prot · H20987 · 2015-04-16 00:00:00 — § 1 Justering av protokoll Protokollen för justerades. § 2 Anmälan om kompletteringsval vice talmannen meddelade att riksdagsgrupp anmält som suppleant i . vice talmannen förklarade vald till § 3 Anmälan om fördröjda svar på interpellationer Följande skrivelser hade kommit in: Interpellation 2014/15:441 Interpellation 2014/15:441 Genomförande av förslag av (M) Interpellationen kommer inte att kunna besvaras inom den föreskrivna tiden. Skälet till dröjsmålet är tjänsteresor och inbokade engagemang. Interpellation 2014/15:445 Interpellation 2014/15:445 Centralisering av kontor av (C) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är tjänsteresor och inbokade engagemang. Interpellation 2014/15:471 Interpellation 2014/15:471 Lokaliseringen av verksamhet av (M) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är tjänsteresor och inbokade engagemang. § 4 Ärenden för hänvisning till utskott Följande dokument hänvisades till utskott: 2014/15:99 till finansutskottet Förslagspunkt 1–2 till finansutskottet Förslagspunkt 3–5 till Propositionen i övrigt till finansutskottet 2014/15:98 till skatteutskottet 2014/15:101 och 102 till finansutskottet § 5 En parlamentarisk utredning om överskottsmålet och dess roll i det finanspolitiska ramverket betänkande 2014/15:FiU30 En parlamentarisk utredning om överskottsmålet och dess roll i det finanspolitiska ramverket 1 (S): En parlamentarisk utredning om överskottsmålet och dess roll i det finanspolitiska ramverket Den allvarliga statsfinansiella krisen ledde till genomgripande institutionella förändringar av den budgetprocess som då tillämpades. Efter krisen krävdes en tuff budgetsanering för att komma till rätta med de problem som fanns, men man var överens om att vi inte skulle drabbas av något liknande . etablerade den socialdemokratiska regeringen i samarbete med det som vi känner som det finanspolitiska ramverket. Då var det inte alla som gillade tanken på överskott i statens finanser. var tydliga med att överskottsmålet var ”överbeskattning och socialisering”. Vad består då detta regelverk eller ramverk av? Det omfattar ett mål för den offentliga sektorns sparande, ett utgiftstak för statens primära utgifter och ålderspensionssystemets utgifter kombinerat med en stram budgetprocess för staten och ett kommunalt balanskrav. De mycket stora budgetunderskotten i början och och den skenande statsskulden gjorde det naturligt för regeringen att införa mål för statsskuldens utveckling och för den offentliga sektorns finansiella sparande. Det första målet som angavs var att statsskulden skulle stabiliseras . Därefter angavs att underskottet i den offentliga sektorns finansiella sparande inte skulle överstiga av bnp. skulle balans nås, och 2000 skulle ett överskott motsvarande av bnp uppnås i genomsnitt över en konjunkturcykel. Överskottsmålet ändrades 2007 från av bnp till följd av att definitionen av den offentliga sektorn ändrades. Införandet av överskottsmålet syftade till att stabilisera de offentliga finanserna och till att spara en buffert för framtida generationer då allt fler människor kommer att utnyttja den offentliga sektorns välfärdstjänster som andelen personer i arbetsför ålder minskar. Förtroendet för de offentliga finanserna i får beskrivas som högt, mycket beroende på det arbete som gjordes . har varit en god hjälp i högkonjunktur och i lågkonjunktur. Det har tjänat väl och kommer att fortsätta att göra det. har regeringen gett i uppdrag att analysera konsekvenserna av att ändra målnivån för det offentliga finansiella sparandet från ett överskott på till balans. Regeringen har tydligt redogjort för varför man tycker att det är rimligt att se över målet. När det finanspolitiska ramverket infördes var de motiv som angavs för målnivån följande: att återställa förtroendet för de offentliga finanserna och minska behovet av utländsk upplåning, att ge utrymme för stabiliseringspolitik och att möta den demografiska utmaningen. har en hel del