prot · H20988 · 2015-04-17 00:00:00 — Därför ska vi nu låta en särskild utredare bland annat föreslå hur elevens rättighet att läsa de kurser som leder till grundläggande behörighet till högskolan i praktiken kan stärkas. Utredaren ska analysera olika tänkbara alternativ för hur detta ska ske. En utgångspunkt i det arbetet är att de högre krav på yrkeskunskaper som infördes i samband med reformen 2011 så långt som möjligt ska värnas. Detta är en viktig byggsten som tillsammans med regeringens övriga satsningar kommer att leda till att statusen för yrkesprogrammen höjs. Tredje vice talmannen meddelade att , som framställt interpellationen, var förhindrad att delta i debatten. 173 (M): Jag ber att få tacka statsrådet för svaret å vägnar. Svaret ger tyvärr fog för en syn som innebär att elever ska stöpas i samma form, oavsett om de vill det eller inte. En kanske god och välriktad tanke om att alla ska ha en relativt hög teoretisk behörighet fungerar inte i praktiken. Vårt största gemensamma problem är de 15 000 elever som går ut gymnasiet utan en komplett examen. Det är den största utmaningen. Att sedan tvinga elever att läsa kurser och extra timmar mot deras vilja är knappast en framgångsfaktor. Det ökar stressen, utslagningen och tankar om att hoppa av gymnasiet. Då funderar regeringen över att införa ett obligatorium, men det är en annan debatt. Sanningen är att de största avhoppen i gymnasiet skedde när de tvååriga yrkesprogrammen gjordes om till treåriga . Jag tycker att det är självklart att vi har en hög ambitionsnivå, men att läsa in en högskolebehörighet passar inte alla 16- och 17-åringar. Det finns en del som kommer på andra tankar senare i livet, och det viktiga är att inte skapa återvändsgränder. Söktrycket till yrkesprogrammen började sjunka 2008, alltså före Gy 2011, och en ytterligare nedgång märktes efter Gy 2011:s införande. Jag tror att det till stor del beror på den debatt som fanns om förändringen, till viss del en ansvarslös debatt där politiker pratade om återvändsgränder när det de facto fanns en rättighet att läsa upp behörigheten. Vi behöver skickliga teoretiker i landet, men vi behöver också skickliga praktiker och hantverkare. Här skiljer sig synen åt mellan det gamla och det nya . Det är inkonsekvent och ologiskt att Socialdemokraterna pekar finger åt de elever som avser att bli just praktiker och hantverkare, som önskar att snabbt komma in på arbetsmarknaden, tjäna pengar och betala skatt. Det är bra att det finns höga ambitioner, och alla elever måste få möjlighet att skaffa sig de kunskaper och den kompetens de behöver för att kunna gå vidare i livet och antingen plugga vidare eller börja jobba. Det är naturligtvis viktigt att stärka och se till att studie- och yrkesvägledarna gör ett bättre jobb när det gäller att förbereda elevernas val. Vidare kan det vara fråga om att införa gymnasieingenjörs- och undersköterskeexamen. Det måste finnas många sätt att göra elevernas gymnasietid till en framgång, men att tvinga dem att läsa in högskolebehörighet eller göra gymnasiet till ett obligatorium kan knappast vara en framgångsväg. 174 Statsrådet (S): Det är högst beklagligt att de borgerliga partierna tycker att yrkesprogrammen ska vara någonting för de elever som ingenting vill och ingenting kan, och därmed vill de fortsätta att urholka statusen för dessa program. Ungdomarna säger själva att de vill att högskolebehörigheten ska bli en del av yrkesprogrammen igen. Jag träffar branschföreträdare som säger samma sak. De inser vikten av kvalifikationer och kompetenser för att framtidens generationer ska klara sig på arbetsmarknaden. Jag vill i stället att vi ska höja statusen på yrkesprogrammen och säga att de är enormt viktiga för strategiska branscher i vårt land, för exportindustrin, för välfärden, exempelvis inom vården och omsorgen. De elever som väljer dessa program kommer också att vara med om att bygga framtid. De är ryggraden i . Ett sätt att höja statusen för yrkesprogrammen är att införa