prot · H209105 · 2015-05-28 00:00:00 — Den fråga som allt fler ställer till oss som ansvariga politiker är: Vad tänker ni göra? Ja, antingen gör vi som strutsen och låtsas att den verklighet som resenärer och godstranportörer vittnar om inte finns, eftersom den inte överensstämmer med statistiken, eller så väljer vi att våga se den bistra men sanna järnvägsverkligheten i vitögat, ta vårt politiska ansvar och föreslå skarpa åtgärder som leder till att tågen kommer , som leder till ett ökat förtroende för tågtrafiken och som leder till en järnväg värd namnet. Den absolut viktigaste och avgörande punkten blir att få ordning på just punktligheten. Tågen ska komma och gå , punkt. Men för att det ska vara möjligt krävs att vi är överens om problembilden och att vi tydliggör vår vilja att hitta lösningar. Det håller inte att slå blå dunster i resenärernas ögon och hävda att punktligheten visst har ökat genom att ändra definitionen för vad som är försening. Det är varken värdigt eller trovärdigt. Att som tidigare infrastrukturminister påstå att vi har en punktlighet som placerar oss bland topp tre i är provocerande. Varför skulle i sådana fall var tredje svensk välja bort tåget av rädsla för att komma just sent? Så här kan det inte få fortsätta. Vi måste ta resenärernas kritik och frustration på allvar. Vi måste inse att förtroendet för järnvägen är uselt, och vi måste agera utifrån det faktum att inte litar på att tåget kommer . Business as usual håller inte. Det krävs nytt, det krävs omtag, och det krävs krafttag. Konsekvenserna blir annars ännu allvarligare. Det påverkar både arbetsmarknad och bostadsmarknad. Om vi inte kan lita på tågen är risken stor att vi inte vågar ta det där jobbet som innebär att vi måste börja pendla. Det kan också påverka den regionala utvecklingen negativt och samhällsekonomin i stort. Det finns uppgifter som säger att vi förlorar ungefär 5 miljarder i intäkter på grund av försenade tåg. Jag kan berätta att som försenat tåg räknas de tåg som anländer . inkluderas även inställda tåg, åtminstone de som ställs in eller dagen före planerad avgång. Punktligheten är för persontågstrafiken och för godstågen i snitt, vilket är en försämring jämfört med . Jag vill bara nämna att i var den försenade snittiden . Vi är inte nöjda med att nio av tio persontåg kommer . Ingen ska ens behöva fundera över att eventuellt hamna på det där tionde tåget. Det pågår nu ett intressant samarbete mellan aktörerna inom järnvägsbranschen om att öka punktligheten till . Det är bra, herr talman. Men om alla goda krafter samverkar, inklusive politiken, hoppas jag att vi kan åstadkomma mer än så. Resurserna till underhållet kommer att öka med 620 miljoner och 1,24 miljarder de kommande tre åren. Men det räcker inte. En analys gjord av WSP visar att det har funnits ett tydligt samband mellan resurser och punktlighet i trafiken. Men det sambandet har brutits . Enbart pengar tycks inte längre ge samma genomslag. Det krävs också en tydlig styrning av de anslagna skattemedlen för att uppnå största möjliga nytta. Vad beror då alla dessa tågförseningar på? Vi har aldrig haft så mycket trafik på järnväg som . Det är glädjande, men det är också väldigt trångt. Fler, tyngre och snabbare tåg i tätare trafik sliter hårdare på spår, växlar och kontaktledningar. har inte infrastrukturen byggts ut eller underhållits i motsvarande takt. Det gör att det är svårt att skapa plats åt de tusentals inplanerade banarbeten som ska göras . Utan underhållsarbete blir läget ännu värre. Det är ett moment 22-läge. Vad gör vi nu? Statsrådet har i ett tilläggsuppdrag till utredare bett att han ska se över hur järnvägsunderhållet ska organiseras så att staten kan ta det samlade ansvaret. Regeringens uttalade vilja är att staten ska ta det samlade ansvaret för kontroll och utförande av järnvägsunderhållet. har mest uppsplittrade järnvägsunderhåll. Ingen annanstans saknar banhållaren möjlighet att inspektera den egna banans status. Ingen annanstans är det