inträffat. Statsskulden har sjunkit från ungefär 70 till av bnp. Den offentliga sektorn har låg bruttoskuld och stora nettotillgångar. Skuldkvoten kommer dessutom att fortsätta att minska även vid ett balansmål. Vid lägre målnivåer kvarstår utrymme att föra en kraftfull stabiliseringspolitik, om det behövs. Vi vet dessutom att antalet äldre har ökat det och kommer att fortsätta att öka framöver. står vi alltså mitt uppe i den demografiska utmaning som man flaggade för när målet infördes. En parlamentarisk utredning om överskottsmålet och dess roll i det finanspolitiska ramverket Sammantaget har argumenten för en målnivå för den offentliga sektorns sparande på blivit svagare än när den infördes. Det finns alltså skäl att utreda konsekvenserna av en annan nivå. Hur beslutas då nivån för det finansiella sparandet? Det är regeringen som föreslår målnivån liksom utgiftstaket. Det gör man i budgetpropositionen. beslutar sedan om mål och utgiftstak i rambeslutet. Detta framgår av såväl budgetlagen som riksdagsordningen. Denna modell och ordning slogs senast fast av en enig budgetprocesskommitté. Alla partier var överens om att det ska vara så. Här finns inget utrymme för tolkning. Att så är fallet bekräftas av de borgerliga partiernas utskottsinitiativ, där man slog fast att regeringen har möjlighet att lägga fram förslag till ändrad målnivå i budgetpropositionen. Detta följer budgetlagen och riksdagsordningen mycket väl. Till det kommer att eftersom beslutet om nivån på målet är en del av budgetens rambeslut ingår det i den överenskommelse som sex partier träffade om att praxis ska värnas i budgetbesluten. Vi gläds åt att alla partier tycks vara överens om att målnivån ska utredas. Regeringen var från början tydlig med att man gärna bjuder in partiföreträdare till samtal om resultatet av utredning, när den är klar. Jag yrkar dock bifall till vår reservation. Det gör jag för att vi inte anser att samtalen behöver föras i form av en parlamentarisk utredning. Någon sådan fanns heller inte när målnivån infördes. Vi ser heller inget behov av att bredda frågan till nya frågeställningar. Vi har ett finanspolitiskt ramverk som fungerar väl. Vi vill inte ändra det eller ersätta det med ett nytt. För vår del handlar detta bara om att utreda målnivån. Vi värnar också om den mycket tydliga reglering som finns i budgetlagen och riksdagsordningen när det gäller hur målnivån på det finansiella sparandet och utgiftstak föreslås och beslutas. Detta bekräftades senast av alla partier i budgetprocesskommittén. Min fråga till dagens borgerliga debattörer är: Värnar ni också om den ordningen? 2 (V): Egentligen skulle man kunna sammanfatta den här debatten om överskottsmålet så här: Den borgerliga regeringen beslöt sig för att lämna överskottsmålet i praktiken. när den nuvarande regeringen föreslår en översyn av överskottsmålet och lämnar ett uppdrag till kan de borgerliga inte komma överens sinsemellan och föreslår därför en utredning. Man lämnar i praktiken överskottsmålet men vill inte stå fast vid att man gör det, även om alla andra vet det. Det menar jag är det stora dilemmat med det förslag som lagts på bord. Förslaget går ut på att vi under ska titta på hur överskottsmålet har gynnat och hur överskottsmålet eller en ändring av målet skulle påverka ekonomin . Vi ska också titta på andra länders ekonomiska ramverk. ska utredningen arbeta och finansieras med skattepengar, för att borgerligheten internt inte är överens om huruvida överskottsmålet har spelat ut sin roll eller inte. En parlamentarisk utredning om överskottsmålet och dess roll i det finanspolitiska ramverket Jag tycker att detta är ett oansvarigt sätt att använda skattebetalarnas pengar på. Jag måste säga detta. Att partier som har bildat regering tillsammans och som i praktiken har lämnat ett mål agerar på ett sådant sätt tycker jag är både gnälligt och oansvarigt, och det borde inte få förekomma. När överskottsmålet infördes stod bakom det. Det var ett bra mål, för det behövdes verkligen. Vi