högskolebehörighet. Jag tror på en politik som öppnar dörrar för unga människor. Jag tror inte på en politik som slänger dörrar rakt i ansiktet på dem. Det går en tydlig skiljelinje mellan den borgerliga synen på yrkesprogrammen och regeringens syn på yrkesprogrammen. Vi tror att dessa program är enormt viktiga för ekonomin och för kompetensförsörjningen. Vi tror att de ska öppna dörrar för framtiden och inte stänga dem. 175 (M): Vi håller med om att det är viktigt att det inte ska finnas återvändsgränder. Tyvärr är den typen av debatt som statsrådet visar här, att prata om att slänga igen dörrar, precis det som leder till att man minskar attraktiviteten för yrkesprogrammen. Det finns ingenting i eller Alliansens politik som talar om att skapa återvändsgränder eller stänga dörrar för ungdomar. Det handlar om att skapa olika vägar fram till ett bra yrkesliv. Att säga att alla elever måste läsa teoretiska ämnen för att få högskolebehörighet är ett sätt att nedvärdera praktiska kunskaper och kompetenser. Det kan vara så att yrkesprogrammen behöver kompletteras med mer av den typen av kurser så att de som har gått de programmen ska bli än mer attraktiva för till exempel rörmokarfirmor eller elektrikerfirmor. Det är kanske sådant vi ska se över i stället för att envisas med att det inte är tillräckligt fint att läsa ett yrkesprogram om det inte innehåller högskolebehörighet. Det viktiga är att om man ändrar sig ska det alltid finnas möjlighet att komplettera. Socialdemokraterna har tyvärr ett stort ansvar för att man i debatten helt har snedvridit bilden av vad yrkesprogrammen faktiskt innebär. Man pratar om stängda dörrar och återvändsgränder, och så ser det faktiskt inte ut. Det är möjligt att komplettera om man ändrar sig, men för vissa elever är det smart att börja läsa ett yrkesprogram och skaffa sig kompetens i det yrket, som sedan leder till ett jobb. Om man sedan ändrar sig ska man kunna komplettera. Vi vill inte ha återvändsgränder, men vi vill ha flexibilitet och en uppvärdering av praktiska kunskaper och kompetenser, inte bara av teoretisk kunskap. 176 Statsrådet (S): Problemet, , är att ni stänger dörrarna för framtiden för många unga människor. Genom att högskolebehörigheten togs bort för yrkesprogrammen blev effekten att många av de eleverna som valde yrkesprogrammen inte fick en chans att välja ett spår in till högskolan, om de så ville. Det kallar jag att stänga en dörr. Många unga människor är kloka nog att inse att detta innebär en risk för deras framtid. Det är därför andelen elever som söker sig till yrkesprogrammen har minskat dramatiskt . Söktrycket har minskat . Det är ett stort problem för framför allt kompetensförsörjningen för exportindustrin och för välfärden. Vi kan inte ha det så. Vad vi behöver göra är att uppvärdera statusen omkring yrkesprogrammen. Jag ser gärna att vi får en än starkare koppling mellan yrkesprogrammen, arbetsmarknaden och näringslivet. Jag vill befrämja det på många olika sätt, genom att utveckla lärlingsutbildningarna, genom att satsa på yrkescollege och genom samverkan på många olika sätt. Jag anser inte att det ena står i motsättning till det andra. Jag inser det. När jag talar med ungdomarna förstår jag att de inser det därför att de säger det själva. Jag hör branschföreträdare säga detsamma. De enda som inte verkar inse detta är de borgerliga partierna. Överläggningen var härmed avslutad. § 26 Svar på interpellation 2014/15:475 om godkänd gymnasieutbildning 177 Statsrådet (S): har frågat mig vilka förslag regeringen har för att vända utvecklingen och därmed minska studieavhoppen, öka genomströmningen och se till att fler går ut gymnasiet med fullständiga och kompletta betyg samt när dessa förslag i så fall kommer att sjösättas. Jag vill till att börja med framhålla att regeringens mål är att alla ungdomar ska påbörja och fullfölja en gymnasieutbildning. Alla ungdomar behöver gå en utbildning som förbereder dem för arbetslivet och för livet som vuxen. Att ha slutfört en gymnasial