prot · H20989 · 2015-04-21 00:00:00 — Låt oss hoppas och tro att en klar majoritet, samma som har tvingat fram ett regeringsbeslut om en förordning, också kan höja det lägsta gränsvärdet till och tillåta om det gäller små lägenheter som upplåts tillfälligt till exempelvis studenter. Det är först då som vi kan garantera likvärdighet i hela landet. Vi är överens om att det inte är rimligt med skillnader, avvikelser och olika tolkningar inom , men med de försiktiga justeringar som vi har tagit del av undrar jag om inte problemen med olika tillämpningar kvarstår. 63 Statsrådet (MP): Tack så mycket, , för ännu en vederhäftig beskrivning av situationen! Jag är faktiskt väldigt nöjd med den bullerförordning som regeringen har beslutat om. Den har tagit sin utgångspunkt i ett arbete som har gjorts. Vi har jobbat aktivt för att hitta en bra balans mellan skyddet av människa och miljö och behovet av att bygga mer och med kvalitet och för framtiden. Det som jag dock är orolig över – något som det alltid finns en risk för när man diskuterar nivåer av olika slag – är att det blir ett race mot botten, att varje skärpning uppfattas som ett problem och att man ska vara mer tillåtande. Den diskussionen har förts i denna kammare tidigare, och jag har tittat på protokoll från tidigare debatter. som den förra regeringen satt vid makten hade man faktiskt möjligheten att hantera den här frågan på ett annorlunda sätt och tillåta den i mitt och många remissinstansers tycke skadligare nivån. Frågan om buller är inte vilken fråga som helst. När vi undantar just mindre lägenheter gör vi det trots att vi har vetskap om att det kan bli en riskabel situation. Men vi gör denna avvägning, för det byggs hus med lägenheter med fasader åt två håll. Därför är jag intresserad av inställning till hur mycket buller vi kan tillåta i sådana lägenheter. Det beslut om förordning som regeringen har tagit har välkomnats av många aktörer i bostadsbyggarbranschen, bland annat och inom byggindustrin, som ett samordnat förslag som innebär att otydligheterna försvinner. Idén var också att regelverket skulle bli enklare, tydligare och mer förutsebart jämfört med det som är . Eftersom dagens tillämpning är så olika i olika delar av landet är det svårt att kort beskriva hur detta kommer att falla ut. räknar upp ett antal olika orter, och jag är övertygad om att på vissa platser, till exempel en del mindre kommuner, kommer förordningen sannolikt att upplevas som mer tillåtande jämfört med dagens tillämpning. Däremot kan det i vissa storstadskommuner bli så att förordningen i stället upplevs som striktare i vissa delar. Och i ett avlångt land med ett antal storstäder, mellanstora orter, glesbygd och landsbygd kommer de 290 kommunerna att ha olika förutsättningar. För oss var det viktigt att få en bullerförordning på plats som möjliggör byggandet av fler små lägenheter för unga och studenter och ha ett bra skydd för miljön och människors hälsa. Riktvärdena i förordningen gäller i hela landet och underlättar därför byggandet även på mindre orter. 64 (C): Diskussionen om buller är svår att föra, eftersom vi har intressen som står emot varandra. Det är ungefär som att diskutera hur långt ett snöre är. Om man väljer att bosätta sig centralt, nära kollektivtrafik, nära all kommersiell service och storstadens puls, är risken att man blir bullerutsatt, men man gör det av egen fri vilja. Den avvägningen måste vi skapa möjlighet för bostadskonsumenten att göra, som vi ger byggföretagen möjlighet att med deras kompetens åstadkomma bostäder som är tysta på insidan men kan vara mer bullerutsatta på utsidan. När vi diskuterar olika nivåer noterar jag att regeringen och Alliansen ligger på samma nivå när det gäller bostäder med upp till 35 kvadratmeters storlek. Regeringen föreslår att den högre nivån ska ligga på . Där lägger vi oss också i vårt förslag, men vi begränsar den högre nivån, , till studentbostäder. I små bostäder som är kan mycket väl en ung mamma med en sexmånaders bebis bosätta sig, och vi vill inte onödigtvis utsätta henne och hennes barn för buller. Som lite kuriosa noterar jag att undantas i detta sammanhang. Det är ju intressant med tanke på den diskussion som har varit och att , och har deltagit i detta beslut. Jag tackar för svaret och dialogen. Buller från trafik och verksamheter är vardag i många tätorter. Buller ska i första hand motverkas vid källan, och jag är säker på att ett sådant arbete pågår ute i branscherna. Jag noterar att frågan om industribuller inte är hanterad i den nya förordningen. Jag emotser besked även på den punkten . 