prot · H20993 · 2015-04-28 00:00:00 — Man kunde inte låta bli att låna lite mer till skattesänkningarna. Så summeras av borgerlig politik. Man är väldigt stolt över att man minskade antalet personer som var beroende av bidrag för sin försörjning. En viktig orsak till det var att man också utförsäkrade människor från sjukförsäkringen. Vad är det som har hänt? Varför tycker regeringen att det är rimligt att se över målnivån på det offentligfinansiella sparandet? Det som jag lägger större vikt vid är det som händer i ålderspensionssystemet. Om vi ska ha samma nivå på det offentligfinansiella sparandet som tidigare kommer det att krävas en betydligt mer stram politik än tidigare eftersom ålderspensionssystemet inte ger ett positivt bidrag till det offentligfinansiella sparandet på det sätt som det har gett under de tidigare 15 åren. Det är något som jag lägger lite större vikt vid nu än jag skulle ha gjort tidigare. Det är en förändring av mitt synsätt som gör att jag nu tycker att det är läge att titta över målnivån för det offentligfinansiella sparandet. Jag måste också betona att jag under alla år jag har varit ekonomisk-politisk talesperson har sagt att det kommer att komma ett sådant läge då det är dags att se över detta. Men jag tycker nog att jag lägger något större vikt vid just pensionssystemets bidrag till det offentligfinansiella sparandet än vad jag har gjort tidigare. Något annat som jag tycker att det är viktigt att lägga vikt vid är hur banan för det offentligfinansiella sparandet har sett ut. när underskotten är större än man hade trott tidigare skulle det krävas större åtstramningar än man gjort tidigare för att nå målnivån på till 2018. Då är naturligtvis min fråga till : ni fast vid ert vallöfte om att nu lägga fram förslag i budgeten som innebär att ni når 1 procents överskott till 2018? Det var ett väldigt tydligt vallöfte från inför valet. 100 (M): Finansministern anser alltså att det är svårt att hitta ett tydligare löftesbrott än vad Alliansen har levererat i samband med tidigare valrörelser. Om man frågar de flesta väljare på gatan vilka som är duktiga på att bryta vallöften tror jag att den regering som sitter kommer att komma högt upp i de mätningarna. Forskningen visar att svenska politiker är ganska bra på att uppfylla vallöften. Det har varit så genom historien och har gällt både borgerliga och socialdemokratiska regeringar. Men den här regeringen verkar har infört en ny form av undantag när det gäller de principerna och bryter nu vallöften på löpande band. Det är tråkigt för förtroendet för politiken, tycker jag. Det finns ingen konjunkturpolitik alls i det som alliansregeringen har gjort, enligt . Allting är bara skattesänkningar. Då vill jag påminna om att den typ av stimulanser av ekonomin som bland annat jobbskatteavdraget innebär är en väldigt tydlig konjunkturåtgärd. Den har dock funktionen att vara både en konjunkturåtgärd och en strukturell åtgärd , vilket gör att det är dubbelt så effektivt. Det är bra både på kort sikt för att stimulera ekonomin och på lång sikt för att reformera arbetsmarknaden i en riktning där jobben kan bli fler. Sedan vill jag påminna finansministern om vad jag berättade om i mitt förra anförande, nämligen att Socialdemokraterna lånade mer pengar. Under förra mandatperioden och perioden , under alliansåren, lånade Socialdemokraterna i genomsnitt mer i sina budgetalternativ än vad alliansregeringen gjorde. Om jag var i finansministerns kläder skulle jag därför vara lite försiktig med att prata om att man använder lånade pengar. Avslutningsvis vill jag säga något positivt. Finansministern säger att hon vill se över målnivån, och ett motiv är de förändringar som sker i ålderspensionssystemet. Jag kan köpa det. Vi är beredda att sätta oss och diskutera överskottsmålet och ramverket. Och vi ser fram emot att regeringen nu tillsätter den parlamentariska utredning som har tillkännagivit för regeringen att den ska göra. 101 (M): Socialdemokraterna