den privata entreprenören som själv kontrollerar kvaliteten på det utförda arbetet. Den situationen har hårt kritiserats, inte minst från . Vi vill bryta denna utveckling. Vi kommer att invänta och noggrant ta del av remissvaren innan vi föreslår mer exakt vad som behöver göras för att få ett mer systematiserat, planerat och koordinerat järnvägsunderhåll. Inte helt förvånande har Alliansen en reservation om underhållet av våra järnvägar. De tycks vara nöjda och belåtna med vad de lyckats åstadkomma med svensk järnväg under sina vid makten. Jag tror dock, herr talman, att de är rätt ensamma om den uppfattningen. Allianspartierna tycker att det är god ordning som råder och vill helt enkelt fortsätta på de inslagna spåren att konkurrensutsätta upphandlingen med argumentet att det har blivit mer underhåll för pengarna. Vi hörde säga att det har blivit mer pang för pengarna. Har det blivit färre kontaktledningar som rivits ned, färre signalfel eller färre växelfel? Nej, så ser inte verkligheten ut. Det har däremot blivit färre anställda som kan åtgärda felen på spåren. Hela reservationen som Alliansen har andas skräck inför tanken att regeringen ska komma med ett förslag om ett statligt ansvar. Det vore direkt skadligt om så sker, skriver de i reservationen. Det är ord och inga visor, herr talman! För vilka är det skadligt? Är det skadligt för resenärerna, för godsköparna eller för järnvägspersonalen? För vilka är det skadligt om staten tar ett större ansvar? Skadligt är däremot att inte göra någonting alls, för då kommer sannolikt läget att förvärras ännu mer. förslag är nu ute på remiss. Jag utgår ifrån att regeringen kommer att agera kraftfullt i denna viktiga fråga. Järnvägssverige förtjänar ett bättre öde. Vi i regeringen kommer att stå rakryggade i kampen om en effektivare organisation av järnvägsunderhållet som ökar punktligheten, som ökar pålitligheten och som får svensk järnväg på rätt spår igen. Kampen, herr talman, har bara börjat! (forts. § 10) § 9 Beslut om ärende som slutdebatterats vid dagens sammanträde TU12 Yrkestrafik och taxi Punkt 6 (Förankring av last) 2. res. 2 (SD) 43 för res. Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 97 S, 73 M, 20 MP, 17 C, 20 V, 17 FP, 13 KD 2: 43 SD Frånvarande: 16 S, 11 M, 6 SD, 5 MP, 5 C, 1 V, 2 FP, 3 KD Punkt 9 (Kontroller och indragning av taxiförarlegitimationer) 2. res. 4 (SD) 44 för res. Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 96 S, 73 M, 20 MP, 17 C, 20 V, 17 FP, 13 KD 4: 1 S, 43 SD Frånvarande: 16 S, 11 M, 6 SD, 5 MP, 5 C, 1 V, 2 FP, 3 KD (S) anmälde att han avsett att rösta ja men markerats ha röstat nej. Kammaren biföll utskottets förslag. § 10 (forts. från § 8) Järnvägs- och kollektivtrafikfrågor (forts. TU13) 104 (C) replik: Det är knappt pulsen har gått ned efter denna snabba votering. sa i sitt anförande att här skulle det minsann komma skarpa åtgärder, en bättre ordning och bättre tidspassning i järnvägsunderhållet. Det är bra. Det anstår ett regeringsbärande och statsbärande parti att vara tydligt och ha tydliga förväntningar. kunde vi dock läsa vad infrastrukturminister uttryckte: Jag kan inte göra så mycket. I tidningen fick infrastrukturministern en mycket berättigad fråga apropå strul i järnvägssystemet: Vad gör ministern? Du förfogar för landets transportinfrastruktur. Vad kan vi förvänta oss? Det mycket uppseendeväckande svaret blev alltså: Jag kan inte göra så mycket. Apropå det skulle jag vilja ställa en fråga till utifrån det rätt bombastiska anförande vi avnjöt, där det utlovades mycket skarpa åtgärder. Vilka åtgärder avser att vidta som såvitt jag kan förstå inte är kända för landets infrastrukturminister ? 