prot · H30928 · 2015-11-17 00:00:00 — har en positiv inställning till jägarkår, som i stor utsträckning besitter en ovärderlig kompetens och för vidare kunskapen om djur, natur och kultur. Jaktetiken är i regel hög, och viltförvaltningen fungerar i stora drag väl. Men det har gått troll i möjligheterna till en fungerande viltvård. Det är utredning på utredning. Det är inte klokt vad många utredningar som förespråkas. Hela frågan om förvaltning av rovdjursstammarna har kommit in i en gränslös rundgång. Det inser alla som har insyn i frågan. Socialdemokraterna och har kommit överens om att ändra tillbaka till det gamla systemet, det vill säga att beslut om licensjakt på varg ska kunna överklagas till en domstol – som om det inte redan är försvårande. Vi minns ju hur Förvaltningsrätten i stoppade vargjakten i och i Bro . Kammarrättens snabba beslut att beslut inte får överklagas räddade den nödvändiga vargjakten. Ministern pratar i tomma ordalag om förvaltningen. Hon säger egentligen absolut ingenting. En blir rasende och sinnig på tock, säger jag som värmlänning – arg och förbannad på sådant, på svenska. Jag talar ändå för många värmlänningar eftersom det är där de är mest upprörda. Hur ser ministern på förhalandet med dessa ständiga myndighetsbeslut? När vi äntligen kunde se en funktionell och mindre omständlig process , där vargjakten kunde genomföras i enlighet med beslut , vill Socialdemokraterna och nu ändra tillbaka till det gamla systemet, det vill säga att beslut om licensjakt på varg ska kunna överklagas till domstol. Det är ett system som omöjliggjorde vargjakt . Det gick fort att fylla licenskvoten på varg. Jakten utfördes med stor disciplin på ett förhållandevis professionellt sätt. Det visar också att vargbeståndet är tillräckligt stort för att regleras med jakt. Hur ser ministern på detta ständiga förhalande av myndighetsbeslut? Är det bra för förvaltningen av vargstammen? 60 (C): När den nya rovdjurspolitiken antogs i 2013 stöddes beslutet av av ledamöterna i omröstningen. Bara och ställde sig utanför denna kvalificerade majoritet. Det betonades att den framtida vargpolitiken också skulle ta hänsyn till socioekonomiska konsekvenser och effekter, det vill säga vargpolitikens påverkan för människor som bor och verkar i rovdjurstäta områden. I min egen valkrets har vi lång erfarenhet av stora rovdjur. Björnstammen har passerat 350 djur, och i princip hela länet är täckt av vargrevir. Därmed är ett av de län som har allra högst koncentration av rovdjur. Det påverkar verkligen villkoren för många människor. Det är detta perspektiv jag vill lyfta fram i mitt inlägg. Det finns en betydande politisk uppslutning bakom synsättet att rovdjuren har ett berättigande i den svenska faunan och ger ett mervärde i många avseenden. Men det visar också att starka koncentrationer ökar problemet avsevärt. Det påverkar starkt människors vardag och förstärker hur regeringen behandlar rovdjurspolitiken, vilket skapar ännu fler frågor. Ni skapar stor oro hos människor som berörs i sin vardag. Framför allt handlar det om bristen på besked, som skapar osäkerhet hos många. De så kallade socioekonomiska effekterna måste vägas in. Att människor påverkas måste ges ett värde i debatten. De olika delarna i det goda livet på landsbygden påverkas. Viljan att skapa utkomst och framtid avtar, och det rörliga friluftslivet lockar inte i samma utsträckning. Nöjet att röra sig i skog och mark byts till en känsla av att alltid behöva vara på sin vakt, och många vågar inte längre plocka bär och svamp. Ofta vittnas om tveksamhet att rida ensam i skogen, och intresset för jakt avtar. Det här är aktiviteter som alltid har varit naturliga för livet på landet. Allvarlig är också känslan hos många djurägare som kan garantera sina tamdjur skydd och trygghet. Detta är ofta djurägarens starkaste känsla och drivkraft i sitt företagande. De attacker som sker, trots att förebyggande insatser görs, ger känslomässiga signaler i breda kretsar av djurägare – att man inte räcker till och inte kan värna sina egna djur. Av statsrådets svar framgick att ministern vill höja ersättningen för skadade och döda tamdjur, men en ersättning i pengar kompenserar inte. Det vi ser nu berör själva själen i att vara bonde och djurhållare. Men vi måste också väga in en avtagande vilja att hålla tamdjur. Vad får det för effekter för den enskilda djurhållaren och för det öppna landskapet? Jag skulle vilja rikta ett par frågor till statsrådet med anledning av hennes svar. Det är illa nog att regeringen aktivt försöker kringgå ett riksdagsbeslut med 87 procents stöd och dessutom ett tillkännagivande i samma fråga, vilket kommer att försvåra och försena hållbar och aktiv rovdjursförvaltning. Vilket besked har regeringen att ge till alla människor vars vardag berörs av rovdjuren i vårt land? På vilket sätt väger ministern in de socioekonomiska effekterna när ni nu formar den framtida rovdjurspolitiken? 61 Klimat- och miljöminister (MP): Tack för en engagerad debatt om en fråga som berör oerhört många i vårt stora, skogstäta land med dess alltmer växande rovdjursstammar! Det talas om stor osäkerhet kring vad som gäller. Jag skulle vilja säga att den osäkerheten har funnits i . Vi har utvecklat rovdjurspolitiken. Det gjorde den förra regeringen, som också kom med en rovdjursproposition till . Men det fanns delar där som ännu inte var färdiga i förhållande till våra internationella åtaganden, inte minst till hur bevarandet av stora rovdjursstammar ska kunna ske i samklang med EU-reglerna. Jag värnar om – hela regeringen värnar om – att vi i ska kunna utveckla den här politiken utifrån just våra förutsättningar. Då är det en ganska dålig strategi, tycker jag, att lägga upp en politik som ber om att ska besluta om de svenska förhållandena. Jag tror inte att i grunden är rätt instans att besluta om den svenska rovdjursförvaltningen. Det ville jag säga inledningsvis. Vidare till frågorna, för det är helt klart att man kan försöka vara ännu tydligare med detta. Basen för det som regeringen har gjort är självklart beslut om hur rovdjursförvaltningen ska bedrivas. Denna har utvecklats. Jag hörde från flera talare här att den också börjar sätta sig i vissa delar, inte minst det regionala anslaget. Precis som jag ganska omfattande redogjorde för i svaret bygger den svenska rovdjursförvaltningen och viltförvaltningen på en regionaliserad organisation. Det tror jag i grunden är oerhört viktigt och bra. Det är någonting som vi vill vidareutveckla och förtydliga och ge goda förutsättningar så att det ska kunna användas ännu starkare. Det vi har gjort från regeringens sida är att följa upp ännu bättre så att vi har en aktuell uppdatering av hur situationen ser ut för rovdjuren. Särskilt vargen har varit i fokus för den här debatten. Vi fick nu från expertmyndigheten en bred vetenskaplig grund för att den svenska vargstammen med nuvarande förutsättningar har en god bevarandestatus. Man kan tycka att det är vetenskapliga hårklyverier exakt hur många vargar eller exakt vilka förutsättningar som gäller. Men för att vi ska stå på en tydlig grund, inte minst i fråga om våra argument gentemot EU om varför vi ska ha rätt att göra så som vi gör i , har det ganska stor betydelse. Jag är glad att den här regeringen har orkat med att utreda på djupet och få en vetenskaplig grund för de här bedömningarna. Jag är glad att man inte går in och gör en politisk bedömning av vad som är god bevarandestatus, för det vänder mitt parti och jag oss ganska starkt emot. Det gjorde också en större minoritet i den förra . Där står vi . Som jag sa har vi också fått en redovisning av hur man kan vidareutveckla skyddsjakten för att ännu bättre möta lokala villkor, och vi kommer att få ett uppdrag redovisat av när det gäller sammanställning och utvärdering av ytterligare åtgärder för att minska konfliktriskerna mellan rovdjur och tam- och husdjur. Det är precis sådana socioekonomiska aspekter som det här handlar om. Blir det jakt ? Ja, precis som jag redovisade i svaret finns det ett antal beslut om licensjakt . De har fattats av länsstyrelserna enligt gällande regelverk. När det gäller överklagande till domstol får jag återkomma till den frågan. 