prot · H30942 · 2015-12-09 00:00:00 — Jag tackar ministern för inlägget och frågan. Det stämmer att sjukskrivningstalen ökade under förra mandatperioden. Det är statistik så att säga, och det är svart på vitt. Jag skulle ändå vilja säga att de insatser som alliansregeringen gjorde under sina mandatperioder hade effekt – rehabiliteringskedjan och de fasta avstämningarna gentemot arbetsmarknaden. Inte minst fick dessa människor en fast kontakt med . Den enskilda fick helt enkelt en känsla av att inte vara bortglömd. Det fanns en regelbunden uppföljning. Detta är viktigt, och jag menar att det har haft effekt på sjukskrivningarna. Men denna känsla är också viktig för den enskilda. Ekonomisk trygghet vid sjukdom och funktionsnedsättning har vi en situation där sjukskrivningarna är på väg upp. Jag sa i mitt anförande att jag inte tycker att denna boll så att säga ska kastas i politiskt avseende från sida till sida. Men vi har de facto en situation där sjukskrivningarna ökar. Då tycker jag att vi ska fundera på hur vi kan göra någonting åt det. Den huvudsakliga åtgärd som regeringen vidtar är att ta bort den bortre tidsgränsen. Då är frågan: Hur leder det till att sjukskrivningarna minskar? Regeringen säger själv att det leder till en viss ökning av antalet sjukskrivna. Flera remissinstanser är också kritiska. Min fråga tillbaka till socialförsäkringsministern är: Hur leder detta till en bättre situation? 20 Socialförsäkringsminister (S) replik: Jag tackar för detta. känns det som om vi är på väg att kunna hyfsa denna debatt något. Sanningen att säga, som sagt, tror jag inte att vi ska kasta dessa siffror på varandra i någon del. Sanningen är att när vi senast hade en uppgång vidtog regeringen kraftfulla åtgärder 2003. Det var ett halveringsmål och ett elvapunktsprogram. Det var också medfinansiering. Det innebar att när alliansregeringen tog över hade sjuktalen sjunkit ganska radikalt. Detta accentuerades sedan delvis av de reformer som också alliansregeringen införde. Vi har valt att behålla en del av dem, nämligen de delar av rehabiliteringskedjan där det faktiskt görs en prövning. Det görs inte vid den bortre tidsgränsen, utan där åker man bara ut. Jag måste verkligen påpeka att regeringen inte bara tar bort den bortre tidsgränsen. presenterade regeringen ett brett åtgärdspaket inom sju olika områden – flera av dem har lyfts fram här – med 25 olika åtgärdspunkter. De handlar om alltifrån det förebyggande, till arbetsgivarnas ansvar, till förstärkningar av hälso- och sjukvården och till förstärkningar på för att man ska kunna göra prövningar vid de tidiga tidsgränserna. Jag förstår därför inte riktigt vad företrädarna för de borgerliga partierna talar om. Mycket av detta vilar dessutom på den parlamentariska socialförsäkringsutredningen som vi båda har varit delaktiga i. Men vi som regering kommer inte att stå kvar vid den åtgärd från alliansregeringen som var den absolut mest misslyckade, där man försatte människor i fattigdom och inte bidrog till att göra människor friskare utan som snarare handlade om ett siffertrixande. Den här regeringen vill göra skillnad på riktigt för de människor som är sjuka. 21 (KD) replik: Jag tackar återigen socialförsäkringsministern för inlägget. Ekonomisk trygghet vid sjukdom och funktionsnedsättning Det stämmer att regeringen vidtar en del åtgärder. Men jag vidhåller att mest fokus i debatten ligger på den förändring som görs med den bortre tidsgränsen i sjukförsäkringen, och det är det som framhålls mest från regeringen. Visst ser vi att detta kommer att leda till längre sjukskrivningar. Jag menar att det är fel väg att gå. Det är fel alternativ att välja i när vi redan har en uppåtgående trend i fråga om sjukskrivningarna. Jag vänder mig också mot det som ministern gör gällande om att införandet av den bortre tidsgränsen i sjukförsäkringen skulle ha varit den mest misslyckade åtgärden. Jag håller inte med om det. Man blir inte frisk över bara för att det sätts upp en tidsgräns. Naturligtvis är