prot · H30935 · 2015-11-27 00:00:00 — Med sverigefinnar, det vill säga en av våra nationella minoriteter vars språk behöver skydd – det har förbundit sig till via konventionerna – avses personer av finsk härkomst boende i och med finska som modersmål, liksom deras ättlingar. Med finlandssvenskar avses personer boende i som har svenska som modersmål samt även personer med svenska som modersmål som flyttat till från , liksom deras ättlingar. Då kommer vi till frågan varför finlandssvenskar inte är en nationell minoritet. Det är för att den särskiljande egenskapen, som är en grund för att sverigefinnar är en nationell minoritet, är språket. Då den finlandssvenska dialekten inte särskilde sig från majoritetssvenskan i tillräckligt hög grad omfattas inte personer av finskt ursprung med svenska som modersmål av statusen nationell minoritet. Det skrivs fram i konventionerna, och det är därför både tidigare regeringar och har tagit detta beslut. 67 (C): Jag satt med i KU när vi diskuterade frågorna, och jag satt med och diskuterade när vi lade fram förslag till en ny regeringsform som just hanterade till exempel frågan om urfolk och nationella minoriteter. Den diskussionen är alltså naturligtvis närvarande. Jag finns också i Europarådssammanhang och följer den bild man arbetar med när det gäller dessa konventioner och denna stadga i . Den fråga som här är aktuell är dock tolkning. En tolkning gjordes, och vi var överens då. Men det jag försöker väcka, herr talman, är statsrådets nyfikenhet på om den tolkningen var den enda sanna. Vilka vetenskapliga grunder finns det för att säga att det inte finns en kulturell skillnad, som man talar om i ramkonventionen, mellan och ? Är det statsrådets mening att det för den som har haft sitt liv i , oavsett vilket språk man pratar, och den som har sina anfäder i , oavsett vilket språk man pratar, inte finns någon skillnad jämfört med svenskar när det gäller kulturell bas och identitet? Finns det inga andra skillnader mellan och än språket? Är det alltså bara om man har språket som man är en del av och har rätt att ses som nationell minoritet? Jag tycker att det är en märklig hållning att , riksdag, inte vågar öppna dörren för att se att det finns finlandssvenskar som har en kultur som skiljer sig från vår. Språket må vara detsamma, men kulturen, identiteten och självupplevelsen är någonting annat. Vi delar nation i två delar när människor kommer till . Är man en del av det finskspråkiga blir man en del av den nationella minoriteten, och är man en del av det svenskspråkiga blir man utesluten ur den minoriteten. Jag tycker att det är märkligt, herr talman. Jag tycker att det, som KU faktiskt sa, finns skäl att se över frågan – speciellt om man har ett engagemang för nationella minoriteter. Fastna inte i språkstadgan! Se även ramkonventionen och intentionerna bakom den! Det skulle jag råda statsrådet, herr talman. 68 Kultur- och demokratiminister (MP): Jag fastnar vid språkstadgan och tar fäste på den. Språket – och det skrivs också i konventionerna – är en av de avgörande indikatorerna och det som bär de åtaganden som har förbundit sig att leva upp till gentemot de nationella minoriteterna. Merparten av de lagstiftade rättigheterna på området tar sikte på minoritetsspråken. De är nyckeln i arbetet med att säkra de nationella minoriteternas rättigheter. Det är inget tyckande, det är fakta. Det är staten, i detta fall , som enligt bestämmelserna i de två konventionerna väljer vilka minoriteter och minoritetsspråk som ska erkännas som nationella minoriteter och minoritetsspråk. Precis som för alla grupper som söker erkännande som nationell minoritet är det en förutsättning att det finns en tydlig särart gentemot majoritetsbefolkningen och majoritetsspråket. Denna särart kan vara traditionell, religiös, etnisk eller kulturell, men språket är en oerhört viktig faktor och en utgångspunkt. Gällande den sverigefinska gruppen är det finska språket den främsta grunden till statusen som nationellt minoritetsspråk. När det gäller den finlandssvenska gruppen som talar svenska skiljer sig den som dialekt inte från majoritetsspråket. Eftersom det främst är språkliga rättigheter som lagen ska garantera ser jag ingen anledning till att göra en annan bedömning än den som har gjorts. 