prot · H20972 · 2015-03-13 00:00:00 — Det upphandlingsstöd som finns och som ska flytta in i består av personal som redan har varit med om en omorganisation alternativt nyanställts på . Upphandlingsstödet är en väldigt central funktion för att vi ska kunna utveckla den offentliga förvaltningen och de offentliga verksamheterna i . Vi har otroligt duktiga personer som finns på som är beredda att genomföra regeringens upphandlingspolitik och ge rätt stöd till kommuner, landsting och statliga myndigheter som genomför offentliga upphandlingar. För oss har det varit otroligt viktigt att agera för att vi ska kunna behålla den personalen. Mot bakgrund av att den precis hade genomgått en omorganisation och nyanställts var det inte riktigt möjligt att i det här fallet placera den nya utanför . Men vi kommer att jobba för och följa upp arbetet att myndigheter ska lokalisera delar av sin verksamhet utanför . Huvudregeln är fortfarande att nya myndigheter ska lokaliseras utanför . Det är väldigt viktiga frågor. Som interpellanten själv nämner har Statens servicecenter ansvaret för viktig verksamhet i offentlig sektor. Jag kan också försäkra interpellanten att även generaldirektören för Statens servicecenter sitter i och att verksamheten bedrivs därifrån. De har en otroligt viktig uppgift att ständigt jobba med effektivisering av de administrativa uppgifterna i den offentliga sektorn. När det gäller användning av lokalisering av statliga jobb i samband med olika typer av beslut som inneburit att jobb flyttat från orter, inte minst inom Försvarsmakten, har den metoden använts av tidigare regeringar. Det är ingen metod som utesluts i regeringens sätt att se på förvaltningspolitiken som ett instrument för att utveckla offentlig verksamhet. Vi måste först och främst skaffa oss en bild av hur myndigheter fattar beslut när det gäller lokalisering av delar av verksamheter. Vi måste också stå upp för principerna i den svenska förvaltningspolitiken, och delegering och decentralisering är viktiga principer. Om vi frångår de principerna i alltför stor utsträckning kommer vi att få en offentlig förvaltning som inte är tillräckligt effektiv. Då kommer vi heller inte att kunna frigöra resurser som ska användas till viktiga investeringar och offentliga verksamheter. Detta är en viktig balansgång. Det handlar om att ständigt följa upp beslut som fattas av myndigheterna och bedömda huruvida de besluten stämmer överens med de målsättningar som regeringen har satt upp. ska vi också respektera de grundläggande principerna i svensk förvaltningspolitik, och där har vi ett väldigt tydligt fokus på decentralisering. 34 (V): Jag hör statsrådets argument för . Jag delar statsrådets vision om att vi ska ha en bra upphandling, och den väg som den borgerliga regeringen var på väg att gå i upphandlingsfrågorna var inte bra. Det var ändå bra att du som statsråd drog i bromsen och sa: måste vi göra annorlunda. måste vi dela upp så att blir en del och blir en annan. Det kan faktiskt inte vara en myndighet. Jag hör vad du säger, och jag hör argumenten för varför den ändå borde ligga lokaliserad här i . Jag är ändå glad över interpellationsdebatten och att statsrådet vill följa utvecklingen. Jag hoppas att vi kommer att få se det i statsrådets arbete och att vi som riksdag kan få möjlighet att se något slags redovisning av hur utvecklingen går. Det kan redovisas i samband med budget eller liknande. Det är precis som du var inne på viktigt att vi skaffar oss en bild av läget så att vi inte glömmer bort det bara för att det är så många olika beslut som hänger ihop och den totala bilden därför blir svår att följa. Det är väldigt viktigt att statsrådet skickar de signaler som statsrådet skickar här i kammaren till alla generaldirektörer och andra chefer inom statlig förvaltning att vi vill ha en statlig förvaltning som är decentraliserad och inte bara ligger här i . Genom utlokalisering av myndigheter till olika delar av kan hela landets resurser och kompetens tas till vara. Det ger arbetstillfällen och bidrar till en positiv utveckling för mindre orter på landsbygden men också för regioner i stort. Det är viktigt när nya statliga myndigheter startas att de redan från början utlokaliseras till olika delar av . Då är det mycket lättare att de blir kvar där och hittar sin kompetens än när de behöver flytta runt. Det är bättre att starta dem där än att starta dem i , för då är resan mycket svårare. Det är viktigt att vi värnar de befintliga statliga arbeten som finns i landet. 