62 (C): kunde jag konstatera att det kom vissa oeniga besked från regeringens partier. Det blev utredningar som skulle kunna visa mer, men känns det som om ni är mer överens inom regeringen om hur strategin ligger. Det heter i svaret att regeringens intention är att säkerställa att beslut om jakt efter varg ska kunna överklagas till domstol. Det är en tydlig fingervisning om vart vi är på väg. ska det alltså säkerställas att beslut om jakt efter varg ska kunna överklagas i domstol. Det här innebär i praktiken att de beslut som länsstyrelserna nu har fattat och som innebär att det ska kunna finnas licensjakt i vissa län i praktiken kommer att kunna förhalas, fördröjas eller undvikas. Det blir precis som det har varit tidigare vintrar när det fanns möjlighet att överklaga i flera instanser. Om det nu går till domstol är signalen att det i praktiken inte kommer att finnas möjligheter för jakt. Så tolkar många det här svaret. Så tolkar också jag det. Det finns en oerhört stor osäkerhet inbyggd i detta även om ministern hänvisar till att beslut är fattade utifrån de gällande beslut och den ordning som kammaren har ställt sig bakom. Att ändra instansordningen för beslut handlar om både skyddsjakt och licensjakt. Då kommer vi tillbaka till det system som fanns förut. Det var därför alliansregeringen tog så tydlig ställning och ändrade ordningen så att man skulle kunna överklaga endast till – för att se till att det i praktiken blev en aktiv förvaltning. Det är oerhört viktigt att det förtydligas vilket perspektiv regeringen har när det gäller tid . Är det före eller datumen för licensjaktens möjliggörande gäller? Och hur ser ministern på kopplingen till tidigare juridiska processer som har funnits inom området? När det handlar om möjligheterna för många djurägare och uppfödare, bland annat inom fårnäringen, förändras krafterna, hoppet och möjligheterna för varje säsong som går även om man företar många åtgärder för att förebygga. Man stängslar och gör det man kan utifrån de riktlinjer som sätter upp. Jag vet det själv, för jag har gått och stängt kilometervis av fårnät med eltråd och vet vilket arbete det för med sig. Jag tror att det kommer att hjälpa till en gräns. Man kan inte alltid utestänga lokatten. Det klarade inte vi . För någon vecka sedan noterade jag att en länsstyrelse i hade anmält en enskild fårägare för djurplågeri efter att vargen angripit och dödat dennes får. Då saknades vidtagna åtgärder. Är det den typen av åtgärder som regeringen eftersträvar när det handlar om att stärka dialogen och förtroendet mellan den enskilda djurägaren och myndigheten som representerar staten? Är det ett steg som kommer att utveckla vår rovdjurspolitik? I stället kan man lägga fokus på hur man kan minska rovdjurstrycket och ge förutsättningar för både djurägare och övriga att ägna sig åt sina viktiga näringar. 63 (SD): Talerätten för små föreningar har oklara grunder. Hundra medlemmar krävs. Det är ideologiskt burna föreningar som har tydlig slagsida i en ideologisk riktning och föreningar som trotsar alla myndighetsbeslut som går dem emot, överklagar eller ger sig ut i skog och mark och saboterar. Hur ser ministern på sabotage mot myndighetsbeslut av sådana föreningar? Det har satts i kraft , till exempel i . politik är att eftersträva minskade konflikter och problem mellan rovdjur och människor på landsbygden. Alla de stora rovdjuren måste förvaltas på ett ansvarsfullt sätt, och det sammantagna rovdjurstrycket måste hållas på rimliga nivåer i hela landet. ligger det inte på rimliga nivåer. Koncentrationen av rovdjur är ytterst besvärande, och folk är upprörda – inte bara i utan i stora delar av . Hur löser ministerns regering det med en utökad överklaganderätt? Det skulle jag vilja veta. Förvaltningen syftar till att