag tror att den enda skillnaden är att det är just vår reservation som företräds i den ena frågan och er reservation i den andra frågan. Ni är alltså lite för fina för att yrka bifall till konkreta förslag när det är som är avsändare. 135 (M) replik: Jag vill poängtera att det särskilda yttrandet är från och inte från hela Alliansen. Jag har inte googlat och har därför inte sett vad de andra allianspartierna har sagt i frågan. Men det särskilda yttrandet är från . När det gäller att man ska vänta på en pågående utredning tar man olika beslut . vill man påskynda vissa saker, och i fråga om andra saker kan man tycka att man kan invänta det arbete som pågår. Vi tyckte att frågan om helgavskiljning med fotboja var så pass viktig att vi ville sätta i gång det arbetet på en gång. 136 (SD) replik: har sänt tydliga signaler om att just straffrabatter för myndiga personer är ett konkret misslyckande och ett konkret fel som måste åtgärdas. Jag kan bara konstatera att det är något som man behöver vänta på under tiden det utreds medan mindre konkreta förslag som exempelvis helgavskiljning med fotboja – det är visserligen ett konkret förslag men kanske en mindre del i en större problematik med kriminalitet – är ett ganska litet förslag som man väljer att stödja. Tydligare reaktioner på ungas brottslighet Inkonsekvensen är tämligen tydligt kopplad till vem som är avsändare av förslaget. Det är rätt tydligt i det här fallet. 137 (MP): De viktigaste debatterna om unga och kriminalitet förs inte av justitieutskottet. Precis som flera andra har varit inne på är de allra viktigaste åtgärderna de som förebygger att unga över huvud taget hamnar i kriminalitet. Och Arhe Hamednaca har redan redogjort för många av de förslag som samarbetsregeringen har drivit och kommer att fortsätta driva när det gäller det. Det betänkande som ligger på kammarens bord handlar om tydligare åtgärder mot de unga som samhället inte har lyckats hindra från att hamna i kriminalitet. Det handlar om att ansvar för lokal samverkan kring de här unga ska tydliggöras. Det handlar om att socialnämnden ska se till att de som har avtjänat påföljden sluten ungdomsvård får de särskilda insatser som behövs för att så få som möjligt återfaller i kriminalitet. Det handlar även om tydlighet i påföljderna, att den unga själv inte ska kunna välja bort ett visst straff. Men det handlar också om att vi ska använda ett språk som unga förstår. Och jag måste ändå glädjas åt vår enighet och roas lite av Lagrådets synpunkt på förslaget som begränsades till vilket ord som unga bäst förstår när det kommer till det som har kallats åtalsunderlåtelse. Jag är glad över att vi har trotsat Lagrådet och valt straffvarning som det begrepp vi vill använda. Jag tror nämligen att det språk vi talar spelar roll. Jag tror att det är viktigt att vi agerar tydligt men också att vi agerar snabbt. Därför välkomnar jag särskilt att det sätts en maxgräns för hur det ska få dröja innan ungdomstjänst ska påbörjas efter att domen har vunnit laga kraft. Därför vill jag yrka bifall till de delar i betänkandet som vi inte motsätter oss genom reservation 2 och även yrka bifall till reservation 2. Vår reservation 2 handlar om att vi ska göra stora förändringar i straffsystemet med en helhetssyn och väl berett. Det är ansvarslöst att göra som , väljer att göra när de plockar ut några delar ur ett stort betänkande, till och med kap. 27 i förslag, som berör nya påföljder för unga. Det handlar om kontaktskyldighet för unga och ungdomsövervakning. De förslag som kommer från Alliansen och är bara en liten del i det här. Det är viktigt att se på det ur ett helhetsperspektiv. Det är märkligt att man vid makten och efter att ha haft på sig att agera på betänkande slänger i väg ett så lättvindigt förslag med motiveringen att det behöver utredas. Dessutom vet man att det precis har utretts. Jag förstår inte ansvarstagandet i detta. Jag kan inte se att det är ansvarstagande. Jag ser fram emot att återkomma