har alltså röstat för exakt samma nivåer i fråga om stimulans av ekonomi , så när som på någon miljard eller två. Vi har låtit titta på hur statsbudgetsaldot hade sett ut ifall Socialdemokraternas budget hade gått igenom , som har redogjort för. Vi har då konstaterat att det i så fall hade sett ännu sämre ut. Och , herr talman, har vi inte ens räknat med alla de förslag som Socialdemokraterna hade om hur vi skulle förstatliga och liknande. Finansministern står här i kammaren och påstår att vi har lånat till skattesänkningar när hon själv, som sagt, har ställt sig bakom samma stimulansnivåer men i stället har velat bygga ut bidragssystemen. Det finns väldigt lite som talar för att finansministern verkligen ser nyktert på de här frågorna. Hon är låst i någon form av ideologiskt korståg och har liksom trampat i klaveret och har svårt att ta sig därifrån. Dessutom börjar hon prata om löftessvek när hon, precis som var inne på, har suttit i tv-soffan och bedyrat att hon inte ska röra överskottsmålet. Dessutom har hon klagat kraftfullt på alliansregeringen, som inte når upp till målet. har hon helt plötsligt helt skiftat fokus och ska ta bort överskottsmålet. Man kan konstatera: Finansministern ser inte nyktert på de här frågorna. Finansministerns ord kan man inte lita på. Finansministerns ekonomiska analyser kan man inte heller lita på. 102 Finansminister (S): kan det vara bra att kunna hålla två saker i huvudet , . Man kan tycka att man ska hålla sig till de regler man har så länge man har de reglerna. Man kan fundera på om man ska ha andra regler. Låt mig ta ett exempel: Man kan vara arg på sina barn för att de inte håller tiden när de ska komma hem . Men kan man fundera på om de kanske ska få ett curfew vid i stället. Det är precis så det är med överskottsmålet. Jag har sagt: Så länge vi har de här reglerna är det dem vi ska hålla oss till. Jag har också sagt att det kommer att komma ett läge när det är dags att se över överskottsmålet. Men då krävs det att man klarar av att ha två tankar i huvudet . Vad gäller Socialdemokraternas förslag till ekonomisk politik tyckte vi att man skulle stimulera mer under själva krisen. Men sedan har vi kritiserat för att de spenderade mer efter krisen än under krisen. Det är också så att de förslag som vi lade fram under krisen gällde sådant som kunde ha varit tillfälliga stimulansåtgärder, till skillnad från permanenta skattesänkningar. Det handlar om tillfälligt utökade arbetsmarknadspolitiska program eller tillfälliga utbildningssatsningar som sedan kan fasas ut under bättre tider. Det är så en riktig konjunkturpolitik ser ut. Men att ständigt sänka skatterna, ständigt minska skattenivån och ständigt minska möjligheterna att finansiera välfärden är inte konjunkturpolitik. Det är moderat ideologi. Överläggningen var härmed avslutad. § 15 Svar på interpellation 2014/15:484 om få förskolechefer i rektorsprogrammet 103 Utbildningsminister (MP): har frågat mig om jag har gjort ställningstagandet att det är tillräckligt att av förskolecheferna deltar i rektorsprogrammet och, om jag inte tycker att det är tillräckligt, vad jag avser att vidta för åtgärder för att fler förskolechefer ska delta i och fullfölja rektorsprogrammet. Den förra regeringen gjorde i propositionen om obligatorisk befattningsutbildning för nyanställda rektorer (prop. 2009/10:27) bedömningen att en förskolechefs uppgifter skiljer sig från en rektors i fråga om bland annat omfattningen av myndighetsutövning, utvärdering och resultatuppföljning och bedömde därför att det inte är rimligt att befattningsutbildningen blir obligatorisk för förskolechefer utan att den bör tillhandahållas som en frivillig utbildning. Bestämmelsen att huvudmännen ska vara skyldiga att se till att nyanställda rektorer går en särskild befattningsutbildning trädde i kraft . Av årsredovisning framgår att av deltagarna i befattningsutbildningen för rektorer och annan personal med motsvarande ledningsfunktion i skola, förskola