prot · H20966 · 2015-03-04 00:00:00 — För att dessa potentiella nya jobb ska gå till arbetslösa ungdomar är det viktigt att inte höja arbetsgivaravgifterna för ungdomar, men den frågan är föremål för en annan debatt. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet och avslag på reservationerna. I detta anförande instämde , och (alla M), (C), (FP) och (KD). 152 (C): vill att ska utveckla världens grönaste städer. I en sådan ambition spelar transportslaget cykel en roll. Vi ser också liknande utmaningar för städer över hela landet. Vi ser utmaningar i att minska bostadsbristen i , i att minska utanförskapet i ytterområdena till eller i att bygga en kollektivtrafik och infrastruktur som knyter ihop alla delar med mera. I , och i alla storstäder och tätorter, kan vi med hjälp av miljövänlig kollektivtrafik och cykelsatsningar vara en pådrivande kraft för omställningen till ett fossilfritt samhälle. Vi vill gå vidare med arbetet att bygga hållbara städer. Det kräver insatser i såväl stora som små projekt för att minska städernas miljö- och klimatpåverkan, exempelvis med hjälp av klimatneutral kollektivtrafik, bostadsbyggande, framkomlighet för cyklister, gröna tak och gröna väggar, ekosystemtjänster samt bättre luftkvalitet och dagvattenhantering. Med hjälp av förhandlingar och gemensam finansiering från stat, region, kommun och privata intressenter bör bostadsbyggandet kombineras med satsningar på bättre kollektivtrafik och annan infrastruktur. Trängselskatter bör utvidgas och införas i storstäder för att minska utsläppen och få fram resurser till satsningar på grön infrastruktur och gröna bostäder. Det miljöbästa alternativet, till exempel cykelpendling, bör främjas genom fler cykelstråk, bättre snöröjning och fler cykelparkeringar. Det här var vision kopplad till transportslaget cykel. Cykeln är, som många har framhållit tidigare, ett hållbart färdmedel som bidrar till en säker och miljövänlig närmiljö. vill därför ge möjligheter att cykla i säkrare och grönare miljöer än vad som sker i många fall . I nationella plan för transportsystemet finns en öronmärkt andel för cykel. vill dock att medlen ska öka i syfte att skapa goda förutsättningar för användning av detta hållbara färdmedel. Vi vill också knyta ihop tätorter både genom bättre vägar och genom bilfria cykelförbindelser. I detta betänkande från trafikutskottet pekar vi på att det också är viktigt att satsningarna på cykeltrafik på alla nivåer följs upp – att det blir vad man avsåg. Det är därför bra att infrastrukturminister , när hon kallades till utskottet, medgav att det finns ett behov av att förbättra statistiken och uppföljningen när det gäller bland annat andelen cyklister i transportsystemet och andelen cykelolyckor. Detta är viktigt för att få underlag så att vi kan fatta rätt beslut om åtgärder för att främja mer och säker cykling. Trots besöket av infrastrukturministern i utskottet och samtal med henne känner en majoritet av trafikutskottets ledamöter, i likhet med vad Socialdemokraternas gav uttryck för, sig inte fullt ut trygga med de ambitionsnivåer som infrastrukturministern och regeringen redovisat på området. Utskottet riktar därför ett skarpt tillkännagivande till regeringen om att utforma en nationell strategi för cykling med beaktande av vad vi efterfrågat i form av konkreta åtgärder för att främja en ökad och säker cykling. Detta är självklart ett uppdrag som vi vill få redovisat till trafikutskott. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet. I detta anförande instämde , , och (alla M) samt (KD). 