till debatter om unga lagöverträdare. Det finns nämligen många delar som inte berörs i det här betänkandet. Och jag är glad för det breda engagemang som ändå finns i kammaren, både för det förebyggande arbetet och för att vi ska hantera de unga som hamnar i kriminalitet på ett så tydligt och bra sätt som möjligt. Tydligare reaktioner på ungas brottslighet 138 (M) replik: Min fråga till gäller tillkännagivandet om helgavskiljning med fotboja. För ungefär sedan såg jag Socialdemokraternas gruppledare på tv. Han sa att ett tillkännagivande från till regeringen bara är en viljeyttring, och han verkade inte alls ta det här på särskilt stort allvar. Det var ungefär som att: Ja ja, vi struntar i dem. Med tanke på att är regeringens högsta företrädare i justitieutskottet i egenskap av vice ordförande vill jag fråga: Tar lika lätt på tillkännagivanden? Eller tycker hon att regeringen ska genomföra detta? Om svaret är ja, hur tänker se till att regeringen gör detta? 139 (MP) replik: Till att börja med måste jag säga att jag känner mig lite smickrad över att bli kallad regeringens högsta företrädare i justitieutskottet. Jag företräder i och för sig inte regeringen, men mitt parti sitter ju i regeringen. Angående tillkännagivanden i största allmänhet ska de behandlas i enlighet med den praxis som finns. Och i det här fallet framgår det tydligt i vår reservation att det pågår en beredning på . Att kräva en utredning är lite som att slå in öppna dörrar, vilket vi redan har varit inne på lite i debatten. Det kommer att fortsätta beredas. Vi får se i vilken takt när vi vet om den utredningsbudget som själv var med och plötsligt skar ned kan återställas. 140 (M) replik: Man vet inte vad arbetet kommer att leda till eftersom har stått i talarstolen och sagt att hon inte tycker att skärpta straff har särskilt stor inverkan på brottsligheten. Det får vi alltså återkomma till. Jag tänkte fråga om de lagändringar som alliansregeringen gjorde 2010 i fråga om att fler polisutredningar gällande unga skulle göras. De gällde även tvångsvisa drogtester när man misstänker att en ungdom har använt narkotika. Dessa lagändringar genomfördes ju för att det skulle bli tydligt och för att man skulle ta tag i problemen väldigt snabbt innan det hann gå för långt. har gjort en utvärdering, och den visar att det bara är av alla brott som begås av ungdomar som utreds. Det görs också väldigt få drogtester. Ungdomspolisen i tycker att det är väldigt bra med drogtester därför att skolorna flödar av narkotika, som de säger. Drogtester fångar upp barn i ett tidigt skede. Då är min fråga till : Tycker att det ska göras fler polisutredningar? Ska det göras flera drogtester på ungdomar för att förebygga att ungdomar hamnar i brottslighet? 141 (MP) replik: Tydligare reaktioner på ungas brottslighet När det gäller mina uttalanden om skärpta straff vill jag vara tydlig för både och övriga åhörare. Skärpta straff har överlag inte någon effekt på att minska brottsligheten. Däremot finns det eventuella andra effekter av skärpta straff. När vi senast diskuterade frågan pratade vi om huruvida 80-åriga kvinnor kunde sova bättre om straffet för inbrott var högre. Jag vill bestämt hävda att jag och fram till inte har fått rapporten som visar att så skulle vara fallet. Men som svar på fråga anser jag inte att det är lämpligt att jag här från kammaren talar om för polisen vilka utredningar som ska göras och om man i så fall ska använda drogtester. Det måste polisen göra en bedömning av i varje enskilt fall. 142 (C): Hur vi hanterar unga som begår brott är bland det viktigaste vi har att hantera i vårt utskott. Att kunna bidra till att få in en ung person, som är på väg att glida in i kriminalitet, på rätt väg borde vara en fråga av mycket hög prioritet. En central del i denna strävan är hur vi arbetar med påföljder, så att dessa blir rimliga ur ett brottsofferperspektiv, men som också bidrar till att styra in den unga personen som begått brott i en