prot · H20997 · 2015-05-07 00:00:00 — Den statliga kostnaden blir högst per kilo koldioxidreduktion, troligen mindre, eftersom vi ska dra lärdomar och göra hemläxan. Vi ska bygga på befintliga strategier för hur vi kan minska byråkratin och så vidare samt självklart på utvärderingen av de tidigare lokala klimatinvesteringsprogrammen. Därmed tror jag att vi kan få ned kostnaden. Det som jag redovisat i svaret väldigt tydligt är vilken kostnad man hade för det tidigare programmet och vilka åtgärder vi ser framför oss för att kunna minska den kostnaden ytterligare per utsläppsgram. Men vi har konstaterat att vi har enorma behov av att minska utsläppen och att det sker ett enormt arbete i på regional och lokal nivå. Här ska vi vara helt ärliga. Det är staten som ligger efter. Det är inte nationen och staten som har varit främst i ledet när det gäller klimatinnovationer i , utan det är städerna – några av våra stora städer, men också mindre städer. Det är kommuner som legat före. Det är regioner som har tagit stora steg och tagit på sig stora och ambitiösa målsättningar som de nu är i färd med att implementera. Jag var nere i och och hörde om lokala energibolag som tagit på sig att vara fossilfria och trafikregioner som går ihop och säger vad de kommer att klara att minska utsläppen med eftersom de nu ser att de kommer att få stöd i det arbetet av staten. Regeringen har ett antal åtgärder och stöd som är effektiva och nödvändiga för att vi ska kunna minska klimatutsläppen i . De lokala klimatinvesteringssatsningarna byggda på erfarenheter från de tidigare programmen kommer att vara ett av de viktiga verktygen. Om inte per kilo koldioxidreduktion är kostnadseffektivt, vad är då kostnadseffektivt i ? Svaret är att inte göra någonting alls och att säga nej till de klimatåtgärder som föreslås från regeringen. 11 (M): Låt mig börja med att blicka tillbaka lite på de som Alliansen hade möjlighet att sitta i regeringsställning och ta ansvar för och också för klimatpolitik. Jag tycker nog att vi hade en ganska framgångsrik tid vid makten. Vi lyckades närapå dubbla utläppsminskningstakten jämfört de föregående åtta åren då ministerns parti var stödparti åt den dåvarande socialdemokratiska regeringen. Vi fick fart på omställningen av fordonsflottan. Vi gick från att ha haft näst efter mest bränsletörstiga och utsläppstunga bilpark till att få en riktig miljöbilsboom. Det gjorde vi bland annat genom att höja skatten på diesel, att stärka koldioxidbeskattningen kopplat till fordonsbeskattningen, att satsa på att rusta upp järnvägen och mycket annat. Jag tycker nog att vi har ett ganska bra track record, om man får uttrycka sig så, när det kommer till klimatpolitiken, och vi gjorde det på ett relativt kostnadseffektivt sätt. Det är just kostnadseffektivitet som interpellationen handlar om. Vi måste i klimatpolitiken ställa samma höga krav på oss själva och på politiken som vi gör inom andra politikområden. När det kommer till skolpolitiken skulle vi aldrig slumpa ut pengar till skolan och bara hoppas på goda resultat för att det är bra att satsa på skolan. Då gör vi först en gedigen analys. Vi riggar ett system som säkerställer att medlen går till den åtgärd som vi har tänkt oss, till exempel att höja lärartätheten eller vad det nu kan tänkas vara. I det här fallet verkar det som att regeringen först har kommit fram till: Låt oss satsa 1,9 miljarder. Efter att man har kommit fram till det vill man ta fram ett förslag på vad pengarna ska användas till och hur de ska användas. Jag tycker att det logiska är att man börjar med att definiera vad man vill åstadkomma, vad man vill ge stöd till och därefter tar fram en budget. Vi kan tala lite grann om Klimpsystemet. Ministern tycker uppenbarligen att det var ett väldigt välfungerande system som vi nu i någon mening ska återinföra. Enligt de uppgifter som rapporterats in till minskade utsläppen tack vare klimatinvesteringsprogrammet Klimp med omkring . Det var omkring hälften så mycket av de förväntade