prot · H20993 · 2015-04-28 00:00:00 — En vägledande dom i gav rätt att kräva pengarna från tryckerikunderna om dessa inte kunde visa på att det är omöjligt eller orimligt svårt att få tillbaka pengarna från tryckerierna. Kunderna hade gjort allt rätt och stod plötsligt i en situation där de skulle betala moms för . Kunderna tvingas nu i sin tur försöka få tillbaka pengarna från tryckerierna för att betala . Även om en del tryckerier betalar tillbaka eller förlikar sig med sina kunder är det många som inte gör det. Det är många rättsprocesser på gång. Det talas om tusentals, både i förvaltningsrätter och i tingsrätter. beslutade att bevilja anstånd , men alla tryckerikunder har inte möjlighet att ta kostnaderna eller risken att driva processer. Självklart är det och domstolarnas uppgift att tillämpa lagstiftningen och tolka praxis. Men kom alltså en dom som ogillade tryckerikundens klagan. Domen överklagades och har av beviljats prövningstillstånd. Det är positivt eftersom då en högre instans kommer att ta ställning, inte minst eftersom det sedan interpellationen skrevs hunnit komma en andra dom som går åt motsatt håll. Nackdelen är att det tar tid och att risken och kostnaderna för inblandade parter blir högre. Man kan säga att alla inblandade har gjort allting rätt, även om jag personligen inte riktigt håller med. Men det är väl just det som är det rättsosäkra i hela situationen. Är det verkligen finansministerns åsikt att ingenting mer kan göras , utöver att följa utvecklingen? Hur vill finansministern säkerställa att en liknande situation i skattehanteringen inte upprepas i andra branscher? 89 Finansminister (S): Det är en komplicerad fråga, precis som tar upp, och det finns många förlorare. Risken att något motsvarande skulle hända igen har minskat betydligt efter 2008 eftersom det nu finns krav på kreditfaktura. Hade detta inte gått tillbaka längre än till 2008 hade vi inte stått med det här problemet. Exakt den här situationen kommer därför rimligen inte att uppstå igen. Sedan kan det säkert finnas andra situationer där det kan bli komplicerat därför att olika lagstiftningar möter varandra. Vi har till exempel en postmomsdom som säkert kan stöka till det. Men givet att kreditfakturorna finns bör problemet inte kunna uppstå igen i just det här specifika fallet. Precis som har jag noterat att har gett anstånd för tryckerikunderna och att det finns en överklagad dom och även ett fall där kunden har vunnit. Det är alltså uppenbart att de lägre domstolarna har tolkat lagen på olika sätt, och då är det naturligtvis bra att rättsläget klargörs i högre domstolar. Från ser vi inte att det finns några politiska beslut att fatta i det här läget för att försöka lösa situationen. Hade kreditfakturor inte funnits hade det varit en lösning för att säkerställa att det inte ska hända igen framåt, men givet att det nu finns är just den här situationen löst. Däremot är det som sagt en fråga för de rättsvårdande myndigheterna, och precis som också noterar är det här något som berör väldigt många företag. När det gäller mindre företag har de, precis som också framhåller, svårt att ha resurser för att driva rättsprocesser. 90 (M): Rättssäkerhet och retroaktivitet är viktiga begrepp i svensk lagstiftning. I ett rättssäkert land är den enskilda medborgaren tillförsäkrad att rättsregler tillämpas på ett förutsebart och effektivt sätt. Medborgarna bör kunna förutse konsekvenserna av sitt handlande, och därför iakttas i en allmän återhållsamhet med retroaktiv lagstiftning. Generellt gäller till exempel, enligt regeringsformen, att skatt eller statlig avgift inte får tas ut ”i vidare mån än som följer av föreskrift, som gällde när den omständighet inträffade som utlöste skatt- eller avgiftsskyldigheten”. Tryckerierna, och har säkert haft sina skäl att agera som de gjort. Men som det ser ut drabbas många, precis som finansministern var inne på, av deras respektive beslut, och de gäller inte bara tryckeriernas kunder utan även till viss del