prot · H209108 · 2015-06-03 00:00:00 — I det här betänkandet behandlar utskottet vidare en motion från som väckts med anledning av skrivelsen från regeringen. utgör ett viktigt organ för att övervaka och verka för demokrati och mänskliga rättigheter i . med sina 47 medlemsstater är ett exempel på att det är möjligt för länder att samverka inom dessa områden i ett mellanstatligt samarbete. har jag som ordinarie och min kollega som ersättare från vårt parti fått ta plats i , och vi får även delta i utskott. Vi är väldigt glada över detta. Det har varit en spännande tid, och vi ser fram emot att fortsätta att verka inom . välkomnar att antagit resolution om hotet mot mänskligheten som orsakas av terroristgruppen och att den också tar upp det hänsynslösa och fruktansvärda våld som begås mot kristna och andra människor och minoriteter i området. Detta var en viktig resolution, och vi har tidigare i riksdag motionerat om vikten av att tar upp situationen för de kristna och andra utsatta minoriteter. Under den första sessionen 2015 antogs även resolution , Tillsammans för ett demokratiskt svar, med anledning av terroristattackerna i , där man tar upp viktiga saker, bland annat att motverka radikal islamisering och att förebygga ytterligare terroristattacker i . I resolution uttrycks också en oro över att omkring 3 000 unga européer kämpar för IS i och . medlemsstater uppmanas att öka ansträngningarna för att identifiera dessa personer samt identifiera och avveckla rekryteringskanalerna. Just med tanke på det stora antalet utländska stridande från behöver mer göras på detta område, något som generalsekreteraren också tog upp i sitt tal under januarisessionen. Vi har också väckt en motion i med anledning av detta, där vi tar upp vikten av att inom ministerkommittén verkar för samarbete för att stoppa terrorresor. Detta är viktigt ur två perspektiv – både för att förhindra att människor från ska delta i något som inte kan betraktas som något annat än ett folkmord i och och för att det är viktigt att värna säkerheten i . Därför välkomnar vi det protokoll som antagits i som en uppföljning av tidigare antagna konvention om förebyggande av terrorism. I detta protokoll finns en uppräkning av aktiviteter som vill att de stater som har skrivit under protokollet ska komma att betrakta som kriminella via nationell lagstiftning i de fall en kriminalisering inte redan har gjorts. Dessa aktiviteter är att delta i en förening eller grupp i syfte att begå terroristiska handlingar, att motta träning i terrorism, att resa utomlands i terroristiska syften, att finansiera utlandsresor företagna i terroristiska syften och att organisera eller på annat sätt underlätta utlandsresor företagna i terroristiska syften. Vi i vill uppmana regeringen att ratificera detta protokoll! Vi har fått nog av uttalanden och strategier som snarare går ut på att det lönar sig att delta i terrorhandlingar utomlands än att det ger konsekvenser. Regeringen har länge talat om en utredning och att det ska inkomma förslag på hur terrorresor ska kriminaliseras. är det att det verkställs och att man också ratificerar det här protokollet så att samtliga dessa handlingar som räknas upp ska kriminaliseras. Det är inte trovärdigt för , som ska stå upp för mänskliga rättigheter, att belöna dem som begår allvarliga brott mot folkrätten och mänskliga rättigheter. måste som sagt ta sitt ansvar, både vad gäller att stoppa att terrorister bidrar till folkmord och att värna säkerheten i . Många som reser för att delta i IS illdåd reser genom . Därför menar vi att de har ett särskilt ansvar att kontrollera sina gränser och stoppa terrorister. Jag hoppas verkligen att även ratificerar detta protokoll. Signatärstaterna ålägger sig också ett ansvar att utbyta information sinsemellan angående terrorismresande personer. Där hoppas jag att alla medlemsstater i tar sitt ansvar. Under sessionen antog också en resolution för att hantera intolerans och diskriminering i med särskilt fokus på