prot · H20995 · 2015-05-05 00:00:00 — Utifrån det jag har sett när det gäller hur PTS har jobbat och i form av svar som tidigare statsråd med ansvar för området har uttryckt är det min övertygelse att det är en myndighet som har expertkunskapen, en myndighet som vi har ett stort förtroende för och en myndighet som kommer att, liksom annars, göra en väl avvägd bedömning innan de fattar beslut om föreskrifterna. Det är, som jag sa i mitt tidigare inlägg, viktigt att veta att det inte har fattats något beslut inom området . PTS är självständigt i sin myndighetsutövning. Det är absolut inte – missförstå mig inte där – en lektion i statsvetenskap. Det handlar om en elementär ingång till att statsrådet inte lägger sig i myndighetens utövning på annat sätt än det som är tydligt fastslaget. Vi varken ska eller kan ingripa i den typen av frågor som myndigheten gör i bedömningsskälen. Det här är något som jag tar med mig. Frågan är inlämnad. Vi har debatterat den – den finns alltså på riktigt. Och jag tar den med mig till departementet. Överläggningen var härmed avslutad. § 21 Svar på interpellation 2014/15:501 Talmannen meddelade att socialförsäkringsminister (S) på grund av sjukdom var förhindrad att vid dagens sammanträde besvara interpellation 2014/15:501 av (M) om hälsoeffekter av slopandet av den bortre tidsgränsen. § 22 Svar på interpellation 2014/15:470 om statlig verksamhet på landsbygden 93 Statsrådet (S): har frågat landsbygdsminister vad som görs för att landsbygdskommunerna ska utvecklas och huruvida det är rätt väg att gå att flytta statlig verksamhet från glesbygd och mindre orter. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. Jag svarade på en liknande fråga om statliga jobb ute i landet. Innehållet i fråga rör olika aspekter av lokalisering av statlig verksamhet. Vi ska ha en rättssäker och effektiv statsförvaltning med god service och tillgänglighet, och vi vill värna landsbygdens utveckling. Som vet bygger regeringens förvaltningspolitik på att myndigheterna själva, utifrån de mål och uppgifter som och regeringen fastställer, avgör hur verksamheterna ska organiseras för att på bästa sätt tillgodose samhällets behov. Myndigheternas uppdrag är att ge god service på ett kostnadseffektivt sätt. Organisering, geografisk indelning och arbetsgivarpolitik, där kompetensförsörjningen är central, är delegerat till myndigheterna. har regeringen ett övergripande ansvar för den offentliga servicens tillgänglighet och kvalitet i hela landet. Regeringen avser därför att ge Statskontoret i uppdrag att bland annat ta fram ett samlat underlag när det gäller statliga myndigheters beslut om lokalisering. Regeringen anser att det är viktigt att bedriva en politik som utvecklar landsbygden och möjligheten för kvinnor och män att bo och verka i hela landet. Regeringen har i budgetpropositionen uttalat att utgångspunkten för nya myndigheter är att de i första hand bör lokaliseras utanför . Regeringen har också uttalat att myndigheter som behöver vara lokaliserade i bör pröva om delar av verksamheten kan lokaliseras till annan plats och vidare att det är viktigt att de statliga myndigheternas lokalisering kan få större spridning över landet. 94 (M): Jag vill tacka civilministern för svaret. Jag har ställt interpellationen med anledning av de förändringar som föreslog. Och efter det har regeringen och civilministern uttalat en hel del som man har tänkt göra, framför allt att tillsätta utredningen av Statskontoret. Det tycker jag är bra. Jag vill passa på att ge ministern beröm för att han har tagit tag i frågan. Det är mycket positivt. Regeringen har också lyssnat på den oro och de protester som fanns runt om i landet. De kom från rent socialdemokratiskt styrda kommuner ned till moderat och centerpartistiskt styrda kommuner. Det är klart att kommunerna ute i landet slåss för sina arbetstillfällen. En verksamhet liknande den i på 80 arbetstillfällen skulle i motsvara kanske 160 arbetstillfällen som försvinner. Det är alltså