tryckerierna själva, med personal som riskerar att bli av med jobbet om företag i dessa branscher som redan har det tufft inte klarar att betala och går i konkurs. Dessutom belastas många domstolar i , vilket också kostar samhället. När Högsta förvaltningsdomstolens dom gick emot många skattedomstolar och gav rätt att kräva tryckerikunderna på pengar överraskades många. Det betyder att förutsebarhet inte finns och gör att misstankar uppkommer att det torde finnas något i lagstiftningen som kan justeras. Även de senaste två domarna visar att lagstiftningen åtminstone inte kan vara tydlig. Även om har rejäla muskler och har tittat på detta vill jag ändå komma med ett konkret förslag till finansministern: vårt rättssäkra samhälle, där vi inte minst är noga med att undvika retroaktivitet så långt det är möjligt, vore det inte en bra idé att inte avvakta utan redan i detta skede utreda vad som hänt i hela processen kring tryckerimomsen och utifrån vad utredningen kommer fram till genomföra de eventuella justeringar av lagstiftningen som framförs? Jag tror att de flesta inblandade parter skulle uppskatta det. Finns det justeringar som behöver göras är det annars bara en tidsfråga innan något liknande händer igen, i någon annan bransch, även om luckan i lagen nu är tilltäppt just i momsfallet. Vi torde alla vara intresserade av att undvika att något liknande inträffar. 91 Finansminister (S): Vi är bekymrade båda två. Det är en olycklig situation, och det drabbar många företag och som vi har sagt, många mindre företag. Det som är bra och som jag redan har nämnt är att vi vet att den här situationen inte kommer att uppstå igen framöver. Däremot vet vi att vi har andra momsdomar som säkert kan stöka till det, och då tror jag att det är viktigt att vi har med oss den här erfarenheten. Det är väl också en erfarenhet som vi får utgå från att har med sig in i framtida momsdomar. Vi är en del av EU, och det är naturligtvis positivt, men det kan också göra att man får den här typen av beslut som ger en komplicerad materia att hantera. Det är naturligtvis viktigt att vi på funderar på vilka lärdomar vi kan dra av det som har hänt i det här fallet, även om det förstås är viktigt att rättssystemet får arbeta med detta . Självklart ska vi på se vad vi kan ta med oss och dra lärdom av i det här fallet. 92 (M): När man läser om turerna kring tryckerimomsen och samtalar med representanter för tryckerierna men framför allt deras kunder blir man bestört över att någonting sådant har kunnat hända i i nutid. Som ledamot i har jag få men begränsade möjligheter. Jag kan motionera, skriva interpellationer och driva opinion. Därför vädjar jag till finansministern att hörsamma mitt förslag om att tillsätta en utredning för att ta reda på exakt vad som skett och fortfarande sker gällande tryckerimomsen. som förvånar och som går emot varandra gör att man får intrycket av att det måste finnas något som går att åtgärda i lagstiftningen. Rättssäkerheten är viktig och människor i ska kunna lita på och känna trygghet till rättssystemet. Rättsregler ska tillämpas på ett förutsebart sätt, och i och med överklagandet och överprövningstillståndet i får vi i alla fall den juridiska vägen uttolkad på ett bra sätt. Jag vill tacka finansministern för debatten! 93 Finansminister (S): Jag vill tacka för att ha tagit upp en angelägen fråga i den här interpellationsdebatten. Jag delar helt hennes uppfattning att det är viktigt att det finns ett rättssystem som man kan känna sig trygg med och att den här typen av negativa överraskningar som har drabbat många tryckerikunder i möjligaste mån ska undvikas. Det är naturligtvis också viktigt att rättsprocessen nu får löpa på så att vi får ett tydligt klargörande av vad det är som gäller. Jag kan också notera att har beviljat anstånd för tryckerier medan rättsprocessen pågår. Men för att det ska vara förutsägbart är det naturligtvis angeläget för alla företag som bedriver verksamhet i att veta vilka skatteregler som