kristna. Resolutionen tar upp vikten av religionsfrihet för ett fungerande demokratiskt samhälle. Den tar också upp att diskriminering inte kan accepteras, oavsett om det rör sig om någon som tillhör en religion som är i minoritet eller majoritet. Ett problem som har funnits och som beskrivs i den här resolutionen är att trots att även kristna har blivit utsatta för våld, hot, diskriminering och skadegörelse på gudstjänstlokaler i vissa europeiska länder så har det ofta förbisetts av nationella myndigheter. Uppenbarligen har inte hatbrott mot kristna tagits på ett så stort allvar som det borde göra, och det är bra att denna resolution lyfter upp problematiken. kan det också uppstå dilemman mellan olika rättigheter. Det är ju inte rimligt att någon i religionsfrihetens namn ska få göra vad som helst. Jag tycker att den här resolutionen på ett bra sätt får fram att friheten att utöva sin religion inte får inskränka någon av de mänskliga rättigheter som är skyddade i och i och att begränsningar kan behövas så länge de görs i enlighet med mänskliga rättigheter och ett lands lagar för att få en fungerande demokrati. Jag tycker att resolutionen är balanserad. Den tar upp vikten av ett grundläggande demokratiskt samhälle och av mänskliga rättigheter. Så länge man vilar på det och har religionsfrihet kan olika grupper och religioner samexistera. Resolutionen är som sagt balanserad, tar upp viktig problematik och försöker hantera de dilemman som kan uppstå. Jag har därför svårt att förstå varför det endast var jag och Boriana från som röstade för denna resolution. Jag har väldigt svårt att förstå varför övriga i den svenska delegationen inte skulle vilja rösta för en resolution som vill motverka diskriminering och intolerans. Är det för att resolutionen även är emot diskriminering av kristna? Är det kanske okej att diskriminera kristna lite grann? Jag förstår det inte, och jag skulle väldigt gärna vilja ha svar på det i den här debatten. Min kollega kommer senare i debatten att kommentera andra saker vi har tagit upp i vår följdmotion gällande vikten av att motverka antisemitism och diskriminering utifrån politisk åskådning. I detta anförande instämde och (båda SD). 103 (S): Vi diskuterar nu utrikesutskottets betänkande 14. I betänkandet hanteras regeringens skrivelse om verksamheten inom och samt redogörelsen från delegation i . Med detta kan jag konstatera att det tog upp inte riktigt berörs av det här betänkandet, men vi kommer säkert tillbaka till det eller så. Jag vill börja med att yrka bifall till förslaget i betänkandet. aktiviteter är fokuserade på främjandet av de mänskliga rättigheterna, rättsstatens principer och det demokratiska samhällsstyret. Det är också den enda sant paneuropeiska politiska organisation vi har. Utifrån att alla medlemsstater har förbundit sig genom sin anslutning till om de mänskliga rättigheterna borde utvecklingen gå framåt när det gäller demokrati, ett sjyst rättsväsen och mänskliga rättigheter i . Tyvärr ser det i många stycken inte ut så. För är två av våra medlemsstater i konflikt med varandra. Jag tänker självklart på det som pågår i men också på tidigare aggressioner mot . olagliga annektering av samt provokationerna och understödjandet av separatister i östra från sida står även i fortsättningen högst på den politiska agendan inom parlamentarikerförsamlingen. Inom ett samarbete grundat på fredens, demokratins och de politiska lösningarnas principer är det ryska agerandet oacceptabelt. Jag är mycket glad att detta har kunnat fastslås av den parlamentariska församlingen, tillsammans med starka krav på att respektera sin grannes suveränitet och sina åtaganden gentemot organisationen. kunde vi alla läsa om den försåtliga svarta lista över oönskade européer som det ryska styret har tagit fram. På listan finns bland annat min företrädare på posten som ordförande i delegation till , den tidigare riksdagsledamoten . Det är mycket upprörande och djupt, djupt oroande, särskilt utifrån det faktum att fram till