och fritidshem är förskolechefer. Förskolechefen har som pedagogisk ledare och chef för förskollärarna och övrig personal det övergripande ansvaret för att verksamheten bedrivs i enlighet med målen i läroplanen och uppdraget i dess helhet (Lpfö 98). Detta kräver god kunskap och förtrogenhet med de ansvarsområden som riktar sig till förskolechefen i skollagen, läroplanen och annan författning. Det är därför bra om fler förskolechefer får möjlighet att gå befattningsutbildningen. Förskolechefer måste dessutom ges möjlighet att utveckla och stärka det pedagogiska ledarskapet så att verksamheten utvecklas med inriktning mot en hög måluppfyllelse. Regeringen har i budgetpropositionen aviserat att man för att utveckla förskolechefernas pedagogiska ledarskap ska genomföra en satsning på kompetensutveckling om 7,5 högskolepoäng för förskolechefer 2015–2018. Regeringen föreslår i vårändringsbudgeten att den i budgetpropositionen aviserade satsningen på kompetensutveckling för rektorer och förskolechefer bör genomföras. kommer att ges i uppdrag att svara för denna kompetensutveckling. 104 (M): Jag vill tacka statsrådet för svaret på denna viktiga fråga. Att ge alla barn en möjlighet till en bra start i livet var vägledande när alliansregeringen satsade på att lyfta och förstärka förskolans roll i utbildningskedjan. Tack vare Alliansens reformer är förskolan en egen skolform med en reviderad och modern läroplan. Till detta kommer bland annat en allmän förskola för treåringar, skärpta krav på behörighet, förskolechefs roll och förskolelyft. Med Alliansens budget, som gäller , blir ytterligare satsningar på förskolan verklighet. I den finns satsningar på att minska barngruppernas storlek, en fortsatt permanent utbyggnad av utbildningsplatser på förskollärarutbildningen och en förlängning av Förskolelyftet . Därtill kommer ett förskolechefslyft för att ytterligare utveckla det pedagogiska ledarskapet i förskolan. Tack vare Alliansens genomförda och kommande reformer har en av världens bästa förskolor. Men tyvärr ser vi att det inte räcker. Av mina besök på förskolor runt om i landet och i flertalet rapporter vi kan läsa visar det sig tyvärr att vi ser ett liknande problem som i den övriga skolan: likvärdigheten sjunker. Vissa förskolor drar ifrån genom att vara duktiga på att utveckla verksamheten i förskolan. Här får förskolechefer, förskollärare och pedagoger resurser, tid och förtroende att planera, inte bara för de kommande dagarna utan också för långsiktiga investeringar i förskolan. I sådana förskolor arbetar man konsekvent och genomtänkt för att med nyfikenhet, lek, utveckling, omsorg och lärande öppna barnens ögon för djur, natur, kropp, teknik, siffror, bokstäver och mer därtill. Men tyvärr finns det också förskolor där detta prioriteras bort. Förklaringarna är många, men jag vill här lyfta fram två. Den första är en skev fördelning av behöriga förskollärare och förskolechefer som deltar för lite i det pedagogiska arbetet i verksamheten av olika skäl. Att öka förskolechefernas förmåga att leda och utveckla förskolornas pedagogiska verksamhet är därför centralt. Det vill vi lyfta fram i alla förskolor. Det är därför både korrekt och glädjande att andelen förskolechefer som deltar i rektorsutbildningen ökar. Det har ökat från . I antal har det ökat från 67 stycken 2009 till 118 förskolechefer . En viktig förklaring till denna positiva utveckling tror är alliansregeringens modernisering av både läroplan och skollag, som har gjort att huvudmännen nu värdesätter att förskolecheferna går rektorsprogrammet. Trots denna positiva utveckling ser vi att det ändå inte räcker. Faktum kvarstår att så lite som av samtliga förskolechefer har genomgått eller genomgår rektorsutbildningen. Därför blir jag oroad över statsrådets svar här i kammaren. Jag kan nämligen inte utläsa vad den här rödgröna regeringen vill göra för att främja att fler förskolechefer deltar och genomgår rektorsprogrammet. Den komptensutvecklingssatsning som statsrådet nämner i sitt svar är lovvärd men långt ifrån tillräcklig. Jag vill fråga statsrådet: Hur ser regeringen på förskolechefens roll? Är regeringen beredd att göra rektorsutbildningen obligatorisk också för våra förskolechefer, eller har statsrådet någon annan idé om hur vi ska öka andelen förskolechefer som går skolledarutbildningen? Eller anser inte statsrådet att det behövs? 