prot · H30945 · 2015-12-14 00:00:00 — Det är också därför vi nu väljer att föreslå en investering på för den så kallade professionsmiljarden. Den ska leda till att vi får till det samarbete som är nödvändigt för att kunna minska administrationen, frigöra tid för professionerna och också möjliggöra satsningar på ökad e-hälsa och i slutänden en förbättrad kompetensförsörjning. Vi ser också att vi behöver göra generella förstärkningar av landstingens ekonomiska villkor. Därför lägger vi en extra miljard som generellt ska fördelas över landet i syfte att stärka förutsättningarna för att bedriva en god vård och omsorg. Ett område som har varit flitigt debatterat är jämlikhet och jämställdhet på hälso- och sjukvårdsområdet. Här tillför vi nu medel i syfte att öka tillgängligheten till hälso- och sjukvård. Vi har bland annat satsningar mot psykisk ohälsa som innebär att fler barn och unga kan få komma till den typen av verksamheter. Vi har satsningar på förlossningsvård och kvinnors hälsa. Vi har satsningar på kvinnors hälsa kopplat till primärvården. Vi har ytterligare reformförslag som har debatterats flitigt men som har sin utgångspunkt i att minska klyftorna geografiskt, mellan könen och mellan olika grupper. Klarar vi inte av detta, klarar vi inte av att öka jämlikheten i hälso- och sjukvården, klarar vi inte av att ta oss an de strategiska frågorna, klarar vi inte av att öka jämlikheten, då står vi inför en situation då den svenska, unika välfärdsmodellen i grunden är hotad. För att avsluta med ett citat av : Av alla former av ojämlikhet är förmodligen, eller rättare sagt helt säkert, den värsta formen av orättvisa den att förvägra människor rätten till jämlik hälsa. 146 (M) replik: Hälsovård, sjukvård och social omsorg Välkommen, statsrådet, till budgetdebatten! De nya reglerna möjliggjorde för statsrådet att delta tidigare, men vi är glada att statsrådet är här i budgetdebatten. I valrörelsen hävdade med emfas att något har gått sönder i och i välfärden, detta trots att alliansregeringen tillförde 57 miljarder inom välfärden under , en ökning , den största någonsin i . talar inte längre Socialdemokraterna om att något har gått sönder. talar Socialdemokraterna om miljardsatsningar. Det är miljardsatsningar som inte är ökningar på och som inte ens är ökningar på . talar Socialdemokraterna om satsningar på av den totala hälso- och sjukvården i , detta enligt . Bakom retoriken döljer sig alltså något som är . Då vet vi alla här inne att hälso- och sjukvårdens utmaningar och välfärdens utmaningar är oerhört stora. De finansieras nu med en skattechock på unga och äldre. Statsrådet har en tom propositionslista till . Statsrådet har inte lämnat förslag till på reformer för att hantera de framtida välfärdsutmaningarna. Var är reformerna? Var är de konkreta förslagen? När kommer de till riksdag? 147 Statsrådet (S) replik: använde sitt inledningsanförande – och dessutom en stor del av den tid då hon har replikerat på andra talare här – till att kritisera regeringens politik, vilket är väntat av en ledande oppositionspolitiker. Men därefter tycker jag, precis som antydde tidigare, att debatten mest har handlat om närings- och arbetsmarknadspolitik. Jag diskuterar gärna näringspolitik, arbetsmarknadspolitik och ekonomisk politik i dess helhet. Men handlar debatten om hälso- och sjukvården. Jag tror att taktik att undvika att presentera egna förslag på hälso- och sjukvårdsområdet och dessutom försöka vrida debatten till att handla om arbetsmarknad och ekonomisk tillväxt i största allmänhet är ett sätt att skyla över att man saknar egna förslag för att komma till rätta med de utmaningar som bland annat jag har pratat om att hälso- och sjukvården nu möter. saknar förslag från regeringen, säger hon. Men har hon mage att på punkt efter punkt kritisera den långa lista med reformer som vi presenterar i den här budgeten och ska sjösätta . Min fråga till är: Hur kan man – med tanke på de stora behov som också ser inom hälso- och sjukvården – satsa 20 gånger mer på skattesänkningar än på nya förslag inom hälso- och sjukvården? 