viktigt att man jobbar vidare med det. Civilministern tar också upp att staten eller regeringen ändå har det yttersta ansvaret för myndighetens arbete i olika former, kanske framför allt genom direktiv och annat. Det ansvaret har man nu försökt snappa upp och titta vidare på. I det här arbetet är det också viktigt att ministern tar med sig att det kan finnas gamla uppgörelser, sedan regionsbildningarna startades. I fanns det en överenskommelse om att skattekontoret och skulle vara kvar i , och detta har anammats av regionen och tidigare vid bildningen av regionen. Efter det har det varit förhandlingar, och har ändrat sin verksamhet något. Men det är viktigt att kolla upp att de statliga verken följer det de har lovat. Man får alltså göra en ny förhandling om man har tänkt genomföra något annat. Frågan blir egentligen om översynen har startat . Har man tillsatt den? Och vad kan civilministern presentera rent konkret? Vilka direktiv har utredningen fått? Och när kan vi se någon form av svar från utredningen? Det skulle vara bra att få svar på det eftersom det är många där ute som fortfarande följer frågan. I detta anförande instämde (M). 95 Statsrådet (S): Jag vill inledningsvis tacka för denna interpellation och för det gemensamma arbetet med att säkerställa att staten finns i hela landet. Vi har ett samhälle där det finns en risk för att en regional klyfta växer och där det finns risk för att staten tappar sin legitimitet i delar av landet. Vi har högst urbaniseringstakt i . Det är klart att det skapar en hel del utmaningar i den offentliga sektorn. Det är viktigt att regeringen tar sitt ansvar tillsammans med för att verka för att vårt samhälle ska hålla ihop och för att vi ska ha en god service och stark statlig närvaro i hela landet. Mot bakgrund av detta agerade vi på så sätt att vi bestämde oss för att ge Statskontoret i uppdrag att kartlägga lokaliseringen av de statliga jobben. Men de ska också titta närmare på hur vi, på en övergripande, principiell nivå, skulle kunna styra myndigheterna i lokaliseringsbesluten. Vi vill behålla den ordning som vi har där den här typen av beslut fattas av myndigheterna och där vi har en delegering. Men regeringen har möjlighet att på en principiell nivå sätta upp mål för myndigheterna. De ska beaktas i samband med lokaliseringsbeslut. Därför är det viktigt att Statskontoret får möjlighet att titta närmare på denna fråga. Regeringen har inte fattat detta beslut . Frågan bereds fortfarande i . Men jag hoppas att vi kan fatta beslutet och ge uppdraget till Statskontoret. Jag ser också fram emot att ta del av Statskontorets arbete och fortsätta arbeta för att våra myndigheter ska få bästa möjliga förutsättningar för att bedriva sin verksamhet och bidra till att hålla ihop samhället . 96 (M): Jag vill tacka för svaret. Jag förstår att detta arbete ligger i sin linda och ska sättas igång. Det är positivt. Vad jag förstod antydde civilministern att man är beredd att titta på vilken styrning och vilka mål som ska finnas i de olika delarna. Det kan finnas fler saker att ta hänsyn till. Jag välkomnar det. Det är bra att vi har dialogen och att vi går vidare med det här. Det är oerhört viktigt för olika samhällen runt om i landet att man har både offentlig verksamhet och näringslivsverksamhet, inte minst eftersom en person som kanske ska anställas på ett skattekontor kan ha med sig en partner, och den ska också ha arbete någonstans. Då behöver kombinationen finnas, och det är viktigt att den vidmakthålls och fortsatt finns. Jag får tacka för svaret – jag är nöjd så långt. Jag kan väl också upplysa ministern om att det är många som kommer att följa detta. Vi förväntar oss att vi kommer att komma fram till ett bra förslag i den här delen och att vi så långt det är möjligt kan bli överens om de här förändringarna, om det behövs. 