att hon lämnade sitt uppdrag var en av församlingens två ansvariga för granskningsbetänkandena om . Det är inte särskilt svårt att dra slutsatsen att det arbete hon genomförde i sin roll är det som har gjort att hon har hamnat på listan. Ett sådant agerande från det ryska styret är en direkt attack på det granskningsförfarande genom sitt medlemskap har förbundit sig till och även på den politiska och rättsliga ordning de har accepterat genom inträdet i organisationen. som kritiken mot agerande har varit hård och tydlig har krav på framförts. Det är självklart så att den konflikt som pågår försvårar det reformarbete som behövs för att nå upp till de åtaganden har gjort genom sin anslutning. har mycket att lösa för att nå upp till sina åtaganden, och det märks inte minst på det i många delar ofria rättssystem man har och tendensen att vid nya majoriteter dra tidigare styrande inför rätta. Organisationens fokus har självklart också legat på andra områden, och jag tänkte nämna några. Konflikterna i sydöstra grannskap har tydliggjort att som helhet har ett ansvar när människor flyr och även för att agera för att våldsbejakande extremism inte ska få fotfäste i det europeiska samhället. I detta ligger också att vi måste tydliggöra politiskt förtroendevaldas ansvar att genom sin retorik inte spä på splittring i våra samhällen. Ett flertal rekommendationer och resolutioner har antagits på området, ofta med svenska riksdagsledamöter som betänkandeansvariga. I det här sammanhanget vill jag särskilt nämna församlingens förslag att efter attackerna på Utøya göra till mot hatbrott. Bland annat attackerna i , men också de oroande rapporter som kommer in från flera olika europeiska myndigheter, visar på att intoleransen gentemot i princip samtliga minoritetsgrupper ligger på en oroande hög, och ökande, nivå. Här vill jag särskilt omnämna den fina kampanj och rörelse driver i form av No Hate Speech Movement. Den kommer att förlängas, och jag hoppas att den kan få större utrymme även här i . Fokus för kampanjen ligger alltså på att bekämpa hate speech – eller hatprat, som de säger i – och här är det tydligt att även vi har stora problem med regelrätta hot mot personer och deras liv på olika onlineforum. Jag tänker också ta upp utvecklingen av den rättsliga ordning för mänskliga rättigheter som etablerades i efter genom antagandet av och skapandet av domstolen i , på initiativ av bland annat den tidigare brittiske premiärministern . Tanken att demokratier skulle bindas samman och även erkänna vissa högre värden i form av mänskliga rättigheter kom att materialiseras i det som är och den gemensamma konventionen. Idén har varit central för fortsatt europeisk integration, och ett viktigt steg togs i och med antagandet av Lissabonfördraget, i vilket EU-staterna kom överens om att också EU som organisation ska anslutas till konventionen och därmed göra sig bunden till Strasbourgdomstolen. Ett sådant steg är viktigt och skulle minimera risken för att vi bygger upp två ordningar för att upprätthålla allas våra rättigheter på europeisk nivå. Tyvärr har processen kraftigt försenats och försvårats, bland annat genom det som Luxemburgdomstolen har kommit fram till i sin analys av det föreslagna anslutningsavtalet. Här behövs tydliga och handfasta politiska initiativ för att lösa de problem som identifierats. En annan oroväckande utveckling ser vi i , där den nya, konservativa regeringen har varit tydlig med att man vill göra sig mindre bunden av konventionen. De vill inte att det ska vara den europeiska domstolen i som ska vara den högsta uttolkaren av de rättigheter konventionen ska vara garant för; i stället ska det nationella rättssystemet ha företräde. Om en sådan diskurs får fäste i tror jag att vi riskerar större splittring och även att det skapas prejudikat som för många av kontinentens knappa miljard invånare skulle kunna innebära kraftiga begränsningar i möjligheten att få upprättelse för kränkningar de har utsatts för. Utvecklingen i går i