153 (FP): Jag börjar med att yrka bifall till förslaget i betänkandet och avslag på reservationerna. I betänkandet finns det två tydliga tillkännagivanden till regeringen. De handlar om en nationell strategi för ökad och säker cykling och om regelförändringar för att främja cykeltrafik, kanske främst i städerna. Också jag får väl som har gjorts här tidigare uttrycka viss eller kanske till och med stor glädje över att vi har stor samstämmighet i utskottet om detta och att vi tillsammans gör en tydlig markering mot regeringen att vi vill ha förändring i det här fallet. Jag kan konstatera för del att min partikollega har skrivit en tämligen heltäckande motion, Åtgärder för cykling, som ger uttryck för syn på cykeln som ett eget transportsätt. Vi kan glädja oss åt att den motionen till största delen har blivit tillstyrkt genom de här tillkännagivandena. För – det är inte så väldigt länge sedan – gjorde vi en forskningsöversikt tre utskott emellan. Det kanske är någon här som var med och gjorde detta. Det var civilutskottet, miljö- och jordbruksutskottet och trafikutskottet, och översikten handlade om hållbara städer. Grönområden var en sak som lyftes fram; hållbart byggande var en annan. handlade det om trafiken. Det som blev tydligt var att gång- och cykeltrafik är avgörande för att i längden få hållbara städer. Det var precis det som från lyfte fram här . Man kan ha olika bevekelsegrunder för att cykla. Den som kanske ligger närmast till hands är att det är enkelt att cykla, att man kommer fram fort och att det är korta restider. Det känns inte svårt att ta till sig. Naturligtvis finns det även klimat‑, miljö- och folkhälsoaspekter på detta. Men det är intressant att vid intervjuer med cyklister i är det första som majoriteten nämner det förstnämnda: att det är enkelt och att man kommer fram snabbt. Man får väl se det som att man får det andra på köpet. Det har talats mycket om just och att man cyklar mycket där. Det är höga procenttal – på sträckor är det en 60–som cyklar till arbete och studier. Det är stor skillnad jämfört med . Jag tror att det var som nämnde siffran , som finns i kapacitetsutredningen. Naturligtvis finns det stor potential att öka detta. Det kan vi också glädjas åt. Men det finns stora lokala variationer. Som nämnde är ett ställe där man cyklar ovanligt mycket. Det är intressant, för jag såg att forskarna i forskningsprogrammet , som är med och betalar, framhåller att det är en komplex fråga varför man cyklar på vissa ställen och inte på andra. Man lyfter bland annat fram det här med höjdskillnader. Man skulle kunna tänka sig att det är en enkel anledning. Men i , som man lyfter fram, finns det ganska stora höjdskillnader. Det är ingen stor faktor där. Möjligtvis är det en faktor om backarna är branta eller långdragna – om det är ”slakmotor”, som sa. pekar dock på att det avgörande för om man väljer cykel som transportsätt är framkomlighet och säkerhet för cyklister. Det vi talar om handlar ju mycket om detta. Man kan jobba med regeländringar, men det finns mycket som kan göras även inom ramen för dagens regler. Cykelbanor har vi pratat om, men det kan också vara bra cykelparkeringar i anslutning till kollektivtrafik, som har nämnts här tidigare. Jag tycker att det är värt att notera – eller egentligen tråkigt att notera – att åtta av tio cykelolyckor är singelolyckor. Man måste dra sina slutsatser av att bara två av tio är kollision med annat fordon. Vi måste ta en fundering på vad det beror på. Många olyckor beror naturligtvis på bristande underhåll av vägbanan. Hälften av singelolyckorna beror på att vi har halka . Man får dra slutsatsen att det handlar om att få till bättre drift och underhåll av cykelbanor men också om att cyklisterna måste ta ansvar för att ha vinterutrustning när de cyklar. Det slår igenom mer och mer, det här med dubbdäck på cykel. Men det krävs att det slår igenom så att olyckor inte händer. Det handlar naturligtvis om samhällsplanering på alla nivåer – lokalt, regionalt och kommunalt. Det har nämnts här att det i den nationella planen satsas . Vi hoppas att de satsas på rätt saker. Slutsatsen av det som vi har diskuterat tycker jag är att frågan om cykeln som ett eget transportsätt kan kännas enkel ur vissa aspekter men också väldigt komplex. Det kräver en helhetssyn. Med den utgångspunkten känns det bra att vi nu i ett tillkännagivande lyfter fram att vi vill ha en nationell strategi för cykling. Vi talar om