utsläppen. Det berodde troligtvis bland annat på att hur stora utsläppsminskningar som åtgärderna skulle uppnå fick de som sökte stöden själva uppskatta. Det skapade ett incitament för dem som sökte att helt enkelt överdriva effekten. Min fråga är: Hur avser regeringen att utforma det nya systemet för att undvika att detta sker igen? Tittar vi på de olika utvärderingar som har gjorts av Klimp talar alla utvärderingar om att det var stora problem med kostnadseffektiviteten. I min interpellation hänvisade jag till den utvärdering som genomförde. I den kommer man fram till att av bidragen skulle kunna fördelas mer kostnadseffektivt och därmed bidra till större utsläppsminskningar. gjorde en mycket gedigen genomgång av den svenska miljöpolitiken och var inne på samma spår. De skrev: Klimp har dock kritiserats för bristande kostnadseffektivitet. Ett centralt problem har varit avsaknad av additionalitet. Enligt vissa bedömningar skulle av investeringarna gjorts även utan subvention. Om vi hade ett stödsystem där av åtgärderna kanske hade genomförts även utan stödsystemet måste man verkligen ställa sig frågan: Ska vi återinföra den typen av stödsystem? Jag har inte fått något svar på hur det nya systemet ska komma till rätta med bristerna. Ministern har en chans att i sitt anförande svara på det. 12 Klimat- och miljöminister (MP): Detta är en debatt som vi hade när samarbetsregeringen föreslog detta första gången. Det blev sedan avslaget av bland annat eftersom man notoriskt är emot den här typen av satsningar som minskar klimatutsläppen. Det är väldigt bra att ledamoten nu säger att man är stolt över en allianspolitik som har höjt dieselskatter, ökat tåginvesteringarna och gett stöd för omställning av fordonsflottan. Men varför säger man då nej till att fortsätta att göra det? Man säger nej till höjda dieselskatter. Man säger nej till de investeringar i tågunderhållet som vi vill göra . Man säger nej till att bland annat genom klimatinvesteringsstöd på lokal nivå stödja en omställning av fordonsflottan till en mer miljövänlig sådan. När det gäller kostnadseffektiviteten gjordes den rapport från som interpellanten hänvisar till innan Klimpprogrammet var klart. Det var prognoser man baserade sina siffror på. Jag tycker inte att det är mer tillförlitligt. De siffror som jag redovisat här är från slutrapporterna. jämförde också kostnadseffektiviteten med priset på CDM-rättigheter, det vill säga när man köper utsläppsminskningar i andra länder. Man kan vilja göra sådana jämförelser. Man kan vilja att vi ska satsa allt vårt krut från svenska skattebetalares sida på att minska utsläppen enbart i utlandet. Vi ska inte göra några investeringar i att förbättra det svenska samhällets möjlighet att minska utsläppen. Jag tror inte på en sådan utveckling. Jag tror att vi måste visa världen att också vi är beredda att ta vårt ansvar och att vi har potential, innovationskraft och möjligheter i att minska utsläppen. Det har svenska kommuner och regioner visat . Den som har släpat efter är staten. Stödet till klimatinvesteringar lokalt kommer att tagga effektiva projekt som man har börjat, och de kommer att skala upp dem. Man gör mycket mindre projekt när man inte kan få stöd. Det är möjligt att en liten del av projekten skulle bli av ändå men i mindre skala och med mindre effekt i form av klimatutsläppsminskningar. Vi behöver inte mindre effekt i form av utsläppsminskningar. Vi behöver mer när vi ser forskarna rapportera hur tillståndet i det globala klimatsystemet ser ut. Klimathotet är reellt. Vi måste öka farten. Då kan man inte säga nej till alla de åtgärder där det lokala klimatinvesteringsstödet är en viktig del med hänvisning till att man inte har fått fullständig redovisning av hur systemet kommer att se ut. Vi är förhindrade att göra ett fullgörande innan har fattat beslut om pengarna. Man säger nej till i utsläppsminskningar, som är den uppskattning vi kan göra av de utvärderingar vi har av det tidigare systemet. Vi jobbar för att minska