utbildning är ett kvitto på att man har utvecklat förmågor som är viktiga både i arbetslivet och för vidare studier. Reformen av gymnasieskolan 2011 innebar flera viktiga förändringar. Genomströmningen är dock i princip oförändrad för den första kull elever som gick ut gymnasiet enligt den reformerade gymnasieskolan: I likhet med tidigare elevkullar var det av eleverna som inte fullföljde gymnasieskolan med gymnasieexamen eller studiebevis studier. Det är allvarligt att den låga genomströmningen inte har utvecklats mer positivt. Därför har regeringen beslutat att tillsätta en utredning som ska analysera och föreslå åtgärder för att alla ungdomar ska påbörja och fullfölja en gymnasieutbildning och därmed få de kunskaper som behövs såväl i arbetslivet som för fortsatta studier (dir. 2015:31). Utredaren ska bland annat kartlägga den målgrupp som inte går vidare till en gymnasieutbildning liksom den målgrupp som inte fullföljer en sådan utbildning. Utredaren ska också se över bestämmelserna om stödåtgärder i gymnasieskolan och, om det finns behov, föreslå förändringar inom detta område. Vi vet att ungdomar utan gymnasial utbildning möter stora svårigheter på arbetsmarknaden. Samhället och skolan behöver därför ta ett större ansvar för att alla ungdomar ska påbörja och fullfölja en gymnasieutbildning. Utredaren ska redovisa uppdraget . Tredje vice talmannen meddelade att , som framställt interpellationen, var förhindrad att delta i debatten. 178 (M): Å vägnar tackar jag statsrådet så mycket för svaret. Jag hade förväntat mig att höra om ambitioner, fokus och flera förslag, men det blev inte så mycket av det. Vårt gemensamma mål är att den viktiga gymnasieskolan ska bli ett bra avstamp för alla elever för ett bra liv och yrkesliv och i många fall fortsatta studier. är det ca 15–av en årskull som inte lyckas få en gymnasieexamen. Det kostar samhället mycket pengar – ungefär 15–20 miljoner per individ under ett liv. Om man till det lägger att en del av dessa individer hamnar i kriminalitet blir summan betydligt högre. Ett annat problem är naturligtvis att dessa misslyckanden har blivit stigmatiserande och att man blir besviken som vuxen. Man får en stämpel på sig av samhället, vännerna och omgivningen. Ett obligatoriskt gymnasium eller ett tvång att läsa in högskolebehörighet hjälper inte dessa elever. Introduktionen till gymnasieskolan måste förbättras så att man hittar bra vägar för alla elever. Bättre förberedda elever från årskurs 9 är en självklarhet, liksom bättre elevstöd och mer välinformerade som kan handleda och vägleda eleverna. Dagens programgymnasium med kurser kan slå ganska hårt. Det är inget tillåtande system. Det finns anledning för oss i Alliansen att vara självkritiska och fundera över det. Vi kanske behöver göra justeringar av programgymnasiet för att dämpa stressen och minska utslagningen om det är så att det kursbaserade gymnasiet har haft den effekten. Även gymnasieskolans samarbete med arbetslivet måste stärkas. Lärlingsutbildningar och den typen av anställningar måste byggas ut. Det kanske kan bli en form av gymnasieexamen för de elever som är extremt skoltrötta och hellre skaffar sig sina kunskaper och kompetenser på en arbetsplats än genom att sitta i en skolbänk. Där kan vi lära oss mycket av och . Regeringen måste också se till att få med arbetsmarknadens parter på tåget. Alliansregeringen inledde resan, och jag hoppas att ni kan fortsätta den. På flera orter i landet har det införts en speciell typ av gymnasieskolor, som gymnasium i . Där söker man aktivt upp elever som har hoppat av eller planerar att och förväntas hoppa av. Man uppvisar mycket goda resultat genom att man reagerar när elever börjar ha otillåten frånvaro för att hjälpa dem tillbaka innan de väljer att lämna gymnasiet och för att få till nöjda elever. Jag kan rekommendera statsrådet ett besök om hon inte redan har varit där. Vi har en ny gymnasieskola på plats, en ny lärarutbildning och karriärtjänster som förhoppningsvis kan leda till att stärka lärarkollegiet och bidra till att höja statusen så att vi får fler duktiga lärare. Men vi måste göra mer för att se till att alla klarar sin gymnasiegång, kanske genom att skapa ett ännu mer flexibelt gymnasium som kan ge alla elever möjligheter att få kunskap och kompetens att skapa sig ett självständigt liv och få en inkomst. 