65 Statsrådet (MP): Jag tackar för en interpellationsdebatt där jag både fått möjlighet att svara på frågor och berätta om regeringens politik på området. Jag är glad över att förordningen har tagits emot väl. Vi har jobbat i den takt som en ordentlig, bra och adekvat behandling kräver och lyssnat på remissinstanserna. Hade vi inte tänkt lyssna på dem skulle vi inte ha behövt skicka ut frågan på en sådan bred remissrunda. Bullerförordningen kommer att gälla ett bra tag framöver. Både och jag är intresserade av långsiktiga spelregler. Det är viktigt att branschen vet vad som gäller , och bullerförordningen är en bra balans mellan de olika bitarna. Förordningen ska tillämpas vid bedömningen av om kravet på förebyggande av olägenhet för människors hälsa i är uppfyllt. Jag nämner det för att denna bestämmelse börjar gälla , och enligt en övergångsbestämmelse gäller den bara för ärenden som påbörjas från och med detta datum. Det är alltså inte förordningen i sig som reglerar i vilka ärenden den kan tillämpas utan den berörda bestämmelsen i . Därmed kan vi också avsluta den diskussion vi tidigare haft om hur vi ska tillämpa denna förordning. Utgångspunkten för regeringen har varit att ha en bra balans mellan å ena sidan skyddet av människa och miljö, som är oerhört viktigt och inget man kompromissar med, och å andra sidan möjligheten att bygga. Överläggningen var härmed avslutad. § 12 Svar på interpellation 2014/15:427 om ratificering av 169 66 Kultur- och demokratiminister (MP): har frågat mig om jag avser att vidta åtgärder för att ska ratificera konvention 169, 169, och när detta i så fall ska ske. Frågan om en ratificering av 169 är en viktig fråga för mig, och därför tackar jag interpellanten för frågan. Låt mig understryka att har ratificerat de centrala som finns till skydd för de mänskliga rättigheterna. Enskilda samer åtnjuter liksom alla andra individer i ett skydd enligt dessa konventioner. Som påpekar har dock fått motta kritik vad gäller samernas rättigheter som urfolk. har därför en rad åtgärder för att stärka det samiska folkets ställning som urfolk vidtagits, däribland förändringen av regeringsformen där samernas status som folk nu slås fast. Detta har också noterats av FN:s olika granskningskommittéer, däribland . pågår förhandlingar mellan , och om en nordisk samekonvention. Konventionens ändamål är att stärka det samiska folkets rättigheter så att samerna kan bevara och utveckla sitt språk, sin kultur, sina näringar och sitt samhällsliv med minsta möjliga hinder av landgränserna. De frågor rörande markrättigheter som aktualiseras vid övervägandet av en ratifikation av konvention 169 behandlas också i utkastet till den nordiska samekonventionen. Det är regeringens förhoppning och målsättning att förhandlingsprocessen kring den nordiska samekonventionen kan driva på utvecklingen med att finna samförståndslösningar i utestående frågor. Även om tidigare utredningar har kommit fram till att i stora delar uppfyller konventionens krav finns det vissa utestående frågor. Dessa frågor gäller bland annat rätten till mark och frågan om renskötselrätten är tillräckligt stark för att uppfylla konventionens krav. Regeringen har i dialogen med för mänskliga rättigheter, inom ramen för den så kallade UPR-processen, åtagit sig att ta ställning till samtliga rekommendationer har fått, inklusive den om ratificeringen av 169, och ska lämna besked . 