byråkratin. Inte minst bygger vi på tidigare erfarenheter. Vi vet nu tydligare, och det vet man också lokalt. Svenska kommuner samverkar bland annat i nätverket för klimatsmarta kommuner och så vidare. Man har en mycket bättre uppfattning om ungefär vilken effekt man får av olika åtgärder. Det betyder att man inte behöver ha samma osäkra underlag som man hade tidigare. Vi bygger vidare på upparbetad kunskap och strategier som redan finns på plats. Det är hög tid att också staten kommer in och stöder ett ökat klimatarbete för minskade utsläpp i . Det står inte mot att vi ska hjälpa många andra länder med utsläppsminskningar. Men att stå i kammaren och hänvisa till att det skulle vara kostnadseffektivare att bara låta investeringarna ske i andra länder är att fördumma det svenska samhällets möjligheter att anta klimatutmaningen. 13 (M): säger inte nej till alla åtgärder. Men vi säger definitivt nej till ineffektiva åtgärder. Vi säger ja till att hålla hårt i skattebetalarnas pengar. Det är lite av ett för Moderata samlingspartiet och kommer fortsatt att vara. Att ta ansvar för skattebetalarnas pengar är någonting som vi håller väldigt högt. Som jag sa i min inledning måste vi ställa samma högra krav på effektivitet inom klimatpolitiken som vi gör för andra åtgärder. Tyvärr har ministern inte lyckats övertyga mig om varför stödsystemet kommer att vara ett effektivt sätt att minska våra utsläpp. Och jag har inte nämnt våra CDM-åtgärder i andra länder med ett enda ord och har inte sagt att det är den enda vägen att minska våra utsläpp. Det är någon egen tolkning som ministern gör. Men jag tycker det är viktigt att fråga sig om det här systemet är det bästa eller åtminstone ett bra system för att minska våra utsläpp. Man ska alltså använda 1,9 miljarder av skattebetalarnas pengar till något som man inte riktigt vet resultaten av. Jag har inte krävt att ministern ska presentera ett fullständigt stödsystem här, med alla dess detaljer och regler. Men det enda jag har att gå på är den redovisning som har gjorts i vårbudgeten. Och den är på 22 ord, vilket jag tycker är en lite för liten analys och beskrivning av hur man ska använda 1,9 miljarder. Vad hade pengarna kunnat användas till i stället? Det är pengar som skulle kunnat investeras i forskning, i ytterligare satsningar på järnvägen eller som hade kunnat användas för, låt oss säga, kostnadseffektiva klimatinvesteringar i andra länder. Som politiker måste man ställa sig frågan: Använder vi de här pengarna på det bästa, mest effektiva sättet? Jag är tyvärr, givet historien och de utvärderingar som är gjorda, väldigt skeptisk. Den utvärdering som ministern hänvisar till, utvärdering, är också kritisk. I den pekar man på problemen med höga administrativa kostnader, dubbelräkning, dubbelstyrning och andra problem. 14 Klimat- och miljöminister (MP): Jag vill tacka för ytterligare en debatt om hur vi kan bidra till att minska klimatutsläppet i . Samarbetsregeringen tror definitivt att ett stöd till lokala klimatinvesteringar som kan skalas upp med lokala privata och offentliga medel är ett viktigt bidrag för att katalysera fram fler åtgärder som minskar utsläppen från . Jag är ledsen över att vi ännu inte har lyckats övertyga också de moderata ledamöterna om att det är ett bra system. Det är glädjande att pläderar för att till exempel tågsatsningar är ett sätt att angripa klimatproblematiken. Ett bra tåg- och kollektivtrafiksystem är ett sätt att ha väldigt koldioxideffektiva transporter. Men en stor fråga är då varför man drar ned med 620 miljoner på underhållet av svensk järnväg om man ser att det har en klimateffekt. Med de prioriteringarna får man inte en bra klimatpolitik. Man får också svårt att argumentera för att man faktiskt vill bidra till minskade utsläpp när man säger nej till många av de satsningar som regeringen gör. Det handlar naturligtvis om att skattebetalarnas pengar ska prioriteras. Men ni har också minskat intäkterna till statens budget, . Ni väljer skattesänkningar