97 Statsrådet (S): Jag vill tacka för engagemanget i denna fråga. Jag tycker att det är bra att det finns flera aktörer som vill följa regeringens arbete, och jag ser fram emot en fortsatt dialog i frågan. Överläggningen var härmed avslutad. § 23 Svar på interpellation 2014/15:478 om nya upphandlingsreglers konsekvenser för företagare 98 Statsrådet (S): Mot bakgrund av att jag har tillsatt en utredning som ska analysera hur uttryckliga krav på villkor enligt kollektivavtal kan föras in i de tre nya kommande upphandlingslagarna har frågat mig om jag har gjort ställningstagandet att det är förenligt med vad kommissionen uttalat om likabehandling för alla leverantörer i att införa uttryckliga krav på villkor enligt kollektivavtal. Jag har vidare fått frågan om jag ser några farhågor på den lokala hemmamarknaden med tillämpningar som ger långtgående effekter, så att företag förhindras att delta och på så vis riskerar både arbeten och verksamheter som den offentliga sektorn sätter krokben för sig själv. Slutligen har jag fått frågan om företagandet i påverkas av de långtgående krav som gör det svårare för ett stort antal företag att delta i offentliga upphandlingar. För mig är det uppenbart att såväl EU-lagstiftaren som kommissionen anser att villkor enligt kollektivavtal kan användas som krav vid upphandlingar så länge villkoren är i överenstämmelse med unionslagstiftningen samt de grundläggande principerna, bland annat likabehandlingsprincipen och principen om icke-diskriminering. Genom de nya direktiven ger EU-lagstiftaren uttryck för att upphandlande myndigheter och enheter ska ges bättre möjligheter att använda upphandling för att uppnå gemensamma samhälleliga mål och att skyldigheter som fastställts i kollektivavtal kan användas för att uppnå dessa mål. Regeringen värnar om skyddet för arbetstagare och anser att utrymmet för social dumpning på arbetsmarknaden måste elimineras. Av den anledningen ska arbetstagare som utför tjänster i som har upphandlats av offentlig sektor utföra tjänsterna i enlighet med villkor enligt kollektivavtal. Att oseriösa leverantörer som inte erbjuder sina anställda sjysta villkor förhindras att bli tilldelade offentliga kontrakt är enligt min mening inte ett problem. Detta är nämligen följden av krav på villkor enligt kollektivavtal vid upphandlingar. Som jag redan nämnt måste dock kraven i varje enskild upphandling utformas så att de står i överensstämmelse med bland annat likabehandlingsprincipen. Leverantörer som inte har tecknat kollektivavtal men som erbjuder motsvarande villkor måste alltså ges samma förutsättningar att delta i upphandlingar som leverantörer som har tecknat kollektivavtal. Jag anser inte att företagandet påverkas negativt om det sociala skyddet för arbetstagare förstärks och krav på villkor enligt kollektivavtal ställs i enlighet med det jag sagt, eftersom leverantörerna då kommer att konkurrera på lika villkor. Tvärtemot vad antyder kommer ett sådant kravställande att bidra till en sund konkurrens på marknaden och till att leverantör som inte uppfyller sjysta villkor inte tillåts snedvrida konkurrensen. 99 (M): Jag tackar statsrådet för svaret. Det är tydligt, bra och rättsligt rätt att ska rätta sig efter de grundläggande krav på likabehandling och icke-diskriminering som gäller enligt EU-lagstiftningen. Jag kan konstatera att vi delar den uppfattningen. Vi delar också den uppfattning statsrådet ger uttryck för i sitt svar, nämligen att oseriösa aktörer på arbetsmarknaden ska beivras. Det råder det inga delade meningar om i kammaren. Dock håller inte ministerns resonemang hela vägen när det gäller att följa likabehandlingsprincipen och möjligheten att delta i upphandlingar genom att erbjuda motsvarande villkor som de som tecknat kollektivavtal. Säger man det, vilket ministern gör, utgår man från en bild av företagande som är gammalmodig och väldigt snäv. Den tar inte hänsyn till de grundläggande principerna i EU-lagstiftningen om att alla ska kunna delta på samma villkor. Det finns exempel på detta i vårt land. Överallt i nya branscher och inte minst i tjänstesektorn sker det branschglidningar, det vill säga