69 (C): Det innebär då att KU:s signal om att se över frågan uppenbarligen inte har hörsammats av statsrådet. I artikel 5, del 2, sägs det att parterna ska främja förutsättningar som är nödvändiga för att personer ska kunna behålla väsentliga beståndsdelar av sin identitet, nämligen religion, språk, traditioner och kulturarv. Här fastnar statsrådet bara vid språk. De andra delarna blir därmed exkluderade. Det är märkligt att vi i , när sak är vår, så ofta väljer att dela den finska befolkningen i två delar. Man behöver inte prata finska för att tillhöra den nationella minoriteten i . Man behöver bara ha haft en ättling som har talat finska. Av två svensktalande från med finsk bakgrund kan den ena tillhöra den nationella minoriteten, medan den andra inte tillhör den och är exkluderad. Jag tycker, herr talman, att det är en märklig hållning från det svenska samhället och från den svenska . Jag tycker att det vore klädsamt om statsrådet såg över den här frågan en gång till. 70 Kultur- och demokratiminister (MP): Det är ju så, vilket riksdagsledamot vet, att den eller de som vill ta del av kulturella eller andra aktiviteter och som tillhör den sverigefinska gruppen har all möjlighet att göra det. Men för att utses till nationell minoritet och till ett nationellt minoritetsspråk är språket en av de viktigaste faktorerna, och det ska särskilja sig tydligt från majoritetsspråket. Återigen: Jag ser inte någon anledning att se över detta ytterligare. Jag är glad över engagemanget och lägger vikt vid att riksdag, och inte minst utskotten, driver frågor kring våra nationella minoriteter. Till exempel kan kulturutskottet arbeta för att främja ett fyllt av mångfald där alla får möjlighet att ta del av olika kulturer och också att utveckla sin kulturer och särarter. Det tror jag att vi alla tjänar på. Överläggningen var härmed avslutad. § 15 Svar på interpellation 2015/16:157 om kvinnligt företagande 71 Statsrådet (S): har frågat hur socialförsäkringsministern ser på hur och begränsningar i RUT-avdraget påverkar företagande i branscher där många kvinnor väljer att starta företag. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska besvara interpellationen. Jag kan inledningsvis konstatera att kommuners och landstings samlade inköp från privata aktörer har fortsatt att öka . För att skapa långsiktiga och stabila villkor inom välfärdens verksamheter är det nödvändigt att utreda frågorna ordentligt för att få ett så genomtänkt regelverk som möjligt. Det är genom långsiktiga och stabila villkor som osäkerhet för aktörerna i välfärdssektorn undanröjs. Jag vill också påminna om att regeringen slår fast i direktiven till att kraven på företag i välfärdssektorn som vill uppbära offentlig finansiering bör utformas på ett sådant sätt att de värnar en mångfald av utförare och möjliggör att verksamhet inom välfärdssektorn även fortsättningsvis kan bedrivas i olika drifts- och ägarformer. av de som gör RUT-avdrag beräknas göra avdrag för mer än . Förändringarna av RUT-avdraget som föreslås i budgetpropositionen innebär att det riktas mer mot vanliga barnfamiljers och pensionärers behov av hushållsservice. Detta kommer inte att innebära någon skillnad för de allra flesta som gör RUT-avdrag. Dessa förändringar bedöms därför ha mycket begränsade effekter för företagare i RUT-branschen. Jag vill dock betona att jag inte tror att särskilda skattesubventionerade branscher eller möjligheten att plocka ut stora vinster i skattefinansierade verksamheter är nyckeln till ett jämställt samhälle. Det är för övrigt ett förlegat synsätt att kvinnor enbart skulle kunna starta företag inom vissa specifika sektorer. Det viktiga är att möjliggöra kvinnors och mäns företagande på likvärdiga