prot · H20962 · 2015-02-18 00:00:00 — Jag tror att de allra flesta håller med mig när jag säger att det inte hör hemma i en modern rättsstat. För att komma till rätta med problemet har riksåklagaren utrett vad som kan göras, och kommer nya riktlinjer att gälla landets åklagare. Det handlar om hur man ska tolka häktestiderna, att åklagaren måste motivera varje restriktion och att omprövningar av restriktionsbeslut ska motiveras på nytt. Allt detta är viktiga steg för att komma till rätta med problemet, men det räcker inte. Även lagstiftaren måste ta sitt ansvar. Det är just därför jag välkomnar regeringens proposition om strafflindring vid medverkan till utredning av egen brottslighet. Förslaget innebär i korthet att en tilltalad som har lämnat uppgifter som är av väsentlig betydelse för utredningen av det egna brottet ska kunna få ett kortare straff än vad som annars hade dömts ut. Att medverka till att klara upp egen brottslighet i då brotten blir alltmer komplicerade och svåra att utreda är en förutsättning för kortare häktestider. Även riksåklagaren föreslog lagändringen i sin utredning. Det har emellertid riktats kritik mot regeringens proposition. var inne på det. Remissinstanser har uttryckt oro för vad förslaget kan komma att innebära, och jag tänkte därför redogöra för hur vi socialdemokrater resonerar kring beslutet. För det första har man ifrågasatt om förslaget inte undergräver den oskuldspresumtion man har enligt . Kritiken är visserligen befogad, fru talman – oskuldspresumtionen kan komma att urholkas i utredningsstadiet om inte tydlighet råder i frågan. Lagförslagets utgångspunkt är en lagändring i 29 kap. 5 § i , vilken handlar om hur påföljden kan bedömas i mildrande riktning. Det innebär att rätten att inte behöva bidra till utredningen eller bevisningen kvarstår. Den tilltalade har ingen skyldighet att yttra sig, och den som förnekar och inte medverkar till en utredning kan inte – och får inte – drabbas av ett strängare straff. Att inte medverka får inte heller användas mot den tilltalade i ett senare skede i processen. Förslaget bygger för det första på frivillighet och för det andra på att man är oskyldig tills en dom har vunnit laga kraft. Information om egen brottslighet måste styrkas av andra omständigheter i domstolen. Strafflindring vid med-verkan till utredning av egen brottslighet För det andra oroas man över att lagförslaget kan framtvinga felaktiga erkännanden och oriktiga uppgifter och därmed mindre grundliga brottsutredningar. Men att den misstänkte erkänner brott eller anger felaktiga uppgifter, fru talman, räcker enligt svensk processrätt inte för rättens bedömning. Ett erkännande eller riktigheten i den misstänktes uppgifter måste styrkas av andra omständigheter och kan egentligen återtas av den misstänkte när som helst. Därför finns det inte heller risk för mindre grundliga brottsutredningar. Det är snarare så att varje påstående eller varje information från den tilltalade behöver utredas närmare. För det tredje menar man att lagförslaget kan leda till tillämpningssvårigheter, för vem bedömer egentligen om informationen har haft väsentlig betydelse för utredningen? Den tilltalade kan uppfatta att informationen har haft en väsentlig betydelse, medan undersökningsledaren anser att så inte är fallet. Vi menar att det framgår av förundersökningskungörelsen att förundersökningsprotokollet ska utformas så att det ger en adekvat bild av hela utredningen och därmed av om den tilltalade har bidragit och på vilket sätt. Protokollet ska användas som underlag för domstolens bedömning och borde inte leda till större tillämpningssvårigheter. Som sista invändning oroas man över gränsdragningsproblematiken i förhållande till kronvittnen. har även motionerat om införandet av ett sådant system. För att bemöta gränsdragningsproblematiken innebär regeringens förslag att uppgifter om annan gärningsman enbart har betydelse ifall informationen säger något om den egna brottsligheten, inte annars. På så sätt