105 Utbildningsminister (MP): Jag tackar för interpellationen och för inlägget. Jag håller med om mycket av det som uttrycks i interpellationen och om i stort sett allt som uttrycker här i debatten. Jag håller med om förskolans helt avgörande roll för barnens utveckling och i slutändan också för kunskapsresultaten. Vi ser detta i nästan alla kvalitativa undersökningar som görs både av internationella skolsystem och av det svenska skolsystemet. brukar påpeka att de i PISA-proven, som eleverna gör i nian, kan se vilka elever som har fått tillgång till en bra förskola som barn. Effekten av förskolepedagogiken ligger alltså kvar åtta efter att eleverna lämnade förskolan. Den har en oerhört viktig roll för barnens utveckling och i slutändan också för kunskapsresultaten, inte minst om vi ska klara av att vända fallande kunskapsresultat till att se till att alla barn får med sig det de behöver från skolan vidare in i livet. Jag håller också med om problembeskrivningen och att det kanske största problemet vi har är att likvärdigheten håller på att dras isär, i förskolan såväl som i skolsystemet i stort. Vi börjar se förskolor som inte alls håller den kvalitet som vi kan förvänta oss och förskolor där barngrupperna blivit för stora, där tillgången till utbildad personal är för låg och där möjligheterna att styra verksamheten på ett sådant sätt att förskolepedagogiken verkligen når fram till varje barn inte fungerar. Jag håller med om såväl behovet av en förskola som om problembeskrivningen. Det är egentligen bara en mening jag vill invända emot, och det är att allt som är bra är det tack vare Alliansens reformer. Så enkelt är det nog inte. Många av de reformer som genomfördes och som nämnde är bra reformer. Vi stod bakom dem då, och jag är den förste att berömma och intyga att de är viktiga . Att det är bra är framför allt tack vare en utveckling som har skett i , där vi långt före andra länder har insett värdet av en bra tidig skola och utbildning före den obligatoriska skolan och satsat på förskolan, och att det finns många duktiga förskollärare och förskolechefer som verkställer arbetet och gör verklighet av de politiska intentionerna. Dem vill jag tacka snarare än politiska reformer. Vi är överens om åtgärder. Vi är överens om att minska barngrupperna i förskolan och om statliga pengar för att möjliggöra det. Vi är överens om behovet av kompetensutveckling såväl för förskollärare och övrig personal i förskolan som för förskolecheferna. frågade hur vi ska gå till väga för att fler förskolechefer ska genomgå befattningsutbildningen. I mitt interpellationssvar refererade jag till den bedömning som den föregående regeringen, alliansregeringen, gjorde när man lade fram sin proposition om obligatorisk befattningsutbildning för rektorer och varför man inte gjorde den obligatorisk för förskolechefer och i praktiken gick åt det håll där man gör förskolechefer till rektorer. Det var den bedömning som den regeringen gjorde, och jag tycker att det finns all anledning att se över den bedömningen igen. Professor har precis avlämnat till regeringen, och han konstaterade vid presentationen att det finns ingenting i utredningen som visar att det på något sätt skiljer sig i arbetsuppgifterna mellan förskolechefer och rektorer. Förskolechefen har en lika viktig uppgift i att leda det pedagogiska arbetet på förskolan som en rektor har på . Det är den fråga som vi nu bör titta närmare på. Det motsäger inte att det behövs kompetensutveckling . Det är just det vi aviserar i vårändringsbudgeten. 