hade en oerhört hög statsskuld – det var det stora problemet. stod inte bakom målet då. De ansåg att det var en överbeskattning av folket. Under resans gång har det lyfts fram nya argument för att överskottsmålet behövs. Framför allt har argumentet bestått i att vi ska spara för att möta de demografiska förändringarna. Det har varit ett rimligt argument. Men är statsskulden på låg nivå, vi har en nettoförmögenhet på 763 miljarder, som jag tror var senaste siffra jag såg, och de demografiska förändringarna är redan här. Vi behöver anställa 130 000 fler undersköterskor för att klara behoven. Många går i pension, och vi får många fler äldre i behov av omsorg. Det är egentligen hög tid att inse att vi har ett annat problem i samhället än när vi införde överskottsmålet. De beslut som vi fattade då, , var rätt då. Men det behöver inte betyda att de besluten är rätt . Man har som politiker ett ansvar för att inse att verkligheten faktiskt har förändrats och därmed också anpassa sina beslut efter det, och man har självklart också ett ansvar för att försöka styra utvecklingen. Om vi ser oss omkring tror jag att de allra flesta kan se att vi har stora samhällsproblem . Vi har massarbetslöshet. Det är oerhört många människor vars kompetens och erfarenheter inte tas till vara, som vi har stora, eftersatta behov i ekonomin. Vi har infrastruktur som inte håller måttet. Vi har barn som går ut skolan utan fullständiga betyg. Vi har sjuka som tvingas ligga i korridorerna på sjukhusen. Vi har många mormödrar och morfäder som inte får den omsorg som de behöver eftersom vi inte har råd därför att vi ska lägga pengar på hög i staten. Det är ungefär så man i så fall ska sammanfatta detta. Med politiken att hålla fast vid överskottsmålet efterlämnar vi en stor skuld till kommande generationer, för man måste investera i samhället för att det ska hålla ihop. Det är ju inte så att järnvägarna blir billigare att underhålla om vi inte gör något – det är ganska välkänt. Att så många barn går ut skolan utan fullständiga betyg har också en kostnad som vi måste ta . För , när vi började lyfta upp frågan om att överskottsmålet har spelat ut sin roll, var vi ganska ensamma om det. Men efter hand har fler och fler i debatten trätt fram och sagt: Jo, överskottsmålet var bra, det har tjänat oss väl, men är det att ändra på det. Det är LO, TCO, , och ekonomer på höger- och vänsterkanten, och det är också en rad ekonomijournalister. Alla har kommit fram till ungefär samma slutsats: Det är dags att inse att vi har andra samhällsproblem och därmed också ändra målnivån för det finansiella sparandet. tog ett initiativ. Vi sträckte ut en hand till den dåvarande borgerliga regeringen. Vi sa: Låt oss sätta oss ned tillsammans och se över överskottsmålet och se vilket mål vi ska ha för det finansiella sparandet. Vi föreslog då budget i balans. Vi såg ju att ni i praktiken hade lämnat överskottsmålet. Vi tyckte att överskottsmålet har tjänat oss så väl att det borde begravas med värdighet, genom demokratiskt fattade beslut och inte på det sätt som borgarna valde att göra, att i praktiken lämna det åt sitt öde. En parlamentarisk utredning om överskottsmålet och dess roll i det finanspolitiska ramverket Det kan också vara lämpligt att påminna om att den borgerliga regeringen själv gjorde en översyn av överskottsmålet. Man har också i sina tidigare vårpropositioner återkommit till den ekonomiska utvecklingen utifrån ett bevarande av överskottsmålet och ett annat finansiellt sparande, det vill säga budget i balans. De prognoser som den borgerliga regeringen gjorde då visade på en bättre ekonomisk utveckling om man slopade överskottsmålet, eftersom man då skulle använda pengarna på ett effektivt sätt, exempelvis till att pressa ned arbetslösheten, för det är avgörande för själva ekonomin. Ju fler som kan arbeta och bidra, desto bättre är det för samhällsekonomin i stort. Pengarna kommer bättre till nytta genom att användas än att läggas på hög i statskassan. har också gjort prognoser och kommit fram till ungefär samma slutsatser, om jag inte missminner mig. Det hade varit bra om vi hade satt oss i samtal 2012, när ni i praktiken lämnade överskottsmålet. Ni valde att inte göra det då. skriker ni rakt ut och vill ha en parlamentarisk utredning därför att ni själva inte kan komma överens. Det mest märkliga är kanske att ingen av er har någon finansiering av målet. 