före satsningar på att minska klimatutsläppen. Det tycker jag är tråkigt. Överläggningen var härmed avslutad. § 4 Svar på interpellation 2014/15:300 om gemensam europeisk Ukrainastrategi 15 Utrikesminister (S): har frågat mig vilka åtgärder regeringen vidtar för att förhindra att konflikten i blir en fryst konflikt där folkrätten inte värnas. Han har även frågat hur avser att agera i EU för att stärka stödet till och om kommer att vara drivande i arbetet med att utforma en gemensam europeisk Ukrainastrategi, och i så fall på vilket sätt. Som jag har framfört tidigare i denna kammare utgör den ryska aggressionen mot den största utmaningen mot europeisk fred och säkerhet sedan slut. Regeringen vill möta denna utmaning tillsammans med våra partner inom Europeiska unionen, och agerar för ett enat EU som står upp för territoriella integritet och suveränitet. Det är genom ett sammanhållet EU som de europeiska länderna, i samverkan med , har såväl påverkansmöjligheter som motståndskraft. Detta är också den linje som regeringen har föredragit och fått stöd för i när frågan har stått på EU:s utrikesministrars dagordning. Tillsammans står vi bakom de diplomatiska ansträngningarna och den OSSE-ledda så kallade trilaterala kontaktgruppen, i syfte att säkra territoriella integritet och suveränitet och att få till stånd en varaktig vapenvila i östra . verkar för ett fullt genomförande av Minsköverenskommelserna och ger stöd till civila observatörsmission som ska övervaka implementeringen. Inom ramen för det löpande OSSE-arbetet i för vi även en enträgen kamp till stöd för folkrätten, för suveränitet och för att stävja den ryska aggressionen. Tillsammans ska vi också upprätthålla trycket på att respektera gjorda åtaganden och leva upp till folkrättens förpliktelser. verkar för en fast och tydlig politik där krav på följs av konsekvenser om dessa krav inte efterlevs. Existerande sanktionsregim bör därför förlängas till dess att Minsköverenskommelserna genomförts i sin helhet, och de åtgärder som EU har vidtagit, med anledning av den olagliga annekteringen av , bör vidmakthållas så länge som denna varar. Tillsammans med de andra medlemsländerna inom EU ska vi också fortsätta stödja , såväl med de omedelbara behoven som med den långsiktiga strategin. Vad gäller de omedelbara behoven välkomnar vi att har ökat sitt humanitära engagemang för , liksom beslutet om ett tredje makrofinansiellt stöd uppgående till som antogs av . EU:s mer långsiktiga stöd kanaliseras i första hand genom det östliga partnerskapet, med syfte att stödja , och de andra länder längs med EU:s östra gräns som så önskar, på vägen mot reformer och europeisk integration. Det undertecknade associeringsavtalet, inklusive ett djupt frihandelsavtal, utgör här en vägkarta till stöd för EU-närmande. Och har inrättat en särskild for för att hjälpa landet i arbetet med nödvändiga politiska och ekonomiska reformer. Det kommande toppmötet i inom det östliga partnerskapet erbjuder ett tillfälle att se över de framsteg som har uppnåtts i relationerna och gemensamt definiera det fortsatta samarbetet. Bilateralt bidrar långsiktigt med ett reformstöd på till fram . är också en av de största humanitära givarna till , med i humanitärt stöd till landet. När statsministern besökte erbjöds även ett bilateralt lån på . Statsministern var i även tydlig med att bekräfta fortsatta politiska stöd för EU-närmande. Låt mig avslutningsvis försäkra att även i fortsättningen kommer att vara pådrivande i utformningen av EU:s relationer med , baserat på vårt starka och breda engagemang i och för landet och till folkrättens försvar. 