många stycken åt fel håll, och här måste stå upp som en tydlig motvikt mot totalitära tendenser, attacker på gemensamma värden och tron att vapenskrammel är det som ska kunna forma en kontinent som ger alla dess medborgare goda förutsättningar att leva ett bra liv. Jag vill passa på att tacka både den tidigare delegationen, vars verksamhet i stora stycken är det vi granskar , samt den nyvalda delegationen. Vi är nämligen gemensamt otroligt tydliga med att det är genom utsträckta rättigheter till fler, genom att värna demokratin och genom att tro på det politiska samtalet vi kan bygga ett bättre . Innan jag avslutar vill jag göra kammaren uppmärksam på och gratulera , som tillsammans med förärats . Priset firar 60-årsjubileum och är den högsta utmärkelse en kommun kan föräras för sitt arbete på europeisk nivå. Syftet är att uppmärksamma och belöna dem som strategiskt jobbar med att skapa kontakter och samarbete med andra i sitt dagliga arbete. I motiveringen till att får priset kan man läsa att det beror på de många och varierade vänortssamarbeten de har samt det faktum att skolorna i kommunen samarbetar med skolor i elva andra länder. 104 (SD) replik: Det är korrekt, det som säger, att vi behandlar skrivelsen om den förra delegationen och tidigare verksamhetsår. Jag tycker ändå att det är intressant att även tala om aktuella saker och att vara lite framåtsyftande nu när vi står här i debatten. Därför skulle jag vilja passa på att fråga igen hur det kom sig att en så stor del av den svenska delegationen i inte tydligt kunde rösta för en motion som tar upp viktiga frågor som också tog upp i sitt anförande – att stå upp för mänskliga rättigheter och att vara emot intolerans och diskriminering. Jag syftar alltså på den resolution som jag tog upp i debatten där man har särskilt fokus på kristna. Jag tyckte att hade ett bra inlägg i debatten från sitt utskott, där man först försvarade resolutionen. Sedan blev det något slags vändning där. Det vore intressant att få veta lite mer. Människor har hört av sig till mig och frågat hur det kom sig att en så stor del av den svenska delegationen inte röstade för resolutionen. 105 (S) replik: Jag kan bara svara för mitt eget agerande. Vi har inte några kollektiva beslut om hur vi förhåller oss till röstandet i församlingen. Jag var mycket riktigt ansvarig för att tala för min politiska grupp i frågan, och jag sitter också i det utskott som har hanterat resolutionen och rapporten som ledde fram till den. Jag var ganska tveksam när arbetet inleddes, men vi lyckades hitta vägar fram där vi bland annat skulle undersöka hur konceptet om reasonable accommodation kunde tillämpas när det gäller religion, religiösa rättigheter och religionsfrihet. Jag var till att börja med ganska skeptisk, måste jag säga. Vi hittade en väg framåt i utskottet som gjorde att jag tyckte mig kunna acceptera det som skrevs. Under den debatt som fördes i parlamentarikerförsamlingen blev det dock tydligt att det var många element på den politiska arenan som tog detta till intäkt för att få diskriminera andra grupper i samhället. Det gjorde att jag drog öronen åt mig och inte kunde stötta resolutionen. Jag valde då att avstå. 106 (SD) replik: Jag har lite svårt att förstå varför man från början var skeptisk till en så viktig resolution. Jag vet inte vilka andra rättigheter syftar på, men det är väl lite grann av detta dilemma som kan uppstå – att man inte ska få kränka någon annan människa i religionens namn. Jag tycker ändå att resolutionen hanterar detta på ett bra sätt. Det ska inte få gå ut över några mänskliga rättigheter, och man ska vila på demokratins grund. Resolutionen i sig tycker jag tar upp det på ett så bra sätt att vi borde kunna stödja den även om någon skulle ha sagt något olämpligt i själva debatten. Jag ser ingen större anledning till oro över att man skulle använda resolutionen felaktigt. Jag skulle gärna vilja fråga om ändå kan stå bakom intentionen i resolutionen att inga grupper ska diskrimineras – inte