prot · H20981 · 2015-04-07 00:00:00 — Den andra stora fråga som ligger bakom är hur man prövar möjligheten till substitution. Det finns vad man kan kalla ett litet kryphål eller extra dörr för företag som inte har möjlighet att byta ut ämnen och tycker att kostnaden blir alldeles för hög. Det undantaget används nu alldeles för mycket. I Echa tittar man inte på den totala samhällskostnaden och lägger inte tillräcklig tyngd på hälsoeffekter och effekter för miljön, utan om ett företag säger att de behöver använda detta eftersom kostnaden är för hög, då synar man kostnadsargumenten men inte de andra argumenten, som är själva bakgrunden till förbudet. Det undantaget, den extradörren eller det kryphålet eller vad man ska kalla det – man kan välja ord efter humör – vidgas nu i snabb takt. Det riskerar i sin tur att underminera hela kemikalielagstiftningen och de framgångar som vi ändå har nått på det här området. Därför undrar jag hur regeringen agerar för att minimera möjligheterna till undantag, när man vet att det är allvarliga samhällseffekter och när man vet att det finns andra ämnen som har använts med lika gott resultat, där näringslivet själv, som i , säger att man har producerat alternativ som fungerar väl så bra som de röda och gula färger som ett företag utanför EU vill återintroducera på den europeiska marknaden och som innehåller cancerogena, hormonstörande ämnen som kan skada. 10 Klimat- och miljöminister (MP): Tack, , för interpellationen! Det är ett oerhört viktigt område. Jag delar helt din uppfattning om att bly och hormonstörande ämnen inte ska spridas och inte ska öka utan att vi måste ha ett aktivt arbete för att minska dessa ämnen, inte bara på den europeiska marknaden och inom utan för att säkerställa att verklig ersättning sker där detta är möjligt. Det intressanta är att vi här har en industri som redan har visat att det är möjligt. De har redan visat att det finns fullgoda alternativ för de olika användningsområdena. Det har de visat både i och inom EU i övrigt. Därför skulle det vara helt enligt alla regler och principer att inte tillåta dessa pigment, så som vi känner Reachförordningen och det starka kemikaliearbete som vi vill att EU ska ha. Men precis som vet, med bakgrund från och administration, ska man säkerställa att sådana här regler efterlevs på det sätt man vill – att inte kryphål öppnas för användningar som inte är tillåtliga eller där kryphålen blir öppna dörrar för helt nya användningsområden där man inte gör något grundligt studium av argumenten kring farligheten i ämnena och varför förbudet finns utan bara gör som du beskrev. Jag är också orolig för den debatt som finns, att man bara väger in det marknadsmässigt intressanta för utländska företag. Då måste länder som vara aktiva, och det är därför har varit en aktiv part och uppenbarligen också måste fortsätta att vara det. Anledningen till att jag inte hänvisar till hela brevet i interpellationssvaret är att det är närmare tio sidor på engelska. Jag kan gärna läsa upp det, fast jag tror inte att talartiden här i tillåter det. Men du kan få det – det är inte hemligstämplat på något sätt – utan jag kan absolut lämna över det. Det står bland annat: ”considers it a serious mistake to follow the recommendations to grant long authorisations for continued widespread use of lead chromates as this would seriously disregard the efforts made by EUs industry.” Vi understryker att det inte är på detta sätt vi tycker att regelverket ska tolkas och att det inte heller är en anledning att tillåta dessa ämnen. Precis som är inne på ser regeringen att vi står inför en mycket större utmaning i samhället. Det är inte minst de hormonstörande ämnena som utgör en oerhört stor utmaning. Där ändras forskarbilden från tid till annan, och vi kräver mer vetskap. Vi måste egentligen också ställa om hela vårt sätt att se på kemikalieregleringen, att inte enbart titta på ämnen i fråga om storlek utan också se på när och hur man kommer i kontakt med ämnena och vilka som