hålla rovdjursstammarnas storlek på en lämplig nivå, då alltför stora stammar i slutändan slår tillbaka på rovdjuren själva. Det må också ministern förstå. Vargens referensvärde för en gynnsam bevarandestatus ska vara i enlighet med propositionen för en hållbar rovdjurspolitiks nedre gräns för minsta livskraftiga population innan licensjakten kommer på tal. Det var 170. Det fanns ett intervall på 170–270. Här har en rak, tydlig och ansvarsfull linje, till skillnad från regeringspartiernas försvårande och förhalande av den för landsbygdsbefolkningen så viktiga förvaltningen av rovdjurskoncentrationen i framför allt västra . 64 (C): Jag kan konstatera utifrån svaret att miljöministern inte kan ge tydliga besked om hur en aktiv rovdjurspolitik ska bedrivas, inte ens . Blir det någon licensjakt eller inte? Det vore lämpligt att i den här debatten ge besked om det. Om vi jämför ingången i det här finns det ett riksdagsbeslut som har stötts av i omröstningen. Dessutom finns ett ganska gjort tillkännagivande i samma fråga. planerar regeringen att ändra rovdjurspolitiken genom att utfärda en förordning där man ändrar rätten att överklaga. Det gör regeringen utan att gå till . Det sker genom ett beslut vid ett regeringssammanträde. Vi tycker att det är respektlöst. tar dessa människors oro på stort allvar eftersom de påverkas i sin vardag, . I ministerns skriftliga svar står att det behövs mer samverkan mellan dem som berörs av rovdjurspolitiken. Hur menar ministern? Vi kan ju inte ens samla parterna i en vargkommitté. Hur menar ministern att regeringens arbete har bidragit till att stärka samverkan med dem som lever i rovdjurstäta områden och som starkt påverkas av regeringens rovdjurspolitik? 65 Klimat- och miljöminister (MP): Jag kan börja med att svara på de sista frågorna. Det vi har gjort är att vi fortsatt att utveckla en lokaliserad och regionaliserad rovdjurs- och viltförvaltning. Vi vill bygga vidare på att stärka de delarna. Vi tror att det är viktigt att i hela förvaltningskedjan ha en lokal och regional förankring. Vi har också säkerställt att i sitt förnyade och utvecklade viltförvaltningsråd har en intensifierad dialog. Flera av dessa frågor har diskuterats där. Det låter här som att regeringens avisering att det ska vara möjligt att överpröva jaktbeslut i domstol, vilket är en rättighet som redan är inskriven i EU och andra internationella kommissioner som tillträtt, i sig skulle avgöra om det blir licensjakt eller inte . Det är konstigt att vi just i vargjaktsfrågan diskuterar om ett sådant rättsligt instrument är en förutsättning för att beslut ska verkställas och gälla. Inte i någon annan offentlig verksamhet, vad jag vet, diskuterar man att det faktum att vi har en rättssäker ordning i sig är det som avgör huruvida de förvaltningsbeslut som fattas också genomförs. Självklart ska vi ha en rättssäker ordning, på samma sätt som i andra delar av det offentliga . Om inte regeringen fattar beslutet kan vi med ganska stor sannolikhet få domstolsbeslut på det. Det kan införas den vägen, kan jag konstatera, men framför allt är det viktigt att konstatera att regeringen har gjort en utredning som ger förslag på hur vi med färre instanser, med koncentration till en domstol och med fokus på en rättssäker beslutsgång ska genomföra de offentliga besluten. Det är precis som i annan förvaltningsordning. Vi ska ha en rättssäker process. Vi ska ju tro att våra förvaltningar fattar riktiga beslut, beslut som också står sig i domstol. Om de inte gör det måste förvaltningen få en indikering om det och ändra sina beslut på ett sådant sätt att de är i enlighet med regelverket. Jag hoppas att lagstiftande församling backar upp principen om att vi i grunden ska ha rättssäkerhet i landet. Det betyder att besluten, om de är rättssäkra, håller när de prövas i domstol. I annat fall måste vi justera i systemen så att vi får beslut som är legala. All annan ordning vore konstig. Jag håller med om att det har varit ett problem i den tidigare rättsprövning som funnits, det vill säga att man genom prövningsinstrumentet har kunnat undvika genomförande av vissa beslut. Därför är det bättre att vi efter genomgången har en ordning där vi kan få rättssäkerheten prövad och garanterad innan besluten ska verkställas. Det är regeringens naturliga ingång att vi ska ha rättssäkerhet på alla politikområden, så även på viltförvaltningsområdet. 