16 HANS (M): Jag vill tacka fru utrikesministern för svaret. Det här är en interpellation som vi av olika skäl har skjutit på . Jag tror att jag väckte den för ungefär sedan. Tyvärr får jag säga att den är ständigt aktuell. Det finns alltså ingen anledning att beklaga att svaret kommer först . Frågeställningarna är dessvärre lika aktuella nu som då frågan formulerades. Jag ställde frågan på grund av min misstanke om att det kommer att vara svårt för att upprätthålla sin del av 2-avtalet. Och jag tycker att allt som hänt visar att det antagandet var korrekt. Det konstaterar jag med stor sorg i hjärtat. Jag tror att vill ha olika former av det som brukar kallas för frysta konflikter. De vill utöva påtryckningar mot länder i sitt närområde att inte göra säkerhetspolitiska, försvarspolitiska eller utrikespolitiska vägval som ogillar, det vill säga vägar in mot EU och/eller Nato. Vi ser det i i form av Ossetien och , vi ser det i i form av Transnistrien och vi ser det nu i – både genom den illegala annekteringen av och de strider, rena angrepp, som rasar i östra . Vi ser också hur militär, vapen och soldater förs in över gränsen. Och det är flagranta brott mot . Tyvärr är det som vi talar om . För talade vi om Sarkozyplanen. Den kom som en lösning på krig mot . är det bortglömt. Faran med den här typen av avtal är att det är lätt hänt att man när har adderats till ett annat har glömt vad det egentligen handlade om, om vi inte verkligen upprätthåller gränsen på marken och säger att villkoren måste uppfyllas. Därför är det viktigt att vi fortsätter att ha den här typen av fokus på det. Jag är rädd för att utvecklingen, när stegen och fanorna i segerparaden i för att det har gått freden inträdde har tystnat respektive stoppats in i förrådet, kan bli precis som när OS-elden släcktes i . Då inträder nästa fas. Det som jag ser som en fara och som jag också undrar om utrikesministern har någon syn på är att vapnen och militären kan sättas in igen efter ett sådant datum. Vi kan mycket väl gå rätt mörka händelser till mötes i form av Rigatoppmötet och vad som kommer att hända efter den avslutade segerparaden i . Det kan bli värre. Jag har två frågor. Statsministern uttalade sig i . Han förde resonemang om fördelen med att vara allianslös. Han talade om att det är bra att det finns geografiskt fria ytor. Det var det han menade att och var. Då måste jag ställa två följdfrågor till utrikesministern. hade möjlighet att bli Natomedlem, men avstod från det. I ljuset av det vi nu ser och de aggressioner utövar mot , kan man med facit i hand möjligtvis resonera att det var ett felaktigt vägval. Hade kanske varit i en starkare position om landet hade valt det Natomedlemskap som det fanns option på? valde att avstå från sitt möjliga Natomedlemskap som landet hade option på, och det kan verkligen beskrivas som en geografiskt fri yta. Tycker utrikesministern att det går att säga något om erfarenheten av att ett land på det sättet har geografiskt fria ytor i närheten av ? utövar maktspråk med hjälp av vapen, soldater och militär mot andra grannländer. Vi ser det i , och i . 17 Utrikesminister (S): Det är väl på sin plats att här i kammaren säga några ord om det aktuella och ytterst allvarliga läget på marken. har vi sett en tydlig eskalering av stridigheter i östra , bland annat i byn strax utanför Mariupol. Det ger anledning till oro, och vi delar den oron. Jag har ingen annan åsikt än den har gett uttryck för. Rapporteringen tyder på att det är framför allt de ryskstödda separatisterna som trappar upp sina attacker mot ukrainska posteringar, och de har då också använt artilleri. Sedan har vi sett, precis som har påpekats här, ett ökat inflöde av rysk materiel, inklusive stridsvagnar och raketartillerisystem. Det är klart att alla parter i konflikten, inklusive , måste se till att leva upp till åtagandena enligt Minsköverenskommelsen och säkra vapenvilan. Dessutom kan det finnas anledning att upprepa ett antal skrämmande siffror. Konflikten har medfört – eller kriget, det är lika bra att kalla det för kriget – ett stort mänskligt lidande i . till och med uppgick antalet döda och skadade till följd av konflikten till ca 6 000 respektive 15 000. Över 1,2 miljoner människor har registrerat sig som internflyktingar. Som så ofta är det barn och kvinnor som är särskilt utsatta. Låt mig också, fru talman, få understryka vikten av