bättre riktning. Det finns allt att vinna på att lyckas med detta. De samhällsekonomiska effekterna av att kunna hindra en person från att utveckla en brottslig bana är betydande. Det betyder att färre utsätts för brott och det lidande som det innebär. För den unga brottslingen innebär det också potentiellt skillnaden mellan att leva ett farligt och problemfyllt liv och att kunna leva ett liv med hög livskvalitet där man kan uppfylla sina drömmar och vara delaktig i samhällslivet. Att hitta lämpliga påföljder är en utmaning, och i det sammanhanget finns det många aspekter att beakta. Rättssäkerhet och likhet inför lagen är en sådan, brottsoffrets och samhällets upprättelse en annan. Men det är också viktigt för den som begår ett brott att det finns en chans att göra bot, att sona sitt brott. En tydlighet och förutsebarhet är önskvärd, som olika straff kan vara mer eller mindre lämpliga för olika individer. Det klassiska bötesstraffet kan vara bra, men har också sina risker. För den som inte kan betala sina böter väntar ett liv i skuld. Det gör att den unga personen inte har något intresse av att delta i en vit ekonomi. Tvärtom ökar incitamenten att söka tjäna sitt uppehälle på ett kriminellt sätt. behöver man bryta en negativ utveckling. Helgavskiljning med elektronisk fotboja kan vara en bra påföljd för den som lever ett lagligt och bra liv i veckorna, men som i samband med helglivet tenderar att hänge sig åt ett beteende med hög risk för fortsatt och utvecklad kriminalitet. Kontaktskyldighet är en annan möjlig. Det är en metod för att koppla den unga närmare till samhället som kan vara ett värdefullt stöd för den unga som behöver det, men som kanske inte på egen hand skulle söka upp det. kan en kraftfull varning vara befogad. Det handlar i praktiken om åtalsunderlåtelse som vi i detta sammanhang kallar för straffvarning. Tydligare reaktioner på ungas brottslighet I Alliansen hade vi även en önskan om att gå vidare med ett medlingsförfarande, där brottsoffret och den unga brottslingen kan mötas och komma överens om en lämplig gottgörelse. Men ända dit kom vi inte . Det förslag som ligger på vårt bord är en viktig pusselbit och ett steg på vägen mot ett bättre och tryggare , men detta är frågor som vi ständigt måste arbeta med. Priset är högt för den som hamnar snett. Det är ohemult för den som drabbas av brott, som med rätt insatser inte skulle ha behövt äga rum. Priset är enormt för det samhälle som inte förmår att med kraftfulla, rättssäkra och effektiva medel hålla unga borta från brottets bana. 143 (FP): Vi är många som i andra uppdrag utanför har kommit i kontakt med situationer för unga som hamnar i kriminalitet, för deras familjer och för deras brottsoffer. I min tidiga yrkeskarriär på stod det väldigt klart när man läste personalia hur tragiskt det var att läsa att så lite hade gjorts för de ungar som hade gjort så mycket. Jag läste sida upp och sida ned om barn som hade hamnat i alla möjliga utanförskap, som hade hamnat i dåliga vanor, som hade begått brott medan ingen hade gripit in. Det var en sorglig läsning. Det var inte minst sorgligt med tanke på vilken effekt det hade på de barn som hade fyllt och hamnat i tingsrätten. De hade förstört sina liv och kanske andras. Ofta var det inte heller första gången de var där. Detta kan kombineras med ytterligare upplevelser som jag har haft under mina år i . Jag har varit, kanske inte på alla fängelser, men jag har varit på ganska många. Jag har aldrig träffat en enda intagen på en anstalt i vårt land som har sagt: Ja, , jag sitter här för att samhället grep in för tidigt och för tydligt, så det blev ett stort problem. Därför blev jag en grov kriminell och sitter nu här. Det har aldrig hänt att jag har träffat en sådan människa. Jag tror inte heller att ni har gjort det. Därför är det glädjande att vi under har utökat förutsättningarna för att göra tidiga, tydliga och mer effektiva insatser. Det här betänkandet som vi nu behandlar är ju en