67 (V): Jag tackar ministern för svaret, även om det tyvärr känns ganska mycket som ett icke-svar. Det är onekligen intressant, för att inte säga anmärkningsvärt, att ministern särskilt påpekar att enskilda samer åtnjuter mänskliga rättigheter. För mig är det självklart att alla människor i åtnjuter mänskliga rättigheter, men det var inte det jag frågade om. Ministern påpekar också att det pågår förhandlingar mellan , och om en nordisk samekonvention för att stärka det samiska folkets rättigheter med minsta möjliga hinder av landgränser. Det är bra, men det var inte heller det jag frågade om. Min fråga gällde om ministern avser att vidta några åtgärder för att ska ratificera konvention 169 och när det i så fall ska ske. Jag har lite svårt att begripa vad ministern menar i de sista meningarna i svaret. Jag tolkar det som att ministern ska svara till för mänskliga rättigheter och det svaret ska komma . Jag hade förväntat mig ett svar här . konvention antogs 1989. Samtliga svenska ombud röstade för konventionen. väcktes motioner i om ratificering av 169. Det var enskilda motioner från och och kommittémotioner från och . behandlades regeringens skrivelse om konventionen och dessa motioner. Jag kan inte låta bli att läsa upp vad jordbruksutskottet skrev 1991, och det är ju ett tag sedan: ”Utskottet erinrar om att representanter deltagit aktivt i utarbetandet av konvention nr 169. Utskottet finner liksom föredragande statsrådet att det är önskvärt att det skall bli möjligt att tillträda konventionen. Med hänvisning till att förslagen om en samlad samepolitik ligger under beredning och till vad som i övrigt anförs i regeringsskrivelsen delar dock utskottet och regeringens mening att inte bör tillträda konventionen. Frågan om tillträde bör ytterligare noga övervägas i samband med beredningen av samerättsutredningens m.fl. förslag så att ett förslag om ratificering kan framläggas i nära anslutning till ett sammanhållet förslag i samefrågorna. Utskottet fäster stor vikt vid att frågekomplexet behandlas skyndsamt. Därmed får motionerna i väsentliga stycken anses tillgodosedda.” Detta var alltså ett yttrande då man menade att det borde behandlas skyndsamt. Det var som sagt motioner från och . Min fråga till ministern kvarstår: Avser ministern att göra något för att ratificera 169 och i så fall när? 68 (V): Jag tackar minister för svaret. Under århundraden har samerna i och i känt sig tillbakaträngda. Många samer vittnar om hur expansionen av vattenkraft och skogsnäring, militära övningsområden och gruvor tränger ut dem från deras traditionella områden där de har levt. Särskilt påtagligt är det förstås för de renskötande samerna. Det finns en konflikt mellan det moderna samhällets expansion och den samiska livsstilen och traditionen. 169 är till för att skydda urfolkens rättigheter och deras tillgång till sina traditionella marker. Därför är det viktigt för många samer att man ratificerar konventionen. Det är lite av ett test på om de vackra ord som sägs i debatterna om urfolk och värnandet av dessa verkligen motsvaras av handling och innehåll eller om de är förbehållna själva högtidstalen. Det finns kanske ingen fråga som är så viktig för samepolitiken som ratificeringen av 169, som har varit ganska kontroversiell i . är frågan: Vad vill regeringen, och vad vill ministern? Det undrar vi, och jag tror att många samer i undrar det också. Tyvärr svarar minister inte på det. Men jag skulle verkligen vilja veta. Vad tycker ministern? Är det inte rimligt att ratificera konventionen? Skulle det inte stärka samernas rättigheter? Bör man inte, om man en gång har varit med och beslutat om en konvention, ratificera den? Det är en sorts åtagande man har gjort att genomföra det i verkligheten, för att man ska leva upp till det man har lovat sin egen befolkning men också för att om vi, som är en välutvecklad demokrati, inte ratificerar och genomför internationella konventioner, hur ska vi då kunna kräva och förvänta oss