kommer i kontakt med ämnena och få en mycket smartare reglering som inte bara går på ett litet specifikt ämne utan kan hantera dem i grupp. Det är sådant som vi i har varit mycket överens om och som jag är glad över att vi från svensk sida kan fortsätta att driva hårt. Jag tar gärna emot alla goda inspel på ytterligare sådant arbete som vi bör och kan göra. 11 (C): Jag vet att är lika bekymrad som jag över de faktiska förhållandena. När detta kanadensiska företag, , begär att få använda ett undantag i den europeiska kemikalieregleringen Reach för att återintroducera ämnen i färg som vi inte har haft i och begär att få göra det för en tidsperiod av , tycker jag att det faktiskt är ganska häpnadsväckande. Det är därför som jag nämner detta bolags namn. Det tillhör nämligen inte vanligheterna att man gör på detta sätt. Vi vet också att det finns tillverkare i och i andra länder som har fullgoda alternativ som fungerar utmärkt. är ett sådant svenskt företag, och det finns fler. Men man kan också nämna dem som plockar fram ämnen som är bättre i detta fall. Att man efter att användningen i stort sett är utfasad i de flesta EU-länder, men inte i alla, begär att få återinföra detta och för så tycker jag är skandalartat. Vi känner till hälsoeffekterna, och vi vet att vi måste få bort dessa ämnen från miljön och från människors närhet. De är hormonstörande, de är cancerframkallande och det finns alternativa färger att använda som fungerar i olika typer av tufft väder. Där är vi överens. Det som jag vill ha reda på är vad regeringen har gjort i denna beslutsprocess som pågår och där regeringens inflytande faktiskt är mycket viktigt. Hur förbereder sig regeringen för de möten som kommer där denna fråga ska upp och beslutas, och vilka direktiv ges till svenska förhandlare? Det var det ena. Det andra är: Vilka länder har regeringen varit i kontakt med för att samla de majoriteter som behövs? Jag tror nämligen att det fortfarande går att stoppa detta återinförande av hormonstörande och cancerframkallande blypigment i färg just därför att argumenten ur hälsosynpunkt och miljösynpunkt är så tunga och därför att alternativen finns på marknaden och är väl beprövade. 12 Klimat- och miljöminister (MP): Detta är, som sagt, en välbehövlig debatt där vi inte ens är oense i sak. Den är välbehövlig därför att verkligheten ser ut på det sättet att företag faktiskt återkommer och trycker på om att den europeiska marknaden ska öppnas upp för ämnen som man har klarat av att fasa ut. Man har, bland annat genom ett aktivt företagsarbete, hittat andra ämnen att ersätta dessa ämnen med. De hormonstörande ämnena och tungmetallerna har vi alldeles nog av som det är. Vi behöver inte fler sådana ämnen på den svenska och den europeiska marknaden. Där delar jag helt riksdagsledamot framställan. behöver inte tvivla på regeringens aktiviteter i fråga om kemikaliefrågorna generellt när det gäller EU och inte heller specifikt när det gäller detta fall där vi via Kemikalieinspektionen har varit mycket aktiva för att kommunicera en mycket tydlig ståndpunkt och framföra dessa argument inte minst till kommissionen och peka på att detta inte är förenligt med hur vi ser på regelverken. Det finns helt enkelt ingen anledning att ge tillstånd till detta. Detta kommer senare att bli föremål för en beslutsprocess. I den processen kommer regeringen naturligtvis att återkomma. Jag har en löpande och aktiv dialog när det gäller kemikaliefrågor med ett antal andra kolleger i EU-sfären. Riksdagsledamoten vet likaväl som jag att det handlar om att peka ut och vara tydlig och visa att man är aktiv i frågan. Det är också ett sätt att upprätthålla de regleringar som man en gång har fått i land i . Det handlar också om att vi behöver stärka en del av dessa regler. Jag hoppas att få återkomma till i fler debatter om hur vi kan stärka kemikalieregleringen, inte bara i EU utan också på hemmaplan i . 