menar vi att det finns en tydlig gränsdragning mellan utredningen av den egna brottsligheten och om annans brottslighet. Anledningen till att vi inte tror på ett system med kronvittnen är av processrättslig karaktär och har även att göra med en analys av hur den organiserade brottsligheten ser ut . Vad vi kan se utifrån en internationell analys av stater som har ett kronvittnessystem – nämnde några av dem – är att personer längre ned i en brottslig organisations hierarki vanligen beskylls. På så sätt kan man säkra att organisationen kan fortsätta med sin brottsliga verksamhet. Det vanligaste är dock att lojaliteten mot den kriminella organisationen är så stark att man sällan förser polisen med information. Processrättsligt finns det även stor risk för ett system med falska vittnesmål. Därför menar vi att det är både mer effektivt och mer rättssäkert med medverkan till utredning om egen brottslighet. Ingen 24-åring ska behöva tillbringa isolerad i ett häkte utan domstolsprövning. Det är inte värdigt vår rättsstat, och vi är ytterst angelägna om att komma till rätta med problemet. Därför yrkar jag bifall till regeringens proposition och avslag på samtliga motioner. 26 (M): Inledningsvis vill jag säga att och övriga partier inom Alliansen ställer sig bakom detta lagförslag. Därmed yrkar jag bifall till förslaget och avslag på reservationerna. Strafflindring vid med-verkan till utredning av egen brottslighet Det är vår mening att det finns åtskilligt att vinna på att kunna erbjuda strafflindring till de misstänkta som aktivt medverkar till utredning av sin egen brottslighet. I sammanhanget bör nämnas att processen med att ta fram detta lagförslag startade under den förra regeringens och justitieminister ledning. Jag är glad över att den nuvarande regeringen fortsatt arbetet och lagt fram det lagförslag som vi debatterar. Innan jag fick förtroendet att bli riksdagsledamot arbetade jag som brottsutredare på tullkriminalen i . Under ledning av åklagare genomförde vi förundersökningar gentemot personer som var misstänkta för olika typer av brott. Jag minns speciellt en utredning som genomfördes mot en man från ett av våra grannländer kring som var misstänkt. Han uppgav inledningsvis fel namn, därefter felaktig bostadsadress och sedan även felaktiga uppgifter om vilken körväg han använt för att komma till , med mera. På varje fråga i förhöret hittade han helt sonika på uppgifter. Jag ställde då frågan varför han envisades med att tala osanning . Då svarade han faktiskt ärligt att han inte hade någonting att vinna på att tala sanning över huvud taget. Följden av hans agerande blev att utredningen tog , att nya häktningsförhandlingar nödgades hållas och att kostnaderna för utredningen ökade. Med den nya lag som vi debatterar hade säkerligen den misstänktes försvarsadvokat erinrat mannen om att han kunde få strafflindring om han medverkade till att reda ut omständigheterna kring det brott han hade begått. Vad mannen då hade gjort kan vi naturligtvis bara gissa oss till, men onekligen hade incitament då funnits för ett annat förfarandesätt från mannens sida. Den nya lagen kan ge oss bättre utredningar av brott, kortare häktningstider samt få oss att kunna använda brottsbekämpande myndigheters anslag på ett effektivare sätt. Därtill tycker jag att man ska beakta fördelarna med att en misstänkt aktivt medverkar till att klara upp sin egen brottslighet ur ett brottsofferperspektiv. Ur den synvinkeln är inte bara en snabb utredning positivt utan även möjligheten att få svar på alla de frågor som vi tyvärr vet går genom ett brottsoffers huvud efter att ha blivit utsatt för brott. Closure kallas det på engelska. Avslutning vore kanske det bästa ordet på svenska. tycker att införandet av möjlighet till strafflindring är dåligt. Orsaken till ställningstagandet är bland annat att misstänkta skulle avge falska erkännanden och uppge oriktiga uppgifter. Då kan jag meddela att så är det redan med dagens lagstiftning. Det var också det som jag