148 (M) replik: Det är klart att det på en konkret fråga ibland är svårt att ha ett konkret svar. Hälsovård, sjukvård och social omsorg Propositionslistan är efter detta replikskifte fortfarande tom. De konkreta åtgärderna är fortfarande inte i riksdag. Vad man ska åstadkomma läggs bakom en miljardbingo som handlar om som man tillför svensk hälso- och sjukvård. Detta ska jämföras med alliansregeringen, som tillförde över 50 miljarder . Dessutom presenterade vi ett antal konkreta förslag till reformer: patientsäkerhetslag, patientlag, vårdgaranti, kömiljarder och nationell cancerstrategi, för att nämna några. Återigen: Jag tycker att statsrådet är skyldig att inför presentera ett antal konkreta förslag som kan göra förändringar möjliga. Utmaningarna har vi båda två diskuterat. förslag ligger på bord och ska behandlas i socialutskottet . Det är över 200 yrkanden. Jag saknar fortfarande regeringens konkreta förslag till . Jag förstod i ett tidigare replikskifte att socialdemokratiska satsningar innebar utredningar, samtal och kommissioner. I riksdag handlar konkreta förslag om förslag – om propositioner, om man kommer från regeringen. Var är förslagen? Var är det som ska göra förändringen, så att vi får ordning och reda i välfärden, att tillgängligheten ökar, att köerna kortas, att vi får en tydlig och bra personalförsörjning ? Var är de konkreta förslagen? Välkommen till riksdag för att presentera dem! Jag hoppas – och kommer att bli glad – att statsrådet och Socialdemokraterna tar till vara de andra konkreta förslag som finns i socialutskottet för att hantera. De är många, och de är konkreta. 149 Statsrådet (S) replik: frågar om konkreta förslag från regeringens sida. Jag måste påminna riksdagsledamoten om att vi har en budgetdebatt som just utgår från ett antal konkreta reformförslag från den här regeringen på hälso- och sjukvårdsområdet. Jag har själv räknat upp professionsmiljarden, en miljard som ska gå till att stärka kompetensförsörjningen inom inte minst landstingens verksamhet. Vi har pratat om satsningen på kvinnors hälsa och kvinnor i förlossningsvården. Det handlar om 400 miljoner. Vi har pratat om de 130 miljoner som regeringen satsar på primärvården, också för att möta kvinnors hälsa, och de 280 miljoner som går till att möta den stigande psykiska ohälsan hos barn och unga. Jag skulle kunna fortsätta sifferexercisen och exemplen på de reformer som regeringen föreslår. Men jag har en känsla av att ingenting biter på argumentation. lyfter upp de satsningar som skedde under alliansregeringen. Det fanns mycket på det området som var gott. Cancersatsningen har jag själv berömt – och inte minst , när han slutade som partiledare – eftersom jag tycker att det är viktigt att kunna se när man kan samarbeta över blockgränsen. Jag tror också att riksdag och folk – jag hoppas att åtminstone en del tittar på denna debatt – förstår att de 50 miljarder som man satsade naturligtvis inte kan jämföras med det som satsas i en enskild budget. Vi har höga ambitioner på detta område, och jag ser fram emot att fortsätta göra satsningar på välfärdsområdet. Men jag saknar fortfarande konkreta svar från om välfärdens utmaningar. Hälsovård, sjukvård och social omsorg 150 (L) replik: Vi debatterar utgiftsområde 9 som handlar om sjukvård och social omsorg. Det baseras på den lagstiftning som vi har om jämlikhet inom dessa områden och om insatser av hög kvalitet och efter behov. Detta tycker jag är en grund som vi ska behålla och som vi ska stå på. Det som vi nu har diskuterat här har handlat mycket om hur vi avhjälper den ojämlikhet som finns när det gäller mammografi, förlossningar, cancervård och allt möjligt. Jag tror inte att det räcker att bara plussa på med extra pengar lite här och där. Vi måste komma till botten med orsaken till att det ser ut som det gör. Efter de inlägg som jag har gjort tidigare förvånar det er nog inte att jag nu