13 (C): I den här interpellationen, som handlar om ett företag från som vill återintroducera blypigment i färg, alltså ämnen som är cancerogena och hormonstörande, finns två stora frågor. Vad gör regeringen rent faktiskt för att stoppa återintroduceringen av ämnen som är utfasade i flertalet EU-länder och som inte har använts på länge i och där det finns alternativa ämnen som man kan substituera med? Vad gör regeringen rent faktiskt där? Min andra fråga är egentligen är större. Detta sätt att begära undantag och hävda enskilda kostnader för enskilda företag har använts väldigt mycket mer än det var tänkt i regleringen. Det innebär att kryphålen öppnas utan att systemet Echa och tillräckligt ordentligt tittar på hälsokostnader, miljökostnader och vad som händer enskilda människor och att det faktiskt finns alternativ. Man går bara på det som företaget har hävdat är företagets kostnader. Vad gör regeringen rent faktiskt för att sätta stopp för detta kryphål som har vidgats så mycket och faktiskt ? Reach är en lagstiftning som behöver förbättras, men den behöver också vårdas för att den inte ska förlora den betydelse som den har, eller hur? Jag tror att både och jag har listor på förbättringar som vi vill ha genomförda. Men den här interpellationen handlar om hur regeringen vårdar de regler som redan finns för att de ska fungera så bra som möjligt. 14 Klimat- och miljöminister (MP): Den här interpellationsdebatten har handlat om ett mycket viktigt område, nämligen kemikalier inte bara för utan också för EU-marknaden. Det finns pågående processer där företag vill introducera ämnen som innehåller tungmetaller, hormonstörande och cancerogena ämnen, som inte har använts i och inte i EU . Uppenbarligen har företag också hittat alternativa användningsområden. Detta har regeringen blivit uppmärksammad på också av svenska företag. Kemikalieinspektionen har jobbat aktivt med ärendet . Det som regeringen har gjort specifikt i detta ärende är att skriva ett brev tillsammans med Kemikalieinspektionen till kommissionen för att påtala precis de brister och de problem som vi ser med denna ansökan. Inte minst handlar det om problemen när det gäller skyddet för att upprätthålla kraften i den europeiska kemikalielagstiftningen som behöver finnas där för att skydda medborgare, däribland barn, och vår omgivande miljö från denna typ av ämnen. Det är verkligen ett angeläget område att den fortsätter att stå upp för, och vi gör det med all kraft när det gäller dessa regler. Vi gör det på detta område precis som i ett antal andra fall som just nu ligger i EU och där man kan vara orolig för verklighetsutvecklingen och att kemikalielagstiftningen sätts på prov. Då krävs det att länder som kliver fram och är tydliga med att den här lagstiftningen faktiskt är till för att skydda medborgarna och också inspirera goda företagare som hittar andra användningsområden. Bland annat i har vi sett att företagarna har hittat dessa områden och tillsammans med regeringen vill driva att detta ärende inte ska få tillstånd i EU. I och med detta är jag mycket glad att vi kan jobba helt samfällt. Överläggningen var härmed avslutad. § 12 Svar på interpellation 2014/15:354 om EU-lagstiftning om könsfördelning i bolagsstyrelser och fackföreningar 15 Justitie- och migrationsminister (S): har frågat statsrådet om hon vidhåller att det bör införas överstatliga EU-regler om könskvotering till bolagsstyrelser och om hon, om så är fallet, anser att det även bör införas överstatliga EU-regler om könskvotering till fackföreningsstyrelser. Interpellationen har överlämnats till mig att besvara. Jag instämmer i uppfattning att bristen på kvinnor i näringslivets högsta positioner är ett betydande problem som inte kan accepteras. Jag är för min del beredd att vidta åtgärder för att lösa detta problem. Ett viktigt mål för regeringens jämställdhetspolitik är att bryta mansdominansen på de ledande positionerna i svenskt näringsliv. Även på EU-nivå bör jämställdheten i börsbolagens styrelser uppmuntras. I många länder inom EU är frånvaron av kvinnor i maktpositioner ännu mer påtaglig