prot · H20993 · 2015-04-28 00:00:00 — Det är just för att värna det lokala självstyret och de lokala möjligheterna att anpassa politiken efter de lokala förutsättningarna som vi har velat se över tvångs-LOV:en och göra lagen om valfrihetssystem frivillig för landstingen att tillämpa. Jag tycker att det ligger helt i linje med tidigare socialdemokratisk förd politik som just har utgått från pragmatism och att politiken ska anpassas efter de förutsättningar som råder. Jag fick frågan: Vad menar jag när jag säger att man från vårdcentraler kan välja sina patienter? Naturligtvis handlar det inte om att man från vårdcentralernas sida ska hindra patienter att lista sig hos dem, . Jag har nog aldrig stött på den typen av argumentation tidigare. Det måste nog vara ganska ensam om att ha missförstått. Det handlar om att vi ser en överetablering av vårdcentraler i till exempel vissa stadsdelar. De har ökat markant i antal på men till exempel inte i . Det säger sig självt att ökar man på kommer man att få vissa patientgrupper till sig, med vissa typer av vårdbehov och som har vissa möjligheter att kunna tala för sig och sina behov. Men man kommer inte att få till sig andra typer av patientgrupper med kanske svårare vårdbehov och som har svårare att uttrycka vilka problem de behöver hjälp med från samhällets sida. Vi noterar också att man är väldigt förtjust från sida i att mäta tillgänglighet och framgång i antalet nya vårdcentraler. Man kan fråga sig: Var går gränsen? Hur många vårdcentraler ska vi ha? Is the sky the limit, ? Då måste det vara väldigt frestande att titta tillbaka på när vi hade sjukstuga i varje by. Då måste tillgängligheten ha varit perfekt. 120 (M): Jag vill börja med att svara i den dialog vi har. Varje landsting gör sin modell. Om modell inte fungerar bra måste landstingspolitikerna skruva på den utifrån de förutsättningar som finns bland befolkningen. De möjligheterna har man alltid. Det är väldigt viktigt att landstingspolitiken har kontroll på: Hur ser folkhälsan ut i , och vad behöver vi göra? Hur måste vi ändra på det? Det görs ett jättejobb ute i våra landsting och regioner med detta. Jag upplever att politiker från alla partier är väldigt engagerade i att få till en bra primärvård. Vi ser över hela landet att tack vare en ökad tillgänglighet har också nöjdheten bland patienterna ökat. Det är helt naturligt, eftersom de inte längre behöver vänta . Dessutom ser vi att de hamnar på rätt vårdnivå tack vare att tillgängligheten är mycket större. I stället för att åka till akuten fastän de inte är akut sjuka därför att det har varit så långa väntetider inom primärvården kan de nu få hos sin vårdcentral där de nu är listade väldigt snabbt mot hur det var tidigare. Det måste väl vara bra samhällsekonomiskt att komma tillbaka till arbetet så fort som möjligt om de kan det när de har fått behandling hos sin vårdcentral. Det är det också utifrån att det inte gynnar någon om de får gå och vänta när de är sjuka och oroliga. Det finns också en positiv bieffekt utifrån vårdvalsreformen. Det är att vårdpersonal nu har flera arbetsgivare att välja på. Det har varit väldigt bra för utvecklingen. De får en fortbildning och en kick av att de kan byta arbetsgivare. Så har det inte varit tidigare. Då har det bara funnits och eventuellt kommuner om det har varit inom äldreomsorgen. Jag vädjar till ministern: inte upp den väldigt bra vårdvalsreformen som vi har i ! 