villkor inom alla branscher. har presenterat en strategi för hur kvinnor och män kan ta del av de företagsfrämjande insatserna på likvärdiga villkor. Strategin är ett viktigt verktyg för det fortsatta arbetet med att främja hållbar tillväxt och ett dynamiskt näringsliv. Könsnormerna behöver förändras för att skapa en mindre könssegregerad arbetsmarknad. Kvinnor tar ett större ansvar än män för hushållsarbete och för omsorgen om anhöriga. Det innebär att kvinnor drabbas hårdare när välfärden inte fungerar. Ett fungerande välfärdssystem är således en viktig förutsättning för kvinnors deltagande i arbetslivet. Att sätta välfärdens kvalitet i fokus, och att se till att skattemedel används till de välfärdsverksamheter som de är avsedda för, är följaktligen ett sätt att verka för ökad jämställdhet. Sist men inte minst konstaterar jag att beslutet om en mer individualiserad föräldraförsäkring är ett viktigt steg i rätt riktning för ett mer jämställt samhälle. 72 (M): Jag vill tacka statsrådet så mycket för svaret. Jag hade ursprungligen ställt frågan till , eftersom vi var närvarande på samma seminarium som anordnades av Företagarna. Där fanns en panel av företagare inom välfärdssektorn, och de var rörande eniga om att förändringarna i och i den utredning som pågår om vinster i välfärden har påverkat deras möjligheter att utveckla sina företag negativt. Jag och statsrådet är rörande överens om att kvalitet är det allra viktigaste för den som nyttjar våra välfärdstjänster. Det är vägen till en hög kvalitet i alla verksamheter som vi inte är riktigt eniga om. I svaret tar statsrådet upp att det behövs en mer jämställd arbetsmarknad där det är lika naturligt för män och kvinnor att arbeta och starta företag i alla branscher. Det är jag helt enig med statsrådet om, men så ser det ju inte ut . finns det branscher där kvinnor dominerar och branscher där män dominerar, och vi måste också förhålla oss till dagens situation och se till att det finns möjligheter för kvinnor att starta företag inom välfärdssektorn. När socialdemokratin var helt dominerande – när det bara fanns två tv-kanaler – fanns det väldigt små möjligheter för kvinnor som jobbade inom vård, omsorg och skola att starta företag. Då fanns det ingen möjlighet till offentlig finansiering. Det var tack vare Alliansens politik, inriktad på valfrihet och mångfald inom välfärdssektorn, som det fanns möjlighet för kvinnor i dessa yrken att starta företag och byta arbetsgivare. Jag har träffat många av de här kvinnliga företagarna, inte minst inom förskola och skola – det är de frågor som jag jobbar mest med. Det finns många duktiga kvinnor i min egen kommun, . Där finns det två kvinnor som knoppade av ett antal förskolor och startade Inspira som är en av de större aktörerna inom förskola och skola i . De har återinvesterat det mesta av sina överskott, och verksamheten håller hög kvalitet med nöjda föräldrar och nöjda medarbetare. I direktiven till utredningen om vinster i välfärden sätts fokus på att förändra de ekonomiska villkoren för privata aktörer i välfärdssektorn. Utredningen lägger en tung och blöt filt över hela välfärdssektorn och möjligheterna att starta företag. Det är svårt även för de existerande företag som vill expandera att få lån. De stora aktörerna kommer säkert att klara sig och överleva. De upplever också att många av de mindre aktörerna nu försöker sälja till de stora, som har ekonomiska muskler att klara av förändrade förutsättningar, vilket är oerhört mycket svårare för dem som är mindre. Man kan titta på hur de så kallade stora vinsterna, som statsrådet pratar om i sitt svar, ser ut. Det finns en sammanställning där man tittat på de stora koncernerna inom välfärdssektorn. Där hade man en vinst före skatt på . Är det verkligen svensk välfärds största problem? Till dess att vi har en helt jämställd arbetsmarknad, där andelen män och kvinnor är lika fördelade i olika branscher, kommer begränsningar i valfriheten och begränsningar av företagande inom välfärdssektorn, vilket nu är på gång, att slå hårdare mot kvinnors företagande. Det är märkligt att en regering som kallar sig feministisk så hårt driver frågor som så negativt påverkar kvinnors möjligheter att starta och driva företag. 