än i . Det innebär stora kompetensförluster men framför allt att kvinnor får se sig passerade av mindre kompetenta män. Bristen på jämställdhet är inte värdig . I första hand bör börsbolagen uppmanas att på eget initiativ verka för ökad jämställdhet. Först om det visar sig att detta inte leder till önskat resultat bör andra åtgärder vidtas. Inom EU har av självreglering misslyckats. Det senaste initiativet togs 2011. Kommissionen uppmanade då börsbolagen att underteckna en utfästelse om fler kvinnor i bolagsstyrelserna. Endast en handfull bolag undertecknade utfästelsen. Förslaget till EU-direktiv har sina brister. Som det nu ser ut krävs det i praktiken inte mer än att en fjärdedel av styrelseledamöterna är kvinnor. Men direktivet är ändå det redskap som står till buds för att få börsbolagen inom EU att ta itu med situationen. Regeringen anser att bör bejaka direktivet men kan konstatera att inte delat den bedömningen. När det gäller könsfördelningen i fackföreningarnas styrelser är det en annan fråga. En jämn könsfördelning är viktig i alla delar av samhället, och även fackföreningar bör sträva efter jämställdhet. Fackföreningarna bör dock styras enligt de demokratiska principer som gäller för ideella föreningar. Det finns ingen lag om ideella föreningar, och jag ser inga förutsättningar för lagstiftaren att vidta några åtgärder av det slag som är inne på vare sig i eller inom EU. Jag vill nämna att läget nog inte heller är så dystert i fråga om jämställdheten inom fackföreningsrörelsen som gör gällande, åtminstone inte i . I TCO:s och Sacos styrelser finns det lika många män som kvinnor, och LO har satt som mål att uppnå en jämn könsfördelning i sina styrelser . 16 (FP): Jag tackar justitieministern för svaren på mina frågor. Jag kan inte mer än hålla med justitieministern om att bristen på jämställdhet inte är värdigt vare sig eller . Som riksdagsledamot för ett liberalt och feministiskt parti kan jag inte mer än konstatera att bristen på kvinnor i näringslivets högsta positioner är ett betydande maktproblem som inte kan accepteras. Kravet på ökad jämställdhet i bolagsstyrelser motiveras oftast med effektivitets- och lönsamhetsskäl. För oss liberaler är dock detta inte det centrala argumentet, utan kärnan för oss med den liberala jämställdhetssynen är att individen oavsett kön ska ha rätt till frihet, ansvar och makt. Samma syn vad gäller bolagsstyrelser gäller också statliga eller överstatliga institutioner, och även fackföreningar. Alla frågor med en tydlig jämställdhetsdimension ska dock inte avgöras på EU-nivå. Det leder nämligen till en slippery slope. Vi i förespråkar ett EU som är starkt i de frågor där gemensamma beslut behövs men lämnar andra frågor till medlemsländerna och medborgarna själva. Det är särskilt viktigt när det gäller frågor som kvinnors rättigheter, eftersom det finns starka motsättningar och olika åsikter i om hur den här politiken bör föras. Ger vi EU carte att bestämma över bolagsstyrelser och deras sammansättningar kommer EU också att vilja ha utökad beslutanderätt över abortlagstiftning, föräldraförsäkring och många andra viktiga frågor där ligger långt före andra länder. är starka EU-vänner, men vi vill inte att EU ska göra allting. När mest EU-positiva parti ställer negativt till en EU-lagstiftning finns det faktiskt skäl för regeringen att lyssna. anser inte att det är EU:s sak att avgöra om lagstiftning avseende könsfördelning i bolagsstyrelser ska införas eller inte. Vi anser helt enkelt att det inte uppfyller kraven på subsidiaritet eller proportionalitet. Därför vill jag, herr talman, fråga justitieministern på vilket sätt en kvotering av bolagsstyrelser på EU-nivå uppfyller subsidiaritetskravet. vill jag påpeka för justitieministern att det är hyckleri att i det här fallet kräva kvoter i privata företag, i ett läge där varken eller själva uppfyller de krav som stipuleras i den föreslagna lagstiftningen. Ett annat privaträttsligt subjekt som inte heller uppfyller kraven är väldigt tätt sammankopplat med Socialdemokraterna, nämligen LO. I en rapport visade det sig att av LO-styrelserna har kvinnor i sig – 17 av , trots att är kvinnor. Dessutom, herr talman, nämner justitieministern att det inte ser så illa ut i LO:s föreningar. Jag var inne på LO:s hemsida, och den visar att man är uppe på . Man uppfyller alltså inte ens den kvot som är föreslagen av . Skulle lagstiftningen gälla LO och andra fackföreningar skulle alltså även de tvingas kvotera. Jag vill därför fråga justitieministern på vilket sätt EU bör arbeta för ökad jämställdhet bland fackföreningar. 