gäller. Överläggningen var härmed avslutad. § 14 Svar på interpellation 2014/15:393 om överskottsmålet 94 Finansminister (S): har frågat mig om regeringen avser att respektera överskottsmålet och om statsfinanserna skulle ha varit i bättre skick om Socialdemokraterna tidigare hade fått igenom sin politik. frågar även om regeringens bevekelsegrunder till att se över målnivån för det finansiella sparandet och varför denna fråga inte bereds i en parlamentarisk utredning. Det finanspolitiska ramverket har tjänat väl sedan det etablerades av Socialdemokraterna och . Förtroendet för de offentliga finanserna har stärkts avsevärt, och den offentliga bruttoskulden har minskat kraftigt. Det demografiska tryck på de offentliga finanserna som förutsågs när ramverket antogs är nu en realitet i och med att andelen äldre i befolkningen ökar. Det framstår mot denna bakgrund som att ett sparande i balans kan vara mer ändamålsenligt för framöver. Regeringen har därför gett i uppdrag att analysera konsekvenserna av att ändra målnivån för det offentligfinansiella sparandet till ett sparande i balans. blev det obligatoriskt för regeringen att till lämna förslag till mål för den offentliga sektorns finansiella sparande. Detta görs i enlighet med vad en enig parlamentarisk budgetprocesskommitté kommit fram till i rambeslutsprocessens första steg. har tillkännagivit för regeringen att denna bör tillsätta en parlamentarisk utredning för att se över målet för det finansiella sparandet. Regeringen ser positivt på att även de borgerliga partierna nu vill se över målet för det finansiella sparandet och kommer att återkomma till hur tillkännagivandet ska hanteras. Regeringen kommer självklart att bedöma den förda finanspolitiken relativt till den nu gällande målnivån för det offentligfinansiella sparandet så länge ingen annan målnivå har beslutats av . Eftersom det finansiella sparandet ligger långt under både av bnp i utgångsläget påverkar inte en eventuell sänkning av målnivån hur finanspolitiken bedrivs i närtid. De senaste årens ofinansierade skattesänkningar måste ersättas av en ordning där reformer finansieras på ett ansvarsfullt sätt. Regeringen kommer att föra en finanspolitik där det finansiella sparandet närmar sig den målsatta nivån, till skillnad från den föregående regeringen, där sparandet hamnade längre och längre från den målsatta nivån. Det är dock inte en ansvarsfull finanspolitik att i en återhämtningsfas genomföra betydande åtstramningar för att snabbt föra tillbaka det offentliga sparandet mot av bnp. Regeringens bedömning är att de offentliga finanserna kommer att nå balans men att ett sparande om av bnp uppnås först under nästa mandatperiod. 95 (M): Jag vill tacka finansministern för svaret, och jag vill gärna börja i en positiv anda. gjorde ett tillkännagivande om att regeringen ska tillsätta en parlamentarisk utredning om överskottsmålet och det finanspolitiska ramverket, som finansministern berörde i sitt svar. Det skedde efter det att den här interpellationen lämnades in, så det har hunnit flyta en del vatten under broarna . Det som förvånar mig lite grann är att regeringssidan under den här debatten och vid det beslut som fattades valde att ta strid här i kammaren om den här frågan. Trots detta kan jag konstatera att finansministern har signalerat att hon ser positivt på möjligheten till en bred samsyn på det finansiella ramverket. Det tycker jag är positivt, för jag är övertygad om att finansministern egentligen vill se en bred politisk överenskommelse i de här frågorna eftersom de är så viktiga för förtroendet för svensk ekonomi. Jag har svårt att tro att finansministern vare sig kan eller vill agera på något annat sätt än vad det här tillkännagivandet innebär. Med det vill jag bara säga att jag är positiv till detta och att vi ser fram emot att regeringen skyndsamt tillsätter den parlamentariska utredningen som tillkännagivandet från majoritet har gett regeringen i uppgift att tillsätta. Det om detta. Det handlar kanske