det så. Men det medför att det görs en fast avstämning som ger människor en chans. Även om det är en relativt liten andel som har gått tillbaka till arbete efter att ha passerat den bortre tidsgränsen är det ändå människor som har kommit i arbete och som med stor sannolikhet inte hade gjort det om den inte hade funnits där. Därför tycker jag att detta är lite nonchalant mot de enskilda människor som faktiskt har gynnats av detta. Jag motsätter mig den bilden. Jag tycker att det är viktigt att denna fasta tidpunkt finns kvar. Det ska göras avstämningar i hela kedjan. Därför tycker jag att det är viktigt att den finns kvar, och jag tycker att det är olyckligt att regeringen nu väljer att gå en annan väg. 22 (S): , , , , , , , , och så vidare är namnen på några av alla de människor som har utförsäkrats från sjukförsäkringen sedan detta började tillämpas – över 100 000 människor. Det är lika många som det finns invånare i , näst största stad. Det handlar om 1 100–1 300 , året om utan hänsyn till sjukdom eller arbetsförmåga. Efter utförsäkringen ska man erbjudas att delta i det arbetsmarknadspolitiska programmet arbetslivsintroduktion hos Arbetsförmedlingen . Skulle man som utförsäkrad då inte få arbete på grund av sjukdom kan man få sjukpenning igen. Man har alltså konstaterat att man blev utförsäkrad men var för sjuk för att arbeta och blev sjukskriven igen, detta troligen för att ingen tog hänsyn till sjukdom och arbetsförmåga vid utförsäkringen. En stor andel av dem som har blivit utförsäkrade har återkommit till sjukförsäkringen en, två och och är på väg en fjärde gång. För många har övergången inneburit en betydligt lägre ersättning. Detta har lett till en betydligt försämrad ekonomisk situation för många försäkrade. Dessutom har försörjningsstödet ökat i kommunerna. Vissa blir försörjda av anhöriga. Och det finns rapporter, bland annat från , som visar att kvinnor gjort förtida uttag av pensionen för att försörja sig, då de inte orkar med den oro och osäkerhet som sjukförsäkringen inneburit – ett beslut som man får betala för resten av livet. När beslut om reformen togs i 2008 hade sjukskrivningarna börjat minska, och det hade de gjort –2005. Efter reformens tillämpning från kan vi konstatera, då det framgår av budgetpropositionen, att har sjukfrånvaron stigit . Det kan därför antas att den bortre tidsgränsen inte haft någon betydande effekt på sjukfrånvaron. Ekonomisk trygghet vid sjukdom och funktionsnedsättning kan vi konstatera att den förra regeringen genomförde en reform som kostat människor ekonomisk trygghet och lett till personligt lidande och oro, utan att för den skull uppnå reformens syfte att sänka sjuktalen. Den nuvarande rödgröna regeringen anser att ersättningen från sjukförsäkringen ska ge trygghet och lämnas det tar att återfå arbetsförmågan. Införandet av en tidsgräns för hur länge sjukpenning kan lämnas innebär en avvikelse från denna princip. Regeringen anser att den bortre tidsgränsen varken främjar rehabiliteringsprocessen eller garanterar att de försäkrade får rätt hjälp hos rätt myndighet eller annan aktör. Utskottet anser att syftet med sjukförsäkringen är att ge ekonomisk kompensation för inkomstförlust vid nedsatt arbetsförmåga på grund av sjukdom. Arbetsmarknadspolitiska insatser genom Arbetsförmedlingen ska komma i fråga, men då endast för den som kan tillgodogöra sig sådana insatser. Att förebygga ohälsa är ett ansvar som vilar både på individen och på arbetsgivaren. Vid sjukdom ska tidiga insatta insatser och behandling skapa förutsättningar för återgång i arbete. Det lärde oss den tid då ingen hörde av sig. Vi hade åtgärder för detta. Mot denna bakgrund ställer sig nu utskottet bakom regeringens förslag att den bortre tidsgränsen i sjukförsäkringen ska avskaffas. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet och avslag på motionerna. När beslutet om införandet av den bortre tidsgränsen togs här i kammaren applåderade de borgerliga partierna. Den applåden har varit ett hån mot alla de människor som farit illa av dessa utförsäkringar. Jag är så glad att kunna ge dessa människor någon form av upprättelse genom borttagandet av den bortre tidsgränsen. 