179 Statsrådet (S): Jag tycker att det är trevligt att nämner gymnasium i . Jag var faktiskt där och fick ta del av deras konstruktiva verksamhet. Jag kunde verkligen se hur de lyfter eleverna och ser till att de kan klara av sin skolgång. Det är precis den sortens verksamheter som utredningen som jag har tillsatt ska titta på för att se hur vi kan få den sortens effekter över hela landet. Det är alldeles för många elever som lämnar skolan utan att fullfölja sin skolgång, och det måste vi sätta stopp för. De elever som inte klarar av gymnasieskolan löper dubbelt så stor risk att hamna i arbetslöshet, och det är vårt gemensamma ansvar att se till att detta inte sker. Regeringen jobbar med en palett av reformer som vi vill sjösätta för att få ordning på den allvarliga skolsituation som vi har framför oss. Det allra viktigaste handlar om tidiga insatser, att se till att de barn som just nu är minst får lära sig att läsa, skriva och räkna ordentligt från början så att de kan klara sin skolgång på ett bra sätt. Men vi måste såklart också ta fasta på de generationer som är inne i skolan just . Där handlar det exempelvis om investeringar i lärarna så att de får de förutsättningar de behöver för att se varje elev. Det handlar också om att jämna ut de stora klyftorna i fråga om skolkvalitet som finns runt om i landet. Det kan vara betingat av socioekonomi. Det kan på samma sätt vara betingat av regionala klyftor. Det är skillnad på att gå i en skola i en större kommun som är mer välmående och att göra det på en mindre ort som kanske inte har samma resurser eller ekonomiska muskler. Vi som regering måste ta ansvar för att man ska ha tillgång till en bra skola oavsett var i landet man bor. Jag tror nog att vi har påbörjat en resa i rätt riktning, men det kommer självfallet att krävas mycket arbete. Jag hoppas att vi tillsammans ska kunna enas om vägen framåt för att ta ansvar för det mycket allvarliga läge som vi befinner oss i. 180 (M): Jag kan rekommendera en annan sak. Jag vet inte om statsrådet har hört talas om Plug In. Även det är en framgångsfaktor när det gäller att fånga in elever som visar de första tecknen på skoltrötthet. De kanske börjar släppa skolan och funderar på att hoppa av. Då försöker man kartlägga vad det är som gör att de här eleverna mår dåligt och vad det är de tycker är jobbigt för att se om de behöver byta spår eller gå ut som lärlingar och jobba mer praktiskt. Man försöker fånga upp varje enskild elev för att se till att de kommer tillbaka och klarar av gymnasiet. Hela diskussionen om tvång och obligatorium att gå i gymnasiet och läsa in högskolebehörighet tycker jag är att börja i fel ände. Det viktiga är ju att vi ska motivera, stödja och fånga upp eleverna. Vi ska hitta vägar för varje enskild elev att bli självförsörjande i stället för att tvinga dem att stöpas i en och samma form. Det pratas om en utredning. Jag kan tycka att det är synd att den här regeringen inte hade pratat ihop sig innan den tillträdde. Då hade ni kanske haft konkreta förslag. är det elever som slås ut och inte får gymnasieexamen. Det är viktigt att det här arbetet kommer igång snabbt. Jag kan tycka att statsrådet visar viss fördomsfullhet mot mindre orter. Det finns ganska många exempel även på små orter runt om i landet där man lyckats vända skolresultaten tack vare att man tar tag i ett arbete och har höga förväntningar på alla elever. En bra skola är inte beroende av om det är en stor eller liten kommun. Men det finns absolut ett problem i att kvaliteten är olika i olika skolor. 