mer om formfrågan, men den är viktig i det här sammanhanget. Om man går över till själva sakfrågan måste man ändå konstatera att det är så att det är en smått häpnadsväckande omsvängning som har gjort. I alla sammanhang där frågan om överskottsmålet dök upp under valrörelsen och även efter valdagen, , bedyrade finansministern att hon stenhårt skulle hålla fast vid överskottsmålet, att det var viktigt för och att det skulle vara kvar. Men plötsligt svängde finansministern och påstod att överskottsmålet hade spelat ut sin roll och kunde avskaffas. försöker finansministern i olika sammanhang felaktigt påstå att det här skulle vara Alliansens fel. Det är Alliansen som enligt finansministern inte har levt upp till överskottsmålet, och då kan regeringen välja att överge målet. Det är ett ganska dåligt motiv. Om man påstår att man inte når ett mål, om man inte mäktar med att anstränga sig lite extra för att nå målet eller för att prestera bättre, kan det kanske framstå som bekvämt att ändra målet. Men det innebär inte att det är rimligt. Om man inte klarar av att springa tror jag att det är en dålig metod att ändra målet till 80 eller . Det imponerar inte på omvärlden, och det gör inte att man blir en bättre . Det är ärligt talat ingen bra förklaring att hävda att eftersom man anser att någon annan inte har levt upp till ett mål kan man själv överge målet. Den förklaringen håller ganska dåligt, och det tror jag att finansministern inser. När finansministern pressades i Agenda valde finansministern att ange att hon nu har haft på sig att använda omfattande analyskapacitet, som det heter, för att komma fram till nya slutsatser som skulle leda till att överskottsmålet kan överges. Jag tvingas konstatera att finansministern tyvärr inte svarar på min fråga om detta, och jag vill därför upprepa den: Vilka nya underlag framtagna med omfattande analyskapacitet är det som ger en helt ny bild av situationen jämfört med den för , och när får ta del av detta tydligen mycket omfattande underlag? Jag tror att det är viktigt för att ha detta underlag på bordet framöver. 96 Finansminister (S): Jag vill påminna om att jag har sagt två saker inte bara under valrörelsen utan i princip sedan jag blev vald till ekonomisk-politisk talesperson: Så länge man har regler tycker jag att man ska hålla sig till dem. Men jag tycker också att man som man håller sig till reglerna måste fundera på om reglerna är korrekta. Därför har jag också sagt att det kommer att komma ett läge där det är dags att se över nivån på det offentligfinansiella sparandet. Det har jag sagt , och det vet jag att har hört. Det imponerar inte på omvärlden, säger . Nej, och det imponerar inte på omvärlden att år hamna längre och längre bort från de regler och det mål som man ska följa. Det imponerar inte på omvärlden att ha ett underskott i de offentliga finanserna som är 50 miljarder större i slutet av en kris än mitt under en kris, vilket var den borgerliga regeringens finanspolitik. Det imponerar inte att komma längre och längre bort från banan. Sanningen är ju att vi 2014 hade ett så stort strukturellt underskott att vi låg precis på gränsen till att bryta mot det regelverk som vi har i EU. Jag tror att tiden har kommit för att diskutera nivån på det offentligfinansiella sparandet. Jag är glad att jag inte är ensam om att tycka att det är dags att göra det utan att samtliga borgerliga partier också tycker att det är dags att titta på målnivån för det offentligfinansiella sparandet. Men jag är också glad att man har hejdat sig lite efter sitt första initiativ i , när man ville kasta upp alla bollar i luften och kasta bort hela ramverket, och att man nu har sansat sig lite och vill titta på just målnivån. Min utgångspunkt har varit att vi självklart ska föra samtal med de borgerliga partierna inför en sådan här förändring. Vi har haft lite olika syn på under exakt vilka former det ska ske. Men jag tycker att har vi inga större strider i svensk politik än om under exakt vilka former