106 (M): Vackra ord är möjligtvis en del av politiken, men att gå från snack till verkstad är också viktigt. Det som var glädjande när alliansregeringen trädde till makten var att regeringen var väl förberedd. Det var fyra partier som hade en rad förslag, idéer och visioner som man gick till val på och ville genomföra. Problemet när det gäller vår nuvarande regering är att ni egentligen inte riktigt vet. Därför får jag inte ett klart och tydligt svar från statsrådet. Hur ser statsrådet på förskolechefens roll? Är regeringen beredd att göra rektorsutbildningen obligatorisk? Finns det någon tanke om detta? Har statsrådet någon annan idé om hur vi ökar andelen förskolechefer? Jag uppfattar att statsrådet, liksom jag, tror att det är viktigt att man går befattningsutbildningen, en skolledarutbildning. Rollen som förskolechef i förskolan är lika betydelsefull som vilken rektor som helst när det gäller att leda det viktiga pedagogiska arbetet. Jag är också den första att instämma i beskrivningen av hur viktigt förskolans arbete är. Det lägger grunden till den fortsatta skolgången. På det sättet är förskolan en av de viktigaste investeringarna som vi kan göra i våra barns framtid. Men i förlängningen måste vi se att förskolechefen är en så viktig del i utvecklingen av den svenska förskolan att vi ger förskolecheferna det stöd och den signal som visar att vi värderar deras insatser som så viktiga att de också behöver gå en befattningsutbildning. Anser statsrådet att det finns något annat sätt att stimulera detta? Ni pratar om kompetensutveckling. Det är lovvärt. Vi har sett en positiv utveckling sedan alliansregeringen lyfte fram förskolan. Det har skett en ökning från . Men vi moderater och jag är inte nöjda. Jag anser att siffran behöver öka. Jag vet inte hur mycket statsrådet reser och besöker förskolor, men jag har under mina år i lagt ned oerhört många roliga dagar på att besöka åtskilliga förskolor från norr till söder, från väster till öster. Det som är tydligt är att det finns en fantastisk förskoleverksamhet på många platser. Men jag har varit lite oförberedd på att det finns förskolor där det tyvärr inte riktigt ser ut så. Det handlar naturligtvis om många olika delar. Vi moderater vill gå vidare. Karriärtjänsterna ska naturligtvis också omfatta förskollärare. Jag vill återkomma till förskolechefens viktiga roll. Hur anser statsrådet att vi ska stimulera fram ett deltagande om inte utbildningen görs obligatorisk i enlighet med övriga rektorsutbildningar? 107 Utbildningsminister (MP): Jag reser och besöker också många förskolor. Jag besöker en förskola oftare än andra när interpellationsdebatterna inte drar ut . Alliansregeringen var väl förberedd, säger , och höjer på en gång konfliktnivån lite grann . Alliansregeringen var väl förberedd på att se till att just det som nu efterfrågar inte hände – tyvärr. När man införde en obligatorisk befattningsutbildning för rektorer var alliansregeringen väl förberedd på att den inte skulle inkludera förskolechefer. Man skrev uttryckligen i propositionen från och den övriga Alliansen att man ansåg att en förskolechefs uppgifter skiljer sig från en rektors i fråga om bland annat omfattningen av myndighetsutövning, utvärdering och resultatuppföljning. Det är den verklighetsuppfattning som den förra regeringen hade, som ligger till grund för det regelverk som finns och som jag nu ifrågasätter. Jag menar, precis som här uttrycker, att en förskolechef på många sätt har samma uppgifter som en rektor i eller gymnasiet, samma behov av att känna till vad som behöver göras i myndighetsutövningen och samma behov av utvärdering och resultatuppföljning. Jag går emot den bedömning som den förra regeringen gjorde, hur väl förberedda ni än var på att göra den, och som ledde till att förskolecheferna exkluderades från befattningsutbildningen. Det är utifrån den slutsatsen regeringen nu ser över hur vi ska gå vidare. Alliansen gjorde ett antal satsningar på förskolan. Jag berömde dem i mitt tidigare inlägg. Jag