66 (C): Ministern svarar inte på vad som blir den praktiska konsekvensen av det förslag som nämns i svaret. Vi vet att det i praktiken kommer att innebära stora konsekvenser vad gäller möjligheten att kommande vinter bedriva aktiv förvaltning och licensjakt. De erfarenheter vi har med oss är att överklagandena gick vidare till nästa led och resulterade i att besluten inte kunde genomföras då man lyckades förhala det hela så att tidpunkterna för angiven jakt passerades. Eftersom ministern inte svarar på den frågan utan i stället reflekterar över hur viktigt det är med rättssäkerhet – också jag tycker att det är viktigt; vårt samhälle bygger på rättssäkerhet – vill jag fråga hur regeringen och ministern tänker hantera tillkännagivande , som en majoritet av utskottet står bakom, gällande den nya rovdjurspolitik som beslutade om 2013. Den fyller en viktig funktion. Man noterar och bekräftar det beslut som fattades. Då finns det troligen en bra balans mellan att uppnå en gynnsam bevarandestatus och att ta hänsyn till de människor som lever och verkar i rovdjurstäta områden. Man anser också att det är angeläget att den tidigare beslutade rovdjurspolitiken ligger fast och att det genomförs en riktad, selektiv jakt på varg. Den ordning vi har tycker jag fungerar mycket bra. Jag tycker inte att det finns skäl att ändra instansordningen, för det är ett sätt att med en annan agenda vrida politiken i den praktiska tillämpningen så att man undviker det som beslutet syftar till, att vi ska kunna nå resultat och kunna förvalta vargen på ett långsiktigt hållbart sätt och så att det även blir lokalt accepterat. 67 Klimat- och miljöminister (MP): Regeringen svarar på tillkännagivandena i vanlig ordning. kommer att ha jakt på varg. Vi har en stor och ökande rovdjursstam. Vargstammen är större . Det kommer att behövas jakt som ett instrument att säkerställa att vi får den balans mellan människa och djur som vi behöver och som anser ska vara ledstjärna i rovdjurspolitiken, nämligen en god förvaltning av rovdjursstammarna som hänsyn tas till att förvaltandet sker på det sätt som passar bäst lokalt i . Då ska vi undvika att skicka frågan till EU för att de ska besluta åt oss. Därför är det viktigt för regeringen att säkerställa att vi i har system som uppfyller inte bara våra egna rättssäkerhetskrav utan också EU:s krav. Vi vill införa en instansordning som gör att man kan få ett beslut prövat innan själva jaktsäsongen börjar så att beslutet, när det väl ska genomföras, är rättssäkerhetsprövat redan på förhand. Jag tror att det är en bra ordning som ökar tydligheten, minskar konflikterna och kan leda ett steg framåt i en för ganska konfliktfylld fråga. Överläggningen var härmed avslutad. § 8 Svar på interpellationerna 2015/16:63 och 80 om åtgärder mot bilindustrins utsläppsfusk 68 Klimat- och miljöminister (MP): har ställt tre frågor till mig: På vilket sätt avser ministern att verka för att ändra bestämmelserna för utsläppstester för personbilar, så att utsläppen ska spegla verkligheten och inte teoretiska laboratorieförhållanden? Avser ministern att sätta stopp för försäljning av de bilmodeller där oriktiga uppgifter om utsläppen har redovisats? Vilka åtgärder avser ministern att vidta mot andra tillverkare än VW, där det också finns god grund att misstänka fusk med utsläppstester? Dessutom har frågat mig: Hur ställer sig ministern till de utsläppsfaktorer, så kallade low conformity factors, som ingår i testerna som kommissionen föreslår ska gälla samt därefter? På vilket sätt lever agerande i den tekniska kommittén för motorfordon upp till