vi ska föra samtal, då är striden begränsad. Däremot kan jag dela Svenskt Näringslivs oro över att detta nu dras i parlamentarisk långbänk på det sätt som de borgerliga partierna tycks vilja. ser inte poängen med att dra ut innan man kommer fram till ett nytt beslut. Något som är viktigt att påminna om är att när ramverket infördes var det i stor strid med , som kallade detta för överbeskattning och tyckte var helt felaktigt. Jag tycker att det är välkommet att senare anslutit sig. Vi får hoppas att vi kan nå en samsyn kring en eventuell förändring. Om vi inte når en samsyn kommer naturligtvis vara välkomna att återigen ansluta sig i ett senare läge. 97 (M): Nej, finansministern, det är ingen som anser att man ska kasta upp alla bollar i luften så att man kastar bort bollarna och river upp ett befintligt ramverk. Det vi har sagt är viktigt är att man ser detta som en helhet. Överskottsmålet ingår som en del i det finanspolitiska ramverket, och det är orimligt att man ensidigt från regeringens sida ska överge en av dessa delar och inte ta hänsyn till helheten. Vi värnar egentligen ramverket exakt som det är utformat , men vi har sagt att vi är beredda att diskutera detta, men då måste man diskutera helheten. Man kan inte bara plocka ut en liten del. Jag tycker fortfarande att finansministern blir svaret skyldig när det gäller att redogöra för vad som är så annorlunda jämfört med hur det var för . Man skulle kunna tänka sig att det handlar om konjunkturläget, men olika bedömningar verkar peka i annan riktning. Konjunkturlägesbedömningarna visar till exempel att bnp ökade mer än beräknat , och det såg även mer positivt ut under början av det här året. Vi har försiktigt positiva signaler från euroområdet, från omvärlden, vilket är bra. Det stora problemet för oss i just nu är att exportindustrin går dåligt medan den inhemska konsumtionen fortfarande går väldigt bra. Sysselsättningen fortsätter att stiga. är det ett problem att regeringen slår till med närmast kirurgisk precision för att dämpa den inhemska konsumtionen genom kraftiga skattehöjningar. Det man egentligen borde göra är att rikta in sig på att upprätthålla konsumtionen som man försöker få fart på exportindustrin. När finansministern anklagar alliansregeringen för att ha skapat stora underskott kan man lätt få intrycket att Socialdemokraterna inte skulle förorda några stimulanser alls i lågkonjunktur. Men sanningen är att Socialdemokraterna ville spendera betydligt mer pengar än alliansregeringen faktiskt gjorde, om vi tittar på omfattningen av de offentliga utgifterna. Jag har låtit titta på detta och sammanställa siffror från Alliansens budgetpropositioner och från Socialdemokraternas budgetmotioner under de gångna två mandatperioderna. Där kan vi konstatera att Socialdemokraternas budgetsaldo har varit lägre samtliga år utom två. Den genomsnittliga avvikelsen över hela perioden är minus . Det vill säga att om de socialdemokratiska budgetarna hade gällt hade befunnit sig avsevärt längre från att nå överskottsmålet än . Därtill kan vi lägga ett viktigt faktum, nämligen att skillnaden var att Socialdemokraternas fokus dessutom låg på att spendera pengarna på bidragshöjningar, som inte hade lett till några riktiga jobb. Eller med andra ord: Socialdemokraterna ville fylla på mindre i de berömda ladorna än vad Alliansen faktiskt gjorde och i stället använda resurserna till sådant som inte leder till fler riktiga jobb. Jag upprepar det faktum som utredningen visar, nämligen att om de socialdemokratiska budgeterna hade gällt hade befunnit sig avsevärt längre från att nå överskottsmålet än . Här ser vi också en av huvudanledningarna till att regeringen och finansministern är så angelägna om att överge överskottsmålet. Det handlar om att hitta finansiering till de mycket vidlyftiga vallöften som ni och de övriga partierna i regeringsunderlaget var för sig har ställt ut under valrörelsen. Det handlar om att använda pengarna till ofinansierade bidragshöjningar, helt enkelt. Jag vill upprepa den fråga som jag inte fått svar på. På vilket sätt anser finansministern att svenska statsfinanser nu skulle vara i bättre skick om Socialdemokraterna tidigare skulle ha fått igenom sin politik när budgetsaldot varit lägre i era budgetmotioner? 