att utskottet tycker att det är en viktig fråga. Det har ju många vittnat om här . Det andra tillkännagivandet handlar om regelförändringar för att främja cykeltrafik. Vi exemplifierar det ganska tydligt med möjligheten för personer att använda körbanan även om cykelbana finns. Detta kan man diskutera. Vi vill egentligen ha det åtskilt, men verkligheten är ju som den är. Jämförelsen haltar kanske något, det får ni bedöma själva, men vi har ju efter cykelutredningens förslag gjort en förordningsändring så att barn får cykla på gångbanan om cykelbana saknas. Jag tycker att man kan jämföra det. När det nu inte finns ett utbyggt system och det kommer att ta tid att bygga ut måste vi kunna vara flexibla så att olika typer av cyklister åtminstone hamnar där de bäst hör hemma i sammanhanget. Det tycker jag kan motivera att vi tittar på detta ordentligt. Som har nämnts här tidigare kan det också hända att cykelbanor underhålls sämre än vägbanor, men det är en annan historia. Jag tyckte att det som Boriana tog upp om cykelturismen, siffrorna på det och att det är så mycket jobb som skapas där var intressant. har lyft fram att om man fördubblade cyklingen i skulle man skapa 350 000 nya jobb. Det låter ju som en tanke, och det är klart att det kan bli tiotusentals jobb i också. Det tycker jag att vi ska ta med oss. Även om det här inte är en exakt vetenskap ger det en indikation om att det finns potential att skapa och stödja besöksnäringen i sammanhanget. I detta anförande instämde , , och (alla M) samt (C) och (KD). 154 (KD): Vi behandlar cykelfrågor, bland annat infrastrukturåtgärder, trafikregler för cykling och cykelturism. Att främja cykeln som transportmedel med dess många fördelar är inte svårt att ställa sig bakom. Cykling gynnar bättre miljö och klimat samt bättre folkhälsa. Därför bör cykeltrafik, trafikregler och cykelvägar och inte minst samhällsplanering beakta cykeln som transportmedel. En väl utbyggd infrastruktur för cykling gör transportslaget mer attraktivt så att fler väljer cykel i stället för bil. Det stärker även i förlängningen cykelturismen i . Det är viktigt att planering av olika alternativa färdmedel blir bättre så att vi uppnår optimal effektivitet i vårt resande. I många stora städer och på många små orter i vårt land skulle allt fler välja att cykla till jobbet om cykelvägarna vore mer utvecklade. Bättre planering och synkronisering med andra trafikslag ökar cykling. Exempelvis bör fler cykelparkeringsplatser upprättas vid tågstationer, busshållplatser, köpcentrum med mera. Trafiksäkerheten för cyklister behöver även stärkas med säkrare vägar och underhåll. Resor till fots eller på cykel i kombination med kollektivtrafik bör underlättas och tas i beaktande av stadsplanerare, inte minst för att ta vara på och utveckla cykelturismen. Kollektivtrafik bör kunna inkludera möjligheten att ta med cykeln. Målet med transportpolitiken ska vara att gynna klimatsmarta val och göra dem attraktiva och tillgängliga. Med mer anpassade vägar och bättre drift och underhåll skulle fler välja cykling som transportsätt. Det krävs mer samordnad planering för cykeln som transportslag nationellt, regionalt och lokalt. För att öka cyklingen är det avgörande att åstadkomma ökad tillgänglighet av bra och säkra cykelvägar men också att öka säkerheten och tryggheten för cyklister. Vi behöver se cykling som ett eget transportslag och hantera frågan utifrån dess egna förutsättningar. Den större delen av cykelvägnätet ingår i kommunernas vägnät. Kommunerna liksom landstingen och bör därför samarbeta för att förbättra förutsättningarna att färdas med cykel. Vi har två tillkännagivanden från utskottet till regeringen, och vi förutsätter att regeringen levererar så att dessa blir verklighet. Det första gäller att regeringen bör återkomma till med en nationell cykelstrategi och beakta vikten av en sammanhängande cykelinfrastruktur och att cykeln bör betraktas som eget transportsätt. Det andra tillkännagivandet innebär att regeringen bör redogöra för regeländringar för att främja cykeltrafik i städer och inom ramen för detta pröva möjligheten för cyklister att använda körbanan även i de fall där cykelväg finns. Det här är två viktiga åtgärder som kommer att underlätta cykeln som transportslag och göra framkomligheten smidigare. Med detta, herr talman, yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på reservationerna. I detta anförande instämde , , och (alla M) samt (C). 