35 Statsrådet (S): Jag vill tacka för en intressant diskussion och för interpellationen. Den väcker viktiga frågor som regeringen också värdesätter. Vi ska jobba för att hela landet ska leva och för att vi ska ha en spridning av de statliga jobben. Vi ska fokusera på effektivisering och modernisering av offentlig sektor. Det går att förena de två målsättningarna. Det är fullt möjligt, och det är också det som regeringens politik är inriktad på. När vi har en modell som innebär att vi har delegerat beslutsfattandet och decentraliserat förvaltningen i stor utsträckning och när den modellen har visat sig vara otroligt framgångsrik är det viktigt att vi också följer upp hur beslut fattas och vilka effekter besluten i förvaltningen får. Därför kommer vi att fokusera på uppföljningsarbete, där vi kartlägger hur myndigheter lokaliserar sina verksamheter. Detta är också en viktig del när det gäller kostnadseffektiviseringsarbetet i de statliga myndigheterna när det handlar om lokalkostnader. Det är en annan fråga som är närliggande den diskussion som vi har haft . Det finns också tankar om hur man på ett mer genomtänkt sätt kan arbeta med statens regionala organisation och hur vi regionalt indelar de statliga verksamheterna. Det förs ett arbete inom ramen för för att titta på hur tidigare utredningar i den typen av frågeställningar har sett på den regionala indelningen av de statliga verksamheterna. Vi kommer att återkomma med analyser av hur detta arbete ska bedrivas . Jag vill tacka för interpellationen. Överläggningen var härmed avslutad. § 13 Svar på interpellation 2014/15:315 om agila kontrakt i offentlig sektor 36 Statsrådet (S): har frågat mig om jag tänker verka för att ett förslag lämnas om agila kontrakt i offentlig sektor. Enligt den svenska förvaltningsmodellen är det myndigheterna själva som utifrån de mål för verksamheten som och regeringen fastställer i stor utsträckning avgör hur den egna verksamheten ska organiseras och utföras för att på bästa sätt tillgodose medborgares och företags behov. Det upphandlingsrättsliga regelverket utgör ramarna för hur myndigheter får och kan upphandla. Regelverket medger olika typer av upphandlingsförfaranden. Regeringen anser att den offentliga upphandlingen ska vara effektiv och rättssäker och ta till vara konkurrensen på marknaden som innovativa lösningar främjas. Sådana lösningar kräver flexibla kontrakt. Myndigheter har möjlighet att använda sig av flexibla kontrakt inom ramen för det regelverk som finns. Jag har stor tillit till de myndighetschefer som regeringen har utsett att leda våra myndigheter, och jag anser att det är myndigheterna själva som är bäst lämpade att avgöra vilka kontraktsformer som bör användas vid upphandlingar. Regeringen avser inte att lämna något förslag om hur agila kontrakt ska användas i offentlig sektor eftersom detta redan är möjligt inom ramen för det befintliga regelverket. 