tog upp i inledningen av mitt anförande. Det som är detsamma i nuvarande och den lagstiftning som vi förhoppningsvis ska anta är att alla uppgifter som en misstänkt lämnar ska verifieras och styrkas genom bevisning i utredningen. Erkännanden är bra, men de ska också verifieras och styrkas genom bevisning. Jo, därför att alla misstänkta nu och framgent har en ovillkorlig rätt att när som helst återta sitt erkännande. Faktisk bevisning måste således alltid ligga till grund i en förundersökning och för väckande av åtal. Strafflindring vid med-verkan till utredning av egen brottslighet Den kanske mest underliga grunden för yrkande på avslag på förslaget i betänkandet är att systemet för strafflindring vid medverkan i utredning av egen brottslighet kan undergräva den rätt som en misstänkt har att inte uttala sig själv eller belasta sig själv. Min fråga blir då på vilket sätt menar att detta vore ett problem. Vi tvingar ju ingen att samarbeta i en utredning. Det är helt och hållet upp till den misstänkte. Påföljdsmässigt kan underlåtelse att medverka i utredning aldrig leda till strängare påföljder än vad som är föreskrivet för det aktuella brottet. Väljer den misstänkte dock att samarbeta i utredningsarbetet och lämna riktiga uppgifter som är av väsentlig betydelse för utredningen ska strafflindring kunna erbjudas. Det tycker i alla fall jag är en logisk följd. Jag får beklaga att inte ser denna logik. För våra tittares och åhörares kännedom bör nämnas att detta betänkande inte tar upp frågan om införandet av ett så kallat kronvittnessystem. Ett sådant system hade inneburit att en misstänkt även hade kunnat få strafflindring om denne avslöjat sin uppdragsgivare, sina medbrottslingar eller andra brottslingar. Den frågan må för min egen del vara tilltalande, men detta betänkande behandlar endast strafflindring vid medverkan till utredning av egen brottslighet och således inte frågan om ett eventuellt kronvittnessystem. Möjligen kommer vi att se ett sådant system , men i dagens debatt förhåller vi oss endast till strafflindring för medverkan till utredning av egen brottslighet. Införandet av dagens lagstiftning kan få en bra effekt på rättsväsendet. Möjligheten att utreda alla omständigheter vid ett brott är en del. Det gynnar såväl rättsväsendet som brottsoffren. Såsom riksåklagaren anför i en rapport som presenterades kan införandet av denna lagstiftning också få betydelse i form av kortare häktningstider, minskad användning av restriktioner och minskade kostnader för förundersökningar och inte minst för kriminalvården. Det, fru talman, är effektiv användning av statens pengar och våra resurser inom rättsväsendet – pengar som därmed kan användas på ett mycket bättre sätt inom rättsväsendet och i slutändan förhoppningsvis ge oss alla ökad trygghet. 27 (SD) replik: Jag vill inte förlänga debatten, men jag vill bara säga att när följdmotionen till det här betänkandet lades fram godtogs den av utskottets kansli och av utskottet, inklusive själv. Det var ingen som opponerade sig när motionen lades fram. I propositionen omnämns det varför man inte tar upp frågan om kronvittnessystemet. Därmed ansåg uppenbarligen alla att det var i enlighet med betänkandet. Det var av den anledningen som jag väckte motionen. Jag ska inte förlänga debatten mer. Det var bara det jag ville säga. Sedan tycker jag att det är positivt att uttrycker sig positivt om kronvittnessystemet generellt sett. Det kanske bådar gott . 28 (M) replik: Mycket kort: Jag läste egentligen bara upp propositionens rubrik, Strafflindring vid medverkan till utredning av egen brottslighet. Strafflindring vid med-verkan till utredning av egen brottslighet Naturligtvis får man lägga vilka reservationer man vill i utskottet. Den ordningen tycker jag att vi ska ha i utskottet. Jag får kanske poängtera, så att inte mitt eget parti får hicka fullständigt, att det är min personliga åsikt att ett kronvittnessystem kan tillföra rättsväsendet goda saker. 