155 (MP): Det är inte man som riksdagsledamot får bifall på sina motioner. Men det här är en sådan dag. Jag vill därför passa på att tacka trafikutskottets ledamöter för att de, liksom jag, tycker att det är hög tid att börja cykla från ord till handling i cykelpolitiken. Sedan jag kom in i 2010 har jag och många andra riksdagsledamöter fått avslag på våra cykelfrämjande förslag. Men ser jag fram emot en nationell cykelstrategi som kommer att göra cyklingen enklare och säkrare i vårt land och öka cyklingens andel av persontransporterna. Dagens två tillkännagivanden är ett steg i rätt riktning för att ska få en cykelpolitik värd namnet. Men det finns många steg kvar att ta för att ska kunna bli ett cykelland i klass med eller . Utskottet har i sina tillkännagivanden tillstyrkt två av mina och motionsyrkanden. Det är två viktiga yrkanden. Att bygga fler cykelvägar är den i särklass viktigaste åtgärden för att öka cyklingen, och att få cykla på vägen även om det finns en cykelbana om man vill komma fram snabbt är en viktig regeländring. Vi har dock fler förslag i vår motion som också borde komma med i regeringens cykelstrategi. Näst efter fler, och bättre underhållna, cykelvägar är det sänkta hastighetsgränser som är den viktigaste faktorn för att fler ska börja cykla i våra tätorter. Många vågar helt enkelt inte ge sig ut i trafiken på cykel. Larmrapporterna om de allt fler allvarligt skadade cyklisterna avskräcker. Risken för att en cyklist som blir påkörd av en bil dör är mycket hög vid , men liten vid hastigheter . Det har varit känt bland trafikplanerare . En bilist som kör i 30 kan samspela mycket bättre med dem som cyklar och kör också mycket jämnare. Bilisten väjer spontant för cyklisterna, och kör i ett jämnare tempo. Det finns fler anledningar att sänka bashastigheten i våra tätorter från 50 till 30. Att öka cyklingen är en av dem. Det är viktigt att bygga nya cykelvägar, men det är också viktigt att inte bygga bort möjligheten att cykla. När man bygger om landsbygdens vägar till två-plus-ett-vägar med mittseparering försvinner ofta vägrenen där man har kunnat cykla. På av dessa vägar saknas nu helt möjlighet att gå eller cykla längs vägen. Även om det låter bra, som det står i betänkandet, att har fått i uppdrag att säkerställa att trafiksäkerheten och tillgängligheten för cyklisterna inte försämras vid mittseparering vet vi cyklister som bor på landet att det är alltför vanligt att det i verkligheten blir tvärtom. Avslutningsvis, herr talman: Det måste vara lätt att ta med cykeln på tåg och buss. Vissa länstrafikbolag har infört möjligheten att ta med cykeln på tåg. Men det statliga SJ har gjort tvärtom. De har helt tagit bort den möjligheten, och detta i då vi talar om att se till hela resan. Detta är några ytterligare saker som jag hoppas kommer med i regeringens cykelstrategi. Jag ser fram emot den och vill än en gång tacka för bifallet till mina motionsyrkanden. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) § 14 It- och postfrågor betänkande 2014/15:TU6 156 (M): Vi ska debattera trafikutskottets betänkande nr 6 om it- och postfrågor. Jag vill inleda med att yrka bifall till Alliansens reservationer 1 och 3. Alliansregeringen lämnade efter sig ett där framstegen inom den digitala utvecklingen var många. Fler och fler tar del av internet och annan informationsteknologi som gör vår vardag enklare och mer innehållsrik. Kraven på att myndigheter ska möta medborgare i cyberrymden med nya enkla lösningar på våra problem ökar ständigt och innebär högt ställda förväntningar. För