105 (S) replik: Statsrådet kommer självklart att agera. Det vet om. Precis som jag sa i anförandet kommer vi att invänta de remissvar som kommer. Vi kommer att hantera dem väldigt noggrant innan vi formulerar exakt vilka åtgärder vi ska vidta. Det nämnde jag också i anförandet, och det hoppas jag att noterade. Regeringens intention och vilja är att vi ska få detta att fungera betydligt bättre. Vi är inte nöjda med den organisation som finns . Jag vill i sammanhanget, herr talman, citera . Han säger i en debattartikel följande: ”Järnvägsunderhållet har sedan det konkurrensutsattes , blivit mer effektivt och mindre kostsamt. Vi får kort och gott mer underhåll för pengarna.” Det är alltså allt annat än dålig organisation som bekymrar . Vi har fått mer underhåll för pengarna. Det har alltså blivit mer och högre effektivitet, hörde vi också säga i sitt anförande. Hur märker resenärerna av att det har blivit högre effektivitet, ? Vad är det ni har gjort under de här åtta åren som resenärerna borde vara tacksamma över och som man märker har förbättrat läget för arbetspendlare och godsköpare? Har pålitligheten ökat, och är det fler bland företagen som väljer att förlägga sina transporter till järnväg än till väg? Vad är det som gör att man ska våga tro att de fördubblade anslag som ni talar om har gett effekt? 106 (C) replik: Tack för den mycket kloka frågan! En av de största nyttjarna av svenskt järnvägssystem är svensk industri. Oavsett om det är stålindustri, mineralindustri eller träindustri vardagsrationaliserar svensk industri sin verksamhet med i syfte att uppnå effektivitet. Det, herr talman och , innebär att färre händer och fötter gör mer pang för pengarna i industrin i syfte att klara internationell konkurrens. Varje producerad bal pappersmassa och varje stålrulle som rullar ut från utförs i konkurrens med andra, och mycket effektivare, länder. Precis samma effektivitetskrav måste gälla för svensk järnvägsinfrastruktur. Allt annat är fullständigt ohållbart, och det inser säkert även . Det var svaret på frågan. Tack för att läser mina debattartiklar! Jag vill upprepa min fråga. utlovade ett batteri av skarpa åtgärder för att uppnå högre träffsäkerhet i svensk järnvägstrafik. Det var ett batteri av åtgärder; det var ingen hejd på kraften. I början på denna underbara vårvecka gav landets infrastrukturminister svaret: Jag kan inte göra så mycket. Det var hennes svar på frågan från tidningen – möjligt att googla fram – om vad infrastrukturministern avser att göra åt järnvägsstrulet. Det är uppenbart att och landets infrastrukturminister har diametralt olika uppfattning. Men vad är det, herr talman och , som avser att göra som landets infrastrukturminister helt uppenbart inte känner till? 107 (S) replik: Jag kan återigen garantera att statsrådet kommer att agera. Vi kommer att vidta åtgärder som kanske får att höja på ögonbrynen, för nu kommer det att bli en förbättring. De åtgärder vi ska vidta kommer att ha bäring i de remissvar som kommer in . Vi tänker inte tala om vilka åtgärder som kommer att levereras förrän remissvaren är inlämnade och vi har gått igenom dem noggrant. Det tycker vi är anständigt, och vi tycker att det är helt rimligt. En sak kan dock från vara säker på: Vi tänker göra skillnad. Vi är inte nöjda med den organisation som uppenbarligen är väldigt nöjd med. säger att det inte är något fel på organisationen, att effektiviteten är hög. Men det är färre anställda . Underhållsbehovet ökar, men det är färre anställda. Den ekvationen får inte jag att gå ihop. Vi tänker förändra det här. Vi tänker få till en ändring som heter duga. 108 (M) replik: Jag tar min utgångspunkt i samma citat som just nämnde. Jag kan inte göra så mycket personligen, säger infrastrukturministern som svar på frågan om hur hon kan åtgärda problemen på den svenska järnvägen. Det är inte utan att man blir lite mörkrädd av ett sådant uttalande från den högst ansvariga ministern. Man föranleds att ställa frågan till regeringspartierna om de inser att det nu är de som sitter vid regeringsmakten och alltså bär ansvaret för att styra våra statliga myndigheter. I när vi ser hur utredning efter utredning identifierar stora och kraftiga problem inom exempelvis är det ju till syvende och sist den och infrastrukturministern som måste ta itu med utmaningarna. Den