181 Statsrådet (S): Låt mig framhålla att jag på intet sätt tror att mindre orter inte vill klara av sitt uppdrag på ett bra sätt. Många mindre orter klarar av sitt uppdrag på ett väldigt bra sätt. Däremot har fått försämrade möjligheter att leverera den kvalitet som vi alla eftersträvar. I mångt och mycket beror detta på den ekonomiska politik som den gamla borgerliga regeringen förde, då man såg till att exempelvis storstadskommuner premierades i skattesystemet, vilket mindre orter blev lidande av. Jag tycker att de borgerliga representanterna bör rannsaka sig själva inför detta innan de börjar mena att vi på något sätt är fördomsfulla gentemot de mindre orterna i vårt land. Vi tror på en jämlik och likvärdig skola där alla elever ska få en bra skolgång. Vi tycker att det är väldigt synd att vi har haft en utveckling som gått i precis motsatt riktning. Vi har många reformer som vi nu tänker sjösätta. Det gäller till exempel investeringar i lärarnas förutsättningar och läraryrkets status, bland annat genom höjda lärarlöner. Jag tackar för interpellationen och diskussionen. Överläggningen var härmed avslutad. § 27 Svar på interpellation 2014/15:477 om skolornas bristande arbete mot kränkningar i skolan 182 Statsrådet (S): har frågat mig om vilka åtgärder jag avser att vidta för att förbättra skolhuvudmännens och skolornas arbete mot diskriminering, trakasserier och kränkande behandling i skolan. Jag vill börja med att säga att det är synnerligen viktigt att skolan kan erbjuda en bra arbetsmiljö för både vuxna och elever. En trygg skolmiljö där ingen elev utsätts för kränkande behandling borde vara en självklarhet på alla skolor, men tyvärr är det inte så. En rapport från visar att det finns skillnader både inom och mellan olika skolor när det gäller att arbeta framgångsrikt med dessa frågor. Rapporten visar att det går att bedriva bra förebyggande och uppföljande arbete. I skollagen (2010:800) ställs det höga krav på skolor och huvudmän när det gäller att skapa en skolmiljö fri från kränkande behandling. Huvudmannen har ett särskilt ansvar för att vidta åtgärder för att förebygga och förhindra att barn och elever utsätts för kränkande behandling, men det åligger alla som arbetar i skolan att motverka sådan behandling. Huvudmannen ska upprätta en plan med en översikt över de åtgärder som behövs för att förebygga och förhindra kränkande behandling av barn och elever. Regeringen gav i uppdrag att –2014 erbjuda förskolans, , gymnasieskolans och fritidshemmets personal samt skolledare fortbildning för att stärka skolans värdegrund och i arbetet mot diskriminering och kränkande behandling. Uppdraget genomfördes i samråd och samverkan med bland annat de projektgrupper som arbetade med regeringsuppdrag om jämställdhet respektive främlingsfientlighet. redovisade uppdraget , och redovisningen bereds nu inom . Skolans värdegrundsarbete för en trygg skolmiljö är viktigt för att alla ska kunna känna sig välkomna i skolan. Regeringen avser att återkomma till det som handlar om hur stödet till skolorna i detta arbete fortsatt ska se ut. 183 (M): Jag vill tacka statsrådet för svaret. Jag måste dock erkänna att jag inte tycker att det är så mycket till svar. Där finns absolut inga förslag på att göra någonting alls, utöver att vänta ut en utredning. Även om det ställs höga krav på huvudmännen om att skapa en skolmiljö fri från kränkande behandling är det bevisligen så att många av dem inte lyckas med detta. Den största orsaken till avhopp från gymnasiet, som vi diskuterade tidigare, är just mobbning. Elever som går till skolan med en klump i magen har svårt att lära sig, och elever som utsätts för våld, kränkningar och trakasserier orkar till slut inte gå dit. Det är förståeligt att man inte står ut utan väljer att hoppa av. Regeringen säger att gymnasiet är viktigt för att kunna få ett arbete och har till och med gått så långt som att prata om ett obligatorium, även om det verkar som att detta vallöfte övergetts och begravts i en utredning. Nästan alla börjar gymnasiet, men tyvärr är det alltför många som hoppar av. När vi nu vet att avhoppen ofta beror på