EU:s sanktioner. De utgår från situationen på marken. agerande är också avgörande för om de beslutade sanktionerna ska lättas eller stärkas. har vi sett en tydlig upptrappning av konflikten från de ryskstödda separatisterna. EU enades om ytterligare listningar och att också förlänga sanktionsregimen till . Det gäller listningar av individer och enheter. Ett principbeslut om att förlänga de ekonomiska sanktionerna mot så att de följer tidslinjen för genomförande av fattades av . EU:s institutioner bör förbereda fördjupade ekonomiska sanktioner så att de snabbt kan införas om den ryskstödda offensiven eskalerar, som faktiskt både och jag fruktar. Vi är oroliga, och vi tycker oss se tecken på att en eskalering kan inträffa. Det är för att signalera till att EU står redo att agera och snabbt fatta beslut om så blir nödvändigt. Det är också vår linje i EU-sammanhang, och vi har sökt stöd hos kunna agera på det sättet. Vi ska vara förberedda, stå enade och ha en tydlig politik som innebär press på . Vi ska hålla ihop. När det gäller val av positioner i säkerhetspolitiken tycker jag inte att det är upp till mig att fatta beslut. Det viktiga är att landet kan och har rätt att fatta självständiga beslut. I övrigt tror jag att statsministern själv kan svara för sina uttalanden eller sina formuleringar. Vi tror på samarbete med de övriga nordiska länderna, med de baltiska länderna, med EU och faktiskt också med Nato för att stå väl rustade. Vår säkerhetspolitiska linje ligger fast. 18 HANS (M): Det är precis som utrikesministern konstaterar. I somt finns det stor enighet oss emellan och också mellan partierna i riksdag. De fruktansvärda siffror utrikesministern redogör för, fru talman, 6 000 respektive 15 000 döda , är hemska. Det berättar en sak, nämligen att det är krig på vår kontinent. Det leder till ett antal dramatiska slutsatser. Jag uppskattar och tycker att det är helt riktigt att den här regeringen, i likhet med den tidigare regeringen, i likhet med många andra europeiska regeringar, nu driver på för och att det finns en beredskap för fördjupade sanktioner. Det gäller om det blir så illa som jag befarar, nämligen att när väl segerparaden är avslutad befinner vi oss i ungefär samma läge som när OS-elden släcktes i . Då är det inledningen på nästa fas i offensiven, och då är det bra att det finns beredskap för fördjupade sanktioner. Jag ser hela registret framför mig. Det handlar om ett totalt vapenembargo, att slå mot oligarkerna och om fortsatta fördjupade ekonomiska sanktioner inte minst mot olje- och gasbranschen. Det handlar också om att på olika sätt markera vårt samfällda stöd för och folk. Till det kommer naturligtvis de ekonomiska problemen. Utrikesministern berörde det lite grann i sitt svar, och det tycker jag är utmärkt. Jag uppskattar också att är ett av de länder som tydligt har gett ett ekonomiskt stöd. Det är viktigt att fler länder gör så. I den delen finns ingen skillnad mellan den nuvarande regeringen och den nuvarande oppositionen. Vi närmar oss också olika former av årsdagar. är sedan sköts ned. Det är fråga om strider, konflikter och krig som får allt större ringar där fler dras in i . Det kommer inte att sluta med 6 000 respektive 15 000 döda. Det är, tyvärr, det brutala konstaterandet. Utrikesministern konstaterade att val av säkerhetspolitisk väg får varje land ansvara för. Jag delar den uppfattningen. Därför är min grundläggande synpunkt att om skulle önska, och kan uppfylla villkoren, är det naturligtvis fritt fram för landet att söka Nato- eller EU-medlemskap. Det är därför så otäckt hur använder den typen av frysta konflikter för att utöva påtryckningar mot grannländer att inte göra den typen av vägval som länderna själva har att göra. Jag förstår att utrikesministern vill undvika att resonera om statsministerns tankar. Men låt mig återge . Statsministern säger att ett Natomedlemskap skulle inte tillföra någon säkerhet i närområdet utan tvärtom skapa mer osäkerhet. Det är bra att och är alliansfria.