första frågan till blir hur hon ställer sig till ministerns uttalande. Är det så att ministern och regeringen inte kan göra så mycket? Om det nu är så som sa i sitt anförande, att det krävs en tydlig styrning för att uppnå största möjliga nytta, blir frågan till : Vad är det för styrning som ni tänker er framöver? Det var faktiskt regeringen som krävde en snabbutredning av frågan om underhållsverksamheten, och delrapporten skulle presenteras . Man kräver alltså en utredning snabbt, men man vill sedan inte ta ställning till den. I när både och i medier och i andra sammanhang har krävt ett återförstatligande förblir Socialdemokraterna tysta. Jag var inne på i mitt anförande att redan ser hur antalet anbud blir färre i upphandlingar, till nackdel för prisutveckling, konkurrens och alternativ inom verksamheten. Därför ställer jag frågan: Står bakom ministerns uttalande att det inte går att göra så mycket? Och vad anser Socialdemokraterna i frågan om ett återförstatligande eller ej? 109 (S) replik: Jag får be om ursäkt för att jag upprepar svaret igen. Statsrådet kommer tillsammans med regeringen att vidta åtgärder, och dessa åtgärder återkommer vi till mer precist när remissvaren har kommit in. Jag vet inte hur den tidigare regeringen har jobbat, men vår regering tycker att det är rimligt att noga beakta de remissvar som finns innan man lägger fram förslag. Det tycker vi är anständigt att göra. Mörkrädd, säger , och det kan man bli när man ser de brister som har uppkommit . Vad har , hennes regering och hennes alliansparti bidragit med för att göra tillvaron bättre för Järnvägssverige, för att få resenärer och godsköpare att våga lita på järnvägen? Vad kan specifikt ange som den viktigaste åtgärden ? Det tycker jag är relevant i sammanhanget att få veta. Vi är inte rädda. Det vi vill åstadkomma, , är en sammanhållen kraft, för den saknas . Det finns 4 500 underhållskontrakt, och det finns ingen bra sammanhållen länk. Vi kan inte låta ta över som det ser ut . Att det inte går är vi överens om, , och det har också tydliggjort här. Vi behöver förstärka. Jag vill ändå veta: Vad är du mest stolt över efter de som alliansregeringen har styrt ? Vad har ni lyckats åstadkomma? Är det färre nedrivna kontaktledningar? Är det färre trasiga växlar? Är det färre signalfel? Vad är det? 110 (M) replik: Ja, mörkrädd blir man naturligtvis om ansvarig minister säger att hon inte kan göra någonting åt situationen på den svenska järnvägen. Jag hoppas naturligtvis att ministern själv backar från den typen av uttalanden , för nu bär ni faktiskt ansvaret. Jag ser fram emot att regeringen vidtar åtgärder efter de olika utredningarnas resultat. De är också tydliga med att ett återförstatligande inte är vägen fram, så om man ska lyssna på fakta och kunskap verkar svaret vara ganska nära till hands. frågar vad jag är stolt över. Det finns många olika åtgärder som jag är stolt över att alliansregeringen har infört. Det innebär inte att jag är nöjd. Vi kan konstatera att i takt med att tågen på våra järnvägar blir allt fler och allt fler resenärer väljer att åka på den svenska järnvägen blir vårt system mer ansatt. Men jag är stolt över att alliansregeringen har dubblerat anslaget för drift och underhåll från 38 miljarder till 86 miljarder jämfört med den sista Perssonbudgeten som levererades av den S-märkta regeringen. Jag är stolt över att vi har inlett ett arbete för att bygga höghastighetståg som skulle möjliggöra för ökade persontransporter på järnväg men också avlasta systemet för godstransporter. Jag är stolt över att alliansregeringen införde kvalitetsavgifter som ett sätt att styra systemet bättre och underhålla banan bättre. Jag är stolt över många saker, men det innebär inte att jag är nöjd. Jag vill se en fortsatt utveckling av den svenska järnvägen, men jag vänder mig kraftigt mot enkla lösningar. och , era två samarbetspartner, är väldigt tydliga med att ett återförstatligande skulle lösa alla problem. Där är jag bekymrad över att Socialdemokraterna vägrar att ge besked, trots att det är regeringen själv som har begärt den snabba utredningen. Och expertutredning efter expertutredning säger bestämt nej. Man ser hur det påverkar kvaliteten och antalet anbud i upphandlingar. Men Socialdemokraterna ger inget besked. När kan vi få besked, herr talman och ? 