fortsättning på detta med lite mer fokus på snabba insatser, på stringens, på sammanhållenhet i hela landet och med högre krav på kommunerna när det gäller eftervård. Flera talare har redan redogjort för innehållet, så jag nöjer mig med att säga att jag instämmer i den analysen. Därför säger ja till den inriktning som finns med i betänkandet. Jag återkommer till reservationerna . Vi har ju en situation där fler ungdomars brottslighet utreds tidigare. Det har vi sett till att få på plats. Vi har stärkt föräldrarnas ansvar. Vi har sett till att polisen lättare kan gripa in och ta hand om ungdomar som befinner sig i totalt oacceptabla miljöer. Små flickor ska inte vara i narkotikamiljö. Man kan bara ta dem därifrån. Vi har av största välvilja infört ökade möjligheter att drogtesta unga personer. Det finns inga sociala problem som inte kan bli värre om man kombinerar dem med narkotika. Vi har sett till att sociala insatsgrupper har börjat jobba på fred front. Vi har brutit ned sekretessregler. Tydligare reaktioner på ungas brottslighet går vi vidare, och regeringen har lagt fram förslag som på många sätt bereddes av alliansregeringen, det välkomnar vi. Men det behöver göras mer. Vi behöver nog återkomma till frågan som delvis berörs i betänkandet när det gäller mellantvång i eftervården, begrepp som finns på papperet. Men jag och är av den uppfattningen att det fortfarande finns här en enorm målkonflikt, och jag tycker att vi har hamnat på fel sidan i den. Det är inte så länge sedan som vi högtidlighöll 25-årsjubileumet av här i . är ett mycket bra redskap för att försäkra oss om ungdomars rätt att komma till tals och respektera barns mänskliga rättigheter. Den vuxnes, förälderns, vårdnadshavarens, rätt att säga nej till sociala insatser väger mycket tyngre än den 13–14-åring som begår ett allvarligt brott. Om man är bygger alla insatser ytterst på föräldrarnas, vårdnadshavarnas, medgivande eller samtycke. Trots att vi sagt att barnets bästa ska gälla kan föräldrar säga nej. Det finns föräldrar som mår dåligt, har egna psykiska sjukdomar, kan själva vara kriminella, har missbruksproblem eller är på annat sätt helt oförmögna att ta till sig vad säger. Här står vi på fel sida, och det har vi gjort . Jag beklagar att vi inte kommit längre. Vi måste återkomma i frågan, men huvuddelen av problematiken ligger inte på justitieutskottet. Barn har rätt till hjälp. Om ett barn begår brott är det ett rop på hjälp. Det är utgångspunkten. Vi måste införa mer av mellantvång för att kunna gripa in och se till att det vidtas någon form av socialpolitisk åtgärd med tvång när barn hamnar i kriminalitet. På tycker jag att vi bör fundera på om vi inte ska ha obligatorisk eftervård. Det gäller ungdomar som avtjänat sitt straff på institution om de är . De kan ha begått ganska allvarliga brott, suttit av och fått ganska bra hjälp; det satsas enorma resurser från samhällets sida, vilket är mycket bra. När de sedan kommer ut i kommunerna kan det dock brista. Det finns förslag på att det ska stramas upp och att kommunerna ska göra mer. Det är helt rätt väg att gå. tycker att det borde vara obligatoriskt. Det bör kammaren, och inte minst regeringen, vid tillfälle återkomma till. Det var två reflexioner över vad vi behöver titta mer på. En hel del är gjort, men mer finns att göra. Det här är en bra inriktning. yrkar bifall till reservationerna 1 och 5. Orsaken till att inte finns med i betänkandet är att vi hade utskottssammanträde om forskningsinriktningen. Det var inte mycket till forskningsinriktning, för det var världens snabbaste sammanträde i justitieutskottet. Vi ska inte säga att det är regeringens fel att tågen inte går , men jag kom in 11.15 och då var sammanträdet redan avslutat. Både forskningsdelen och övriga sammanträdet var avslutat. Det är bra att utskottet är effektivt, vi ska hushålla med skattebetalarnas pengar, men jag är förvånad över att forskningsinriktningen i kunde avhandlas på fyra och en halv minut. Tydligare reaktioner på ungas brottslighet Det är anledningen till att inte var med vid justeringssammanträdet. Som ni ser är dock med på motionerna som ligger bakom betänkandet, och vi yrkar bifall till reservation 1 och 5. 