kommer in på vem som har ansvar för vad och det kommunala självbestämmandet. kom med ett förslag om förstatligande av sjukvården. reagerade positivt på detta. Och på Liberalernas landsmöte kom man fram till att man vill ha en översyn av ansvarsfördelningen, kanske med sikte på ett ökat statligt ansvar. Finns sådana funderingar hos regeringen? Det vore intressant att få höra. 151 Statsrådet (S) replik: Jag tackar för frågorna. Jag är mycket glad över att vi fokuserar just på de utmaningar som hälso- och sjukvården står inför. Ansvarsfördelningen är en viktig grundläggande faktor att ta hänsyn till när vi nationellt debatterar hälso- och sjukvården. Just när vi kommer till hälso- och sjukvård har vi i , trots den stolta tradition som vi har av att vara en enhetsstat, ett system som gör att påminner mer om en federation som , eller andra länder. Det är klart att med ett sådant system är det inte bara för att stifta en lag och att det sedan är genomfört. Ett sådant system bygger på samverkan över olika politiska gränser, att man lyckas ställa upp gemensamma mål men också att man bestämmer takt och riktning för att ta sig dit. Jag tror inte att ett förstatligande av sjukvården skulle lösa särskilt många av de problem och utmaningar som vi har diskuterat här . Däremot tror jag att vi behöver ha ett närmare samarbete mellan landsting och stat och mellan stat, landsting och kommuner eftersom alltmer av sjukvården numera bedrivs på lokal nivå. Jag ser regeringens arbete på flera fronter som avgörande i detta. Viktigast i detta sammanhang är kanske det fokus på att bilda större regioner som regeringen nu är fast besluten att påskynda. Färre och större regioner betyder inte bara större muskler att kunna möta utmaningarna. Det betyder också att förutsättningarna för ett närmare samarbete mellan staten och landstingen ökar. Detta är ett svar och en väg som jag mycket hellre går än att ha en övertro på att staten ska lösa allt. 152 (L) replik: Hälsovård, sjukvård och social omsorg skrev följande i : ”Många av våra landsting är helt enkelt för små för att klara de tunga investeringar som är nödvändiga för att kunna bedriva sjukvård på ett rationellt, patientsäkert och jämlikt sätt.” utredning om den högspecialiserade vården är i samma anda. Det är klart att jag inser att det blir diken varhelst man drar gränserna. Men med den gräns som finns tillgodoses uppenbarligen inte patienternas behov av kvalitet, jämlikhet och säkerhet inom hälso- och sjukvården som de har rätt att ställa krav på. Man kan tänka sig en annan gränsdragning och att sjukhusvården går mer mot det statliga hållet och att primärvården går mer åt det kommunala hållet. Vi har ju ett dike mellan primärvården och äldreomsorgen. Jag gav ett exempel från . Där har man fått ihop omsorgen och närsjukvården i så att säga en skattepåse och tjänar per person och år. Dessutom blir hälso- och sjukvården bättre. Men jag tror att man måste ta ett bredare grepp än att sätta in en slant här och en slant där. Då behövs nog en nationell översyn om var gränser och diken ska finnas. 153 Statsrådet (S) replik: Jag tycker att vi från regeringens sida är i full färd med att göra en nationell översyn och att arbeta med att överbrygga dessa diken. Jag nämnde arbetet med att bilda större regioner. Det är ett tydligt tecken på att vi har valt väg men också princip för arbetet. Den regionala nivån har en roll att spela framöver, men vi behöver förändra gränsdragningen och enheternas storlek för att man ska kunna fullgöra sitt uppdrag på ett gott sätt. nämnde själv utredning. Jag är mycket glad över den utredningen. Jag tror att den kan vara ett svar på en del av de utmaningar som vi ser. Om den realiseras innebär det att staten tar ett visst ökat ansvar för hälso- och sjukvården – i detta fall den högspecialiserade vården. Jag har i mitt anförande försökt beskriva hur man ska se på de reformförslag som regeringen har lagt på bord. Jag tycker att man ska se dem som delar av större strategiska