40 miljarder ska ni ta . Ni skriker själva högt varenda gång en skattehöjning föreslås, så hur ni ska ordna en finansiering av överskottsmålet är svårt att förstå. Förutom de 40 miljarderna till överskottsmålet behöver ni ungefär lika mycket, ja till och med lite mer, bara för att klara en kvalitet på samma nivå som i välfärden , alltså ungefär 50 miljarder till. Det blir totalt ungefär 90 miljarder som ni ska lägga fram en finansiering för. Det kommer ni inte att klara. Det är bara ett politiskt spel. Jag välkomnar att , och tycker att det är rimligt att se över överskottsmålet och också verkar vara villiga att lämna det. Att så benhårt håller fast vid det, för det politiska spelets skull, kan man säga ett och annat om, men det passar sig inte riktigt i en politisk debatt. 3 (M): Bakgrunden till det här betänkandet, som jag tror att de flesta känner till vid det här laget, är att regeringen i en debattartikel berättade att man ensidigt avsåg att överge överskottsmålet och därmed riva upp en av de bärande pelarna i det finanspolitiska ramverket. Det gjorde man efter att konsekvent, då frågan lyftes fram under valrörelsen och även upprepade gånger därefter, lova att man skulle stå fast vid överskottsmålet. Om man slår upp ordet ”löftesbrott” i ett lexikon kommer regeringens debattartikel med beskedet om det övergivna överskottsmålet att komma upp som exempel, för ett tydligare brott mot ett tydligt uttalat vallöfte är svårt att hitta. Det finanspolitiska ramverket, inklusive överskottsmålet, har varit och är fortsatt viktigt för att säkerställa finansiell stabilitet nu och och för att vi ska kunna klara kommande ekonomiska kriser. har tjänat väl, och det har länge funnits bred politisk uppslutning bakom det. En parlamentarisk utredning om överskottsmålet och dess roll i det finanspolitiska ramverket Just den breda politiska uppslutningen bakom ramverket är viktig, för den bidrar till det starka förtroende som svensk ekonomi i grunden har. Den bidrar till att omvärlden har kunnat lita på att svenska politiker inte ska falla för frestelsen att strunta i reglerna, överge ramverket och öka utgifterna bara därför att man till exempel har råkat få in partier i regeringsunderlaget som saknar alla spärrar för hur man kan sätta sprätt på de skattemedel som vanligt hårt arbetande människor betalar in till statskassan. Den breda politiska förankringen av ramverket har varit och är oerhört viktig för svensk ekonomi. Det är därför det är så allvarligt att regeringen nu gör just det som omvärlden litade på att en svensk regering inte skulle göra, det vill säga ensidigt säger sig vara beredd att riva upp en central del av ramverket. Det är det, herr talman, som är bakgrunden till att vi från Alliansen i finansutskottet har valt att föreslå det tillkännagivande som betänkandet innebär. Det är ett tillkännagivande som innebär att regeringen ska tillsätta en parlamentarisk utredning med uppdrag att analysera konsekvenserna för svensk ekonomi av ett förändrat överskottsmål och hur en sådan förändring förhåller sig till övriga delar av det finanspolitiska ramverket. är det inte vi från Alliansen som har varit angelägna om att börja ändra i ramverken. Men om ändringar ska kunna diskuteras och övervägas, menar vi att man åtminstone måste ta sig an denna fråga på ett seriöst sätt. Att hasta fram ett begränsat underlag från en enskild myndighet är naturligtvis helt otillräckligt om man ska diskutera ett ramverk som har gällt i snart två decennier och som i nuvarande eller i modifierad form måste vara tänkt att gälla även framöver. Då krävs en mer seriös beredning