av andra länder att de ska göra det? Det handlar om trovärdigheten i själva konventionssystemet. Den kanske mest omstridda frågan i den konfrontation som finns mellan det moderna samhällets expansion och de samiska traditionella markerna är gruvnäringen. Vi känner alla till konflikter som den i Kallak i kommun, Irons planer på stora dagbrott i områden som är känsliga för renskötseln i två samebyar och konflikten i Rönnbäcken i . Den svenska minerallagen präglas av en obalans där företagen har stora rättigheter och där samerna och lokalbefolkningen ofta känner sig maktlösa inför de kommersiella intressena. Min fråga till ministern, utöver frågan vad ni tycker, vad ni vill och vad ni kommer att göra, är: Anser ministern att ratificeringen av 169 skulle stärka samernas möjligheter att påverka gruvetableringar i sina egna traditionella områden och i så fall hur? Det är sådana förhoppningar som många knyter till en ratificering av 169. Vi menar att detta problem är reellt. Det är dags att göra någonting åt obalansen. Ratificering av 169 är ett steg. Ett annat är att vi inte ska ha gruvprospektering och gruvbrytning i naturreservat, Natura 2000-områden eller världsarvsområden. Det är faktiskt tillåtet i att ha det. Delar inte en minister som företräder åsikten att skyddade naturområden ska undantas från gruvdrift? Till det kommer att man borde höra samebyarna på ett annat sätt vid till exempel ansökningar om undersökningstillstånd. Jag vill höra lite om hur ministern menar att vi ska nå en bättre balans mellan gruvnäringen och samernas berättigade intressen och tillgång till sina traditionella marker. 69 Kultur- och demokratiminister (MP): Samerna är ett urfolk. De är inte bara utan enda urfolk. Samerna är med andra ord unika, och den samiska kulturen är något alldeles särskilt. Behandlingen och bemötandet av samerna är däremot inget unikt utan uppfyller på alltför många sätt den utsatthet som flertalet urfolk världen över har fått utstå av majoritetssamhället. Samerna har blivit bestulna på sitt språk, sin kultur, sina liv och sina mänskliga rättigheter. Lyckligtvis har den samiska kulturen trots allt överlevt, om än med nöd och näppe, och lyckligtvis har det förtryck som samerna utsatts för inte gått obemärkt förbi. Kritiken mot sätt att leva upp till, eller inte leva upp till, de mänskliga rättigheterna generellt och samernas rättigheter specifikt har varit kraftig och kommit från flera håll. FN är en av kritikerna, men där finns också många intresseorganisationer, däribland och inte minst samiska organisationer och företrädare. De har löpande höjt sina röster för dessa berättigade rättigheter. Kritiken berör inte enbart 169 utan också den på många sätt avgörande språkfrågan, för om ett språk dör så dör väldigt mycket. Interpellanten har frågat mig om jag avser att vidta åtgärder för att ska ratificera 169 och i så fall när. Jag vill berätta för interpellanten och för alla att som jag har varit statsråd i har aktiviteten och arbetet för kampen för de mänskliga rättigheterna varit hög inom , högre än på många, långa år. Den ambitionsnivån kommer inte att sjunka. Jag är helt inställd på att när jag som miljöpartist och när vi som regering går till val 2018 ska vi stolt visa på hur vi konkret gjorde skillnad och stärkte de mänskliga rättigheterna och samernas rättigheter. Men interpellanten nöjer sig förstås inte med det utan vill ha svar och veta exakt vad och när. Men det kommer interpellanten inte att få, inte , dels därför att det just nu pågår ett arbete, dels därför att politik – om man ska vara framgångsrik – också handlar om att spela sina kort rätt och i rätt ordning. Det vore därför dumt av mig att hoppa över pågående processer. Flera processer pågår nämligen för de mänskliga rättigheter som behöver stärkas i vårt land. förväntas ge svar till FN om hur vi tänker hantera den rekommendation vi fått att ratificera 169. 