23 (C) replik: talar sig varm för borttagandet av den bortre tidsgränsen. Hon säger också att sjuktalen gick ned , då vi fick överta makten. Vad berodde det på? Jo, det berodde på att man förtidspensionerade eller gav personer sjukersättning för resten av livet. Därför gick sjuktalen ned då. Tycker att de har fått det bättre när de fått leva med den brist på pengar som det innebär att ha sjukersättning? Man säger att det är viktigt att arbetsgivarna ska ha ansvar – något som för övrigt också jag sa i talarstolen men som tydligen inte hörde – och det är angeläget. I det förslag till åtgärder som vi hörde ministern presentera sa hon också att det var viktigt att människor inte skulle bli sjuka på sitt arbete och att det var viktigt att arbetsgivarna tog sitt ansvar. Med nuvarande lagstiftning ska man ta kontakt med arbetsgivaren . Med det nya förslaget, som ni nu tänker driva igenom, ska man vänta . Menar att det är bättre att snurra runt i en förlängning, som ni ju säger att man ska få, än att få ett avgörande i rehabiliteringskedjan? 24 (S) replik: Ekonomisk trygghet vid sjukdom och funktionsnedsättning När det gäller förtidspensioner var det faktiskt inte de som ändrade sjuktalen, utan det var de insatser som gjordes i form av samverkan mellan myndigheter för att stödja individens återgång till arbete. Helt plötsligt såg vi effekter av samverkansgrupperna ute i kommunerna, som också var tanken när möjligheten till samverkan genomfördes. Det gav goda effekter, för helt plötsligt arbetade alla för samma individ med de resurser man hade. Det var det som sänkte sjuktalen. Det var också det som sedan fortsatte att sänka sjuktalen. Det var alltså inte förtidspensionerna som sänkte sjuktalen, utan det var de åtgärder man vidtog för att stoppa inflödet av sjuka och för att de som hade blivit sjuka skulle få möjlighet att återgå till arbete. Väldigt många av dessa åtgärder vilade också på arbetsgivarna, till exempel att göra rehabiliteringsplaner tillsammans med den anställde. säger att den enskilde individen skulle höra av sig. Jag tycker att det hör till god ton att även arbetsgivaren gör det. 25 (C) replik: svarade inte riktigt på min fråga. Och jag måste säga: Förlåt mig, men själv säger ju att man fick ökat ansvar för att titta på möjligheten att bevilja sjukpension eller sjukersättning för att bli av med de personer som hade varit sjukskrivna . Det är ingenting som jag hittar på. Det är säkert så att samverkansorganen gjorde nytta, men ingen kan ju säga att de minskade sjuktalen inte berodde på att man förtidspensionerade väldigt många. Det är de som ber om att få komma tillbaka till arbetslivet och pröva igen efter de här åren, och i många fall har de blivit bättre. Visst var det väl förtidspensioneringarna som gjorde att man kortade sjuktalen? Om ni nu ska ta bort den bortre gränsen, som säger, vad är det då som säger att sjuktalen minskar? Blir det inte igen så att man får vara sjukskriven hur länge som helst? Blir man rikare av att vara sjukskriven än om man får hjälp att komma tillbaka till ett arbetsliv och få möjlighet att tjäna pengar på hel- eller deltidsarbete? Är inte det bra mycket bättre? Och varför gör ni ingenting för att förbättra samarbetet med Arbetsförmedlingen eller för att få bättre läkarintyg, som har haft i uppgift nu? Varför medverkar ni inte till att det blir bättre i stället? 