av den här frågan i en parlamentarisk utredning. Utredningen bör göra en noggrann genomlysning av vilka effekter ramverket och överskottsmålet har haft på den svenska ekonomins utveckling och på förmåga att nå EU:s gemensamma mål. Det är också rimligt att göra jämförande studier med motsvarande regelverk i andra länder och analysera hur de fungerar. Utredningen bör dessutom i sin framåtblickande analys göra en scenarioanalys där ett utfallsrum av olika tänkbara framtida scenarier beskrivs och beaktas, detta för att det ska vara möjligt att göra relevanta bedömningar av hur förändringar av delar av ramverket kan påverka svensk ekonomi i olika situationer. Detta är stora och viktiga frågor, och utredningen bör därför få tillräckligt med tid för att kunna genomföra det seriösa och noggranna arbete som en fråga av den här digniteten kräver. Därför bör utredningen redovisa sitt arbete . Det är det som vi begär i detta tillkännagivande. Detta är en högst rimlig begäran, och om den så kallade samarbetsregeringen hade varit det minsta intresserad av samarbete, det vill säga inte enbart på regeringens villkor utan även när man inte till håller med i sak, hade man naturligtvis kunnat gå med på detta. I stället väljer den så kallade samarbetsregeringen att ta konflikt i en fråga där det borde vara extra angeläget med samarbete och samförstånd. Inte nog med att man tar konflikt i frågan, regeringen förlorar dessutom frågan och får detta tillkännagivande på halsen i alla fall. Jag måste säga att det är häpnadsväckande oskickligt hanterat. En parlamentarisk utredning om överskottsmålet och dess roll i det finanspolitiska ramverket Man ställer sig frågan varför det är så bråttom för finansministern och regeringen att överge överskottsmålet och kasta det över bord. Man undrar vad det är som är så annorlunda jämfört med för att det motiverar den totala omsvängning som regeringen nu vill göra jämfört med vad man då sa. Det mest troliga är att finansministern har insett det som vi och många andra länge har försökt påtala, det vill säga att det är väldigt svårt att få ihop de vidlyftiga och kostsamma vallöften som de olika partierna i regeringsunderlaget var för sig har gett och klara överskottsmålet, utan att chockhöja skatter på ett sätt som allvarligt skulle skada möjligheterna till jobb och tillväxt. Regeringen vill helt enkelt kunna låna pengar till omfattande bidragshöjningar, och det är därför överskottsmålet får stryka på foten. Men, herr talman, en sådan ordning och så lösa boliner kan vi inte ha när det gäller viktiga saker som budgetramverket. Därför kräver vi nu en mer seriös beredning av frågan i en parlamentarisk utredning. Med detta yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet. 4 (S) replik: Jag tittar på . Jag tyckte att hon såg mycket nöjd ut när hon fick höra att en seriös beredning av detta ärende är att får vara med i en parlamentarisk kommitté och att det inte är seriöst att fråga . Det tycker jag är mycket spännande. Det är också spännande att se hur har ändrat sig i denna fråga sedan regeringen berättade att man har för avsikt att ge ett uppdrag att utvärdera en förändrad målnivå och konsekvenserna av det. Först motsatte sig helt en översyn. Sedan ville de utreda alla möjliga saker som har koppling till ramverket. Och har de begränsat sig något ytterligare och tycker att det finns några aspekter, förutom målnivån, som man ska titta närmare på. Det som är så symtomatiskt när man lyssnar på anförande är att han helt tycks ha lämnat hur verkligheten ser ut och helt tycks ha lämnat hur har lånat miljard efter miljard efter miljard för att sänka skatterna och lämnat ifrån sig stora underskott trots att de själva fick ta över stora överskott. De lämnade överskottsmålet och fick kritik för det, till exempel från . De brösttoner som tar till i talarstolen har alltså väldigt lite täckning bakåt. Från Socialdemokraternas sida och från regeringens sida har man varit man varit mycket tydlig med att man gärna ser samtal