klimat- och miljöministerns ambitioner om en förbättrad luftkvalitet för bättre hälsa och miljö? har länge verkat för en ny testmetod för bilar inom EU. Flera uppföljningar av avgasutsläppen har visat att framför allt dieselbilar har högre utsläpp av kväveoxider i verklig körning än vid det formella testet vilket fordon typgodkänns utifrån. Dessutom har skillnaden mellan testvärden och verkliga utsläpp ökat , bland annat till följd av den tekniska utvecklingen av bilar. Arbetet med den nya testmetoden omfattar flera komplexa tekniska frågor samt tidpunkter för införande av obligatoriska krav. Transportstyrelsen deltar aktivt i kommissionens arbetsgrupp, som har som målsättning att införa den nya testmetoden , så kallade RDE, real driving emissions. Den svenska positionen omfattar tre fokusområden. För det första vill vi att avgasproven ska ske med ombordmätningssystem som komplement till dagens tester i laboratorier, den nya testmetoden RDE. För det andra vill vi att kalltestet, avgasprovet vid låga temperaturer, ska bli lika omfattande som varmtestet och tillämpas på dieselbilar. För det tredje vill vi att möjligheten till oberoende efterkontroller av avgasutsläppen ska stärkas i regelverket. När det gäller frågan om påföljder och sanktioner för bilmodeller med felaktiga utsläpp säger att det är godkännandemyndigheten i den medlemsstat som beviljade EU-godkännandet för bilmodellen som ska vidta åtgärder, vid behov återkalla godkännandet, för att se till att bilmodellen överensstämmer med det ursprungliga godkännandet. bilar är godkända i . Den tyska godkännandemyndigheten har också beslutat om att återkalla berörda bilmodeller. Vad den svenska godkännandemyndigheten, Transportstyrelsen, kan göra i det här fallet är att informera KBA om de hittar brister och begära att åtgärder vidtas för att rätta till dem. Det är också Transportstyrelsens roll att bevaka att de ändringar som KBA beslutar om genomförs på den svenska marknaden. Det är däremot inte möjligt enligt för en minister att besluta om ett totalt stopp för försäljning av vissa bilmodeller. De uppgifter som förekommit i medierna att och skulle ha beslutat om försäljningsförbud för vissa Volkswagenmodeller stämmer inte. Enligt kan en medlemsstat av tillfälligt stoppa nyregistrering av fordon under förutsättning att ett fel med typgodkännandet är misstänkt. Ett sådant förbud ger dock ingen större effekt eftersom det här fusket gäller fordon enligt äldre modell. Andra biltillverkare behandlas på samma sätt som . genomför Transportstyrelsen en efterkontroll av ett antal bilar för att följa upp avgasutsläppen. Vid avvikelser från godkännandet kan Transportstyrelsen, i de fall de typgodkänt bilmodellen, kräva att bilmodellen återkallas och åtgärdas eller kräva att den godkännandemyndighet som har beviljat godkännandet vidtar åtgärder. Frågan om konformitetsfaktorer är en mycket teknisk fråga. Konformitetsfaktorer är ett mått för att kunna jämföra resultatet mellan den befintliga testmetoden i laboratorier och den nya testmetoden i verklig trafik. Den nya testmetoden ska införas i två steg. Inför mötet i den tekniska kommittén föreslog kommissionen att konformitetsfaktorn skulle vara 1,6 i steg 1 och 1,0 plus en osäkerhetsfaktor i steg 2. Skälet till att faktorn måste vara högre i steg 1 är att det är först i steg 2 som bilarna kommer att vara utrustade med den avgasreningsutrustning som behövs för att klara av att rena avgasutsläppen tillräckligt. Den kompromiss som kommittén till slut enades om på mötet var att konformitetsfaktorn sätts till 2,1 i steg 1 och 1,5 i steg 2. Beslutet fattades med en bred majoritet. Flera medlemsländer framförde att kommissionens förslag till faktor i steg 1 är tekniskt mycket svårt att uppfylla eftersom tiden gått utan att något hänt i frågan. För nya modeller gäller steg 1 , och steg 2 införs 2019. Den nya testmetoden innebär inte att avgaskraven skärps. Avgaskrav beslutas i en förordning genom det ordinarie lagstiftningsförfarandet.