heller kristna, även om de skulle utgöra majoritet i ett samhälle. Det är just den problematik som resolutionen tar upp. Jag skulle också vilja ta upp en annan fråga. Vi har motionerat i betänkandet om vikten av att länder samarbetar för att motverka terrorresor. Efter det att vi väckte motionen har det nu antagits ett protokoll i ministerkommittén som i mångt och mycket bemöter det som vi önskar i motionen. har representanter i ministerkommittén, och kommer vi att få en förfrågan om att ratificera protokollet för att kriminalisera terrorresor. Då undrar jag om , som hör till ett regeringsparti, kommer att verka för att så sker och om vi kan vara eniga om att det är viktigt att detta ratificeras och verkställs för att motverka terrorresor. 107 (S) replik: Till att börja med består parlamentarikerförsamlingen av lagstiftare. Det är klart att jag måste ta det som sägs i denna församling på allvar. När man ger uttryck för att man ser att resolutionen skulle okeja att diskriminera andra på grund av sexuell läggning, bland annat, har jag svårt att se att jag skulle kunna rösta för den. Det var vad som gavs uttryck för. Jag vet att deltog i debatten och lyssnade på den, och hon borde säkert minnas det som sas. När det gäller protokollet vill jag påminna om det betänkande vi hanterade i parlamentarikerförsamlingen. Om jag minns rätt var vi i ganska stor utsträckning överens om det. Församlingen sa: Jo, det här går väl an. Men i många stycken hävdade församlingen att detta redan var tillgodosett i den konvention som finns. Det finns alltså redan juridiska verktyg på europeisk nivå att ta till i detta arbete. Vi ska ta detta resande på allvar och se till att vi skapar förutsättningar att det inte händer. Det gör vi nog bäst genom att skapa samhällen som inte är splittrade och som håller ihop och där människor ser att tron på människors lika värde är något att värna. 108 (M): Vi har att debattera verksamheten vid och i viss mån 2013. Det här känns extra spännande för mig, då jag valdes till vice ordförande för den svenska delegationen först . Det medför att jag kanske inte alltid har den detaljkunskap som andra debattörer har om vilka diskussioner som fördes under föregående år. Å andra sidan kan jag konstatera att de frågor som hanterar och de händelser som aktualiserar vårt agerande inte följer kalenderårets, eller för den delen , datumgränser. Jag kan dessutom, utan att tala i egen sak, konstatera att bilden av och den svenska delegationens verksamhet är god – mycket god. är en av grundarnationerna i och har visat stor aktivitet och stort engagemang i frågor som rör mänskliga rättigheter, rättsstatens principer och det demokratiska styrelseskicket. Det var tydligt för mig när jag kom ny till att förväntan på och den svenska delegationen är stor. Det vilar därför ett stort ansvar på oss som representerar att upprätthålla vårt engagemang och vår aktivitet. Verksamheten såväl föregående år som innevarande år har till stor del präglats av situationen i . har nogsamt följt utvecklingen, och ett antal brådskande debatter har arrangerats. Som rapportör för har bland andra delegationens tidigare ordförande, , verkat. Jag delar den upprördhet som tidigare uttryckte här när det gäller agerande både mot de och mot andra svenskar som nekas inträde i . Jag förväntar mig att den agerar kraftfullt mot detta. Det är i sammanhanget viktigt att påpeka att granskningen inte bara har gällt den ryska aggressionen utan även den oroande utvecklingen inom . uppmanades såväl den ukrainska regeringen som oppositionen att samarbeta för en fredlig politisk lösning där folkets röst hörsammades. Stark kritik riktades mot de anti-protestlagar som hade införts. Vidare framhölls vikten av att såväl polis som demonstranter avhåller sig från våld och att de våldshandlingar som begåtts måste följas upp och förövarna ställas inför rätta. Det diskuterades huruvida rösträtten för den ukrainska delegationen skulle dras in. Så långt behövde det dock inte gå. Det vi