121 (M): Även om jag inte delar politiska uppfattningar var det väldigt positivt att valde ett antal unga ministrar. Det är viktigt att också unga människor kommer in i politiken. Men då måste brist på erfarenhet kompenseras med bättre kunskaper om inte minst vad som har hänt i politiken. Statsrådets försök att bildsätta att Socialdemokraterna har varit pragmatiska i frågan om valfriheten är helt enkelt bara en ren historieförfalskning. De har systematiskt varit emot valfrihet i alla sammanhang. Det är med kniven mot strupen som de har accepterat ett visst mått av valfrihet därför att väljarna har börjat ta det för självklart och givet. Tittar man på alla de stora debatterna som har varit har Socialdemokraterna konsekvent hävdat politikens rätt att få bestämma över människor medan vi från Alliansen har hävdat att människor måste få rätt att göra de grundläggande valen. Det är möjligt att vi kanske gick lite för långt i i vår iver att skapa alternativ för människor så att det inte bara ska vara det offentliga monopolet som gäller. Vi kanske gick lite för långt i att knoppa av och privatisera på ett sätt som inte var kontrollerat. Allt som Alliansen gjorde var inte perfekt. Det håller jag med om. Men grundidén om att det ska finnas konkurrens och valfrihet är någonting som Socialdemokraterna har bekämpat till varje pris. Lyssna på gamla tal från valrörelsen där försökte bildsätta att valfrihet inom förskolan skulle underminera och krossa välfärden. 122 Statsrådet (S): Vi har haft en debatt som jag trodde skulle handla om regeringens förslag att ta bort tvångs-LOV för landstingen, det vill säga tvånget att tillämpa lagen om valfrihetssystem. Regeringen ville i stället ha ett frivilligt system där man absolut får tillämpa denna lag men också kan välja att organisera vården på andra sätt. I stället halkar vi ned i en debatt där försöker iscensätta att Socialdemokraterna och är emot valfrihet inom vården – emot patienternas rätt att till exempel välja vårdcentral. Ingenting kunde vara mer fel. Som jag har sagt i ett tidigare anförande är det just så att socialdemokratin har gått i bräschen för att kunna upphandla olika former av vårdcentraler eller, för den delen, äldreboenden på till exempel entreprenad eller för att hitta andra former. Jag kommer själv från ett av de landsting, , som har en stor andel privata utförare. Det är också ett av de landsting som har styrts längst av Socialdemokraterna, förutom en kort mandatperiod med borgerligt styre. Den stora frågan är egentligen: Har socialdemokratin gjort det här för att man har varit nödd och tvungen eller för att man har varit pragmatisk? Jag skulle vilja hävda att vi har varit pragmatiska. Vi har sett på vad situationen kräver och vad som behövs i de aktuella fallen. Det vi däremot har bekämpat – och det kanske är det hänvisar till – är alla former av dogmatism, som framför allt Moderata samlingspartiet har stått för och där man till varje pris ska privatisera och sälja ut, för det är så man vill skapa bästa möjliga lycka för några få. Överläggningen var härmed avslutad. § 17 Svar på interpellation 2014/15:369 om Alliansens tillgänglighetsmiljard 123 Statsrådet (S): har frågat mig vilka initiativ jag tänker ta för att regeringen ska genomföra beslut om en samordnings- och tillgänglighetsmiljard i syfte att skapa mer sammanhållna vårdkedjor och öka vårdgivarnas helhetsansvar för patienten. Hon har också frågat om jag kan redovisa de regleringsbrev och/eller regeringsbeslut som innebär att beslut kring hälso- och sjukvården genomförs. Vidare frågar hon om jag har tagit något initiativ med vårdens huvudmän för att genomföra beslut om ökad tillgänglighet och kvalitet i vården och vilka åtgärder som har vidtagits för att fortsätta att korta köerna och väntetiderna för den enskilda patienten. har även frågat på vilket sätt det enligt min mening är bättre att politikerna får ökad makt genom att avveckla vårdvalet än att patienterna får mer makt att själva välja den nära vården. Målet för hälso- och sjukvården är en god hälsa och en vård på lika villkor för hela befolkningen. Vidare ska vården ges med respekt för alla människors lika värde och den enskilda människans värdighet. Den som har det största behovet av hälso- och sjukvård ska ges företräde till vården. Hälso- och sjukvården ska dessutom organiseras så att den tillgodoser hög patientsäkerhet samt utgår från patientens behov av kontinuitet och samordnade vårdinsatser. finns stora utmaningar i hälso- och sjukvården när det gäller tillgänglighet efter behov och när det gäller i vilken