17 (S): I den här debatten får man ju bestämma sig för vilket argument man har som huvudargument – är det att man är emot könskvotering i bolagsstyrelser över huvud taget, eller är man emot att det avgörs på EU-nivå? Jag tycker att det är lite oklart vad det egentligen handlar om här. Den tidigare, borgerliga regeringen hade som argument att detta är någonting som det inte är lämpligt för EU att besluta. Man har dock varit emot det också på nationell nivå – man är alltså egentligen emot företeelsen som sådan. Jag tror att det handlar mer om det, det vill säga att man är emot kvotering, än om att man är emot att EU skulle kunna lägga sig i någonting sådant. Jag tycker att det är ett märkligt exempel tar upp, nämligen att detta nästan per automatik skulle innebära att vi plötsligt får gemensam EU-lagstiftning när det gäller abortfrågor och föräldraförsäkring. Detta ligger trots allt väldigt långt ifrån varandra. Man kan hävda att principen om könskvotering handlar om grundläggande rättigheter i EU. Det finns redan en stark jämställdhetslagstiftning och en stark lagstiftning mot diskriminering, och på den grunden är det fullt rimligt att man faktiskt skulle kunna motverka diskriminering på det här sättet. Argumentet för att ha det på EU-nivå är detsamma som för att ha det på nationell nivå, det vill säga att det går alldeles för långsamt. Vi kan även se bakslag där detta står och stampar eller till och med backar i utvecklingen, vilket innebär att det här ligger så långt in att vi inte ens kan se det inom rimlig tid. Det är också ganska svaga argument emot kvotering. Man har nämligen kunnat se att kompetensen i styrelserna ökade när könskvotering av bolagsstyrelser infördes i . Man kunde se att styrelserna blev yngre, vilket i och för sig inte är ett självändamål men positivt med tanke på att medelåldern ofta är ganska hög. Man fick alltså in fler yngre, och man kunde se att utbildningsnivån ökade – man fick in yngre, välutbildade kvinnor. Man kan även se att blandade styrelser ger högre lönsamhet, och det kan man se allmänt när det gäller mångfald. Människor med olika bakgrunder kan ofta tillföra olika kompetenser, så att det blir en bra helhet. Därför är det inte heller något hot mot företagen att införa könskvotering, utan snarare skulle det kunna öka lönsamheten. Jag förstår inte riktigt det här motståndet, som på något sätt är väldigt aggressivt. Jag får känslan av att man tänker att allting plötsligt kommer att bli kvoterat om vi rullar in på den här banan. Man tar fackföreningar som exempel, och jag förstår inte varför man väljer just fackföreningar – eller det kanske jag i och för sig förstår, men jag tycker att det är ett ganska långsökt exempel. I så fall hade det väl varit mer näraliggande att titta på offentliga styrelser, som trots allt är en del av det allmänna, än ideella föreningar. Det finns heller inga förslag på partier att kvotera där, så det känns lite som att man tar det här exemplet just för att man tänker att vi inte vill röra i det. Precis som justitieministern säger går det dock åt rätt håll även inom den ideella sektorn och inom fackföreningsrörelserna. Man sätter upp tydliga mål. Vi har ju en form av frivillig kvotering inom en del partier – bland annat i Socialdemokraterna, där vi har principen om varannan kvinna, varannan man. Det är ingen som vill riva upp detta. Det har fungerat alldeles utmärkt; det har inte minskat kompetensen utan snarare tillfört ny kompetens. Jag förstår alltså faktiskt inte riktigt det här motståndet, när resultaten i är så positiva. 