26 (S) replik: Sjuktalen för långtidssjukskrivna ökar tyvärr, och det beror på den psykiska ohälsan. Människor stressas på sina arbeten och har oerhört mycket ansvar men väldigt lite att säga till om. En vacker dag brister tråden, och då är vägen tillbaka lång. Det har gjorts alldeles för lite för dessa människor. Det har inte gjorts tillräckligt för att förhindra att de blir sjuka, och de har inte heller varit prioriterade i sjukvård och annat när de väl är sjuka. Om det beror på att de sjuka i högre utsträckning är kvinnor än män funderar jag på hemma på kammaren . Ekonomisk trygghet vid sjukdom och funktionsnedsättning Det finns så mycket att göra. Vi måste pröva nya vägar och göra bättre än vad vi har gjort. Vi måste lära oss av det vi ser. När de beslut vi fattar inte fungerar måste vi våga släppa på prestigen och pröva nya vägar. Det är individerna värda. Det har de rätt till. Arbetsgivarna har ett stort ansvar för att se till att inflödena inte ökar. Vi behöver använda sjukvården, de stödfunktioner som finns i samhället och givetvis Arbetsförmedlingen för att ge individen det stöd som behövs för att han eller hon ska komma ut på arbetsmarknaden igen. Det är alltid målet. 27 (M) replik: Det är uppenbart att Socialdemokraterna och Alliansen har olika syn på vikten av delaktighet i samhälle och arbetsgemenskap – även om det kanske bara handlar som man har möjlighet att komma i arbete. Alla de människor som är glada över att ha kunnat komma tillbaka i arbete till av sin förmåga räknas inte, utan det är fokus på andra i denna debatt. Den bild av svunna tiders paradis som målar upp är väldigt enögd. Blir de sjukskrivningarna kortare för att den bortre tidsgränsen tas bort? Det skulle jag vilja att lät mig veta. Blir det mindre psykisk ohälsa om vi tar bort den bortre tidsgränsen? Det är i offentlig sektor som de flesta kontaktytor finns. Socialdemokraterna äger ofta denna fråga eftersom ni sitter i ansvarig ställning i de flesta kommuner och landsting. Jag skulle vilja ha svar på hur ni säkerställer detta i era kommuner och landsting där ute i verkligheten. Regeringen egna expertmyndigheter avfärdar bestämt borttagandet av den bortre tidsgränsen eftersom de långa sjukskrivningarna kommer att öka. Vilken är er analys? Vilka expertråd stöder ni er på eftersom ni tar bort den bortre tidsgränsen? Om den var så förskräcklig, varför vill ni inte tillsammans i en bred majoritet försöka hitta lösningar där vi skruvar lite på det som inte har varit riktigt bra? 28 (S) replik: Jag vet att människor är glada över att komma tillbaka i arbete. Det finns inget som hindrar dem att göra det i fortsättningen också. Jag vill bara att de ska vara många fler. Men jag vill inte att man gör dem fattigare, som om det skulle vara en motivation. Det skapar oro och förhindrar rehabiliteringen. All energi går åt till att få ekonomin att gå ihop i stället för att man lägger den på sin rehabilitering. Oron tar alldeles för mycket energi. Erfarenheten visar att den bortre tidsgränsen bidrar till denna oro, så vi tar bort den för att skapa bättre förutsättningar för människors rehabilitering. Vi vill att det görs tidigare insatser tillsammans med arbetsgivarna. Vi vill att fler människor ska komma tillbaka och inte snurra runt i systemet och åka in i sjukskrivning två, tre och fyra gånger för att det inte togs hänsyn till arbetsförmåga och sjukdom utan bara till ett visst datum. Vi tar bort datumet. Vi vill att man tar hänsyn till individens förutsättningar och arbetsförmåga och ser vilka möjligheter som finns. Låt våra myndigheter, sjukvården och Arbetsförmedlingen arbeta tillsammans för att stödja individen. Ekonomisk trygghet vid sjukdom och funktionsnedsättning Jag vill se fler människor i arbete än vad ni åstadkom under de år då ni lät 100 000 människor snurra runt i systemet. 29 (M) replik: vill se människor i arbete. flyttar ni pengar från rehabiliteringsgarantin till handläggningen på . Men det är få människor som kommer tillbaka i arbete, ens , om de inte får en effektiv rehabilitering, så det är en konstig prioritering. trycker på den enskildes ekonomi och att det har blivit tufft för dem som är utförsäkrade. Varför väljer ni då inte att se över de ekonomiska incitamenten för den enskilde i stället för att ta bort den bortre tidsgränsen? Det hade vi förmodligen kunnat göra tillsammans på ett bra sätt – om det är just den buggen i systemet som är den viktiga. Ni väljer att ta bort från . Det finns dessutom en stor