29 (MP): Inledningsvis vill även jag yrka bifall till propositionen och avslag på samtliga reservationer. Även ser att det förslag som regeringen lagt fram har förutsättningar att leda till effektivare brottsutredning och lagföring med vinster för både samhället och den tilltalade. Emellertid är det viktigt att effektivitetsargumentet inte ensamt får styra hur vi utformar rättsväsendet. Det har anförts en del invändningar från framför allt om att det här förslaget skulle minska rättssäkerheten, och många argument har framförts av de föregående talarna i debatten om varför dessa invändningar trots allt inte håller med tanke på de fördelar som förslaget innebär. Jag skulle vilja tillägga att kan en misstänkt få strafflindring om han eller hon frivilligt har angivit sig själv. Där faller också argumentet att det här förslaget skulle innebära att oskuldspresumtionen på något sätt skulle sättas i fara. är det alltså möjligt för rätten att döma ut ett mildare straff än vad som annars skulle varit fallet om den tilltalade har angivit sig själv. Det är viktigt ur ett rättssäkerhetsperspektiv att vi gör vad vi kan för att minska den tid som den tilltalade behöver sitta i häkte. Inte minst är det viktigt utifrån oskuldspresumtionen. Häktning handlar trots allt om att en person som ännu inte dömts för brott sitter inlåst. Det här är ett förslag som lyfts fram som en del i detta arbete. Givetvis är det inte någon allena saliggörande lösning, men det är av central betydelse att vi alltid gör vad vi kan för att minska häktningstiderna och leva upp till de förpliktelser vad gäller mänskliga rättigheter som har åtagit sig. 30 (C): kan jag nästan känna mig lite överväldigad inför uppgiften som vi har. Det är mycket text att läsa i utskottshandlingarna, och ibland är jag så trött att ögonen går i kors. Men så hoppar jag till inför något och får insikten att just den där meningen eller det där enda ordet betyder stor skillnad för den enskilda individen. Så kände jag när jag läste handlingarna till det ärende vi diskuterar. Jag antar att de flesta ledamöter i alla utskott känner så då och då. De beslut vi fattar har stor betydelse för den enskilda individen men också för samhället och för hur vi bygger samhället för framtiden. När man är ny i politiken blir man ofta frustrerad över den tröghet som systemet har. Man tycker att man har en god idé, men det tar att få igenom det i systemet. Först ska man ta det i sitt parti och kanske motionera om det i sitt distrikt. Har man den stora lyckan att få igenom det där ska man ta det till partistämman, landsmötet eller kongressen. Får man igenom det där kan det bli partiets politik. Sedan ska man samarbeta med andra partier i och övertyga dem, vilket inte alltid är helt lätt – även om det går ganska bra för oss i Alliansen. Strafflindring vid med-verkan till utredning av egen brottslighet Men när man har varit med i politiken ett tag inser man att trögrörligheten har ett självändamål. Det är nämligen viktigt att man prövar allt ur alla aspekter, och när det gäller rättsfrågor är det viktigt att det blir rätt. Det är viktigt att vi bygger ett samhälle som är präglat av rättvisa och rättssäkerhet. Rättvisa är ett begrepp som används av de flesta politiska läger, men möjligen i olika syften. Man fyller det lite grann med egna värden. För mig är den viktigaste definitionen av rättvisa det vi kallar rättssamhället och bygget av rättssamhället. Det handlar om förtroende, att vi känner att vi kan lita på polisen och får den hjälp vi behöver när vi ringer 112 eller 11414. Vi ska också kunna lita på rättsväsendet i övrigt och att domstolarna dömer rättvist. Rättssamhället är viktigt. Det ger oss en civiliserad ordning i ett rimligt samhälle där vi inte löser konflikter med våld och den starkes rätt utan med hjälp av principer som vi kommit överens om tillsammans. Det innebär att en svag kan få rätt mot en stark, en fattig mot en rik och en liten mot en stor. Påföljderna är en viktig del i bygget av rättssamhället. Det handlar om brottsoffrets