37 (FP): Jag tackar statsrådet för svaret. Om jag inledningsvis tillåts göra en liten spaning tror jag att detta med agila kontrakt inte klingar så oerhört bekant i folkdjupet. Jag tänkte därför förklara lite kort vad det handlar om. I grunden är detta en utvecklingsmetod som kommer från programvaruutveckling inom it-området. Jag börjar med den traditionella metoden, som den agila metoden skapades som ett svar på eller som ett alternativ till. I den metoden gör man en tydlig beställning av vad man vill ha: Det är ett projekt, det ska ta så här , det ska kosta så här mycket och resultatet ska bli detta. Det kan vara i kommuner, statliga myndigheter eller vad som helst. Det kan gälla en matleverans – att man ska skicka mat till ett visst ställe, att det ska kosta si och så mycket, att man ska erbjuda näringsrik kost och så vidare. Det kan också gälla helt andra produkter eller tjänster inom det privata näringslivet eller inom offentlig sektor. När det kommer till programvaruutveckling, system, program och så vidare är den traditionella metoden dock svårare att använda. När användarna använder produkten eller tjänsten märker de ofta att det var mycket krångligare än de trodde. De förstår inte riktigt hur man ska göra, de vill ha vissa funktioner och så vidare. Därför samlades ett gäng programmerare och utvecklare och tog fram ett agilt – ett lättrörligt – sätt att jobba. Där jobbar man som utvecklare nära beställarna och användarna och justerar och ändrar efter hand, beroende på input från användarna, i det som kommer att bli slutprodukten. Detta har spritt sig till många startups, som man kör igång på det sättet. Linux-startup-rörelsen har spritt sig över världen med ett liknande tankesätt. Detta ställer krav på kontrakten. Om man har ett kontrakt enligt traditionell modell där man får betalt för att utföra en viss sak och detta ändrar sig ändrar sig också det som man ska utföra. Då behöver kontraktet vara flexibelt och kunna hantera detta. Därför har det även kommit till så kallade agila kontrakt. Dessa agila kontrakt finns dock inte inom offentlig sektor i , vilket naturligtvis ställer till en hel del problem. Offentlig sektor har också stora behov av olika it-system och olika tjänster både riktade mot medborgare och internt inom myndigheter och så vidare. När man inte har möjlighet till detta blir det dyrare än vad det skulle behöva bli. Det blir ineffektivt, och risken är att det blir dåliga, eller i alla fall sämre, lösningar än det skulle bli annars. Med ett agilt arbetssätt och agila kontrakt skulle man både kunna spara en hel del skattepengar och uppnå en bättre kvalitet på produkterna. Jag tycker att svaret från statsrådet och regeringen är lite av ett jaså. Jag har stor respekt för att myndigheterna kan sköta mycket av detta själva; den uppfattningen delar jag. Men det gäller också från regeringens sida att driva på en utveckling. Jag menar inte att vi ska ha något ministerstyre. Det skulle ligga mig långt ifrån som ledamot i . Men man kan driva på i opinionsbildning, man har regleringsbrev och så vidare. Det finns en mängd olika sätt som regeringen kan påverka på. Så varför denna lite av jaså-attityd i svaret? 38 Statsrådet (S): Jag vill först tacka för att frågan lyfts på en politisk nivå. Det hela är abstrakt om man inte följer verksamheter som är beroende av denna typ av flexibla kontrakt. Men om man är bekant med kontraktsskrivning inom den typen av verksamheter känner man till att de kräver en form av flexibilitet för att man ständigt ska kunna jobba med innovationsutveckling. Innovationsutveckling är en central fråga för offentliga verksamheter, inte minst när det gäller hur vi ska använda offentliga upphandlingar som ett instrument för att effektivisera och utveckla vår offentliga sektor. Jag är övertygad om att vi behöver jobba på flera olika sätt för att stärka innovationsvänliga upphandlingar. Då kan flexibla kontrakt vara en viktig del av arbetet. Jag kan dock konstatera att regelverket som det ser ut tillåter viss form av flexibilitet i samband med upphandlingar. Vi har formen konkurrenspräglad dialog. Det är en upphandlingsform som möjliggör en dialog mellan upphandlande myndighet och leverantör. Den är framtagen just för att man ska kunna använda sig av en upphandling för att ständigt utveckla och modernisera den produkt eller den tjänst som köps. Det vi jobbar med just nu på är att implementera de nya EU-direktiven på upphandlingsområdet. Det som är glädjande där är att vi nu i upphandlingslagstiftningen från Europeiska unionen