sjok, alltså större strategiska frågeställningar. Vi har skisserat upp jämlikhet och jämställdhet. Under denna rubrik kan man kategorisera ganska många av våra förslag som faktiskt i realiteten kommer att leda till en bättre hälsa för kvinnor, ökade möjligheter för barn och unga, inte minst att minska den psykiska ohälsan, men också ökad tillgänglighet i hälso- och sjukvården. Jag har skisserat upp professionsmiljarden, som innebär att vi nu kan hjälpas åt och tillsammans ta oss an utmaningen med kompetensförsörjningen. Till detta ska naturligtvis läggas många fler. Men jag tror att det viktiga är att förstå att det som vi nu gör följer en helhet och ett antal strategiska spår som vart och ett kan ifrågasättas men som tillsammans bildar en större helhet. 154 PER RAMHORN (SD) replik: Jag skulle vilja ställa en fråga till statsrådet med anledning av de undanträngningseffekter som man nu ser på grund av flyktinginvandringen. Hälsovård, sjukvård och social omsorg Jag tog i mitt anförande upp att man i ser att akuttiderna inte längre räcker till. I uppger man att patientsäkerheten hotas, att man inte hinner med den planerade vården och att köerna växer. Det senaste som jag tog upp var att tusentals kvinnor i inte kommer att kallas till cellprovtagning, vilket är oerhört allvarligt. Jag vet att man oftast inte får svar när man ställer frågor till statsråden, men jag gör ett försök. Den fråga som jag vill ha svar på är: Är detta något som vi ska vänja oss vid i , eller kan statsrådet garantera att svenska medborgare inte blir undanträngda i sjukvården och i tandvården på grund av den flyktinginvandring som vi har till ? Detta är en mycket viktig fråga som gäller oss alla och som många vill ha svar på. 155 Statsrådet (S) replik: Jag tackar Per Ramhorn för frågorna. Jag ska börja med att säga att vi har en helt exceptionell situation i just . Vi delar den med en del andra länder i . Det handlar om att människor i hundratusental flyr undan krig och förtryck, förföljelse och våld. De flyr för att söka en bättre framtid för sig själva och sina barn, och många av dem söker sig inte minst till vårt land. Det som har hänt under den här hösten, av olika skäl som vi inte har tid att gå in på i den här debatten, är att väldigt många människor har sökt sig till . Jag är imponerad av det arbete många av välfärdsarbetarna i vårt land har utfört och av våra fantastiska samhällssystem som , trots ansträngningen, visat sig vara robusta och kunna bidra till liv och hälsa för många fler än de först har varit dimensionerade för. Jag inser dock att det har skapat ansträngningar. har organisationen inte riktigt hunnit med. Man har inte hunnit anställa så många sjuksköterskor som behövs, eller läkare eller vad det nu kan vara. Det är de eftersläpningarna vi ser och tar upp som stora utmaningar för hälso- och sjukvården. Jag tror inte att vi behöver vänja oss vid den situationen. Jag tror att våra system kommer att hinna med. Det visar inte minst erfarenheterna från de landsting som har haft ett stort flyktingmottagande i sina kommuner. De är robusta, och de upplever inte undanträngningseffekter eller ansträngda system. De har klarat detta eftersom de har haft tid att ställa om. 156 PER RAMHORN (SD) replik: Det är många landsting som inte delar statsrådets uppfattning. De ser undanträngningseffekter. Jag har räknat upp vissa här, bland annat och det som händer där. Det jag skulle vilja ha svar på, vilket jag inte fick, är frågan hur det blir. Blir det undanträngningseffekter framöver för oss svenska medborgare på grund av stor flyktinginvandring? Jag vill också veta vad statsrådet har att säga till de kvinnor i som blir utan cellprovtagning. Det är ju oerhört allvarligt. 