oro hos dem som ingår i sysselsättningsfasen, inte minst hos de sociala företag som är anordnare. Ingen vet vad som ska hända. Det är inte bara inom detta område som regeringen är otydlig utan inom alla politikområden. De personer som finns i dessa åtgärder står ofta långt från den reguljära arbetsmarknaden och har varit långtidssjukskrivna. Vad säger ni regeringsföreträdare till dem? 30 (S) replik: Jag vet inte om vi får samma rapporter, . Men rapporten om rehabiliteringsgarantin visade att den inte har haft särskilt god effekt. Ska vi inte lämna något som inte ger god effekt utan fortsätta att pumpa in pengar i ett dåligt system? Det är inte att ta ansvar. Om ett ekonomiskt incitament behövs är det allra bästa att ta bort den bortre tidsgränsen, för den gör precis tvärtom. Den överför bara kostnader på annat. Antingen gör människor förtida uttag, blir försörjda av anhöriga eller överförs till försörjningsstöd i kommunerna. Så bra, då syns det inte i statens pengar längre. Men på vilket sätt hjälper det individen? Det finns absolut inget som hindrar att Arbetsförmedlingen går in och stöder en process när man ser att det finns arbetsförmåga. Om er arbetslivsinsats var så verkningsfull, hur kommer det sig att människor om och om igen kommer tillbaka till sjukförsäkringen? Jag vill att de också ska få plats. Låt oss därför inse att de beslut vi tog inte fick den effekt vi trodde. Låt oss tillsammans göra något bra av detta och sluta krama dåliga förslag. 31 (MP): har sjukfrånvaron stigit kontinuerligt. Även relativt små ökningar av sjukfrånvaron ger kraftiga kostnadsökningar för staten. Även om ökningen sker från en låg nivå är varje ökning av sjukfrånvaron och ohälsan något dåligt för den enskilde individen. Blir sjukskrivningen långvarig riskerar det att ge påtagliga effekter på den enskildes ekonomi och kanske på pensionen. Indirekt kan det också leda till barnfattigdom. Ekonomisk trygghet vid sjukdom och funktionsnedsättning Dessutom pekar prognosen på en fortsatt ökning av sjukskrivningarna. Denna utveckling måste stoppas med ett brett spektrum av åtgärder. Den rödgröna regeringen har därför presenterat ett åtgärdsprogram med många förslag för ökad hälsa och minskad sjukfrånvaro. Vi har också satt upp ett politiskt mål för sjukfrånvaron som överensstämmer med det den parlamentariska socialförsäkringsutredningen ansåg vara ett rimligt mål. Ett sådant mål är viktigt inte bara för att uttrycka en politisk vilja utan också för att alla aktörer i samhället – till exempel kommunerna, vården och arbetsgivarna – ska ha något att förhålla sig till och arbeta mot. Detta är bara en början. Fler förslag kommer att komma . Till exempel återstår att överväga förslag som den parlamentariska socialförsäkringsutredningen lämnar i sitt slutbetänkande Mer trygghet och bättre försäkring. Vidare har regeringen i budgetpropositionen presenterat en satsning på ökad bemanning i den sociala barn- och ungdomsvården och vidtar också åtgärder för ökad bemanning inom äldreomsorgen. Dessutom gör regeringen stora satsningar inom skolan. Dessa åtgärder bedöms leda till en bättre arbetsmiljö samt minskad belastning för personalen inom dessa områden, vilket torde minska ohälsan och sjukskrivningarna. Det är den psykiska ohälsan som ökar mest, inte minst bland kvinnor och i kvinnodominerade yrken. Detta är i högsta grad en jämställdhetsfråga. Därför tycker jag att det är bra att regeringens åtgärdsprogram för ökad hälsa har fokus på just detta. När det gäller den bortre tidsgränsen i sjukförsäkringen tycks det vara så att de borgerliga partierna tror på mirakel. Det kan man ju få göra. Men när miraklet består i att en långtidssjuk person från den ena dagen till en annan ska bli frisk bara för att ett visst datum inträffar finns det anledning att vara skeptisk. Jag tror inte på sådana mirakel. Men jag är övertygad om att de flesta människor som kan också vill arbeta och göra samhällsnytta när de väl är friska helt oberoende av ett fixerat datum. Vi vet också att