tyckte att det var bra att vi kunde göra en del saker i bred politisk enighet och att vi kan bygga vidare på det. Men många av de skolpolitiska insatser som min företrädare som utbildningsminister, på också uppdrag, gjorde exkluderade aktivt förskolan. Det gällde fortbildningssatsningar, till exempel Läslyftet. Det gällde karriärtjänsterna, som nämnde. På punkt efter punkt inkluderade de stora skolsatsningarna inte förskolan. Det gällde tyvärr också befattningsutbildningen för rektorer. Det hade varit bättre att ta in den på en gång och betrakta förskolecheferna som rektorer med samma uppdrag som andra rektorer i skolsystemet. skedde inte det. Då väljer vi att gå vidare. Det sätt vi går vidare på är att vi just nu genomför samtal inom ramen för nationell samling för läraryrket. Då träffar vi parterna, såväl arbetsgivarna som de fackliga organisationerna, och diskuterar vilka satsningar, investeringar och regelförändringar som är viktigast för att höja kvaliteten och attraktiviteten i de olika läraryrkena också i förskolan. Det är en naturlig diskussion som då kommer upp om hur ledarskapet ska stärkas i förskolan, förskolechefers behörigheter och möjligheten till en obligatorisk befattningsutbildning till förskolechef. Det kan vara så att man i varje läge önskar att varje politiskt förslag är fastskrivet i varje detalj innan man går till val. Men jag tycker att det finns en poäng med att man förbereder sig också med dem som blir påverkade av ett beslut, i det här fallet facken, kommunerna, de som driver förskolan och arbetar i den. Det är därför vi gör arbetet inom ramen för den nationella samlingen för lärarkåren. 108 (M): Jag kan inte låta bli att lite grann fundera över om det var regeringens kloka inställning till skolledarskapet som fick skolledarna att lämna diskussionerna som så käckt nämnde i sitt anförande. Jag konstaterar igen att jag saknar svar på mina frågor. Den svenska förskolan förtjänar politiker som förstår förskolans värde och som har idéer och visioner för att utveckla den vidare. Förskolechefen är enormt viktig. Vi behöver arbeta med en läroplan som sedan implementeras med hjälp av en duktig skolledare. Precis som i övrig skolverksamhet behöver också förskolecheferna stöd och hjälp för att bli riktigt bra. Jag konstaterar att de rödgröna partiernas fina ord från valrörelsen är utbytta mot idétorka, och propositionslistan till har också varit förvånansvärt tom. Jag tackar statsrådet för svaret på min interpellation, men jag konstaterar att jag inte får riktiga svar på mina frågor. Det saknas fortfarande idéer från regeringen om hur vi ska kunna stödja våra förskolechefer på bästa sätt. Jag konstaterar att vi måste fortsätta att jobba för att stärka förskolechefernas kompetens i att leda och utveckla förskolans alltmer betydelsefulla roll i utbildningskedjan. 109 Utbildningsminister (MP): Om det kan vi vara helt eniga. Jag tror att anledningen till att vi talar förbi varandra i en sådan här diskussion är att det möjligen finns lite olika sätt att se på politiken och hur politiskt arbete ska bedrivas. Det är inte så märkligt. En av de största diskussionerna i varje partiledardebatt och andra debatter i hela valrörelsen var att det från båda håll och på båda kanter avkrävdes svar om hur samarbetet skulle bedrivas. Men någonstans är det så att allianskonstruktionen fungerar på ett sätt och vi som regering fungerar på ett annat sätt, absolut. Allianskonstruktionen fungerade på ett sådant sätt att man före valet i detalj skrev fast sig för exakt hur man skulle göra. skrev man fast sig på ett sätt som jag efteråt tycker inte alls blev särskilt bra. Det gäller till exempel just det som jag nu får kritik om från när det gäller tingens ordning – en tingens ordning som alliansregeringen har satt på plats, nämligen att vi har en befattningsutbildning som är obligatorisk för rektorer men inte för förskolechefer. Det var det som man mellan allianspartierna hade förhandlat fram före valet.