157 Statsrådet (S) replik: Hälsovård, sjukvård och social omsorg Som jag sa i min första replik tror jag inte att vi behöver vänja oss vid så kallade undanträngningseffekter, och jag tror inte att våra system inte ska klara av sina uppgifter på grund av att vi har ett ökat antal asylsökande. Jag tror att våra system kommer att hänga med, men det handlar om tid. Det vi nu ser är nämligen att vi har haft ett ökat antal asylsökande och att det i sin tur har gjort situationen mer ansträngd. Med lite tid och med rätt insatser, framför allt från landstingens sida men också på den nationella nivån, tror jag dock att vi kommer att kunna lösa de utmaningar vi ser. När det gäller de så kallade undanträngningseffekterna vill jag vara tydlig med att jag tycker att det är ett problematiskt begrepp. Det utgår nämligen från föreställningen att det skulle handla om att människor som inte har rätt till grundläggande hälso- och sjukvård kommer och tar den från några andra. Våra lagar är tydliga, och jag har inte sett effekter i form av att den som inte förtjänar vård skulle ha fått den på bekostnad av någon annan. Vår hälso- och sjukvårdslag utgår inte från medborgarperspektivet. Den utgår från behov och är mycket mer allomfattande än att bara gälla svenska medborgare. Det är också det jag tycker att vi ska utgå ifrån när vi diskuterar. Jag vill inte ha en ordning där hälso- och sjukvårdspersonal nekar människor grundläggande hälso- och sjukvård som kan rädda liv eller hälsa för att de inte har ett svenskt medborgarskap. Det är inte människovärdigt, och det är inte värdigt ett samhälle som . 158 (KD) replik: Det är glädjande att höra i debatten att vi är överens om väldigt mycket när det gäller svensk hälso- och sjukvård. Eftersom det är det som är statsrådets ansvar inom detta utgiftsområde tänkte jag koncentrera mig på det när det gäller min fråga. Det är angeläget att vi prioriterar resurser rätt i vården. Det har jag varit inne på i tidigare replikskiften, och det finns brister i regeringens förslag. tänkte jag dock fokusera på det som handlar om det mest grundläggande – de stora dragen som skapar de mest grundläggande förutsättningarna för att vi ska kunna ha god vård inte utan framför allt . Det är nämligen de förutsättningar vi ger hälso- och sjukvården att fortsätta utvecklas som avgör vilken vård vi kommer att kunna få . Det gjordes mycket av den förra regeringen, och jag har i flera sammanhang hört statsrådet berömma som ansvarig minister för de insatserna, både på cancerområdet och på andra områden. Det är bra, och det är bra att regeringen fullföljer mycket av det arbete vi inledde. En av de viktiga utredningar vi tillsatte handlade om att titta på hur vi kan se till att den bästa vården kommer så många som möjligt till del och hur vi kan se till att kvaliteten blir så bra att liv räddas. Den utredning som togs upp i ett tidigare replikskifte här visade att så mycket som 500 liv kan räddas genom att vården koncentreras. Vi har sett att den nuvarande organisation vi har, med 21 självstyrande landsting som prioriterar olika och faktiskt även gör olika bedömningar av vad människor behöver för vård och behandling, inte är det mest effektiva. Frågan till statsrådet är därför om regeringen är beredd att sätta igång arbetet med århundradets sjukvårdsreform, så att vi kan rädda liv och minska lidande. 159 Statsrådet (S) replik: Hälsovård, sjukvård och social omsorg Jag instämmer i mycket av det beskriver när det gäller de utmaningar vi står inför. På den direkta frågan om regeringen är beredd att sätta igång århundradets sjukvårdsreform är dock svaret nej. Med tanke på grundläggande inställning till sjukvårdens grundläggande strukturer förstår jag att det handlar om ett förstatligande av sjukvården. Vi har valt väg på det området: Vi tror inte att ett förstatligande av all hälso- och sjukvård i är en vare sig framkomlig eller önskvärd väg. Däremot är vi beredda att se över om staten på sina håll kan ta ett större ansvar för hälso- och sjukvården och på vilka sätt vi med större regioner faktiskt kan öka förutsättningarna att bedriva en god hälso- och sjukvård i hela landet. Jag kan tänka mig att skulle finna en lockelse i att vi här i står och diskuterar vilka vårdcentraler och akutsjukhus som ska finnas