grad vårdens insatser är samordnade för den enskilda patienten. Flera undersökningar visar att tillgängligheten i vissa delar har försämrats . utvärdering om tillgängligheten vid akutmottagningar visar till exempel att väntetiderna är längre . När det gäller samordning och kontinuitet visar en aktuell internationell undersökning som Myndigheten för vårdanalys publicerade att svenska patienter i mindre utsträckning än patienter i andra länder bedömer att vården är samordnad och koordinerad. I dessa avseenden delar jag uppfattning om att fortsatta insatser behövs för att främja vårdens tillgänglighet, samordning och kontinuitet. Ett antal initiativ som inriktar sig på att utveckla hälso- och sjukvården just i dessa avseenden har tagits. –2018 avsätts för att skapa en mer jämlik och tillgänglig cancervård. ingick regeringen och Kommuner och Landsting en överenskommelse om att korta väntetiderna i cancervården och minska de regionala skillnaderna. En viktig insats är att införa ett nationellt system med standardiserade vårdförlopp. Samtliga landsting har meddelat att de kommer att arbeta i enlighet med intentionerna i överenskommelsen. Inom ramen för den överenskommelse om kunskapsstöd och uppföljning som tecknades enades regeringen och SKL om ett antal insatser som syftar till att utveckla möjligheterna för nationell uppföljning av både vårdens kvalitet och tillgänglighet. Uppföljningen fokuserar särskilt på cancervården och primärvården. I samma överenskommelse ingår också initiativ för att utveckla en mer patientcentrerad vård för personer med kroniska sjukdomar. Denna grupp har särskilt uttalade behov av att vården har hög kontinuitet och är samordnad, till exempel mellan primär- och specialistvård. Överenskommelsen omfattar totalt . tecknade regeringen och SKL ytterligare en överenskommelse som omfattar och innehåller insatser för att främja förbättrad tillgänglighet och samordning inom hälso- och sjukvården. De enskilda landstingen har varit delaktiga i utformningen av överenskommelsen, som tar sin utgångspunkt i långsiktiga lokala utvecklingsbehov. Satsningen ska främja huvudmännens förutsättningar för att skapa en mer integrerad och koordinerad vård samt öka vårdgivarnas helhetsansvar för patienten. Insatserna ska ytterst bidra till förbättrade förutsättningar för en mer jämlik vård genom att prioritera tillgängligheten för patienter med störst behov av vård. Slutligen har frågat mig om vårdvalet och patientens möjlighet att välja den nära vården. Regeringen står bakom möjligheten att välja vårdcentral, som också garanteras i den nya patientlagen, som gäller från . Patientlagen innebär vidare att man fritt får välja utförare inom den offentligt finansierade öppna specialiserade vården. De förslag regeringen presenterade rörande ett upphävande av kravet på vårdvalssystem i primärvården skulle enbart påverka reglerna för att starta en vårdcentral – detta under förutsättning att skulle ha valt att utnyttja den föreslagna rätten att organisera primärvården på andra sätt än enligt lagen (2008:962) om valfrihetssystem (LOV). Patientens möjlighet att välja skulle således inte påverkas, och regeringen har inte för avsikt att ändra på den möjligheten. 124 (M): Jag är speciellt glad att statsrådet har möjlighet att vara här och att han tar sig . Det tog nämligen statsrådet att möjliggöra i sin kalender att komma hit till för att besvara de här enkla frågorna. Praxis här i är normalt eller . Det är klart att det kan ske undantag, men vi tycker här som folkvalda att det är ganska bra att försöka leva upp till praxis så som möjligt för att respektera våra respektive uppdrag. Jag tar därför denna möjlighet att gå rakt in på en av sjukvårdens kanske absolut viktigaste utmaningar, nämligen en bättre tillgänglighet och kortare köer. Trots att frågorna ställdes är de förstås fortsatt aktuella även efter den överenskommelse som träffades och presenterades . är det en annan budget än den som själv presenterade som gäller för svensk hälso- och