den bortre tidsgränsen har lett till en försämrad ekonomisk situation för många människor. Den bortre tidsgränsen leder till att människor som är sjuka flyttas runt i myndighetssystemet. Handläggarna på kanske främst och Arbetsförmedlingen får ägna tid och kraft åt inte att rehabilitera människor utan att administrera dem i systemet, i stället för att lägga fokus på de som verkligen har en rehabiliteringsförmåga som kan leda till antingen återgång i arbete eller ett steg in i arbete. kan koncentrera sig på de andra tidsgränserna i rehabiliteringskedjan som kvarstår, och där det konstaterats finns vissa brister, när den bortre tidsgränsen tas bort. En ökad arbetsbelastning för främst handläggare men även Arbetsförmedlingens har gjort att dessa inte hunnit med alla de uppgifter som återfinns i samordningsuppdraget och rehabiliteringskedjan, till exempel uppföljning vid nämnda övriga tidsgränser som kvarstår. För att stärka handläggningen inom sjukförsäkringen och detta område ökar regeringen medel inom området med 250 miljoner . Därför är jag glad att vi nu tar bort denna konstruerade tidsgräns som vare sig främjar rehabiliteringsprocessen eller garanterar att människor får rätt hjälp hos rätt myndighet eller annan aktör. Ekonomisk trygghet vid sjukdom och funktionsnedsättning Allt fler unga får aktivitetsersättning, som är ett slags tidsbegränsad förtidspension. Det är ingen bra utveckling. har kommit med en rapport som visar att inte gör tillräckligt för att sätta in insatser och följa upp dem. Syftet med aktivitetsersättningen uppnås inte, och ersättningen lever inte upp till och regeringens mål om ett aktivt förhållningssätt till unga med nedsatt arbetsförmåga. bedömer att regeringen har varit alltför passiv i sin styrning, trots uppenbara och påtalade problem i nuvarande system med aktivitetsersättningen. En sådan utveckling faller ju främst på den tidigare regeringen. Därför har denna regering tagit tag i frågan och gör nu en översyn av aktivitetsersättningen i sin helhet. I detta sammanhang är det också viktigt att nämna Finsam, de finansiella samordningsförbunden. Regeringen ökar finansieringen av dessa och lägger fortsatt ett uppdrag på förbunden att prioritera unga med aktivitetsersättning. I övrigt vill jag framhålla den parlamentariska socialförsäkringsutredningens rapport och dess förslag till åtgärder inom sjukförsäkringen som jag vet att departementet nu studerar och analyserar. Slutligen vill jag beröra den motion om gränshinderproblematik inom socialförsäkringarna gällande gränspendlarna som jag och min kollega lagt fram. Den ligger under detta utgiftsområde och behandlas där. Den besvaras bland annat med att de nordiska statsministrarna 2013 undertecknade en gemensam deklaration om att bekämpa gränshinder i samt att , med en ny strategi- och handlingsplan, startade . Så långt är allt gott och väl. Men fortfarande kvarstår alltför många gränshinder som drabbar den enskilde i vardagen. Jag förutsätter att regeringen framöver, och på den nivå som krävs, lägger på ett kol för lösa dessa frågor. Jag får säkert anledning att återkomma i denna fråga. Jag yrkar bifall till utskottets förslag i betänkandet. 32 (M) replik: Eftersom jag inte fick så många svar av Socialdemokraternas – , – tror jag att jag kommer att upprepa en del även till dig. hyllar den parlamentariska socialförsäkringsutredningen och dess förslag. Därför undrar jag: Varför inväntar inte regeringen beredning av de förslagen innan man tar bort den bortre tidsgränsen helt utan att säkerställa att rehabiliteringsåtgärderna finns på plats? Det var exakt det som framkom i utredningen och som vi hade en bred samsyn om. Det hade varit väldigt bra om ni hade gjort så. kommer den bortre tidsgränsen att falla. Vad säger ni till de människor som kommer att lämnas och glömmas bort? Det finns ingenting som säger att det inte kommer att bli som det var . Hur ser på det? Vad är skillnaden nu? Ni tar bort den bortre tidsgränsen och pengar från rehabiliteringsgarantin.