73 (M): har alltså fått världens första så kallade feministiska regering. Den säger sig stå för begrepp som jämställdhetsintegrering och jämställdhetsbudgetering. Men det är en sak att påstå att man står för vissa värderingar och en annan att leva upp till sitt påstående. Och precis som åtgärderna på många politikområden uteblev tycks också feminismen utebli från den feministiska regeringen. Som påtalar har de politiska förslag som regeringen presenterat med näst intill knivskarp precision drabbat just kvinnor. Det började redan under valåret. Regeringspartiernas och budskap om välfärdsföretag och RUT-avdrag var tydligt i valrörelsen, och det drabbade direkt kvinnors företag. Enligt en undersökning från Global Entrepreneurship Monitor minskade andelen kvinnor bland nystartade företag i med . Detta skedde trots att nyföretagandet ökade generellt. Från att ha legat i topp hamnade kvinnors entreprenörskap i på en bottenplacering jämfört med andra länder. RUT-avdraget har verkligen boostat kvinnors företagande. Ministern kallar det förlegat, men för mig är det resultaten som räknas, och de är tydliga. Enligt ökade antalet företagare inom lokalvård RUT-avdraget införts. Siffran för hela arbetsmarknaden var . Av de nya företagarna utgjorde kvinnorna . är dessutom en sektor där många utländska kvinnor har startat företag. Av de nya företagarna var utrikesfödda, och de utrikesfödda kvinnorna utgjorde av samtliga nya företagare i branschen. Man räknar med att RUT-avdraget har skapat 20 000 nya jobb. Tre av fyra av dem som fått de jobben har kommit direkt från arbetslöshet. Vi pratar då om riktiga jobb, inte traineeplatser eller tillfälliga subventionerade anställningar. De förändringar regeringen gör är inte så stora, menar ministern i sitt svar till . Enligt honom kommer de inte att göra någon skillnad. Men det gör de. Enligt en undersökning från från så sent som september tror sig var tredje RUT-företagare komma att behöva säga upp anställda. Detta spelar alltså roll för kvinnors företagande, men det spelar också roll för jämställdheten. lyfter i sitt remissvar kring RUT-förändringen fram att förslaget inte alls tagit hänsyn till jämställdhetseffekten. Verket hänvisar till en studie från som visar att gifta kvinnors inkomster ökar tack vare . Kvinnorna i studien använde över hälften av den tid som RUT-arbetet i hemmet frigjorde till sitt arbete. Bara genom att börja försämra i systemet skapar man en stor osäkerhet i branschen. Varje företagare som jag har träffat betonar vikten av långsiktiga spelregler. börjar regeringen rucka på RUT-avdraget. Vad är det som säger att nästa steg inte blir att försämra ytterligare? Och vem vågar satsa i en bransch som får sämre villkor? De signaler som regeringen sänder ut nu skapar stor osäkerhet, och det drabbar direkt kvinnors företagande. Hur regeringens förslag till försämringar inom branschen kan kallas feministiska är mot den bakgrunden en gåta. För branschens skull vill jag fråga ministern: han här och lova företagarna inom RUT-branschen att inte försämra ytterligare för dem i regeringen? 74 Statsrådet (S): är det så att ideologiska skygglappar och utgångspunkter gör att vi får en del märkliga debatter i den här församlingen, till exempel när det gäller RUT-avdraget. Flera av riksdagspartierna har precis kommit överens om en satsning som ska möjliggöra bättre integration på arbetsmarknaden. Vi får alltså debattera konflikter som kanske i praktiken inte finns i den svenska politiken. Vi är överens om att RUT-avdraget ska finnas kvar. Vi är överens om att det är ett avdrag som används av hushållen och skapar arbetstillfällen. Det finns inga förslag om att avskaffa RUT-avdraget. Den ändring som regeringen står bakom rör inte ens av dem som gör RUT-avdrag. Det