sjukvård ur statens perspektiv. Allianspartierna presenterade en miljardsatsning för nationell cancerstrategi, en tillgänglighets- och samordningsmiljard, nationell kunskapsguide, en satsning gällande minskad psykisk ohälsa, vårdsatsning för äldre, nationell demensplan, införandet av en digital vårdtjänst, matlyft för äldre och en utökad satsning på kompetensförsörjning, till exempel inom äldreomsorgen, för att nämna några viktiga delar i paketen. På det här området, vad gäller tillgänglighet och köer, har det varit väldigt tyst. I regeringsförklaringen kunde vi inte höra någonting om detta trots att det är en vår tids kanske viktigaste utmaningar inom hälso- och sjukvården. Det har varit väldigt tyst. Även om det var väldigt tyst när vårpropositionen presenterades från statsrådet tror jag att det finns många där ute som är intresserade av vad statsrådet och vänsterregeringen har för ambitioner – inte för året, utan för , för att kunna jobba med detta metodiskt. När Alliansen tillträdde 2006 var köerna i hälso- och sjukvården alldeles för långa och helt oacceptabla. Då fick man vänta i månader och ibland år för en enkel höftledsoperation. Det var mer regel än undantag. Därför införde vi ett nytt systematiskt sätt att jobba med detta. Kommuner och Landsting mätte : av patienterna fick vänta än . hade den andelen minskat till . Det systematiska arbetet hade alltså börjat ge effekt. Den så kallade kömiljarden var ett nytt förhållningssätt. Staten tog fram detta verktyg i dialog med berörda huvudmän men också med de aktörer, alltså medarbetarnas företrädare, som jobbar inom hälso- och sjukvården. Det viktiga var att nå upp till vårdgarantin och hitta rimliga gränser och mål för att kunna jobba med detta. När Alliansen skrev fram hur man kan utveckla detta var det ganska betydelsefullt att det systematiska och prestationsbaserade arbetssätt som hade gett den här effekten skulle fortsätta också , nu utvecklat till en tillgänglighetsmiljard där sammanhållna vårdkedjor och ett främjande av att se patienten som en helhet skulle växa fram. Det var också utgångspunkten för det beslut som tog här i kammaren. Så kom helgens överenskommelse som egentligen innebär att man backar . Jag vill därför förtydliga mina frågor till statsrådet : Vad är det i vänsterregeringens samordningsmiljard som leder till att skapa mer sammanhållna vårdkedjor, fortsätta att korta köer och tydliggöra mätbarhet och kvalitetsmål? Var finns prestationsersättningarna för att fortsätta minska köerna och öka tillgängligheten? 125 Statsrådet (S): Jag kan väl börja med kömiljarden, och där är jag den första att säga att den hade goda resultat . Det var naturligtvis väldigt positivt. Sedan avtog progressionstakten, och inte minst från kom det kritik mot bruket av prestationsbaserade ersättningar. Man såg nämligen att det hade tendenser att undantränga andra viktiga aspekter av hälso- och sjukvården. Det fanns också tendenser till att kömiljarden gynnade patienter med lättare vårdbehov på bekostnad av till exempel kroniskt sjuka patienter. Därför finns det definitivt stor anledning att se hur man skulle kunna göra annorlunda för att komma till rätta med de stora strategiska utmaningarna för vården. Detta var också en slutsats som den dåvarande alliansregeringen drog, och man hade för avsikt att avskaffa kömiljarden. Det var väl förmodligen det som sedan kom att kallas tillgänglighets- och samordningsmiljarden som skulle komma i stället. Tankesättet med en tillgänglighets- och samordningsmiljard behöver inte vara fel i sig. Jag tror, precis som har anfört här från talarstolen och som jag också tog upp i mitt interpellationssvar, att det är viktigt med tillgängligheten, och det är också oerhört viktigt att kunna samordna olika delar av vårdkedjan. Men jag tror att vi ska akta oss för att i fortsättningen i alltför stor grad lita till prestationsbaserade ersättningar. De riskerar just att lösa ett problem men skapa väldigt många nya. Därför har regeringen valt att i