att denna positiva utveckling ska fortsätta krävs att vi har en regering som förstår utmaningarna, tar dem på allvar och har förslag på hur de ska mötas. Tyvärr har regeringen inte visat på några sådana ambitioner ännu, och när ministern har besökt oss i utskottet har inget nytt kommit fram. initierades ett arbete för att frigöra det så kallade 700-megahertzbandet som används för marksänd tv men som kan användas för mobil kommunikation. Detta får inga stora negativa effekter för tv-utbudet, men ger påtagliga fördelar för den mobila kommunikationen. Det gör att denna åtgärd är mycket angelägen, och den tillbakalutade attityd vi har upplevt från regeringen i denna fråga är såklart oroande. öronmärkte alliansregeringen det så kallade 800-megahertzbandet – det utrymme i etern som fram till dess hade använts till analoga tv-sändningar – för att i stället bygga ut mobiltelefonin. Genom att göra det var vi först ut i hela världen, och har EU följt i våra spår. Tack vare detta byggs nu den allra modernaste och snabbaste mobiltelefonin, 4G, snabbt ut på landsbygden. 800-megahertzbandet har bra egenskaper som gör att vi med det kan täcka stora geografiska ytor med bra mobiltelefoni och snabbt mobilt bredband som inomhustäckningen, både på landsbygden och i städerna, blir bättre. Därför beslutade alliansregeringen att frigöra 700-megahertzbandet för mobilt bredband och mobiltelefoni. Det frekvensbandet har nämligen samma goda egenskaper som 800-megahertzbandet, vilket gör att vi kan använda det för att täcka stora och glest bebyggda delar av landet med riktigt bra mobilt bredband och bra mobiltelefoni. Vad som också är oroande är att det har kommit signaler från om att man planerar att stänga ned vissa xDSL-stationer i delar av landet. Vi vet att har varit i kontakt med i frågan, men vad regeringen gör för att säkerställa allas tillgång till bra bredbandstjänster är fortfarande höljt i dunkel. Alliansregeringen har redan satsat 2,2 miljarder på bredbandsutbyggnad och aviserade ytterligare som skulle komma för att säkerställa att hela landet ska ha möjlighet att ta del av de fördelar som en bra bredbandsuppkoppling innebär. I det här sammanhanget blir det besvärande att frågan om bredbandskoordinatorer fortfarande bereds i . Den riskerar att hamna i samma malpåse som all annan regeringspolitik under detta riksdagsår, som har varit tomt på innehållsfyllda propositioner. Bredbandskoordinatorerna kan inte vänta på att den så kallade samarbetsregeringen ska samarbeta klart med sig själv. Därför vill vi se ett ökat tempo i denna och många andra frågor. Samhällsmaster är ytterligare en angelägen åtgärd som vi har initierat och som verkar ha avstannat. De ger möjlighet för mobiloperatörer att nå mobilanvändare även på de platser där det inte är företagsekonomiskt lönsamt alla gånger att sätta upp en egen mast. Det är en viktig åtgärd för att förbättra mobiltäckningen över hela landet. Även här efterfrågar vi ett högre tempo från regeringen. Vi ser framför oss ett där hela landet får ta del av den tillväxtpotential som möjliggörs av den digitala utvecklingen. Vi ska vara världsbäst på digital integration och möjliggöra för alla åldersgrupper och personer med olika inkomstnivå såväl som bostadsort att ta del av internet och informationsteknologi och allt vad de har att erbjuda. Då måste ambitionen bli högre. Då måste vi ha en regering som tar frågorna på allvar, och vi måste våga gå före. Regeringens brist på politik skapar oro hos fler än oss för vart vi är på väg. Om vi ska kunna hålla jämna steg med utvecklingen krävs det att regeringen ökar takten. som vi sackar efter skapas ett försprång för andra, och vi riskerar att det blir ointagligt för oss. Vi måste använda vårt försprång och göra det bästa av vår goda utgångspunkt, inte luta oss tillbaka och vara nöjda. I detta anförande instämde och (båda M) samt (KD). 