70 (V): Jag tackar ministern, som på ett bra sätt beskrev den historia vi har där många övergrepp har begåtts. Mycket behöver åtgärdas och göras. riskerar vi att fastna ännu mer i svårlösta frågor ju går. Konflikterna cementeras, och de löser sig inte av sig själva utan kräver aktiva insatser. Rennäringen är, som ministern påpekade, central och avgörande för den samiska kulturen. Frågan om tillgången till mark och vatten måste lösas. diskussionerna och tankearbetet pågår trängs samerna och renskötseln från många olika håll. och jag var på besök i . Då träffade vi den samiska ungdomsorganisationen , , och flera samebyar. Alla var oroliga för framtiden, och den yngre generationen var tveksam till om man över huvud taget skulle kunna bedriva renskötsel . Gruvbrytningen, som lyfte fram, gör stora, irreversibla intrång och skador i renbetesmark. Transportvägar för både gruvnäring och skogsbruk förstör vattnet och skär rakt igenom marker och områden där renarna passerar. Vi pratar till exempel om en Natoövning i norra delen av landet . Det är klart att allt sådant påverkar möjligheten att bedriva rennäring. Järnvägsspåren skär igenom, och mängder med renar blir överkörda. Man sprider salt på vägarna, och renarna går dit och slickar i sig och blir överkörda. Samråd och samverkan fungerar inte. Det är tydligt att det kan bli väldigt fel trots att det ibland finns goda avsikter. Vi fick se ett enormt belysande exempel på det. Renarna passerar , och då behöver de ta sig över järnvägen. Man har stängslat in järnvägen. Det är bra. Man har också byggt en ekodukt, en bro, som renarna kan kliva över spåren på. Det är väldigt smart. Det är bara det att efter det anlägger man en ny bangård alldeles bredvid ekodukten så att renarna backar tillbaka och inte vågar gå över järnvägen. Det är oljud, starka lampor och stor aktivitet som förstås skrämmer renarna. Helhetsbilden saknas, och rennäringen blir alltmer trängd. På flygplatsen i vill man förlänga landningsbanan. Då riskerar man att köra upp landningsbanan alldeles för nära järnvägen, och det blir ännu trängre för renarna att passera. Det blir helt enkelt snart omöjligt att driva rennäring uppe i . Det är många intressenter som inkräktar på marken, och det är klart att mycket behöver göras. Jag har inte ställt frågan om exakt vad ministern avser att vidta för åtgärder, exakt i vilken ordning, när och så vidare. Jag har bara frågat om ministern avser att vidta åtgärder för att ska ratificera 169 och i så fall när. Jag får, vad jag förstår, svaret att ministern inte kommer att tala om det i , utan att hon kommer att meddela FN detta . Jag tycker inte att det riktigt duger. Jag tror nog att det vore bra om ministern funderade på att kanske ändå återkomma till med informationen här. 71 (V): Jag tackar minister . Vi är valda för att stifta lagar och för att välja en regering. Jag tycker att det är rimligt att regeringen svarar på frågor från och berättar om sin politik i . Därför beklagar jag att ministern inte kan eller vill ge ett svar på frågan om 169, som i grunden är en väldigt politisk fråga. Det handlar om att ta ställning i det här fallet. Jag vet att har varit för en ratificering av 169. Om ni är oeniga i regeringen hoppas jag att ni står på er och att ni kämpar för att leva upp till det som många har upplevt som ett löfte om att man ska ratificera konventionen. Ni ska veta att vi i kommer att stödja alla sådana förslag. Vi kommer att hälsa dem med glädje om de kommer, och vi kommer att rösta för dem här i . Jag tycker att det är viktigt att man vågar ta detta steg, för politik är också att vara tydlig och att stå för sina värderingar. Men man behöver göra mer för att få en bättre balans mellan samernas intressen och rennäringen som en del av det – även om långt ifrån alla samer är renskötande – och den expansiva gruvnäringen i och . är det en obalans. Vi tycker att man ska ratificera 169. Vi tycker att skyddade naturområden ska vara skyddade naturområden och därmed undantas från både prospektering och gruvbrytning. Vi tycker att om det finns ett val mellan olika riksintressen, vilket det gör ibland i de här konflikterna, är det rimligt att de viktigaste områdena för renskötseln – renskötselns kärnområden – har företräde framför andra intressen. I slutändan är det detta politiken handlar om: att vilja någonting och att vilja förändra. Därför skulle jag vilja uppmana minister att kämpa för en ratificering av 169 och att lägga fram ett sådant förslag. 