har en ny upphandlingsform som kallas för innovationspartnerskap. Den har till syfte att möjliggöra ett strukturerat långsiktigt partnerskap som ska vara fokuserat på utveckling och modernisering. Det är klart att man här också kan använda sig av flexibla former inom ramar. Då är frågan: Vad ska regeringen göra? Det vi har bestämt oss för att göra på upphandlingsområdet – de här köpen omfattas ju av upphandlingsregelverket i normala fall – är att ta fram ett nationellt upphandlingsstöd som bland annat jobbar aktivt med innovationsvänliga upphandlingar och ett tydligare partnerskap mellan det offentliga och privata när det gäller utvecklingen av offentliga verksamheter. Upphandlingsstödet ska organiseras i en fristående myndighet , som får rätt förutsättningar att jobba tillsammans med kommunsektorn, de upphandlande myndigheter som finns i kommuner och landsting, för att man bland annat ska få ett mer strategiskt tänk när det gäller innovationsvänliga upphandlingar. Jag är övertygad om att också flexibla avtal i vissa fall kan vara en fråga som den myndigheten kommer att behöva ge rekommendationer och riktlinjer kring. Men den frågan överlåts sedan till , som får göra rätt bedömningar utifrån de önskemål som finns bland leverantörer och upphandlande myndigheter. Men det är viktigt att vi ständigt jobbar med att utveckla både vår upphandlingslagstiftning och de rekommendationer som är knutna till upphandlingslagstiftningen, så att vi får ett innovationsvänligt tänk i offentlig sektor. Begränsning av kontraktstyper får inte innebära ett hinder för utvecklingsarbetet. Jag tycker alltså att det är en jätteviktig diskussion som vi måste fortsätta att föra. 39 (FP): Det låter väldigt positivt med detta som är på gång. Då har ju regeringen och statsrådet verkligen en möjlighet att påverka och ge det här en bra start när det gäller vad man ska jobba med för någonting. Innovationsupphandlingar och den typ av kontrakt som kan vara kopplade till det är en del. kontrakt stämmer delvis överens med innovationsupphandlingar. Men när man kommer till andra fasen, så att säga, återgår man ofta till den traditionella modellen. Det är där agila kontrakt kan fungera hela vägen. Därför tror jag att det är oerhört viktigt att få in detta från början, så att det inte bara är innovationsupphandlingar och annat upphandlingsstöd. Det finns väldigt mycket inom det området som behöver göras, men inte bara där. Det handlar om att agila kontrakt ska komma med från början. Det handlar inte bara om effektiviteten och bättre kvalitet på tjänster inom offentlig sektor, även om det är en viktig del. Det är också en del av näringslivsklimatet. En del företag som jobbar på ett agilt sätt har väldigt svårt att komma in och vinna upphandlingar inom den offentliga sektorn, för där jobbar de på det traditionella gamla sättet, som funkar för en del saker och produkter men som inte funkar så bra för dessa. har begåvats med en stor mängd väldigt framgångsrika it-bolag som har funnits . Det finns också de som har vuxit fram kraftigt under de senaste sju åtta åren. De är internationella spelare. Det är synd om de begränsas av att de inte har tillgång till upphandlingar från den offentliga sektorn, som är en väldigt stor upphandlare. Då är det extremt viktigt att regeringen och, naturligtvis, statliga myndigheter och så vidare driver på. är en förebild, just på detta område i alla fall. Man har tagit fram ett grundkontrakt, som är ett agilt kontrakt, som man kan använda sig av i offentlig sektor och ha som en mall när man gör sådana här upphandlingar. Det har tagits emot väldigt positivt i näringslivet och av de offentliga myndigheterna nere i . kan man jobba på ett mycket smartare sätt. Det här kostar nämligen pengar. Jag har en artikel som är gammal. Den handlar om , som skulle införa ett nytt it-system. Man gjorde på det traditionella sättet. Man satte upp en ram för vad det skulle vara. Sedan visade det sig att det inte funkade alls gentemot