157 (SD): Vi står bakom våra reservationer, men för tids vinnande yrkar vi endast bifall till reservation 4 angående postservice. En väl utbyggd digital infrastruktur är helt avgörande för att tillgodose hushållens och företagens växande efterfrågan på elektronisk kommunikation. Tillgång till bredband är en av de mest avgörande förutsättningarna för att ska kunna fortsätta utvecklas som en ledande it-nation. Vi vill påminna om att bredbandsstrategin nu är drygt och att mycket har hänt sedan den tillkom. Målen som sattes var att av alla hushåll och företag borde ha tillgång till bredband om minst och att borde ha tillgång till bredband med denna hastighet . Vi menar att utvecklingen har sprungit förbi de ursprungliga målen och att det är en alldeles för låg ambitionsnivå att utelämna vart tionde hushåll från möjligheten till snabbt bredband. Vi vill i stället höja ambitionsnivån så att fler ska få tillgång till effektivt bredband. Därför behövs en ny framtidsanpassad bredbandsstrategi. Det finns en överhängande risk för att de som enligt nuvarande målsättning inte kommer i fråga för bredband om minst till helt övervägande del kommer att återfinnas på landsbygden då utbyggnadskostnaderna där är mycket högre än i tätorterna. En sådan utveckling skulle allvarligt missgynna landsbygdens utvecklingsmöjligheter och vidga klyftan mellan stad och landsbygd ytterligare. lämnar jag den digitaliserade världen och går in på postfrågor. På landsbygden behövs fler postombud än . Enligt de uppgifter som har redovisat i sin rapport och konkurrens 2014 har antalet postombud inte förändrats nämnvärt . Men den långsiktiga trenden visar tydligt att antalet ombud minskar sakta men säkert. I Post- och uppgifter står det inte något om fördelningen av postombud i landet. Ett ökat antal ombud i tätorterna kan innebära att en minskning har skett i de mer glesbefolkade delarna av landet. Vi vill understryka att lantbrevbäringen inte är ett fullgott alternativ till postombud i detta sammanhang, eftersom det förutsätter att mottagaren är på plats när brevbäraren dyker upp för att ta emot eller lämna paketförsändelser. Vi anser därför att det är angeläget att regeringen, i enlighet med landsbygdsprogrammet, uppdrar åt att undersöka vilka förutsättningar som finns för att öka antalet postombud på landsbygden. Vi vill framhålla att det i de flesta fall inte råder någon brist på lokala näringsidkare som är beredda att ta på sig rollen som postombud. Det gynnar naturligtvis de lokala handlarna, eftersom många passar på att handla när de hämtar sina paket hos ombuden. Med hänsyn till den växande e-handeln och de stora paketvolymer som den genererar borde det ligga i allas intresse att antalet ombud ökar, i synnerhet på landsbygden, vars invånare är särskilt flitiga postorderkunder och e-handlare. 158 (C): Tillgång till bredband är avgörande för att människor ska kunna driva företag, jobba, bo och studera på distans i hela vårt land. Det förbättrar också servicenivån i precis hela landet. Av det skälet satsade alliansregeringen på bredbandsutbyggnad i hela landet. Därför satsade vi, i EU-programmet för tiden fram , ytterligare 3,25 miljarder för att bygga ut snabbt bredband på landsbygden. har av befolkningen tillgång till 4G i mobiltelefonnätet i sina hem. Det ger en tätposition i . Alliansens mål var i den tidigare strategin att av alla hushåll och företag därutöver skulle ska ha tillgång till bredband med en kapacitet på minst . För att det ska bli verklighet vill vi ha hjälp av det som vi kallar för bredbandskoordinatorer och ha tydliga nationella riktlinjer för informationshantering hos myndigheterna i syfte att effektivisera det arbetet och utbyggnaden av bredband. Av det skälet anslår vi till gemensamma e-förvaltningsprojekt för att effektivisera just myndigheternas arbete. Det var ett anslag som vi gav utrymme för i det budgetalternativ som vi presenterade . Tillgång till bra mobiltelefoni blir allt viktigare. behöver ett mobilnät med bättre geografisk täckning och som har tillräcklig kapacitet när allt fler vill använda mobil teknik till långt mycket mer än att enbart tala.