är rimligt att man tittar på frågeställningar om tak, till exempel i olika avdragssystem. Men det är inte på något sätt så att regeringen har planer på att avskaffa RUT-avdraget eller försämra det. Jag är lite förvånad över ingången i denna diskussion. Vad gäller välfärdstjänsterna kan jag säga att den offentliga välfärden i organiseras på ett sådant sätt att vi har alternativa driftsformer och en mångfald av utförare, vilket ökar valfriheten för brukarna. Regeringen står bakom den modellen. Modellen är en effekt av förändringar som genomfördes . När dessa förändringar genomfördes var målsättningen ökningar för olika typer av aktörer, men man fick inte de effekter som man ville uppnå med förändringarna. Framför allt märker vi att vi har ett regelverk som gynnar stora aktörer. Den idéburna sektorn har en väldigt liten andel av välfärdsverksamheterna, trots att tanken med de förändringar som genomfördes var att släppa in också kooperativa lösningar och idéburna aktörer. Vi har haft en hel del problem med resursanvändningen och har kunnat konstatera att regelverket i vissa fall tillåter att resurserna inte används till det som de är avsedda för. Vi har just nu en debatt om boenden för asylsökande, där vi ser en resursanvändning som inte alls stämmer överens med de intentioner som statsmakten har. Vi har brister i regelverket. Detta vet Moderata samlingspartiet. Därför har också erkänt att vi måste titta på den lagstiftning vi har på välfärdsområdet och genomföra förändringar i syfte att uppnå bättre kontroll över kvalitetsfrågorna och resursanvändningen. Det är viktigt att vi vågar ställa alla de relevanta frågorna i detta utredningsarbete. Vi måste titta på de frågor som handlar om kvalitetsreglering. Vi måste titta på de frågor som handlar om syftet med verksamheten. Vi måste kolla på de frågor som handlar om resursanvändningen, öppenheten och insynen. Vi är överens om att dagens regelverk inte är tillräckligt. Vi ser att det finns aktörer som inte använder resurserna till det som de är avsedda för, men vi har inte de rättsliga verktygen för att vidta åtgärder. Vi har dock som politiker en skyldighet att vidta åtgärder. Regeringen vill gärna ta tag i detta i dialog med de övriga riksdagspartierna och skapa långsiktigt hållbara regelverk. Det är inte fel att två decennier efter dessa reformer utvärdera regelverket och vidta de åtgärder som behövs för att vi ska säkerställa att kvaliteten är hög i välfärdsverksamheterna och att resurserna används till det som de är avsedda för. 75 (M): Jag delar statsrådets syn att det behövs en utvärdering och att det behövs förändringar. Men vi vill från och Alliansens sida fokusera på att utredningen ska handla om kvalitet i alla verksamheter. Det är ju inte så att de kommunala verksamheterna överlag erbjuder en hög och jämn kvalitet. Det finns ganska stora skillnader dem emellan också. handlade inte min interpellation om utredningen om vinster i välfärden eller om i allmänhet utan om vilka effekter detta får på kvinnors företagande. Det är många kvinnor som driver företag inom just den här sektorn. har gjort en undersökning bland välfärdsföretagare i . Där säger att deras verksamhet påverkas negativt av den osäkerhet som den här utredningen orsakar. Det har att göra med att utredningen lägger väldigt stort fokus på vinstfrågan och mycket mindre fokus på kvalitetsfrågan. Statsrådet hänvisar i sitt svar till att de arbetar för en mer jämställd arbetsmarknad och att det borde vara lika naturligt för en kvinna att möjligtvis starta ett rörmokeri som ett hemtjänstföretag. Det arbete som sker är vällovligt. Där tror jag inte det är någon skillnad mellan oss. Vi vill också att det ska vara en mer jämställd arbetsmarknad. är våra skattefinansierade välfärdsverksamheter kvinnodominerade. Det är inom de branscherna som kvinnor har större möjligheter att förverkliga idéer genom att starta eget. Att arbetsmarknaden kommer att vara mer jämställd hjälper inte kvinnorna som arbetar på den arbetsmarknad