111 (S) replik: Jag kan lugna med att vi bär regeringsansvaret med stolthet. Vi kommer att leverera. Det kommer hon att bli varse när vi jämför och ser vad som har hänt fram till dess. Vi kommer att leverera och göra det med stolthet. När det gäller anslaget till underhåll tror jag att jag behöver rätta till uppgifter om något slags fördubbling, åtminstone lägga till att den fördubbling som ni talar om är en fördubbling utifrån ett moderatperspektiv. Men ni ska också tala om att ni har sagt nej till 5 miljarder extra till underhållet som vi föreslog . Ni kanske inte har varit så stolta men väldigt nöjda med underhållsinsatserna som skulle ha kunnat vara betydligt större. Men ni har inte kombinerat de underhållssatsningar som ni har lagt fram med en starkare, mer stringent och tydligare organisation. Förra mandatperioden kom det ett tillkännagivande från en majoritet som ledde till den utredning som jobbar med och som ska redovisa sitt resultat . Det var inget initiativ från er; det var ett tillkännagivande. Ska vi tala om anslag måste vi titta på vad vi har föreslagit och som ni har sagt nej till och para ihop det med en tydligare organisation. Vilka åtgärder det ska vara och hur de ska synkas ihop måste vi få återkomma till när remissvaren har kommit in. Jag tycker att det anstår en regering att invänta dem. Det jag kan tala om, återigen, herr talman, är att vi vill ha ett sammanhållet statligt ansvar. Det tänker vi se till att det blir. 112 (M): Tåg är härliga ting i olika utföranden som glider fram majestätiskt. När man kommer in i och tittar ut över vattnet mot ser man strömbroarna där det titt som tätt går förbi ett sådant majestätiskt ting. Jag gillar tåg. Jag har länge gillat tåg. När jag var liten och började lära mig förstå vad mina föräldrar sa var den första boken min mor började läsa för mig en bok som handlade om tåg – dubbeldäckare, krokodiltåg, snabbtåg, ånglok och pendeltåg – och gärna skulle hon läsa den två innan jag somnade. Det är en del av kollektivtrafiken, en del som har tagit upp en stor del av debatten här , och med all rätt. Det är ett viktigt ansvar för att se till att tågen fungerar. Utan anslutande trafik i form av bussar, båtar, spårvagnar, pendeltåg, tunnelbana, ja, ibland också svävare – man kör svävare i kollektivtrafiken i under Waxholmsbolagets paraply – gör inte tågen i sig själva det. Jag har dagen till ära tagit på mig mina tunnelbanemanschettknappar. Jag tycker om tunnelbanan också. Det är viktigt med tåg under jord för att stadsbilden ska fungera, för att vi inte ska behöva dra pendeltåg i ytläge. Därför kan vi i Alliansen vara stolta över den tunnelbanesatsning som vi med full finansiering lyckades ro i hamn under förra mandatperioden, liksom det Sverigebygge, eller den Sverigeförhandling, som arbetar med att kanske ta det vidare till nästa nivå. När alla de olika kollektivtrafikslagen ska samarbeta, och när vi öppnar upp för att fler ska kunna bedriva kollektivtrafik på samma villkor som man gör inom till exempel , länstrafiken, Skånetrafiken och SL, kan det bli svårt för resenären att navigera bland olika biljetter och mellan olika bokningssystem. Därför har vi i det här betänkandet ett tillkännagivande till regeringen där vi ställer oss bakom det fördubblingsmål som finns. Vi vill vara tydliga med att poängtera vikten av att man i kollektivtrafikbranschen skapar bättre samordning vad gäller biljett‑, boknings- och betalsystem. Det finns två sätt att angripa den nya verklighet som vi lever i. Man kan ropa på återförstatligande. När man lyssnar på känner man att skulle ha varit stolt. Hon förespråkar en återgång till en monopoliserad marknad där det finns