kvar eller läggas ned, men jag tror att vi är illa lämpade att föra den typen av debatter. Hur vården ska organiseras, vilken typ av sjukhus som ska finnas och vilka vårdcentraler som ska ligga var är en fråga för den regionala nivån, för där finns den folkliga förankringen och även möjlighet att föra en dialog med medborgarna om de olika intressen sjukvården och ansvariga beslutsfattare måste brottas med. Jag tror att det är en mycket bättre ordning att låta ett i grunden decentraliserat system få mer av statliga influenser än att ha ett helt nationellt system som ska bli utsatt för lobbying av kommuner och landsting. 160 (KD) replik: Nej, tänka sig, statsrådet – där har du helt fel. Det är inte så att jag finner den minsta lockelse i att vi här i kammaren ska diskutera vilka vårdcentraler som ska läggas ned. Det är nämligen enligt vårt synsätt över huvud taget ingenting som politiker ska lägga sig i. Vi vill i stället ha ett system där patienterna får möjlighet att välja med fötterna. De som är ansvariga för vården får då se till att det inte bedrivs vård som inte är så pass bra att patienterna väljer att gå dit. Det skulle drabba ganska många vårdcentraler, både en del som drivs av privata intressen och – inte minst – ganska många som drivs av just politiker. Politiker är nämligen inte alltid de bästa att avgöra vilket som är det bästa sättet att bedriva vård. Vi ska ha en gemensam finansiering av vården, men vi ska inte ha detaljstyrande av politiker som sitter och säger vilka vårdcentraler som ska vara öppna eller inte. Det ska i stället vara vårdkvaliteten som styr det. Det leder mig in på min andra fråga till statsrådet. När man ser att det är kvaliteten som styr är det där man har fokus och inte fokus på vinster, därför att vinsterna i sig är mycket mer begränsade än vad det låter som i den allmänna debatten. Men framför allt säger det ingenting om vilken kvalitet det är på vården som bedrivs. med fokus på vinster riktar man bort fokus från kvaliteten. Med en större statlig styrning men framför allt med mer inflytande för patienter och för personalen i vården skulle vi få bättre kvalitet på vården. Hälsovård, sjukvård och social omsorg Min nästa fråga till statsrådet är: Är regeringen beredd att ta vara på utvecklingskraften hos alla de aktörer som bedriver vård och att ge mer makt till patienter och ta lite mer makt från politiker? 161 Statsrådet (S) replik: Det var ett betydligt ärligare svar av än vad jag hade väntat mig. När vi pratar om vårdens organisering brukar det i allmänna ordalag pratas på den borgerliga kanten om effektivitetsvinster, ökad tillgänglighet och möjlighet för människor att välja. Men det är väldigt sällan som jag hör att politiken inte alls ska ta ansvar för vårdens organisering. Det finner jag väldigt märkligt, därför att jag tror på ett system med privata inslag. Jag tror på ett system med olika utförare och att det rätt riggat och organiserat generellt leder till en bättre kvalitet och ökad möjlighet för människor att välja men också att man kan pröva nya vägar och metoder. Men att helt lämna över makten till marknaden tror jag inte på, och det trodde jag inte heller att gjorde. När det gäller frågan om vi från regeringens sida ser en potential hos olika aktörer inom hälso- och sjukvården att vara med och utveckla den är svaret: Absolut, den finns där. Debatten och de initiativ som regeringen har tagit på det här området har inte handlat om att förbjuda privata alternativ. Det har snarare handlat om hur vi experimenterande inom välfärdssektorn kan skapa enhetliga regler och ta ett helhetsgrepp för att få ett regelverk som är hållbart och som styr mot högre kvalitet, att patienternas behov ska komma i första rummet som valfriheten garanteras. Jag tycker att det är principer som alla borde kunna ställa upp på. 162 (C) replik: Jag har två frågor. Jag tyckte att statsrådet talade intressant och tänkvärt om regionbildningar i och om hur man ska förhålla sig till en statlig sjukvård.