användarna. Det blev mycket dyrare. Det blev 155 miljoner i merkostnad kring detta. Ett annat exempel är från ett landsting. Inom vården blev man på grund av det nya it-systemet totalt överbelastad i arbetet. Man var tvungen att stänga avdelningen ett tag, för personalen gick på knäna och behövde vila upp sig för att kunna ta hand om patienterna. Ett agilt arbetssätt eliminerar naturligtvis inte alla sådana här risker, men det minskar riskerna i alla fall. Därför är det himla viktigt att man sätter fart på detta från regeringen. Jag hör nu lite positiva signaler, och jag hoppas att man med det nya arbetssättet verkligen tar till vara detta. Det skriftliga svar som jag fick tyckte jag var ganska bakåtlutande: Jaså, det får myndigheterna sköta. Det muntliga låter lite bättre, tycker jag. 40 Statsrådet (S): Interpellanten visar på ett bra sätt hur kontrakt i offentliga verksamheter påverkar kvaliteten. Och vi ser ju att misslyckade upphandlingar kan få stora konsekvenser för myndigheter som ansvarar för verksamheter som berör många medborgare. Vi måste alltså jobba med att utveckla den offentliga marknaden. Då är upphandlingslagstiftningen en sida, men det finns många andra aspekter som handlar om hur man skriver kontrakt och hur man följer upp verksamheter. Här finns många positiva exempel. Vi tittar på erfarenheterna från det danska upphandlingsstödet och på hur man jobbar med offentliga affärer. Men vi tittar också på fler europeiska länder som har jobbat med att utveckla goda affärer i offentlig sektor. Poängen med den nya är just att den typen av kunskap ska spridas till upphandlande myndigheter. En upphandling har flera olika faser. Först måste vi se till att få igång fler dialoger mellan upphandlande myndigheter och potentiella leverantörer. På så sätt kan man få en bättre bild av hur utbudet ser ut. Leverantörerna får också en klarare bild av vilken efterfrågan som finns från den upphandlande myndigheten. Sedan är det själva upphandlingsfasen, som naturligtvis måste genomföras i överensstämmelse med den lagstiftning som vi har och som är detaljreglering på många områden. Sedan har vi arbetet med kontraktet och uppföljningen, som är minst lika viktiga delar av en offentlig affär. Jag är övertygad om att det nationella upphandlingsstödet också kommer att fokusera på de delarna. Vi har goda exempel från vissa upphandlande myndigheter som har gått ihop och jobbat just med kontraktsvillkor och uppföljning. Landstingen har till exempel ett samarbete när det gäller vissa krav i samband med sjukvårdsprodukter. De har gått ihop och utvecklat både en kravspecifikation och en uppföljningsmodell som underlättar också för leverantörerna, eftersom det blir mer enhetlighet i hela den offentliga marknaden inom den sektorn. Det är just den typen av exempel som ska spridas av . Jag tror att vi har en stor utvecklingspotential här. Det handlar ju om . Det är otroliga summor. Det är en väldigt stor del av vår bruttonationalprodukt, en tredjedel av de offentliga utgifterna. Får vi fart på erfarenhetsutbytet mellan upphandlande myndigheter och ett bättre nationellt regelverk kommer vi också att kunna utveckla modeller för hur goda affärer kan genomföras i offentlig sektor. 41 (FP): Jag vill tacka statsrådet för svaret och debatten. Det låter, som sagt, positivt om detta med agila kontrakt kommer in i arbetet med den nya myndigheten. Jag kommer naturligtvis att fortsätta att bevaka detta, så att det verkligen kommer med och finns med i det framtida arbetet. Jag kommer i min oppositionsroll att försöka vara så agil som möjligt. 