sedermera kunde se var flera viktiga steg som togs från den ukrainska administrationen. är dock situationen problematisk i . Vikten av att fortsätta att stå upp för rättsstatens principer kan inte nog betonas. ser vi att framsteg görs, och det ska givetvis uppmuntras. Vad som dock har överskuggat all annan debatt är den ryska aggressionen. Under aprilsessionen deklarerade kraftfullt att den illegala annekteringen av omöjligen kan erkännas och att den tydligt strider mot stadgar och mot de åtaganden som gjorde när landet anslöt sig 1996. Som en följd av detta beslutade församlingen att temporärt frånta den ryska delegationen dess rösträtt liksom rätten att vara representerat i presidiet, presidentkommittén och det ständiga utskottet och rätten att delta i valövervakningar. Man beslutade att detta skulle gälla till januarisessionen 2015, då beslutet skulle omprövas. Man kan konstatera att den diskussion som fördes dock inte kom att handla om huruvida sanktionerna skulle fortsätta, utan snarare om hur länge sanktionerna skulle fortsätta. Församlingen beslöt att förlänga sanktionerna med öppning för omprövning vid sessionen . Den omprövningen visade sig dock obsolet, dels för att vi de facto inte sett någon positiv utveckling, dels för att själv har valt att suspendera sig från deltagande i den parlamentariska församlingen . Det finns dessutom i församlingen en stor oro för att vi nu ser en normalisering vad gäller den ryska närvaron på och i östra på samma sätt som vi har sett när det gäller och situationen i och . Med detta sagt, fru talman, finns det ett starkt intresse av att trots allt se ett fortsatt ryskt deltagande i arbete. Det är fortfarande den politiska dialogen som bör och ska vara det främsta instrumentet för att uppnå framsteg i regionen och för att kunna ställa till svars för sina handlingar. Till detta ska läggas att vi vill se en möjlighet för den ryska befolkningen att även fortsättningsvis kunna ha tillgång till Europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna. Det står också tämligen klart att även om väljer att inte delta i den parlamentariska församlingens verksamhet fortsätter man att vara en aktiv part vad gäller ministerkommittén och domstolen. Oavsett vilket får vi nog konstatera att frågan om den ryska aggressionen i kommer att prägla verksamheten . Det finns ett par andra områden som jag också vill nämna. Ett rör de hot mot mänskligheten som utgörs av terrorgruppen . Situationen för religiösa och etniska grupper i går inte att kalla för något annat än desperat. Tiden då vi kunde tala om förföljelse är förbi. IS lämnar död och förstörelse i sina spår. Den parlamentariska församlingen antog en resolution där man fastslår att ett stopp på de pågående massakrerna givetvis är av högsta prioritet. Man uttrycker också en stor oro för de tusentals unga européer som kämpar och faller för IS i och . Det finns tydliga rekommendationer till medlemsstaterna att identifiera dessa personer och att kväva rekryteringskanalerna. På samma sätt måste finansieringskällorna strypas och sanktioner vidtas. konstaterade man att de humanitära insatserna är otillräckliga och att hjälpen till existerande flyktingläger i grannländerna behöver utökas. har detta följts upp ytterligare. Vi talar om en humanitär kris utan motstycke, och församlingen har därför upprepat sin vädjan till staterna att visa solidaritet och att öka sina insatser, både vad gäller hjälp på plats men också när det gäller mottagande av människor på flykt. Det ska betonas att har uppmärksammats positivt för sina insatser när det gäller detta. Jag tänkte uppehålla mig vid en fråga som, något förvånande, inte omnämns i regeringens skrivelse. antog en konvention mot handel med mänskliga organ. Det är den första internationella konventionen i sitt slag. Konventionen uppmanar anslutna stater att lagstifta mot organtransplantationer där givaren inte frivilligt har gett sitt samtycke eller när donatorn eller tredje part får ekonomisk av transplantationen.