ett enda alternativ, och det har företräde framför allt annat. Kom ihåg att det inte var som det var förbjudet att köra bussar mot betalning på samma villkor som vanliga kollektivtrafikbussar. Det är inte det längre, och det skapar möjligheter för oss resenärer. Det skapar också möjligheter för kollektivtrafiken att fortsätta att växa. ställer det nya krav och innebär nya utmaningar. Det finns ingen reform som inte innebär någonting nytt, som inte innebär nya saker som man måste möta. I det här fallet är en sådan sak möjligheten att göra det enkelt att boka och betala sin biljett. Det är någonting som branschen inom ramen för X2AB arbetar med . Det håller nu på att tas upp i den organisation som kallas Samtrafiken. Det är ett oerhört viktigt arbete som förtjänar allt stöd det kan få från den här kammaren. Kollektivtrafiken är i mångt och mycket det som får många av våra städer att gå runt. Jag kommer från där vi har en rad olika trafikslag. Jag kan för egen del notera att när man inte grottar ned sig i ett visst trafikslag utan i stället väljer att se över hela linjen vilka trafikslag som kan vara aktuella just för det trafikuppdrag man hittar här och – det kan vara en båt, en tvärbana, en buss, ett tåg och alla de variationer som finns inom de trafikslagen – kan man bygga den symfoniorkester som utskottets ordförande var inne på tidigare. Tyvärr tog utskottsordföranden bara med en del av symfoniorkestern och glömde bort alla andra fantastiska delar. Om hela orkestern ska spela tillsammans behöver man alla instrument. Om man bara spelar tåg finns det bara en melodi man kan spela. Men när man får med helheten, när man får med hela partituret, kan det bli riktigt vackert. Det är en sådan kollektivtrafik vi i och i Alliansen vill se utvecklas i . 113 (V) replik: Jag skulle vilja fråga vem som egentligen är extrem, om det är han eller jag, när han liknar en demokratiskt styrd kollektivtrafik vid . Det handlar om en kollektivtrafik som styrs av folket. Vi kan rösta fram företrädare som hjälper till att styra kollektivtrafiken mot de samhällsnyttiga målen i stället för att avreglera in absurdum. har avregleringarna gått så långt att vi har fler anställda som kontrollerar de 4 500 kontrakten än anställda som jobbar på spåren. Är det verkligen vettigt? Vi har avregleringar som lett till att bemanningsföretag missköter arbetsförhållandena så att av de grövsta anmärkningarna finns på de arbetsplatserna. Är det vettigt? Är det inte bättre att vi demokratiskt styr verksamheten och följer upp samhällsintressena, de folkliga intressena, miljöintressena, det som folket vill ha, i stället för att den kortsiktiga vinsten ska styra? Det är mina frågor. 114 (M) replik: verkar ha uppfattningen att den enda demokratiska styrning värd namnet är den när det är en statsanställd som står på spåret. Jag delar inte den uppfattningen. Jag tycker att infrastrukturens ägare självfallet ska vara staten, i de flesta fall i alla fall. Vi ska ha ett demokratiskt styrelseskick som förvaltar våra gemensamma tillgångar på ett demokratiskt sätt. Det innebär inte att anställningskontraktet för den som står på spåret och lagar växeln måste ligga hos just eller hos någon annan statlig myndighet. Det jag åsyftade i mitt anförande var syn på till exempel SJ och hennes rädsla för att SJ nu börjar få konkurrens av andra utförare. Det var det jag egentligen syftade på, även om gärna vill blanda bort korten. Jag tror att de flesta tycker att det finns poänger med att andra företag, såsom MTR som kör mellan och , börjar ta sig in på marknaden. sa i sitt anförande att SJ skulle ha ett garanterat företräde framför alla andra utförare. Det tycker jag luktar obehaglig statsstyrning. Det är ingenting som jag är villig att ställa mig bakom, och jag tror inte att mina kollegor i Alliansen heller är det. Det var det som var min huvudsakliga kritik mot . Den kritiken kvarstår, liksom min kritik mot uppfattning att man måste vara statsanställd för att kunna laga växlar.