och samhällets upprättelse, som vi debatterade . Det handlar om rimliga och rättvisa straff. Det handlar också om möjligheten att sona brott och gå vidare i livet. En del i att göra bot är att erkänna fel och kunna ställa saker till rätta när man gjort fel. Det är rimligt att en ärlig vilja att ställa till rätta uppmuntras och att samhället går den som erkänner att den har felat och vill göra rätt till mötes. Strafflindring vid medverkan till utredning av egen brottslighet innebär att en tilltalad som har lämnat uppgifter som är av väsentlig betydelse för utredningen av brottet ska få ett kortare straff än det som annars skulle ha dömts ut. Det viktigaste med detta är de principiella värdena. Det handlar om brottsoffrets och samhällets upprättelse. Det handlar också om vad påföljden får för innebörd för den som döms och den personens möjlighet att komma tillbaka och leva ett bra liv. Det handlar även, mindre viktigt förvisso men ändå, om en effektivitetsvinst. Inte sällan är brottsutredningar komplicerade och kräver mycket arbete. Det blir många hyllmeter och många mantimmar när polisen lägger pussel. Det finns dock en person som innehar en unik kompetens, och det är den som har begått brottet. Att få denna person att hjälpa till är viktigt. Det lösgör polisresurser som kan användas till fall där de misstänkta kanske inte är lika benägna att göra bot och bättring. Jag yrkar med kraft bifall till utskottets förslag. 31 (KD): Vi debatterar nu ett förslag om strafflindring för den som lämnar uppgifter som är av väsentlig betydelse för utredning av brott. Som flera talare varit inne på är det endast uppgifter som avser det egna brottet som omfattas av förslaget. Strafflindring vid med-verkan till utredning av egen brottslighet Att en misstänkt gärningsman medverkar till utredningen av det egna brottet och därigenom bidrar till att händelseförloppet klargörs kan ses som ett uttryck för ett ansvarstagande hos gärningsmannen. Det är ett beteende som kan anses positivt och föredömligt genom att det markerar en vilja att klara upp och ställa till rätta efter sig. Gärningsmannen tar kanske också avstånd från den brottsliga gärning som har begåtts. I och med att samverkan vid utredningen kan ge strafflindring får den misstänkte en morot att medverka för att klara upp brottet. Brottsutredningar kan på så vis bli mer effektiva, och det kan i sin tur leda till resursbesparingar. Att förundersökning och lagföring kan ske på ett mer effektivt sätt kan också antas medföra ett ökat förtroende för och ökad tilltro till rättsväsendet från allmänhetens sida. Risken för att den misstänkte skulle lämna felaktiga uppgifter i en utredning är liten så länge det enbart rör medverkan till utredning av egen brottslighet. Självklart minskar inte beviskraven bara för att den misstänkte erkänt ett brott. Utredning ska alltjämt göras, bevis säkras och kontroller utföras för att säkra att den misstänktes uppgifter stämmer överens med sanningen. Den misstänkte kan dessutom när som helst återta ett erkännande. Arbetet med att ta fram de förslag som lämnas i regeringens proposition genomfördes till stor del . Mina allianskolleger och jag välkomnar givetvis att den nya regeringen valt att fortsätta med det arbetet och att det nu presenteras ett lagförslag för som vi ska fatta beslut om. Det är vår bedömning att regler om strafflindring vid medverkan till utredning av egen brottslighet skapar, som jag var inne på, förutsättningar för effektivare brottsutredningar och snabbare lagföring. En sådan ordning kan också vara av stor betydelse för brottsoffren eftersom fler brott förhoppningsvis kan upp, vilket är mycket viktigt för att brottsoffret ska få upprättelse och kunna gå vidare. Jag yrkar bifall till utskottets förslag i betänkandet. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 19.) § 13 Skärpta regler om förverkande av fordon vid trafikbrott betänkande 2014/15:JuU10 Skärpta regler om förverkande av fordon vid trafikbrott (prop. 2014/15:26) 32 (SD): I detta betänkande har två reservationer, som vi givetvis står bakom, men jag väljer att yrka bifall till reservation 2. Skärpta regler om förverkande av fordon vid trafikbrott anmäldes ca 27 000 rattfylleribrott i varav ca 13 000 gällde påverkan av narkotika. Rattfylleri under påverkan av alkohol och narkotika är mycket allvarliga brott. Rattfyllerister riskerar inte bara sina egna liv utan också sina medtrafikanters, cyklisters, fotgängares, vuxnas, äldres och barns liv. dör ca 70 personer och flera hundra skadas till följd av rattfylleri. Vi ser det som vårt ansvar att justera betänkligheter i lagstiftningen och därigenom motverka olyckor i trafiken som är relaterade till alkohol- och narkotikapåverkan. finns det sådana uppenbara betänkligheter. I lagen 1951:649 om straff för vissa trafikbrott anges i 7 § att ett fordon som har använts vid brott enligt denna lag får förklaras förverkat, om det behövs för att förebygga fortsatt sådan brottslighet och förverkande inte är oskäligt. Vad som är oskäligt framgår närmare av Högsta domstolens dom NJA 2006 s. 751. Högsta domstolens avgörande rör en alkoholberoende man som tidigare fått sitt körkort indraget på grund av grovt rattfylleri. Det indragna körkortet till trots har mannen fortsatt att köra grovt onykter , bland annat till Systembolaget, och även att köra mot rött. Detta ledde då till ett nytt åtal. Mannen erkände brott. Men domstolen var skiljaktig med underinstanserna om att dennes bil, värderad till ca , skulle förverkas. slog fast att de aktuella trafikbrotten liksom det tidigare grova rattfylleriet är av sådan art att ett förverkande får anses erforderligt från trafiksäkerhetssynpunkt. slog dock även fast att förverkande av mannens fordon skulle vara oskäligt med hänsyn till bilens värde och mannens ekonomiska situation. Därmed upphävde Högsta domstolens underinstansernas domar, och mannen slapp att se sin bil förverkad. Denna betänklighet i lagen har öppnat för att de som döms för grovt rattfylleri kan få behålla sina fordon och fortsätta att utsätta sig själva och sin omgivning för livsfara, trots att de har dömts upprepade gånger för grovt rattfylleri och fått sina körkort indragna. Vi anser att det är hög tid för en förändring. Lagen bör göras strängare i detta avseende. Trafiksäkerheten ska väga mycket tyngre vid bedömningen av om fordonsförverkande ska anses skäligt i förhållande till fordonets värde eller gärningsmannens ekonomiska situation. För att få domstolar att förverka fordon i fler fall än föreslås det i propositionen att domstol vid åtal ska beakta om gärningsmannen har gjort sig skyldig till tidigare brott gällande olovlig körning, rattfylleri eller grovt rattfylleri. Om så är fallet ska prövning om förverkande av fordon ske. Vi vill även inkludera grov vårdslöshet i trafik till de omnämnda brottskategorierna. Är det så att man tidigare blivit dömd för grov vårdslöshet i trafik kan det grunda sig på extrema trafikbeteenden som kappkörning i väldigt höga hastigheter på allmänna vägar. Att domstolen i dessa fall ska kunna lägga tyngdpunkten på trafiksäkerheten vid en prövning av förverkande av fordon i stället för den enskildes ekonomiska situation eller bilens värde kan vara en signal som får många att tänka om. Att brottet grov vårdslöshet i trafik inte alltid skulle omfatta en förare av ett motordrivet fordon menar vi inte kommer att utgöra ett problem. Domstolar kan och ska exkludera sådana fall, och därmed kan grov vårdslöshet i trafik på ett ändamålsenligt sätt inkluderas i de omnämnda brottskategorierna. 33 (S): Skärpta regler om förverkande av fordon vid trafikbrott har möjlighet funnits för samhället att reagera på allvarliga trafikbrott genom att förverka bilen, verktyget. Kravet har varit att det inte får vara oskäligt att ta bilen. Tyvärr verkar inte det räcka för att få ned trafikbrottsligheten. Skälet till dagens förslag till lagändring är inte främst att ytterligare straffa utan att förebygga återfall i samma typ av brott.