att företag börjar leverera på olika och nya sätt. Det finns typer av tjänster inom företag som skiljer sig åt, där man levererar såväl tekniska tjänster och bemanningstjänster som andra företagstjänster. De har alla intresse av att kunna sälja till den offentliga marknaden, och offentlig sektor har självklart i högsta grad nytta och glädje av att det finns ett stort antal företag som är med och deltar i dessa upphandlingar och erbjuder sina tjänster. Jag anser att ni med ert sätt att resonera begränsar detta, då ”kollektivavtal” är ett begränsande begrepp. Det finns nämligen lagstiftning som täcker innehållet i begreppet ”kollektivavtal” eller ”kollektivavtalsliknande” – utan att gå så långt som att hänvisa till det. De här branschglidningarna sker i stora, kunskapsintensiva tjänsteföretag. Vilka företag tänker man då stänga ute? Det blir nämligen en konsekvens, och sedan har man överklagandet om diskriminering och likabehandling som ett brev på posten. Det är något som har debatterats länge, och som resonemanget har gått är det något man vill undvika och förändra. Det finns som sagt många lösningar där ute i näringslivet. – människor av kött och blod – startar och driver verksamheter för att försörja sig själva och andra, och de levererar de nya lösningarna på ett nytt sätt. Ni socialdemokrater blundar för dem. Ni säger att ni vill åstadkomma innovationer, och här finns ju massor att hämta om bara synsättet kan vidgas. I stället säger ni ”Rättning i ledet!” och att det ska vara på ett sätt. Det ska vara begreppet ”kollektivavtal”, som begränsar, trots att man skulle kunna låta bli att använda begreppet och i stället efterfråga det som ligger i det. Det ni de facto gör är att se till att krympa antalet företag som deltar i upphandlingar. Ni slår ut ett antal aktörer från morgondagens upphandlingar med det resonemang ni för, till nackdel för produkter, tjänster och pris på varor. De företag som blir kvar blir nämligen de allra största företagen. Ett exempel är ISS. De är medlemmar i , och de har uppåt 25 kollektivavtal på den svenska arbetsmarknaden. De fixar ju direkt att ställa upp på det ni ställer specifika krav på, men det lilla företaget klarar inte det. Ett bevis på att detta sker, på ett märkligt sätt, finns i en sydlig kommun som heter . Där har man i sina villkor skrivit om sociala villkor enligt tillämpade branschavtal. Man skriver att det specifika avtal man hänvisar till ska vara specifikt. Det går inte att tolka det på något annat sätt än att det inte duger att visa upp motsvarande villkor. Här kan varken företag som har en annan lösning än kollektivavtal – eller de företag som har kollektivavtal, fast en annan sort – delta. Man går nämligen in med precision och säger: Exakt så här ska det vara. Ministern tar upp att det ska vara möjligt att delta. Det man gör där ute är då att man tar sig större friheter än vad det här handlar om. Bland annat blir det en myndighetsfråga, vilket jag återkommer till i mitt nästa inlägg. I detta anförande instämde (M). 100 (M): Jag tror att vi alla är överens om att principerna bakom offentlig upphandling bör värnas. Hela näringslivet ska få möjlighet att verka på någorlunda likartade villkor, och medborgarnas pengar ska användas på ett effektivt sätt. Men ett fungerande system måste balansera mellan å ena sidan behovet av tydliga regler och å andra sidan behovet av avsaknad av alltför krångliga regler. Om regelverket blir alldeles för svårt riskerar vi att de värden vi vill skapa med de offentliga upphandlingarna går förlorade. Möjligheterna att ställa både miljökrav och sociala krav är i dagens system betydande. Detta slog man fast i , som kom med sin rapport . Men sådana krav måste också vara förenliga med EU:s grundläggande principer och friheter. Det internationella regelverket har som främsta syfte att slå vakt om konkurrensen och hindra att enskilda länder inför regler som ensidigt gynnar just det landet. En viktig utgångspunkt här är också att få fler små och