98 (M): Före finanskrisen var det åtskilliga länder som hade en skuldkvot ungefär på den nivå som har , som på fick se sina statsskulder kraftfullt öka. fick se sin statsskuld nästan dubbleras under loppet av mindre än . Detta gjorde att därefter har tvingats att göra ganska omfattande och tuffa besparingar på välfärden och föra en generellt åtstramande politik när man i ett dåligt konjunkturläge hade behövt stimulera. En förutsättning för att vi inte ska hamna i samma situation när nästa kris slår mot ekonomin är att vi har offentliga finanser i balans och att vi helst också har överskott. Det kan som sagt gå väldigt snabbt. Att finansministern och regeringen nu är så naiva i sin syn är något som verkligen oroar. Det kan mycket väl bli så att till exempel det som och många andra internationella bedömare har pekat på som det största hotet mot svensk ekonomi, den kraftigt ökade privata skuldsättningen, skulle rendera en bubbla av något slag som kraftfullt skulle underminera den finansiella stabiliteten. Det skulle mycket väl kunna leda till en situation där svenska banker är på väg att gå omkull. Svenska banker är välkapitaliserade och står starka i jämförelse med övriga världen, men saker och ting kan förändras väldigt snabbt. I stället för att ens reflektera när det gäller den här typen av problem är finansministern och regeringen bara intresserade av att lägga grunden för att gå till val 2018 med en riktigt fläskig budget där man ska kunna sätta sprätt på så mycket pengar man bara kan. Man inser att i det läge som befinner sig i av tuffa ekonomiska villkor, sett till hur det har sett ut i omvärlden, har vi inte längre råd med massiva satsningar. Eftersom man inte vågar gå till svenska folket och söka mandat för att kraftfullt höja skatterna är det bara detta som återstår. Faran i detta är inte bara att man vill talla på överskottsmålet utan att man också, vid sidan av det, kraftigt bygger ut bidragssystemen på ett sätt som gör att vi kommer att ha påtagligt fler människor som är beroende av det offentliga för sin försörjning. Under Alliansens tid vid makten minskade antalet personer som var beroende av det offentliga med 200 000. Med den politik som regeringen nu för kan det snabbt gå tillbaka till de nivåer som det var tidigare. Om vi då ska tackla en eventuellt kommande kris när vi inte har offentliga finanser i balans och återigen eventuellt har ett stort, ökande utanförskap kommer att tvingas skära ned i välfärden bara för att och hennes kollegor i regeringen inte vill ta ansvar för ekonomi. 99 Finansminister (S): Fläskig valbudget, säger . Det känns igen, va? Det var ju det ni gjorde. Ni lånade pengar till ett jobbskatteavdrag. Ni lånade pengar till att sänka skatten mest för dem som tjänar lite bättre. Ni skuldsatte hela svenska folket för att lägga en fläskig valbudget, direkt i motsats till det löfte ni ställde ut i valrörelsen , då ni lovade att bara sänka skatten om det kunde säkra ett överskott. Tydligare vallöftesbrott än så går väl knappast att hitta, och fläskigare valbudget är svår att hitta. Konjunkturpolitik, , brukar handla om att man ska spendera lite mer när läget är lite sämre och spendera lite mindre när det är lite bättre. Det går inte att hitta någon konjunkturpolitik under de åtta borgerliga åren. Det enda vi ser är ständigt försämrade statsfinanser. År ökade underskotten oavsett läge i ekonomin. Man lånade mer och mer och mer och mer och mer för att finansiera sina skattesänkningar. Resultatet är att vi har ett 50 miljarder större underskott i de offentliga finanserna 2014. Det var ett konjunkturmässigt betydligt än krisåren. Ändå är det ett 50 miljarder större underskott eftersom man återigen varit och nallat i syltburken.