18 Justitie- och migrationsminister (S): Jag tycker att det här är en ganska sorglig debatt. Den är sorglig för , för det här är egentligen inte en interpellationsfråga som är på allvar. Han vill nämligen inte på allvar kvotera föreningar, utan han vill konstruera ett argument för att slippa kvotera i bolagsstyrelser. Det är det hela diskussionen går ut på, och på det sättet är den sorglig. Diskussionen är också sorglig för . Det fanns nämligen då man i alla fall hade en bild av att gick i bräschen för jämställdhet. Det fanns ju en sådan tid, även om det är länge sedan – det var väl på tid. har det inte hänt någonting. Om vi går tillbaka i historien är den full av socialdemokratiska initiativ. Vi flyttade fram jämställdhetspositionerna. Vi byggde ut barnomsorgen och framåt. Vi avskaffade sambeskattningen och införde särbeskattning . Föräldraförsäkringen byggde vi ut på ett sätt som är helt världsunikt. Vi blev den första jämställda regeringen . Som nämnde kvoterade vi till våra listor . Vi införde kvinnofridslagstiftningen och förbud mot köp av sexuella tjänster . Jag har själv varit med och utarbetat den särskilda lagstiftningen kring människohandel, så vi stärkte skyddet också där. I de allra flesta fall av de jag räknat upp var med och bejakade utvecklingen , men så är det inte längre. Det är väldigt länge sedan gick i bräschen tillsammans med oss. Det blev fullständigt tyst 2006. Trots att innehade jämställdhetsministerposten av borgerlig regering kan jag inte komma på ett enda jämställdhetspolitiskt initiativ som den regeringen tog, och jag är ändå ganska intresserad av politik. har kanske något exempel. Det stod stilla . kommer ni tillbaka i opposition igen. Vad är det första gör då? Jo, då fäller ni vår budget. Vi hade i vår budget en höjning av underhållsstödet som hade betytt så mycket för ensamstående kvinnor, en särskild satsning på kvinnojourerna, , som hade betytt så mycket för den sektorn. Den budgeten var med och fällde. som ni hade regeringsmakten gick det snarare bakåt, och skillnaderna mellan kvinnor och män ökade. Ni satsade på skattesänkningar som i större utsträckning gick till män än till kvinnor, och ni skar ned på välfärdssystemen vilket missgynnar kvinnor. Det är alltså länge sedan gick i bräschen för jämställdhetspolitiken. återkommer ni i den här frågan, där nu tydligen inte bara tänker fortsätta att vara initiativlösa utan också försöker agera bromskloss när det gäller ytterligare ett initiativ. Det kommissionen och den vill göra är att riva bort glastaket i näringslivet. Vi vill möjliggöra för kvinnor att nå de högsta positionerna i näringslivet. Det är inte den enda jämställdhetspolitiska satsning vi gör. Vi kommer att göra mycket mer, men det är en del av de saker vi vill göra. Men agerar på ett sådant sätt att de tillsammans med de andra borgerliga partierna och medverkar till att låsa en majoritet i , så att vi inte kan föra fram den åsikten i den europeiska diskussionen i ministerrådet. De agerar där som sagt som en jämställdhetspolitisk bromskloss. En fråga återstår för att besvara: Om ni är emot detta på EU-nivå, kommer ni då också att vara emot det på nationell nivå om vi lägger fram det som lagstiftning? 19 (FP): Det enda som jag anser är sorgligt med den här debatten är att det inte är någon debatt. Ministern har inte på något sätt besvarat någon av de två frågor som jag ställde till ministern. Mina två frågor är: Skulle justitieministern kunna argumentera för på vilket sätt en kvotering till bolagsstyrelser på EU-nivå uppfyller subsidiaritetskravet? På vilket sätt avser justitieministern eller regeringen att arbeta på EU-nivå för ökad jämställdhet bland fackföreningar? 20 (S): Jag tror att det nästan inte finns något som har så vida ramar som diskussionen om närhetsprincipen i EU. Den kan användas både för och emot saker i alla möjliga sammanhang.