och diskussioner över blockgränserna i den här frågan. Ni har inte varit nöjda med formerna för det. Ni vill hellre att fler partier, eller alla partier, ska garanteras en plats för att sitta och diskutera en lång rad frågor kring ramverket. Jag vill fråga följande: Delar du min uppfattning om hur riksdagsordning och budgetlag ser ut när det gäller hur man föreslår och beslutar om denna typ av mål? 5 (M) replik: En parlamentarisk utredning om överskottsmålet och dess roll i det finanspolitiska ramverket När man lyssnar på och blir man lite fundersam. När regeringspartierna anklagar den tidigare regeringen för att ha skapat stora underskott kan man lätt få intrycket att Socialdemokraterna inte skulle ha förordat några stimulanser alls under den lågkonjunktur som vi har gått igenom och fortfarande delvis befinner oss i. Men sanningen är att Socialdemokraterna ville spendera mer pengar än alliansregeringen gjorde, sett till omfattningen av de offentliga utgifterna – mer pengar, inte mindre. Skillnaden var dock att Socialdemokraternas fokus som vanligt låg på bidragshöjningar som inte hade lett till några riktiga jobb. Socialdemokraterna vill alltså fylla på mindre i de berömda ladorna än vad Alliansen faktiskt gjorde och i stället lägga resurserna på sådant som inte skulle ha lett till riktiga jobb. Om de socialdemokratiska budgetarna hade gällt hade alltså befunnit sig längre från att nå överskottsmålet än . Där har du verkligheten, . Överskottsmålet är en del av budgetramverket tillsammans med bland annat utgiftstaket och balanskravet för kommunsektorn, och man bör se detta som en helhet. Det må vara tekniskt möjligt att föreslå en ändrad nivå för ett enskilt år, vilket vi också skriver. Men detta handlar inte om det. Det är inte det som den här frågan gäller. Överskottsmålet och ramverket är långsiktiga och bör ses som en helhet och kan inte vara föremål för nyckfulla och ensidiga förändringar. Hela trovärdigheten i detta ramverk bygger på att vi har en stabilitet, en långsiktighet och en bred politisk samsyn. Jag måste återigen säga att det är mycket förvånande att vi har en så kallad samarbetsregering som är så kroniskt ointresserad av att samarbeta när det gäller en av de frågor där samarbete kanske vore som mest viktigt, nämligen den här. 6 (S) replik: Ska man sammanfatta position i fråga om överskottsmålet var den först att det inte bör finnas något sådant eftersom det är socialism och överbeskattning. Sedan var den att det nog ska finnas ett sådant men att man inte ska hålla sig till det. Därefter var den att om man vill ändra målnivån måste vara med på det. Man kan säga att ni inte har byggt den bästa grunden för trovärdighet i denna fråga på det sättet. Sedan är det mycket intressant att inte kan ge ett tydligt besked om att riksdagsordning och budgetlag ska gälla. Vi har ett handslag på det också i . Det var helt tydligt att vi var överens om hur denna process ska gå till. Regeringen föreslår målnivå och tak i budgetpropositionen. beslutar sedan om detta i ett första steg. Våra partier och några till har dessutom en överenskommelse om att praxis här ska gälla om hur budgetbeslutet går igenom. Det är mycket märkligt om ett sådant handslag inte gäller. Sedan kommer , efter att ha presenterat detta och efter att inte ha kunnat ge ett tydligt besked, och säger att man måste vara mer öppen för att samarbeta, när vi har varit så tydliga om att vi väldigt gärna vill ha samtal om detta när är klar med sin utredning. 7 (M) replik: En parlamentarisk utredning om överskottsmålet och dess roll i det finanspolitiska ramverket Jag tar det igen, så att kanske kan lyssna lite noggrannare. har Socialdemokraternas förslag till budgetar varit utformade på ett sådant sätt som hade inneburit ett sämre utfall för den svenska ekonomin än Alliansens budgetar, det vill säga att underskotten hade varit större, vi hade behövt låna mer pengar och vi hade haft kvar för att nå överskottsmålet om Socialdemokraterna hade fått igenom sina budgetar.