144 (SD) replik: Med anledning av det tidigare replikskiftet kan jag inte låta det gå förbi utan måste stilla min nyfikenhet. Jag googlade, och från vill jag återge uttalanden som gjordes inför valrörelsen. Samtliga allianspartier uttalade sig då positivt om att ta bort den straffrabatt som finns för personer . Jag kan återge vad säger, nämligen att han är väldigt positiv. rättspolitiska talesperson säger ja till förslaget, står det. När det ligger ett skarpt förslag på bordet, en reservation från , om att ta bort straffrabatten för myndiga personer blir den naturliga frågan: Varför yrkar ni inte bifall till den? 145 (FP) replik: Det enkla svaret är att vi prioriterar frågan om tidiga insatser genom att möjliggöra för helgavskiljning. Vi ser det som en ännu viktigare åtgärd. Som jag bedömer det är regeringen något mer negativt inställd till detta. Åtminstone efter vad jag hört av regeringsföreträdare sedan mandatperiodens början har man varit mer öppen för att titta på och bereda ärendet om borttagandet av straffrabatter för myndiga personer. Men jag tror att man är mer negativt inställd till detta, så det är en balansgång. Vi kommer att återkomma under temat straffrätt och redovisa var vi behöver skärpa straffen och i vilken del vi ska se över de rabatter som ges, oavsett om det gäller unga eller om det gäller väldigt omfattande mängdrabatter. 146 (SD) replik: En balansgång, säger . Finns det en majoritet i är det väl en ganska bra balans för att ett förslag ska genomföras. Vad jag kunnat läsa mig till i efterhand har den samlade Alliansen stött förslaget om att ta bort straffrabatten för dem . Det finns alltså en god balans och en övervikt för att genomföra förslaget. Den fråga jag ställer mig är varför man säger en sak i valrörelsen och sedan, när det finns majoritet i för att genomföra det man sagt, inte röstar för det i praktiken. Det är ett lite märkligt resonemang att man med beaktande av vad den sittande regeringen har för synpunkter på saken inte vågar ta den möjlighet som finns för att göra det som man lovat väljarna. 147 (FP) replik: får nöja sig med det svar jag gav. Sedan ska man väl ärligt säga att bara för att man har möjlighet att i kammaren och i våra betänkanden, inte minst i justitieutskottet, vända uppochned på den regering som sitter bör man inte använda sig av varje sådant tillfälle bara för att det är möjligt. Tydligare reaktioner på ungas brottslighet Jag tycker att vi från Alliansens sida ska driva regeringen framför oss; det är i alla fall strategi. Det gör vi genom att vi ger och tar. Jag förstår den frustration som företrädare för kan känna över att de inte själva får bestämma allt och att inte alla så snart har en reservation hugger på den direkt. Det är nog bäst att vänjer sig vid det, för jag tror att det kommer fler sådana tillfällen. Men jag utesluter inte att det kommer att finnas tillfällen när Alliansen lägger reservationer som väljer att stödja. Det är ett beslut som de själva fattar. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) § 14 rapporter om regeringens och Försvarsmaktens genomförande av beslut om försvaret rapporter om regeringens och Försvarsmaktens genomförande av beslut om försvaret betänkande 2014/15:FöU3 rapporter om regeringens och Försvarsmaktens genomförande av beslut om försvaret (skr. 2013/14:255) 148 (SD): Jag börjar med att yrka bifall till vår reservation 1. För tids vinnande nöjer vi oss med detta, men vi stöder naturligtvis våra andra reservationer. Det föreliggande betänkandet handlar om granskning av hur den föregående regeringen har behandlat försvarets utveckling. Det kan inte sägas annat än att det är en mycket skarp kritik som riktas mot hur regeringen hanterat det. Resultatet av de svenska försvarssatsningarna