överenskommelse med SKL – och jag måste säga att SKL är väldigt positiva till den överenskommelsen – ha mer av stimulansbaserad ersättning där det också finns ett friare mandat för landstingen att utifrån sina skilda förutsättningar kunna använda pengarna just i förslagets anda. Det tror jag är väldigt positivt. Sedan frågar , med det vanliga inslaget av härskartekniker får jag väl säga, om vi har några idéer för mandatperioden. Jag tycker att jag och otid har anfört precis vilka områden inom hälso- och sjukvården som vi måste prioritera och vilka som är de stora strategiska frågorna för staten att engagera sig i, inte minst i syfte att öka samordningen och tillgängligheten. Först och främst handlar det om kompetensförsörjningen. Vi vet att vi har stora problem med detta. Det handlar inte bara om att det saknas sjuksköterskor på ett antal akutmottagningar, utan vi vet att det inom hela vården finns problem med hur personalresurserna är allokerade. Eftersom det är ett nationellt problem behöver staten engagera sig tydligare än tidigare just i att försöka hitta en lösning tillsammans med de olika relevanta aktörerna. Det andra som är nära kopplat till detta är e-hälsan, både för att utveckla den inte minst ur ett patientperspektiv men naturligtvis också för att få de system som finns inom hälso- och sjukvården att fungera bättre. Vi vet att de stjäl onödigt mycket tid från professionerna som skulle kunna gå till att möta patienterna i stället. Ett annat viktigt område är den psykiska ohälsan. Hur riggar vi system som bättre än tidigare möter den psykiska ohälsan? Det handlar även om organisationsformerna där vi har aviserat att vi vill se fler storregioner. Jag tror att det är den här typen av strategiska frågor som är viktiga för framtiden. 126 (M): är oerhört tydlig med att det här fortsatt är en utmaning. Han ger också alliansregeringen kredd för att man så systematiskt började jobba med prestationsbaserad ersättning kopplad till att korta köerna. Statistiken talar sitt tydliga språk: Det blev oerhört mycket bättre. Vårdgarantin satte sina gränser, och man fick ersättning efter det att man gjort det som var förutsättningen – inte före. Något med det där systematiska och målinriktade gav dessa effekter, och det var också det vi avsåg att utveckla vidare. Därför blir jag oerhört fundersam när statsrådet så tydligt vänder helt tillbaka. Det som statsrådet har presenterat är ju återigen överenskommelse med det som kallades Perssonpengar – eller var det ju som delade ut påsar med pengar . Jag satt i då. blir det Wikströmpengar. Det finns ju ingenting här som säger att man måste göra någonting. Det finns en önskan om att man ska göra någonting – ja, men det gör landstingen ändå. Det finns alltså ingen prestationsbundenhet. Det finns inga krav, utan det är stora vackra ord om att det är viktigt att patienterna får vård. Jag tror att det vore väldigt tragiskt om man nu från staten och regeringen inte tog till vara alla de goda erfarenheter som vi ändå har haft med tillgänglighetssatsningarna och fortsätter det systematiska, långsiktiga arbetet med tydliga mål att sträva efter och leva upp till. Därutöver räknar statsrådet upp ett antal andra utmaningar, och sådana finns absolut, men jag tänkte hålla mig till det som interpellationen innehåller, nämligen köer och tillgänglighet. SVT har bland annat en beskrivning av hur ambulanssjukvården ser ut i . Det är enorma väntetider på vissa ställen och på andra inte. Det som patienter och människor ytterst upplever är alltså en väntan. Här har vi förbättrat statistiken gällande höftledsoperationer, från till som får vänta från det att man har en remiss. Resan är fortfarande väldigt lång för att dessa och ska minska. Frågorna jag vill ställa är återigen: Utan prestation, utan krav och utan tydlighet om mål och långsiktighet, på vilket sätt tror statsrådet att landstingen ska stimuleras att verkligen fortsätta driva det här arbetet som man har gjort under dessa år? Det har ju gett en