medelstora företag att delta i offentliga upphandlingar. Vi måste ha i åtanke att alla ytterligare regleringar som riskerar att försvåra för näringslivet – inte minst för små företag – också riskerar att göra att systemet med offentliga upphandlingar inte fungerar som det är tänkt, det vill säga konkurrensfrämjande. Krångel och stora kontrakt är de viktigaste konkreta orsakerna till att små företag avstår från att delta i offentliga upphandlingar, och det är inte så vi vill ha det. Såväl regeringen som strävar nu efter att införa ytterligare regler genom att ställa krav på kollektivavtalsliknande villkor hos den som ska lämna anbud. Därmed gör man regelverket knepigare, för man får inte ställa faktiska krav på kollektivavtalsanslutning – där är tydlig. Regeringens argument och förslag tycker jag andas protektionism och slutenhet. Den politik som man driver på det här området och de förslag som man driver inom EU syftar i stor utsträckning till att motverka den fria rörligheten. är ett litet land som är beroende av handel och rörlighet, och protektionistisk politik är inte en politik för jobben i . Mer än hälften av de små företagen saknar kollektivavtal, men de allra flesta lever ändå upp till högt ställda sociala krav. vill regeringen att de ska leva upp till kollektivavtalsliknande villkor. Men vad är egentligen det? En och samma bransch kan ju ha många olika avtal. Mödan med att definiera, kontrollera och argumentera när det gäller vad som faktiskt är kollektivavtalsliknande avtal kanske får små företag att avstå från att lämna anbud. LO skriver på sin hemsida: En tjänsteman kan svårligen sätta sig in i det legala utrymmet för sociala krav i ett femtiotal olika kollektivavtal. En tjänsteman som jobbar med frågan kan alltså inte klara av att reda ut vad som är kollektivavtalsliknande avtal. Hur kan vi då förvänta oss att en småföretagare ska klara det? Vad vill vi att de ska jobba med? Vill vi att de ska jobba i sin verksamhet, eller vill vi att de ska administrera? Det här slår stenhårt mot små och medelstora företag, just dem som vi vill ska få en större chans att vara med och lämna anbud. Jag skulle vilja ställa en fråga till ministern. Låt säga att det på ett område finns fem olika kollektivavtal. Vilket anser ministern då är det som de som inte har kollektivavtal ska rätta sig efter? Och hur väl anser ministern att det rimmar med föreningsfriheten? Det blir ju en indirekt obligatorisk anslutning till kollektivavtal även på arbetsplatser där sådana inte efterfrågas. 101 Statsrådet (S): har rapporterat om taxiförare i , och . Ekot har intervjuat 100 taxiförare om deras anställningsvillkor, och hälften uppger att de arbetar varje arbetspass. Av de 100 förarna jobbar 66 förare sex till . 13 av 100 förare jobbar , alltså , vilket är olagligt. 9 av dem som tjänar minst kör regelbundet färdtjänst och sjukresor, alltså resor som samhället, vi skattebetalare, betalar, och det till löner som är omöjliga att leva på. De flesta som Ekot pratat med har enbart provisionsbaserad lön. De 10 förare som tjänar minst har en lön på före skatt. Den allra lägsta timlönen uppgår till i snitt före skatt. Det här är verkligheten på svensk arbetsmarknad, herr talman. och borde fråga mig: Varför agerade ni inte dag ett efter maktskiftet för att få en lagstiftning på plats? Här har regeringen ett väldigt tydligt ställningstagande: Vi ska värna svenska arbetstagare på svensk arbetsmarknad, och svenska skattemedel ska aldrig användas till social dumpning. Den verklighet i taxibranschen som rapporterar om bidrar vi till att upprätthålla genom att inte ställa krav i samband med offentliga upphandlingar. Skattebetalarna i vårt samhälle bidrar till social dumpning. Det är inte frivilligt att betala skatt. När man använder skattemedel är det då rimligt att utgå från de grundläggande principer som gäller på svensk arbetsmarknad, och en grundläggande princip är att vi ska värna arbetstagares rättigheter. Vi har valt kollektivavtalsvägen, vilket