vi har och som vill starta företag . Det är märkligt att en feministisk regering så ensidigt riktar in sig på att begränsa möjligheter till företagande inom välfärden, där de flesta kvinnorna finns och skulle ha möjlighet att med sin kompetens starta ett företag. När Dagens Samhälle gjorde en sammanställning av företag som gör vinst med skattemedel hamnar de stora byggbolagen högst upp när det gäller vinster. Det är okej att bygga en förskola och tjäna pengar, men det är inte okej att driva en förskola i lokalerna och göra vinst. Det är okej att göra vinst på medicinsk-teknisk utrustning, men det är inte okej att bedriva vård med hjälp av den utrustningen och göra vinst. För mig framstår det som helt ologiskt. Än mer ologiskt blir det ur ett feministiskt perspektiv när de branscher där det är okej att göra vinst är de som traditionellt är dominerade av män och manliga entreprenörer medan de där man vill begränsa vinsterna är dominerade av kvinnor och kvinnors företagande. Något som fascinerar mig är en fråga som aldrig ställs. Hur kan det komma sig att det finns privata aktörer som kan bedriva verksamheter inom välfärdssektorn till högre kvalitet eller samma kvalitet som en offentligt driven verksamhet och göra vinst medan de kommunala eller landstingsdrivna verksamheterna på samma område går med underskott år ? Det borde vara mer intressant för skattebetalarna. Varför låter vi kommuner och landsting slösa bort våra gemensamma resurser när det bevisligen finns en massa nya idéer för att kunna bedriva verksamheten mer effektivt med högre kvalitet till samma pengar eller kanske till och med mindre pengar? I stället för att försvåra och skapa osäkerhet för alla de duktiga kvinnliga entreprenörer som finns inom välfärdssektorn och RUT-sektorn borde vi fundera på hur vi skapar bättre förutsättningar för mindre aktörer och stöttar fler att våga ta steget att starta eget. Vi behöver alla dessa entreprenörers goda idéer och borde uppmuntra dem. Har regeringen några idéer alls för hur det ska gå till, eller är den helt förblindad av sin aversion mot företagande i välfärden? 76 (M): Det stämmer att vi har en överenskommelse om utökning av RUT-avdraget i migrationsuppgörelsen. Det talar ändå för att regeringen ser nyttan av det. Det är då ännu märkligare med halveringen av avdraget. Jag är jätteglad att ministern ger ett tydligt besked att regeringen inte har några planer på att minska RUT-avdraget ytterligare. Det är bra. Jag hoppas att det löftet hålls. En halvering är redan en tillräckligt stor skada. I regeringsförklaringen sa statsministern att en del av regeringens nya jobbagenda är en aktiv näringspolitik för fler och växande företag. Man kan ju kalla regeringens näringspolitik för aktiv. Det är en politik som aktivt drabbar näringslivet, inte gynnar det. Det är mer svartjobb med mindre ROT-avdrag, mindre RUT-avdrag och hot om nedläggning av välfärdsföretag. Det är de företag som vi nu och framöver behöver mer . Det är företag som dessutom i stor utsträckning drivs av kvinnor. Man kan kalla det aktiv näringspolitik, feministisk eller vad man vill. Klart är att det drabbar företagen och kvinnorna. Det försämrar för när vi nu måste ta oss an framtidens utmaningar. Ministern menar att debatten är konstig. Jag menar snarare att det är besluten som är svåra att förstå. Det är handling och inte ord som räknas. Det är svårt att kalla regeringen för feministisk. 77 Statsrådet (S): Det borde finnas möjlighet att komma överens om ett antal principer som bör gälla inom den svenska välfärden. En sådan princip borde vara att resurserna ska användas till det de är avsedda för när det handlar om skattepengar. Vi tar in skattepengar för att finansiera gemensamma åtaganden. Om vi vill ha en modell där utförandet av välfärden inte bara ligger inom offentliga sektorn utan en modell där vi tillåter externa aktörer att bedriva offentliga välfärdstjänster måste vi ha regler som säkerställer kvalitet och resursanvändning. Det har vi inte .