effekt, och vi kan alla se att det är möjligt. På vilket sätt tänker statsrådet ta till vara detta arbete framöver? Det vi nu får besked om är att det går en påse Wikströmpengar till landstingen och regionerna. Detta ska avslutas . Det riksdagsbeslut vi fattade om ökad tillgänglighet försvann i och med detta, och någon långsiktighet finns inte presenterad . Ett systematiskt arbete som ändå har pågått tror jag går förlorat. Om vi är överens om utmaningen, vad ska man då göra, kopplat till de här olika delarna framöver? Det vore jag oerhört intresserad av att höra statsrådet säga. Det är också det som jag tänkte avsluta med här. Om vi är överens om utmaningen kan det också vara vettigt att försöka resonera om erfarenheter och den effekt som detta har haft. Perssonpengarna och Engqvistpengarna minns vi. De fyllde på, men det gav inte alls den stimulans som vi ser att de här resurserna har gett. 127 Statsrådet (S): Orsaken till att jag räknade upp ett antal strategiska frågor som vården står inför var inte bara att jag tror att de är nära kopplade till om vi på allvar ska kunna förbättra tillgängligheten och samordningen. Det var också svaret på en direkt förfrågan från om vilka strategiska frågor som jag tänker att regeringen ska sysselsätta sig med på vårdområdet den närmaste mandatperioden. I nästa inlägg får man höra att det vill hon inte alls prata om. Jag tycker att det vore mycket intressant att höra av vad hon har för tankar och idéer om hur vi ska förbättra personalförsörjningen inom vården. Vad har för tankar och idéer om hur vi ska förbättra e-hälsan? Det är ett jätteproblem inom vården, inte minst för vårdpersonalen. Många vittnar om att det tar mycket tid och att man inte utifrån den digitala tekniken kan frigöra tid och resurser och därmed nå längre än vad man kunde utan den. Vad vill göra när det gäller att förbättra kampen mot den psykiska ohälsan? Det är ett växande bekymmer som vi inte minst ser i de växande sjukhälsotalen. Vad har för tankar om vårdens organisering? Ska vi ha kvar landstingen i deras nuvarande form? Ska staten ta över sjukvården? Eller ansluter hon sig till regeringens linje – att vi borde ha fler storregioner som blir bättre rustade att ta sig an sjukvårdens utmaningar? talar och otid om LOV, lagen om valfrihetssystem, som den enda saliggörande lösningen på väldigt många av vårdens problem. Vi har inte haft några planer på att skrota LOV, även om vi har sagt att vi vill ha bort tvångs-LOV för landstingen. Däremot ser vi att LOV innehåller ett antal problem. Vi ser bland annat ersättningssystem som kanske styr mot att patienter med lättare behov får vård i större utsträckning än till exempel patienter som lider av kroniska sjukdomar. Vi ser att det finns överetablering på vissa håll medan andra platser där vårdbehoven kanske är större inte får några ytterligare etableringar av till exempel vårdcentraler. Har några svar på dessa utmaningar för framtiden? Nej, har i stället hakat upp sig på hur man skulle kunna ta den gamla kömiljarden och utveckla den vidare. Jag kan från den nuvarande regeringens sida erkänna att mycket i kömiljarden var bra. Men jag vill också vara noga med att påpeka att allt inte var bra. Det fanns utmaningar som behövde lösas, till exempel undanträngningseffekter. ser inga problem med kömiljarden. Hon ser inga problem med att fördela skattepengar enligt det prestationsbaserade ersättningssystemet, utan det är frid och fröjd. Det är samma gamla politik som Alliansen en gång förlorade valet på som man vill försöka driva ånyo i opposition. Är det några jag saknar svar från i den här kammaren är det och . 128 (M): Statsrådet kanske försöker ändra på riksdagspraxis; jag vet inte riktigt. Det här är faktiskt en interpellationsrunda, där ställer frågor till statsrådet och inte tvärtom. Jag möter gärna statsrådet var som helst och när som helst i en debatt om det mesta inom svensk hälso- och sjukvård, men i det här fallet är det statsrådet som ska svara på frågor om tillgänglighet.