42 Statsrådet (S): Jag är övertygad om att vi kan ha en väldigt positiv och konstruktiv dialog i de här frågorna. Här finns det ingen anledning att ha ideologiska konflikter. Vi för gärna en dialog med politiker, nationellt, lokalt och regionalt, som är intresserade av att utveckla den nationella upphandlingspolitiken. Jag ser det som en skyldighet att föra den dialogen, och jag gör det med glädje. Jag vill passa på att tacka interpellanten för en konstruktiv diskussion och för att den här frågan väcktes. Jag tror att vi har mycket att vinna på att just utveckla hur den offentliga sektorn jobbar med goda affärer. Då är naturligtvis kontrakten och formerna för kontrakten väldigt viktiga. Överläggningen var härmed avslutad. § 14 Svar på interpellation 2014/15:328 om krav på diagnos för att få stöd 43 Utbildningsminister (MP): har frågat mig om jag tycker att det är en rimlig ordning att skolor och kommuner kräver diagnos för att extra stöd ska sättas in och, om jag inte tycker att det är rimligt, vilka åtgärder jag avser att vidta för att fler elever ska få rätt stöd snabbare. Nej, det är inte en rimlig ordning. Elever har rätt till stöd, oavsett om de har en medicinsk diagnos eller inte. Diagnos ska inte krävas för att stöd ska sättas in för en elev som är i behov av det. Det är den pedagogiska bedömningen av elevens behov som ska avgöra vilken pedagogisk insats som görs. Regeringens målsättning är att alla elever ska få en ärlig chans att lyckas i skolan. För att alla elever ska ha möjlighet att nå kunskapskraven krävs att alla elever får den tid de behöver med sina lärare, att undervisningen anpassas till elevens förutsättningar och behov samt att stöd sätts in så snart det behövs. Regeringen vill att såväl stöd i form av extra anpassningar inom ramen för den ordinarie undervisningen som särskilt stöd sätts in tidigt för att förebygga problem som kan växa och försvåra för den enskilda eleven. ändrades skollagen just i syfte att förtydliga reglerna om stöd och särskilt stöd samt för att förenkla arbetet med åtgärdsprogram och annan dokumentation. I förarbetena till den ändringen förtydligas bland annat att en elev kan vara i behov av särskilt stöd, oavsett om eleven har en medicinsk diagnos eller inte. Regeringen initierar nu en rad åtgärder som syftar till att förbättra den tidiga uppföljningen av elevernas kunskaper och därmed stärka rätten till stöd och särskilt stöd. Exempelvis kommer en så kallad läsa-skriva-räkna-garanti att utredas . Syftet med utredningen är att utarbeta ett system som ser till att alla elever får det stöd eller särskilda stöd de behöver för att få förutsättningar att nå de kunskapskrav som minst ska uppnås i svenska eller svenska som andraspråk samt matematik i årskurs 3 i och motsvarande skolformer. Målsättningen är att nya regler ska träda i kraft . Regeringen ställer sig därför också positiv till obligatoriska bedömningsstöd i läs- och skrivutveckling och matematik samt kunskapskrav i läsförståelse för årskurs 1 i . De obligatoriska bedömningsstöden och dito kunskapskraven ger lärare ett forskningsbaserat stöd i arbetet med att följa upp elevernas kunskapsutveckling och kan falla in som en del av läsa-skriva-räkna-garantin. En annan viktig del i arbetet med tidiga insatser är att öka tillgången till lärare med specialpedagogisk kompetens i lågstadiet. I regeringens budgetproposition fanns särskilda medel avsatta för att anställa fler speciallärare och specialpedagoger i lågstadiet. Dessa medel återfanns däremot inte i de borgerliga partiernas budgetförslag och därmed inte i den budget som biföll. Jag avser att återkomma med ytterligare förslag för tidiga insatser i skolan. 44 (M): Jag vill tacka för svaret. Bakgrunden till min interpellation är att det vid ett flertal tillfällen har rapporterats i medierna om svårigheter i många kommuner att få extra stöd när en elev behöver det. har i många andra fall varit väldigt snabb med att gå ut i medierna med respons på olika rapporter, till exempel när det handlar om brist på jämställdhet i läroböckerna och dålig städning på toaletter. När det gäller särskilt stöd har jag inte sett samma snabba typ av respons som i de andra fallen. Det gläder mig att vi delar uppfattningen att det är viktigt att elever får rätt stöd , men det här behöver också omsättas i praktisk handling. Det finns flera saker som utgör hinder för att eleverna får rätt stöd .