72 Kultur- och demokratiminister (MP): Man kan inte ge svar som inte finns. Detta är pågående processer, och det är också en del av att ta ansvar i en regering. ska ge FN svar på rekommendationer vi har fått om att ratificera 169. Arbetet med den processen är vi just nu i. Möjligheterna till samernas rättigheter får dock inte stå och falla med 169, och de står och faller inte med 169. Den politik som just nu äntligen arbetas fram behöver vara mångfasetterad och spela på flera strängar. Det behövs mycket politik för att samernas rättigheter ska uppfyllas. Samernas eget folkvalda organ, , är kanalen för det samiska självbestämmandet. Just därför arbetar vi med och med och i framtagandet av och arbetet med den nordiska samekonventionen. Den blir förhoppningsvis ett av flera verktyg som behövs för att det samiska självbestämmandet ska komma till sin rätt. Det som är den nordiska samekonventionens särprägel och kanske den största vinsten, som tål att betonas, är att den är direkt utformad och anpassad till samernas unika situation. På det sättet skiljer den sig från 169, som har vissa mer allmänna formuleringar om urfolks rättigheter. En annan viktig poäng med den nordiska samekonventionen är att den just tar hänsyn till och försöker hantera samernas rättigheter över landgränserna, vilket är en av flera utmaningar som vi har . Det är min förhoppning och målsättning att arbetet med och resultatet av den nordiska samekonventionen kan bidra till utvecklingen med att finna lösningar på flera av de utestående frågor som finns och vara ett av flera viktiga politiska verktyg för det samiska folkets rättigheter och för allas våra mänskliga rättigheter. 73 (V): Jag tackar kultur- och demokratiminister . Nordiska samekonventionen är ingenting som vi motsätter oss på något sätt. Jag instämmer fullt i det som sa tidigare: Vi kommer att välkomna alla steg på vägen för att se till att vi verkligen får en ordning där samernas möjligheter att leva som eget kulturfolk och som urfolk tillgodoses. Men det ena behöver inte utesluta det andra. Vi har lämnat flera olika förslag i den motion som vi väckte och . Under förra mandatperioden skrev jag en motion 2011, bland annat om 169. röstade förstås ned den, men jag och ordförande, före detta språkröret , reserverade oss tillsammans. Likadant var det , när motionerade i samma ärende. Det är klart att detta gjorde att man ändå fick en del förhoppningar om att det skulle hända något mer . Men har i röstat emot saker som ni har röstat för och saker som ni har uttalat att ni är för. Då är det klart att man börjar undra. Jag hoppas verkligen att detta betyder att det blir åtgärder och att vi kan komma vidare. Jag håller absolut med om att det behövs fler saker, förstås. Språkfrågan är viktig. Möjligheten vad gäller skolorna och språken där är absolut avgörande. Men även om ni inte kan säga exakt vad ni ska göra och om ni ska svara till FN är jag fortfarande nyfiken på ambitionen. Har ni en vilja att verkligen se till att ratificera 169? 74 Kultur- och demokratiminister (MP): 169 är en viktig konvention, för den skriver fram och handlar om urfolks alldeles särskilda rättigheter. 169 finns för att erkänna och stärka urfolkens rätt och behov av att utveckla sina identiteter, språk och kulturer. 169 är dock inget magiskt trollspö. Vi lurar oss själva om vi tror att en ratificering av 169 i ett slag förändrar allt till det bättre. Ett förtryck som har pågått har hundratals konsekvenser, minst. 169 är ett verktyg för att lindra konsekvenserna, men det behövs många fler verktyg och mycket mer förändrad politik.