har inte redovisats på ett tillräckligt tillfredsställande sätt för . Inledningsvis vill jag också påpeka att försvarets andel av bnp var . Sedan har andelen sjunkit till 1,1–1,av bnp. De minskade försvarsanslagen och de stora kostnaderna för försvarets omställning har enligt vår bedömning gjort att den svenska förmågan till territoriellt försvar är i stort sett obefintlig. Vi anser att den nedrustningspolitik som ni är ansvariga för måste stoppas. handlar det aktuella betänkandet inte om beslutet om en inriktning utan om hur den beslutade organisationen har hanterats. kritik är mycket allvarlig. Det är oroväckande att regeringen inte redovisade vad den fullt utbyggda Försvarsmakten, det vill säga en försvarsmakt i linje med principerna som angavs i inriktningspropositionen, skulle kosta. Förhoppningsvis delar regeringen vår uppfattning att Försvarsmakten inte existerar bara för att ha balans mellan anslag och kostnader. Det är bra i och för sig, men Försvarsmakten finns till för att försvara i enlighet med de riktlinjer som har beslutats av . rapporter om regeringens och Försvarsmaktens genomförande av beslut om försvaret Många förbandschefer som jag träffat har påpekat stora brister mellan, som de uppfattar, uppgifterna som ska lösas och de resurser som är tilldelade. I många fall har uppgifternas innebörd inte klarlagts varvid tolkningen från Försvarsmakten snarare blir en bedömning av vilka förmågor som är kopplade till olika hotbilder som krävs för lösandet av försvarsinriktning. Det konkret säger är att bristerna inom materielförsörjningen gör att insatsorganisationen 2014 inte kan realiseras. Vi känner en viss oro över att beslut rörande försvaret och dess framtid har varit så allmänt utformade att det är tveksamt om det över huvud taget var möjligt för ledamöter att inse följderna av de försvars- och inriktningsbeslut som har fattats. Vi menar att en sådan omfattande omställningsprocess som den försvaret går igenom kräver såväl bättre ekonomiska förutsättningar som en hög grad av transparens och att dessutom får tydliga resultatredovisningar av den faktiska operativa förmågan. Enligt budgetlagen ska regeringen lämna en redovisning av de resultat som uppnås i förhållande till de mål som har beslutat om. Trots det har budgetpropositionen enligt blivit mindre informativ. Även om det sker en redovisning av Försvarsmaktens förmåga i propositionen sker den i förhållande till föregående år och inte till de mål för Försvarsmakten som har bestämt. Det måste såklart kopplas till vilka beslut har fattat, och man kan inte förstå det om man kopplar bakåt. Försvaret har fått en lite ökad rörlig förmåga, men är det i förhållande till ett beslut som är taget? Där finns inte kopplingen. Vi anser att krav och mål för Försvarsmakten måste tydliggöras inom ramen för den kommande försvarspolitiska propositionen. Trots att försvars- och inriktningsbeslut har haft långtgående konsekvenser har det inte i någon större utsträckning varit möjligt att följa hur Försvarsmakten har lyckats med att genomföra försvarsbesluten. Vi menar att ett skäl till att detta problem uppstått är att det inte har funnits tydligt formulerade krav på vad Försvarsmakten ska klara av. Man ska försvara riket, men hur då? Några tolkar det si, andra tolkar det så, och är tyst. Detta måste tydliggöras på ett annat sätt. Jag hoppas och tror att vi inte har olika uppfattning i detta. granskning visar att målen i försvarsbeslutet som har legat till grund för reformen genomgående har varit breda och öppna för olika tolkningar. Det var precis det jag sa fast med andra ord. Som jag sa inledningsvis är det viktigt att tydliggöra innebörden av de olika målen, men vi ser inte att så har skett från gentemot Försvarsmakten. Det är orimligt att det ska råda oklarhet om vad det är för målsättningar har beslutat om. Det är också djupt olyckligt att granskning har visat att det är svårt att se vad de fattade försvarsbesluten konkret har inneburit.