mobbning och kränkningar och regeringen pratar så mycket om vikten av att gå gymnasiet kan jag tycka att det är anmärkningsvärt att det i interpellationssvaret inte finns en enda konkret idé för hur situationen för utsatta elever i gymnasieskolan ska bli bättre. gjorde en utvärdering av metoder för att förebygga mobbning. Tyvärr blev bilden efter den utvärderingen att det inte fanns något program alls som var bra. Många skolor och kommuner famlar nu efter stöd vad gäller hur man ska arbeta för att skapa en bra miljö för sina elever. Skolan måste bli bättre på det förebyggande arbetet mot mobbning. Vi kommer alltid att ta den utsatte elevens parti. Det är inte den som utsätts för mobbning som ska behöva byta skola eller hoppa av gymnasiet för att göra sig fri från sina plågoandar. Mobbning förblir ett stort problem, även om det på papperet finns ett bra regelverk på plats. Skolinspektionens rapport visar bland annat att fyra av tio kommunala huvudmän har brister vad gäller att skyndsamt utreda omständigheter kring uppgivna kränkningar och att vidta åtgärder. Ungefär sju av tio gymnasieskolor har, sedan införandet av skollag, brister i det förebyggande arbetet mot kränkningar i skolan. Ofta kan skolorna inte uppvisa en plan som anger vilka faktiska åtgärder som ska vidtas när kränkningar förekommer samt hur dessa åtgärder ska följas upp. resultat bekräftar denna bild, då var sjätte elev inte vet vem de ska vända sig till om någon kränkt en elev på skolan. Alliansen satsade på att motverka mobbning, men det behövs mer. Tyvärr ser det ut som att den här regeringen inte har några idéer alls, trots att ni lyfter fram vikten av fullföljda gymnasiestudier. 184 Statsrådet (S): Jag tackar för interpellationen. Jag tror att vi har de regelverk och den lagstiftning som behövs för att hantera den här problematiken, som är stor. Jag tror inte att vi ska krångla in oss i än mer regelverk och lagstiftning. Det vi måste börja med nu är att förändra verkligheten där ute. Då handlar det om att se till att vi får mindre skolklasser och fler lärare som kan se varje elev i varje klassrum. Det handlar återigen om att se till att alla skolor blir bra skolor, oavsett vilken socioekonomisk bakgrund eleverna på skolan må ha och var i landet den råkar befinna sig. Då måste man också investera i resurser. Den här regeringen ämnar investera i skolan, till skillnad från den gamla regeringen. Den gamla regeringen investerade mer i stora skattesänkningar än i skola och utbildning. Vi ämnar gå i motsatt riktning. Vi vill investera i skolan. Vi vill investera i skolans nyckelpersoner, det vill säga lärarna och skolledarna, och se till att det finns mer personal på plats som – återigen – kan se varje elev och se vad den behöver. Jag vill också lyfta fram att regeringen genom vårbudgeten investerar drygt 200 miljoner i förbättrad elevhälsa, eftersom vi ser att det problemet är växande. Jag tycker å andra sidan att det känns bra att av eleverna i tycker att deras skolgång är trygg. Det ska vi försöka samlas kring. Men det är alldeles för mycket att en enda elev känner en klump i magen när den beger sig till skolan. Det måste vi försöka göra något åt. Tack för frågan! Du lyfter upp en mycket viktig problematik. Jag hoppas att vi ska kunna samlas kring viktiga reformer här i för att kunna hantera denna problematik och kanske inte så mycket hamna i polemik, för det är problemet vi ska försöka hantera. 185 (M): Först om tron på att bara man slänger in mer personal i skolan så löser man alla problem: Jag vet inte var man hittar den forskning som stöder att det skulle vara lösningen på problemet. Om inte de lärare som man tillsätter i skolan vet vad de ska göra om det uppstår mobbning eller för att förebygga mobbning hjälper det inte om det är fler lärare på plats. rekommenderar att vi förstärker åtgärderna för att bekämpa mobbning bland annat genom kunskapshöjande insatser gentemot skolpersonal. Det är en ganska enkel åtgärd som inte behöver kosta särskilt mycket pengar.