interpellantens parti också ställt sig bakom, åtminstone . Ser vi nu en förändring i Moderata samlingspartiet? Är man beredd att ge sig på svenska kollektivavtal? Är man beredd att använda offentliga upphandlingar som ett verktyg för att genomföra social dumpning och försämringar för arbetstagare, ja, då är det bra att man är ärlig med detta, också inför svenska löntagare. Men denna regering kommer att verka för att eliminera social dumpning på svensk arbetsmarknad, och ett första steg är att göra det självklara, att säkerställa att vi ställer krav på villkor enligt svenska kollektivavtal i samband med offentliga upphandlingar av tjänster och byggentreprenader. Detta är dessutom en skyldighet vi har enligt europeisk lagstiftning, en skyldighet vi har enligt de direktiv som vi arbetar för att implementera just . Något som också följer av är att värna arbetstagares rättigheter. Jag måste säga att jag är väldigt förvånad över denna interpellation, för jag trodde att det fanns en överenskommelse i riksdag om att vi ska verka för sjysta villkor. Och den verklighet som beskrevs i Ekot är en verklighet som gäller för svenska arbetstagare. Det är ingenting som vi ska tolerera, och den här regeringen kommer inte heller att göra det. 102 (M): Ja, sjysta villkor ska gälla. Det är absolut ingen tvekan om det. I exemplet med taxichaufförerna görs en beskrivning som ministern själv vet inte stämmer. Den stämmer inte så till vida att det faktiskt inte har med kollektivavtal att göra, utan det handlar om hur man upphandlar. Och debatten om hur man upphandlar har förts på olika ställen. Ministern och jag har varit och debatterat på samma ställen och har då sagt att det behövs en kunskap i det här landet om hur man upphandlar. Om man upphandlar till underpriser är man med och skapar en situation, och det har inget att göra med om man har kollektivavtal eller inte. Det finns massor av företag, familjeföretag och enskilda företagare, som är hur sjysta som helst. Man kan inte säga, som ministern gör, att det är i de företag som har kollektivavtal som de sjysta villkoren finns och att alla andra är oseriösa. Det är inte en beskrivning av verkligheten. ska delta enligt lika principer med smarta lösningar inom offentlig upphandling, och de kan se olika ut. Om man går in och säger att det ska vara en lön på en viss nivå tar det bort möjligheterna att till exempel ha optioner. Man kan vara delägare i ett företag, vilket är en annan lösning. Den utesluter ministern, för ministern ser bara en enda sak framför sig, kollektivavtal – det löser allt. Men, tyvärr, så är det inte. Jag övergår nu till som spelar med de här reglerna på hög nivå. Jag tänkte läsa högt från deras handbok om de modeller som används för att upphandla vita jobb med ledning av ministerns partikamrat i : Ett viktigt led i denna verksamhet är att se till att de som jobbar på arbetsplatsen är medlemmar i förbundet. Regelmässigt bör den fackliga organisationen därför kontrollera anställningsvillkor med medlemsregister. De som inte är medlemmar i förbundet ska kontaktas, helst personligen av de lokala kontaktombuden, för att ges möjlighet att inträda i förbundet. Det är för mig en skrämmande läsning hur en kommun väljer att agera i upphandlingsförfaranden. Vi kan också läsa om kontrollen av företag som levererar varor och tjänster till kommunen och som ska användas för att förmå avtalslösa arbetsgivare att teckna kollektivavtal. Det står att den fackliga kontrollanten ska kontakta förbundet och begära att stridsåtgärder vidtas, inklusive sympatiåtgärder, för det fall arbetsgivaren inte frivilligt tecknar kollektivavtal. Vilka budskap sänder det? Är det detta synsätt vi ska ha i framöver? Då kommer vi att få massor av överklaganden. Vi kommer bort ifrån vad det handlar om, att göra det möjligt för småföretagaren att gå ut i och delta i upphandlingar. Nej, det ska stängas ned, för det blir nämligen följden. Man riskerar dessutom företagens överlevnad, och man riskerar jobb.